Důležité právní upozornění

|

52008PC0218

Návrh rozhodnutí Rady o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou sóju A2704 12 (ACS GHØØ5 3), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003  /* KOM/2008/0218 konečném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 28.4.2008KOM(2008)218 v konečném zněníNávrhROZHODNUTÍ RADYo povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou sóju A2704-12 (ACS-GHØØ5-3), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVAPřipojený návrh rozhodnutí Rady se týká potravin a krmiv, které obsahují geneticky modifikovanou sóju A2704-12, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny a pro které společnost Bayer CropScience AG předložila příslušnému orgánu Nizozemska dne 1. července 2005 žádost o uvedení na trh podle nařízení (ES) č. 1829/2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech.Připojený návrh se rovněž týká uvedení dalších produktů, které obsahují sóju A2704-12 nebo z ní sestávají, na trh pro stejná použití, jaká má jiná sója, s výjimkou pěstování.Dne 10. srpna 2007 vydal Evropský úřad pro bezpečnost potravin v souladu s články 6 a 18 nařízení (ES) č. 1829/2003 příznivé stanovisko a dospěl k závěru, že je nepravděpodobné, že by uvedení produktů, které obsahují sóju A2704-12 popsanou v žádosti, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh mělo nepříznivé účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí.Na základě těchto informací byla dne 12. února 2008 předložena Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat ke hlasování předloha rozhodnutí Komise o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou sóju A2704-12, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh Společenství. Výbor nezaujal žádné stanovisko: třináct členských států (156 hlasů) hlasovalo ve prospěch předlohy, osm členských států (102 hlasů) hlasovalo proti, pět členských států (84 hlasů) se hlasování zdrželo a jeden členský stát (3 hlasy) nebyl zastoupen.Proto podle čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 a v souladu s článkem 5 rozhodnutí Rady 1999/468/ES, ve znění rozhodnutí Rady 2006/512/ES, musí Komise předložit Radě návrh opatření, která mají být přijata, přičemž Rada má tři měsíce na to, aby se usnesla kvalifikovanou většinou, a musí o tom uvědomit Evropský parlament.NávrhROZHODNUTÍ RADYo povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou sóju A2704-12 (ACS-GHØØ5-3), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003(Pouze německé znění je závazné) (Text s významem pro EHP)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech[1], a zejména na čl. 7 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:1.  Dne 1. července 2005 podala společnost Bayer CropScience AG v souladu s články 5 a 17 nařízení (ES) č. 1829/2003 příslušnému orgánu Nizozemska žádost o uvedení potravin, složek potravin a krmiv, které obsahují sóju A2704-12, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh (dále jen „žádost“).2.  Žádost se rovněž vztahuje na uvedení dalších produktů, které obsahují sóju A2704-12 nebo z ní sestávají, na trh pro stejná použití, jaká má jiná sója, s výjimkou pěstování. V souladu s ustanovením čl. 5 odst. 5 a čl. 17 odst. 5 nařízení (ES) č. 1829/2003 proto žádost obsahuje údaje a informace požadované přílohami III a IV směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS[2] a informace a závěry o hodnocení rizika provedeném v souladu se zásadami stanovenými v příloze II směrnice 2001/18/ES.3.  Dne 10. srpna 2007 vydal Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „EFSA“) v souladu s články 6 a 18 nařízení (ES) č. 1829/2003 příznivé stanovisko a dospěl k závěru, že je nepravděpodobné, že by uvedení produktů, které obsahují sóju A2704-12 popsanou v žádosti, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny (dále jen „produkty“), na trh mělo v souvislosti se zamýšleným použitím nepříznivé účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí[3]. Ve svém stanovisku zvážil EFSA všechny konkrétní otázky a námitky, které členské státy vznesly v rámci konzultace příslušných vnitrostátních orgánů podle čl. 6 odst. 4 a čl. 18 odst. 4 uvedeného nařízení.4.  EFSA dospěl především k závěru, že při posouzení všech údajů dostupných v žádosti týkajících se molekulární charakterizace, analýzy složení a agronomických vlastností je sója A2704-12 rovnocenná s protějškem, který nebyl geneticky modifikován, a proto není zapotřebí dalších krmných studií bezpečnosti na zvířatech (např. 90denní studie toxicity na laboratorních krysách).5.  EFSA ve svém stanovisku rovněž dospěl k závěru, že žadatelem předložený plán monitorování životního prostředí sestávající z plánu celkového dohledu je v souladu se zamýšleným použitím daných produktů.6.  S ohledem na předcházející úvahy by mělo být povolení pro tyto produkty uděleno.7.  Každému GMO by měl být přiřazen jednoznačný identifikační kód stanovený v nařízení Komise (ES) č. 65/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se zřizuje systém tvorby a přiřazování jednoznačných identifikačních kódů pro geneticky modifikované organismy[4].8.  Na základě stanoviska EFSA se zdá, že pro potraviny, složky potravin a krmiva, které obsahují sóju A2704-12, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, nejsou nutné žádné jiné zvláštní požadavky na označování než ty, které jsou stanoveny v čl. 13 odst. 1 a čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003. Avšak v zájmu zajištění toho, že se produkty budou používat v rámci povolení stanoveného tímto rozhodnutím, by označení krmiv, která obsahují GMO nebo z nich sestávají, a jiných produktů než potravin a krmiv, které obsahují GMO nebo z nich sestávají, pro něž se žádá o povolení, mělo také jasně uvádět, že dané produkty nesmějí být použity k pěstování.9.  Podobným způsobem stanovisko EFSA neopravňuje k uložení zvláštních podmínek nebo omezení pro uvedení produktů na trh a/nebo zvláštních podmínek nebo omezení pro jejich používání a nakládání s nimi, včetně požadavků na monitorování po uvedení na trh, ani žádných zvláštních podmínek týkajících se ochrany určitých ekosystémů / životního prostředí a/nebo zeměpisných oblastí, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 5 písm. e) a čl. 18 odst. 5 písm. e) nařízení (ES) č. 1829/2003.10.  Všechny příslušné informace o povolení produktů by měly být zaneseny do registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva stanoveného v nařízení (ES) č. 1829/2003.11.  V čl. 4 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES[5] jsou stanoveny požadavky na označování produktů sestávajících z GMO nebo obsahujících GMO.12.  Toto rozhodnutí má být oznámeno prostřednictvím Informačního systému pro biologickou bezpečnost smluvním stranám Cartagenského protokolu o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti podle čl. 9 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1946/2003 ze dne 15. července 2003 o přeshraničních pohybech geneticky modifikovaných organismů[6].13.  Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou, a opatření stanovená tímto rozhodnutím proto musí přijmout Rada,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1 Geneticky modifikovaný organismus a jednoznačný identifikační kódGeneticky modifikované sóji ( Glycine max ) A2704-12, uvedené v písmenu b) přílohy tohoto rozhodnutí, se přiřazuje jednoznačný identifikační kód ACS-GHØØ5-3 v souladu s nařízením (ES) č. 65/2004.Článek 2 PovoleníV souladu s podmínkami uvedenými v tomto rozhodnutí se pro účely čl. 4 odst. 2 a čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 povolují tyto produkty:a) potraviny a složky potravin, které obsahují sóju ACS-GHØØ5-3, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny;b) krmiva, která obsahují sóju ACS-GHØØ5-3, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobena;c) jiné produkty než potraviny a krmiva, které obsahují sóju ACS-GHØØ5-3 nebo z ní sestávají, pro stejná použití, jaká má jiná sója, s výjimkou pěstování.Článek 3 Označování1. Pro účely požadavků na označování stanovených v čl. 13 odst. 1 a čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 a v čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1830/2003 je „název organismu“ „sója“.2. Na štítku a v průvodních dokumentech produktů, které obsahují sóju ACS-GHØØ5-3 nebo z ní sestávají, uvedených v čl. 2 písm. b) a c) musí být uvedena slova „není určeno k pěstování“.Článek 4 Monitorování účinků na životní prostředí1. Držitel povolení zajistí, aby byl zaveden a prováděn plán monitorování účinků na životní prostředí stanovený v písmeni h) přílohy.2. Držitel povolení musí každoročně předkládat Komisi zprávy o provádění a výsledcích činností stanovených v plánu monitorování.Článek 5 Registr SpolečenstvíInformace stanovené v příloze tohoto rozhodnutí se zanesou do registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva stanoveného v článku 28 nařízení (ES) č. 1829/2003.Článek 6 Držitel povoleníDržitelem povolení je společnost Bayer Cropscience AG.Článek 7 PlatnostToto rozhodnutí se použije po dobu deseti let ode dne jeho oznámení.Článek 8 UrčeníToto rozhodnutí je určeno společnosti Bayer CropScience AG, Alfred-Nobel-Strasse 50, D-40789 Monheim am Rhein, Německo.V Bruselu dneZa RadupředsedaPŘÍLOHAa) Žadatel a držitel povolení:Název: Bayer CropScience AGAdresa: Alfred-Nobel-Strasse 50, D-40789 Monheim am Rhein, Německob) Určení a specifikace produktů:(1) potraviny a složky potravin, které obsahují sóju ACS-GHØØ5-3, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny;(2) krmiva, která obsahují sóju ACS-GHØØ5-3, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobena;(3) jiné produkty než potraviny a krmiva, které obsahují sóju ACS-GHØØ5-3 nebo z ní sestávají, pro stejná použití, jaká má jiná sója, s výjimkou pěstování.Geneticky modifikovaná sója ACS-GHØØ5-3 popsaná v žádosti exprimuje protein PAT, který rostlině propůjčuje schopnost tolerance k herbicidu na bázi glufosinátu amonného.c) Označování:(1) Pro účely zvláštních požadavků na označování stanovených v čl. 13 odst. 1 a čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 a v čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1830/2003 je „název organismu“ „sója“.(2) Na štítku a v průvodních dokumentech produktů, které obsahují sóju ACS-GHØØ5-3 nebo z ní sestávají, uvedených v čl. 2 písm. b) a c) tohoto rozhodnutí musí být uvedena slova „není určeno k pěstování“.d) Metoda detekce:-  Případově specifická metoda založená na polymerázové řetězové reakci v reálném čase pro kvantifikaci sóji ACS-GHØØ5-3.-  Validovaná na základě osiva referenční laboratoří Společenství zřízenou podle nařízení (ES) č. 1829/2003 a zveřejněná na adrese http://gmo-crl.jrc.it/statusofdoss.htm.-  Referenční materiál: AOCS 0707-A, AOCS 0707-B a AOCS 0707-C přístupné u American Oil Chemists Society na adrese http://www.aocs.org/tech/crm/bayer_soy.cfm.e) Jednoznačný identifikační kód:ACS-GHØØ5-3f) Informace požadované na základě přílohy II Cartagenského protokolu o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti:Informační systém pro biologickou bezpečnost, č. záznamu: viz [ doplní se při oznámení ].g) Podmínky nebo omezení pro uvedení produktů na trh, jejich použití nebo nakládání s nimi:Nejsou stanoveny.h) Plán monitorování:Plán monitorování účinků na životní prostředí v souladu s přílohou VII směrnice 2001/18/ES[Odkaz: plán zveřejněný na internetu ]i) Požadavky na monitorování po uvedení na trh pro použití potravin k lidské spotřebě:Nejsou stanoveny.Poznámka: Časem se může ukázat, že odkazy na příslušné dokumenty je třeba upravit. Tyto úpravy budou zveřejňovány formou aktualizace registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva. [1] Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 1. Nařízení ve znění nařízení Komise (ES) č. 1981/2006 (Úř. věst. L 368, 23.12.2006, s. 99).[2] Úř. věst. L 106, 17.4.2001, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1830/2003 (Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 24).[3] http://www.efsa.europa.eu/EFSA/efsa_locale-1178620753816_1178620785771.htm[4] Úř. věst. L 10, 16.1.2004, s. 5.[5] Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 24.[6] Úř. věst. L 287, 5.11.2003, s. 1.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 17.5.2016
            COM(2016) 262 final
            2016/0136(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Radě přidružení EU–Střední Amerika ve vztahu k vysvětlivkám k článku 15 přílohy II Dohody zakládající přidružení mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Střední Amerikou na straně druhé

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

                  Dohoda zakládající přidružení mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Střední Amerikou na straně druhé byla podepsána dne 29. června 2012 v Tegucigalpě v Hondurasu a je prozatímně uplatňována od roku 2013.

                  Příloha II dohody o přidružení stanoví definici pojmu „původní produkty“ a metody správní spolupráce. Podle ustanovení článku 37 přílohy II se strany dohodnou na „vysvětlivkách“ poznámkách, pokud jde o výklad, uplatňování a správu přílohy II, v rámci Podvýboru pro celní spolupráci, usnadňování obchodu a pravidla původu, a doporučí jejich schválení Radou přidružení.

                  Podvýbor pro celní spolupráci, usnadnění obchodu a pravidla původu se sešel ve dnech 1. – 2. června 2015 v Bruselu a dohodl se na vysvětlivkách. Obsahují pokyny k článku 15 přílohy II dohody týkající se vydávání a vyplňování průvodního osvědčení EUR.1, které lze použít jako doklad o původu.

                  Vzor průvodního osvědčení EUR.1 je uveden v dodatku 3 k příloze II dohody o přidružení. V praxi však existují drobné rozdíly mezi dodatkem 3 a zněním používaným na osvědčeních vytištěných členskými státy. Vysvětlivky umožňují flexibilitu ohledně znění bez zrušení platnosti osvědčení, pokud všechny strany mají kopie použitého osvědčení a znění nemění požadované informace, které má vývozce vyplnit.

                  Požadované informace, které má vývozce vyplnit na průvodním osvědčení EUR.1 pro předložení celnímu orgánu, musí být jasné a měly by zabránit možnému zneužití. Z tohoto důvodu poskytují vysvětlivky návod na vyplnění všech polí na průvodním osvědčení EUR.1.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Návrh je v souladu s ostatními vysvětlivkami dohodnutými v rámci dohod o volném obchodu mezi Evropskou unií a Chile a Mexikem.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Používání vysvětlivek podporuje zlepšování právní úpravy.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

                  Vzhledem k tomu, že návrh se týká obchodní politiky Evropské unie, je vhodným právním základem čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Návrh spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.

               •Proporcionalita

                  Návrh nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné či přiměřené pro dosažení očekávaných cílů.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

                  Nevztahuje se na tento návrh, protože tento návrh pouze obsahuje pokyny ke stávající dohodě.

               •Sběr a využití výsledků odborných konzultací

                  Nevztahuje se na tento návrh, protože tento návrh pouze obsahuje pokyny ke stávající dohodě.

               •Posouzení dopadů

                  Tímto návrhem se zavádějí pokyny ke stávající dvoustranné obchodní dohodě. Nezvažují se žádné jiné možnosti.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie.

               5.OSTATNÍ PRVKY

                  Žádné.

               2016/0136 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Radě přidružení EU–Střední Amerika ve vztahu k vysvětlivkám k článku 15 přílohy II Dohody zakládající přidružení mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Střední Amerikou na straně druhé

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dohoda zakládající přidružení mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Střední Amerikou na straně druhé
                  1
                („dohoda“) byla parafována dne 22. března 2011 a podepsána dne 29. června 2012. Podle čl. 353 odst. 4 dohody se část IV dohody prozatímně uplatňuje od 1. srpna 2013 mezi Unií, Nikaraguou, Hondurasem a Panamou, od 1. října 2013 mezi uvedenými stranami a Salvadorem a Kostarikou a od 1. prosince 2013 mezi Unií, Nikaraguou, Hondurasem, Panamou, Salvadorem a Kostarikou na jedné straně a Guatemalou na straně druhé.

               (2)Podle ustanovení článku 37 přílohy II dohody se strany v rámci Podvýboru pro celní spolupráci, usnadňování obchodu a pravidla původu zřízeného v souladu s článkem 123 dohody („podvýbor“) dohodnou na „vysvětlivkách“, pokud jde o výklad, uplatňování a správu přílohy II, a doporučí jejich schválení Radou přidružení.

               (3)Podvýbor se sešel ve dnech 1. a 2. června 2015 a dohodl se na vysvětlivkách k článku 15 přílohy II dohody ohledně vyplňování a tisku průvodního osvědčení EUR.1 („vysvětlivky“).

               (4)Vzhledem k tomu, že průvodní osvědčení EUR.1, jež je uvedeno v dodatku 3 přílohy 3 dohody, je pouze vzorem, mohou se ve formulářích vytištěných různými orgány vyskytovat drobné rozdíly. Aby bylo zajištěno, že tyto rozdíly nezpůsobí obtíže, pokud jde o přijímání průvodních osvědčení EUR.1, a za účelem zajištění harmonizovaného výkladu příslušnými veřejnými orgány stran dohody, měly by být k dispozici pokyny týkající se požadovaného obsahu a tisku průvodního osvědčení EUR.1. Postoj, který má být v Radě přidružení jménem Unie zaujat, by měl vycházet z připojené předlohy rozhodnutí,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               1.
                     Postoj, který má být v Radě přidružení jménem Unie zaujat, pokud jde o vysvětlivky k článku 15 přílohy II dohody ohledně průvodních osvědčení EUR.1, vychází z předlohy rozhodnutí Rady přidružení připojené k tomuto rozhodnutí.

               2.
                     Zástupci Unie v Radě přidružení mohou schválit menší změny v předloze rozhodnutí Rady přidružení bez dalšího rozhodnutí Rady.

               Článek 2

               Po přijetí se rozhodnutí Rady přidružení zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                     Úř. věst. L 346, 15.12.2012, s. 3

                  .

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 17.5.2016
            COM(2016) 262 final
            PŘÍLOHA
            Příloha

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Radě přidružení EU–Střední Amerika ve vztahu k vysvětlivkám k článku 15 přílohy II Dohody zakládající přidružení mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Střední Amerikou na straně druhé

               ROZHODNUTÍ
               RADY PŘIDRUŽENÍ EU-STŘEDNÍ AMERIKA Č. XX/2016

               o zavedení vysvětlivek k článku 15 přílohy II (týkající se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce) dohody týkajících se průvodního osvědčení EUR.1

               RADA PŘIDRUŽENÍ EU-STŘEDNÍ AMERIKA,

               S ohledem na Dohodu zakládající přidružení mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Střední Amerikou na straně druhé (dále jen „dohoda“), a zejména s ohledem na článek 37 přílohy II uvedené dohody,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)
                     Příloha II dohody se týká definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce.

               (2)
                     Podle článku 37 přílohy II dohody se strany dohodnou na vysvětlivkách, pokud jde o výklad, uplatňování a správu přílohy II, v rámci Podvýboru pro celní spolupráci, usnadňování obchodu a pravidla původu, a doporučí jejich schválení Radou přidružení.

               (3)
                     Vzhledem k tomu, že průvodní osvědčení EUR.1, jež je uvedeno v dodatku 3 přílohy II dohody, je pouze vzorem, mohou se ve formulářích vytištěných různými orgány vyskytovat drobné rozdíly. Mělo by být jasně stanoveno, že tyto rozdíly by neměly mít za následek odmítnutí osvědčení.

                (4)
                     Aby bylo kromě toho zajištěno, že tyto drobné rozdíly nezpůsobí obtíže, pokud jde o přijímání průvodních osvědčení EUR.1, a za účelem zajištění harmonizovaného výkladu příslušnými veřejnými orgány stran dohody, měly by být k dispozici pokyny týkající se požadovaného obsahu průvodního osvědčení EUR.1,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Jediný článek

               Vysvětlivky týkající se průvodního osvědčení EUR.1 k příloze II (týkající se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce) dohody, které jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí, se schvalují.

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po přijetí.

               V … dne …

               Za Radu přidružení

               Za stranu Střední Ameriky

               Za stranu EU

               PŘÍLOHA

               Vysvětlivky

               Článek 15 – Průvodní osvědčení EUR.l: formuláře a pokyny pro vyplnění

               Pořadové číslo EUR.l

               Průvodní osvědčení EUR.l musí pro usnadnění identifikace obsahovat pořadové číslo. Pořadové číslo se obvykle skládá z písmene (písmen) a číslic.

               Formuláře průvodního osvědčení EUR.l

               Průvodní osvědčení EUR.l, jehož znění se liší v závislosti na vydávajícím příslušném orgánu veřejné moci ve srovnání se vzorem v dodatku 3 (vzory průvodního osvědčení EUR.l a žádosti o průvodní osvědčení EUR.l) k příloze II (týkající se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce) dohody, lze uznat jako doklad o původu, pokud:

               a) změny nemění informaci vyžadovanou v každé kolonce a

               b) příslušné orgány veřejné moci stran dohody si prostřednictvím Evropské komise navzájem poskytly různé vzory osvědčení, a informovaly o tom koordinátory části IV této dohody.

               Kolonka 1: Vývozce

               Musí být uvedeny úplné podrobné údaje o vývozci zboží (jméno, úplná současná adresa a země, ze které vývoz pochází).

               Kolonka 2: Osvědčení pro preferenční obchod mezi stranami

               Za tímto účelem upřesněte:

               Střední Amerika; Evropská unie nebo EU
                  1
               ; Ceuta; Melilla; Andorra nebo AD; San Marino nebo SM.

               Kolonka 3: Příjemce

               Vyplnění této kolonky je nepovinné. Pokud je kolonka vyplněna, musí být uvedeny podrobné údaje o příjemci:  jméno, úplná současná adresa a země určení zboží.

               Kolonka 4: Země, skupina zemí nebo území, v nichž jsou produkty pokládány za původní

               Uveďte zemi, skupinu zemí nebo území, odkud zboží pochází:

               Střední Amerika; Evropská unie nebo EU
                  2
               ; Ceuta; Melilla; Andorra nebo AD; San Marino nebo SM.

               Kolonka 5: Země, skupina zemí nebo území určení zboží

               Uveďte zemi, skupinu zemí nebo území dovážející strany, kam mají být produkty dodány:

               Střední Amerika; Evropská unie nebo EU
                  3
               ; Ceuta; Melilla; Andorra nebo AD; San Marino nebo SM.

               Kolonka 6: Údaje o dopravě

               Vyplnění této kolonky je nepovinné. Pokud je kolonka vyplněna, je nutno uvést způsob přepravy a čísla leteckého nákladního listu nebo konosamentu se jmény jednotlivých dopravních společností.

               Kolonka 7: Poznámky

               Tato kolonka by se měla vyplnit:

               1. V případě, že je osvědčení vydáno po vývozu zboží podle článku 16 přílohy II dohody, uvede se do této kolonky v jednom z jazyků stanovených v dohodě: „VYDÁNO DODATEČNĚ“. Kromě toho se v případě podle čl. 16 odst. 1 písm. b) přílohy II číslo průvodního osvědčení EUR.1, které nebylo při dovozu z technických důvodů přijato, uvede v této kolonce: „EUR.1 č. .....“.

               2. V případě, že je vydán duplikát osvědčení podle článku 17 přílohy II, musí se do této kolonky uvést v jednom z jazyků stanovených v dohodě:  „DUPLIKÁT“ a datum vydání původního průvodního osvědčení EUR.l.

               3. V případě kumulace původu s Bolívií, Kolumbií, Ekvádorem, Peru nebo Venezuelou se do této kolonky musí uvést: „kumulace s (název země)“ v souladu s článkem 3 přílohy II.

               4. V případě, že se na produkt, pro který platí kvóty, vztahuje pravidlo původu, musí se do této kolonky uvést: „Původ produktu v souladu s dodatkem 2A přílohy II (týkající se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce)“.

               5. V ostatních případech, kdy se může považovat za užitečné vyjasnit informace o průvodním osvědčení EUR. 1.

               Kolonka 8: Číslo položky; značky a čísla; počet a druh balení; popis zboží

               Uveďte popis zboží v souladu s popisem uvedeným na faktuře (číslo objednávky nebo položky; značky a číslování; počet a druh balení – palet, krabic, vaků, rolí, sudů, pytlů atd.). Obecný popis zboží může být uveden, pokud souvisí s konkrétním popisem na faktuře a existuje jednoznačná souvislost mezi dovozním dokladem a průvodním osvědčením EUR.l. V tomto případě musí být v této kolonce uvedeno číslo faktury. V každém případě by sazební zařazení zboží mělo být uvedeno přinejmenším na úrovni čísla (čtyřmístný kód) harmonizovaného systému.

               Není-li zboží zabaleno, uveďte počet kusů nebo „volně loženo“.

               Před popisem zboží musí být uvedeno číslo objednávky nebo položky tak, aby zde nebyly ponechány prázdné řádky nebo mezery, a neměly by být žádné mezery mezi produkty uvedenými v osvědčení. Není-li vyplněna celá kolonka, podtrhne se poslední řádek popisu vodorovnou čarou a prázdný prostor se proškrtne takovým způsobem, aby již nebylo možno provést žádné doplnění.

               Kolonka 9: Hrubá hmotnost (kg) nebo jiná jednotka (l, m3 atd.)

               Uveďte hrubou hmotnost v kg nebo v jiné jednotce (litrech, m³ atd.) veškerého zboží uvedeného v kolonce 8 nebo samostatně pro každou položku (položka HS).

               Kolonka 10: Faktury

               Vyplnění této kolonky je nepovinné. Není-li tato kolonka vyplněna, uveďte datum a číslo (čísla) faktury.

               Kolonka 11: Potvrzení celního orgánu nebo příslušného orgánu veřejné moci

               Tato kolonka je určena pro výhradní použití příslušného orgánu veřejné moci nebo  celního orgánu podle toho, v které zemi se vydává osvědčení.

               Kolonka 12: Prohlášení vývozce

               Tato kolonka je určena pro výhradní použití vývozce nebo jeho oprávněného zástupce. Musí v něm být zaznamenáno místo a datum, kdy bylo osvědčení vyhotoveno, a musí být podepsáno vývozcem nebo jeho oprávněným zástupcem.

               Vývozce nebo jeho oprávněný zástupce může osvědčení EUR.l podepsat fyzicky nebo jim strana může dovolit podepsat je digitálně.

               Kolonka 13: Žádost o ověření a kolonka 14: Výsledek ověření:

               Tyto kolonky jsou určeny pro výhradní použití celního orgánu nebo příslušného orgánu veřejné moci podle toho, v které zemi se provádí ověření.

               Příloha průvodního osvědčení EUR.l  – Pokyny pro vyplnění

               Výrazy odkazující jednoznačně na Unii

                        Jazyk

                        EU

                        Evropská unie (EU)

                        BG

                        EC

                        Европейски съюз (ЕС)

                        CS

                        EU

                        Evropská unie

                        DA

                        EU

                        Den Europæiske Union

                        DE

                        EU

                        Europäische Union

                        EL

                        EE

                        Ευρωπαϊκή Ένωση

                        EN

                        EU

                        European Union

                        ES

                        UE

                        Unión Europea

                        ET

                        EL

                        Euroopa Liit

                        FI

                        EU

                        Euroopan unioni

                        FR

                        UE

                        Union européenne

                        HR

                        EU

                        Europska unija

                        HU

                        EU

                        Európai Unió

                        IT

                        UE

                        Unione europea

                        LT

                        ES

                        Europos Sąjunga

                        LV

                        ES

                        Eiropas Savienība

                        MT

                        UE

                        Unjoni Ewropea

                        NL

                        EU

                        Europese Unie

                        PL

                        UE

                        Unia Europejska

                        PT

                        UE

                        União Europeia

                        RO

                        UE

                           Uniunea

                         Europeană

                        SK

                        EÚ

                        Európska únia

                        SL

                        EU

                        Evropska unija

                        SV

                        EU

                        Europeiska unionen

                     (1)
                  Viz „Příloha průvodního osvědčení EUR.l  – Pokyny pro vyplnění“

                     (2)
                  Viz „Příloha průvodního osvědčení EUR.l  – Pokyny pro vyplnění“

                     (3)
                  Viz „Příloha průvodního osvědčení EUR.l  – Pokyny pro vyplnění“


				|

		52013PC0482

			Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropské unie ratifikovaly Smlouvu o obchodu se zbraněmi /* COM/2013/0482 final - 2013/0225 (NLE) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
1.1 Úvod
Rezoluce OSN č. 61/89 přijatá
v roce 2006 zahájila proces vedoucí k vypracování smlouvy, která by
upravovala mezinárodní obchod s konvenčními zbraněmi,
tzv. Smlouvy o obchodu se zbraněmi. Cílem bylo dospět k
právně závazné smlouvě, která by zajistila odpovědnější
legální obchod s konvenčními zbraněmi zavedením přísných
společných mezinárodních norem pro dovoz, vývoz a transfery zbraní.
Intenzivní přípravné práce probíhaly
v letech 2007 a 2009; ve dnech 2. až 27. července 2012
proběhla v New Yorku první konference Organizace spojených
národů o Smlouvě o obchodu se zbraněmi. Ačkoli se během konference
nepodařilo dosáhnout všeobecné shody, jejím výsledkem byl první návrh
znění smlouvy.
Během poslední konference OSN, která se
uskutečnila v březnu 2013, byl tento návrh smlouvy revidován, ale ani
tehdy nebylo dosaženo dohody, neboť tři státy zamítly návrh
předložený předsedou konference. Smlouva byla nakonec přijata
kvalifikovanou většinou dne 2. dubna 2013. Většina členů
OSN souhlasila s tím, že smlouva by měla být otevřena
k podpisu dne 3. června 2013.
1.2 Pravomoc EU
V souladu s pravidly
o vnější pravomoci stanovenými v článku 3 Smlouvy
o fungování Evropské unie se Smlouva o obchodu se zbraněmi týká
záležitostí, které spadají do výlučné pravomoci Unie.
Smlouva
o obchodu se zbraněmi stanoví mimo jiné opatření
(např. dovozní a vývozní kontroly), která spadají
do oblasti působnosti společné obchodní politiky Unie. V této oblasti Smlouva o obchodu se
zbraněmi upravuje oblasti práva Unie, ve kterých již
existuje pokročilý stupeň regulace. Kromě
toho jsou rovněž relevantní tyto sekundární právní předpisy Unie
týkající se vnitřního trhu: a) směrnice Evropského parlamentu a Rady
2009/43/ES ze dne 6. května 2009 o zjednodušení podmínek transferů
produktů pro obranné účely uvnitř Společenství; b)
směrnice Rady 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a
držení zbraní; c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 258/2012
ze dne 14. března 2012, kterým se provádí článek 10 protokolu
Organizace spojených národů proti nedovolené výrobě střelných
zbraní a jejich součástí, dílů a střeliva a obchodování s nimi,
který doplňuje Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu
organizovanému zločinu (protokol OSN o střelných zbraních), a stanoví
vývozní povolení, opatření pro dovoz a tranzit střelných zbraní,
jejich součástí, dílů a střeliva.
Vzhledem k tomu, že se Smlouva o obchodu se
zbraněmi týká záležitostí spadajících do výlučné pravomoci EU,
nemohou členské státy o podpisu této smlouvy rozhodnout samostatně.
Mohou ji podepsat pouze tehdy, je-li to v zájmu Unie a jsou-li k tomu na návrh
Komise zmocněny Radou.
1.3 Podrobnosti a
oblast působnosti Smlouvy o obchodu se zbraněmi
Cílem Smlouvy o obchodu se zbraněmi je
přispět k míru, bezpečnosti a stabilitě na
mezinárodní a regionální úrovni prostřednictvím regulace mezinárodního
obchodu s konvenčními zbraněmi a vymýcením nedovoleného
obchodu se zbraněmi. Smlouva o obchodu se zbraněmi vytváří normy
pro transfery konvenčních zbraní a požaduje, aby smluvní státy
přezkoumaly veškerý vývoz zbraní, aby se zajistilo, že konvenční
zbraně a střelivo nebudou používány mimo jiné v souvislosti
s porušováním lidských práv, terorismem a porušováním humanitárního
práva.
Smlouva o obchodu se zbraněmi stanoví
hodnocení transferů zbraní a opatření, která mají zabránit
odklonění konvenčních zbraní z vyvážejících a dovážejících
států. Navíc zvyšuje transparentnost obchodování se zbraněmi, a to
stanovením povinnosti vést záznamy a podávat zprávy sekretariátu
a ostatním smluvním státům. Ustanovení Smlouvy o obchodu se
zbraněmi se týkají konvenčních zbraní těchto
kategorií: bojové tanky, bojová obrněná vozidla, velkorážní
dělostřelecké systémy, bojové letouny, úderné vrtulníky, bojová
plavidla, řízené střely a odpalovací zařízení řízených
střel a ruční palné a lehké zbraně. Smlouva se rovněž
vztahuje na související střelivo/munici a součásti a díly.
1.4 Důsledky
pro acquis Unie
Smlouva o obchodu se zbraněmi
může ovlivnit nebo změnit oblast působnosti společných
pravidel přijatých Evropskou unií. Proto Rada stanovila
v příloze svého rozhodnutí .../2013, kterým se Komise zmocňuje
k jednání o Smlouvě o obchodu se zbraněmi
v záležitostech spadajících do výlučné pravomoci Unie, tyto
směrnice pro jednání:
(1)
Smlouva o obchodu se zbraněmi nesmí obsahovat
žádné ustanovení, které by členským státům bránilo uplatňovat:
(a)
směrnici Rady 91/477/EHS ze dne
18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní, ve
znění pozdějších předpisů;
(b)
směrnici Rady 93/15/EHS ze dne
5. dubna 1993 o harmonizaci předpisů týkajících se
uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití, ve
znění pozdějších předpisů;
(c)
směrnici Evropského parlamentu a Rady
2009/43/ES ze dne 6. května 2009 o zjednodušení podmínek transferů produktů
pro obranné účely uvnitř Společenství, ve znění
pozdějších předpisů.
(2)
Smlouva o obchodu se zbraněmi nesmí obsahovat
žádné ustanovení, které by omezovalo volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu
v rámci vnitřního trhu Unie, není-li takové omezení výslovně
odůvodněno podle článku 36, čl. 45 odst. 3, čl. 52
odst. 1, článku 65 nebo článku 346 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(3)
Veškerá opatření stanovená ve smlouvě,
která omezují vývoz nebo dovoz z/do Unie nebo tranzit přes území Unie,
musí být slučitelná se všemi použitelnými právními předpisy Unie, k
nimž se řadí zejména:
(a)
nařízení Rady (ES) č. 260/2009 ze dne 26.
února 2009 o společných pravidlech dovozu;
(b)
nařízení Rady (ES) č. 1061/2009 ze dne
19. října 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro vývoz;
(c)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
č. 258/2012 ze dne 14. března 2012, kterým se provádí článek 10
protokolu Organizace spojených národů proti nedovolené výrobě
střelných zbraní a jejich součástí, dílů a střeliva a
obchodování s nimi, který doplňuje Úmluvu Organizace spojených národů
proti nadnárodnímu organizovanému zločinu (protokol OSN o střelných
zbraních), a stanoví vývozní povolení, opatření pro dovoz a tranzit
střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva; a
(d)
směrnice Evropského parlamentu a Rady
2009/43/ES ze dne 6. května 2009 o zjednodušení podmínek transferů
produktů pro obranné účely uvnitř Společenství, ve
znění pozdějších předpisů.
Tyto právní předpisy Evropské unie jsou
součástí acquis, a je proto zásadní, aby přijetím Smlouvy o
obchodu se zbraněmi nebyly zpochybněny. Vzhledem k tomu, že
smlouva neobsahuje doložku o organizaci regionální integrace (RIO clause),
je obzvláště nutné zajistit ochranu předpisů týkajících se
vnitřního trhu.
Proto byla v souladu se směrnicemi
Rady pro jednání v těchto záležitostech uskutečněna
podrobná analýza, ze které vyplynulo, že ustanovení Smlouvy o obchodu
se zbraněmi (články 6, 7, 9 a 26) zajišťují soulad Smlouvy
o obchodu se zbraněmi s acquis. V každém
případě by jakýkoliv potenciální problém týkající se souladu s acquis
bylo možné řešit prostřednictvím čl. 26 odst. 1. Tento
článek stanoví, že prováděním smlouvy nejsou dotčeny
závazky, které přijaly nebo přijmou smluvní státy v souvislosti
se stávajícími nebo budoucími mezinárodními dohodami, jejichž jsou
smluvními stranami, pokud jsou zmíněné závazky v souladu s touto
smlouvou.
Evropská unie se nemůže stát smluvní
stranou Smlouvy o obchodu se zbraněmi, neboť stávající
znění to umožňuje pouze státům. Smlouva o obchodu se
zbraněmi nicméně umožňuje změny v pozdější fázi
a Evropská unie se může stát smluvní stranou Smlouvy, pokud tak
odhlasuje tříčtvrtinová většina smluvních států.
1.5 Ratifikace
smlouvy
Evropská unie jako taková Smlouvu o obchodu se
zbraněmi nemůže ratifikovat. Avšak vzhledem k tomu, že Smlouva o
obchodu se zbraněmi spadá částečně do výlučné
pravomoci Unie a částečně do pravomoci členských
států, je nezbytné, aby orgány Unie a členské státy přijaly
veškerá opatření za účelem spolupráce při ratifikaci této
smlouvy a s cílem zajistit provedení závazků z ní vyplývajících.
Vzhledem k tomu, že členské státy
byly odhodlány podepsat dne 3. června 2013 Smlouvu o obchodu se
zbraněmi, Komise se zaměřila na přípravu a přijetí
rozhodnutí Rady, kterým se členské státy zmocňují k podpisu
Smlouvy o obchodu se zbraněmi v záležitostech spadajících do výlučné
pravomoci Unie. Rada na základě návrhu Komise takové rozhodnutí
přijala dne 27. května 2013, z čehož
vyplývá, že po podpisu Smlouvy o obchodu se zbraněmi mohou jednotlivé
členské státy prohlásit, že její články 6 a 7 hodlají provizorně
uplatňovat do jejího vstupu v platnost. Členské státy Evropské unie,
které neučinily prohlášení o záměru provizorně uplatňovat
výše uvedené články při podpisu Smlouvy o obchodu se zbraněmi,
mají možnost toto prohlášení učinit během fáze její ratifikace. Jako
další krok za účelem umožnění rychlého provádění Smlouvy o
obchodu se zbraněmi navrhuje nyní Komise, aby Rada přijala rozhodnutí,
kterým se členské státy zmocňují k ratifikaci Smlouvy o obchodu
se zbraněmi v záležitostech spadajících do výlučné pravomoci Unie.
Předtím, než Rada může přijmout toto rozhodnutí, je nutný
souhlasu Evropského parlamentu.
1.6 Závěr
Je
nezbytné vyřešit na mezinárodní úrovni problémy spojené s neregulovaným
obchodem s konvenčními zbraněmi a napomoci budování míru
a humanitárnímu úsilí. Smlouva o obchodu se zbraněmi stanoví
společné právně závazné normy pro dovoz, vývoz a transfer
konvenčních zbraní. Tím učiní obchod
se zbraněmi odpovědnější a transparentnější, což je
cíl, kterého chtějí dosáhnout Evropský parlament, Rada i Komise.
Smlouva má potenciál posílit mezinárodní mír a bezpečnost na globální
úrovni. Nezákonný nebo nedostatečně
regulovaný obchod s konvenčními zbraněmi si vybírá daň na lidských
životech: každý rok umírá v důsledku ozbrojeného násilí více než
740 000 mužů, žen a dětí. Rychlý
vstup Smlouvy o obchodu se zbraněmi v platnost je tudíž nanejvýš žádoucí,
a je proto důležité, aby členské státy ratifikovaly tuto smlouvu co
nejdříve.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
Nevztahuje se na tento návrh.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
Článek 1
Vzhledem k tomu, že se EU nemůže
stát smluvní stranou této smlouvy, zmocňuje tento článek členské
státy k ratifikaci stávající smlouvy v záležitostech spadajících
do výlučné pravomoci Unie.
Článek 2
Účelem tohoto rozhodnutí je zmocnit
členské státy v záležitostech spadajících do výlučné pravomoci Unie k
tomu, aby se pro ně stala tato smlouva závaznou, a proto je rozhodnutí
určeno jim.
4.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Žádné
2013/0225 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTÍ RADY,
kterým se členské státy zmocňují,
aby v zájmu Evropské unie ratifikovaly Smlouvu o obchodu se
zbraněmi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na článek 114 a čl. 207 odst. 3 ve spojení
s čl. 218 odst. 6 písm. a) bodem v) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu[1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Dne 11. března 2013
pověřila Rada Komisi vyjednáváním o Smlouvě o obchodu
se zbraněmi v rámci Organizace spojených národů v
těch záležitostech, které spadají do výlučné pravomoci
Unie.
(2)       Dne 2. dubna 2013
přijalo Valné shromáždění Organizace spojených národů znění
Smlouvy o obchodu se zbraněmi[2].
Valné shromáždění rovněž požádalo generálního tajemníka jakožto
depozitáře smlouvy, aby ji otevřel k podpisu dne 3. června 2013,
a vyzvalo všechny státy, aby zvážily její podpis a aby se poté v souladu se
svými příslušnými ústavními postupy staly co nejdříve smluvními
stranami dohody.
(3)       Cílem této smlouvy je
zajištění co nejpřísnějších společných mezinárodních norem
pro regulaci mezinárodního obchodu s konvenčními zbraněmi
a prevence a vymýcení nedovoleného obchodu s konvenčními
zbraněmi. Členské státy vyjádřily spokojenost s výsledky
jednání a jsou připraveny bezodkladně přistoupit
k podpisu a ratifikaci smlouvy.
(4)       Některá ustanovení
smlouvy se týkají záležitostí, jež spadají do výlučné pravomoci Unie,
neboť náležejí do oblasti společné obchodní politiky nebo se dotýkají
pravidel vnitřního trhu pro transfery konvenčních zbraní a výbušnin.
(5)       Evropská unie smlouvu
nemůže podepsat a ratifikovat, jelikož jejími smluvními stranami mohou být
pouze státy.
(6)       Dne 27. května 2013 Rada
přijala na základě návrhu Komise rozhodnutí, kterým se členské
státy zmocňují, aby v zájmu Evropské unie podepsaly Smlouvu
o obchodu se zbraněmi.
(7)       V souladu s čl. 2 odst.
1 Smlouvy o fungování Evropské unie by proto Rada měla zmocnit
členské státy, aby v zájmu Unie ratifikovaly smlouvu v záležitostech
spadajících do výlučné pravomoci Unie.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy se zmocňují, aby v
zájmu Unie ratifikovaly Smlouvu o obchodu se zbraněmi v záležitostech
spadajících do výlučné pravomoci Unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským
státům.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               Úř. věst. C , , s. .
[2]               A/CONF.217/2013/L.3.


Důležité právní upozornění

|

52007SC0364

Předloha rozhodnutí smíšeného výboru EHP kterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHPo spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody - Předloha společného postoje Společenství  /* SEK/2007/0364 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 23.3.2007SEK(2007) 364 v konečném zněníPředlohaROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHPkterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHPo spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody- Předloha společného postoje Společenství - (předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. Protokol 31 Dohody o EHP obsahuje zvláštní ustanovení o spolupráci mezi Společenstvím a státy ESVO EHP v oblastech mimo čtyři svobody.2. Přiložená předloha rozhodnutí Smíšeného výboru EHP má změnit Protokol 31 a rozšířit spolupráci v oblasti informační společnosti. Je rámcem pro spolupráci a stanoví postupy pro plnou účast států ESVO EHP na programech a akcích Společenství v uvedené oblasti od 1. ledna 2007, přičemž začleňuje:— 32006 D 1718: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1718/2006/ES ze dne 15. listopadu 2006 o provádění programu podpory evropského audiovizuálního odvětví (MEDIA 2007)3. Podle čl. 1 odst. 3 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 2894/94 o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o EHP Rada zaujímá postoj Společenství k takovým rozhodnutím na návrh Komise.4. Předloha rozhodnutí Smíšeného výboru EHP se předkládá Radě ke schválení, a poté Komise při nejbližší možné příležitosti předloží postoj Společenství ve Smíšeném výboru EHP.PředlohaROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHPkterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHPo spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobodySMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na články 86 a 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:1.  Protokol 31 k Dohodě byl změněn rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. ... ze dne ….[1].2.  Je vhodné rozšířit spolupráci smluvních stran Dohody, aby zahrnovala rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1718/2006/ES ze dne 15. listopadu 2006 o provádění programu podpory evropského audiovizuálního odvětví (MEDIA 2007)[2].3.  Protokol 31 k Dohodě by proto měl být změněn tak, aby danou rozšířenou spolupráci umožňoval s účinkem od 1. ledna 2007,ROZHODL TAKTO:Článek 1V článku 9 odst. 4 Protokolu 31 k Dohodě se doplňuje nová odrážka, která zní:„— 32006 D 1718 : Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1718/2006/ES ze dne 15. listopadu 2006 o provádění programu podpory evropského audiovizuálního odvětví (MEDIA 2007) (Úř. věst. L 327, 24.11.2006, s. 12).“Článek 2Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem poté, co je Smíšenému výboru EHP učiněno poslední oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody*.Použije se ode dne 1. ledna 2007.Článek 3Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie .V Bruselu dne […].Za Smíšený výbor EHPpředseda/předsedkyně […]tajemníci Smíšeného výboru EHP […] [1] Úř. věst. L …[2] Úř. věst. L 327, 24.11.2006, s. 12.* [Byly oznámeny ústavní požadavky.] [Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.]


				|

		52013PC0022

			Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES Francii povoluje uplatňovat snížené sazby daně z benzínu a nafty používaných jako pohonné hmoty /* COM/2013/022 final - 2013/0018 (NLE) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Zdanění energetických produktů a
elektřiny v EU se řídí směrnicí Rady 2003/96/ES[1] (dále jen „směrnice o
zdanění energie“ nebo „směrnice“).
Podle čl. 19 odst. 1 směrnice
může Rada kromě ustanovení zejména článků 5, 15 a 17 této
směrnice jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli
členskému státu, aby zavedl další osvobození od daně nebo snížení z
důvodu některé zvláštní politiky.
Cílem tohoto návrhu je povolit Francii nadále
uplatňovat v rámci stanovených mezí různé sazby daně z
bezolovnatého benzínu a nafty, s výjimkou nafty používané k obchodním
účelům. Tato různost má odrážet decentralizaci některých
zvláštních pravomocí, které byly dříve vykonávány na ústřední úrovni.
Žádost a
její obecné souvislosti
Prováděcí rozhodnutí Rady 2011/38/EU[2] (dále jen „rozhodnutí
2011/38/EU“) v návaznosti na rozhodnutí Rady 2005/767/ES[3] (dále jen „rozhodnutí
2005/767/ES“) povolilo Francii uplatňovat do 31. prosince 2012 snížené
úrovně zdanění bezolovnatého benzínu a nafty na regionální úrovni pro
účely správní reformy zahrnující decentralizaci některých zvláštních
pravomocí, které byly dříve vykonávány na ústřední úrovni.
Na základě uvedeného rozhodnutí
uplatňuje Francie v současné době režim, který francouzským
správním regionům umožňuje používat sníženou sazbu daně z
bezolovnatého benzínu a nafty, s výjimkou nafty používané k obchodním
účelům. Předmětnou daní je taxe intérieure sur les
produits pétroliers – vnitrostátní daň z ropných produktů (TIPP),
což je spotřební daň.
Dopisem ze dne 10. února 2012 francouzské
orgány podle článku 19 směrnice požádaly o prodloužení tohoto režimu
za totožných podmínek, avšak na období šesti let, od 1. ledna 2013 do 31.
prosince 2018. Dodatečné informace a vysvětlení poskytly francouzské
orgány dne 24. května 2012 a 5. října 2012.
Provádění
opatření
Francouzský celní kodex stanoví jedinou
maximální sazbu daně z bezolovnatého benzínu a nafty.
Regiony mají možnost snížit tuto sazbu o
částku, která, stejně jako dříve, nemůže přesáhnout
35,4 EUR na 1 000 litrů bezolovnatého benzínu, včetně paliva
E10, a 23,0 EUR na 1 000 litrů nafty v období platnosti odchylného
opatření. Tyto částky představují maximální příjem z 1 000
litrů, který plyne přímo regionům. Každý rok regionální rady
hlasováním rozhodnou o výši snížení, čímž prokazují rozhodovací
samostatnost regionů a dávají pobídku ke zlepšování kvality své správy,
kterého nelze dosáhnout převodem prostředků ze státního
rozpočtu do místních rozpočtů.
Úroveň zdanění po snížení
nemůže být nikdy nižší než minimální hodnota EU stanovená ve směrnici
2003/96/ES a snížení se nevztahuje na naftu používanou k obchodním
účelům.
Opatření
týkající se sledování a pohybu dotyčných produktů
Ústřední vláda by si ponechala
odpovědnost za výběr a kontrolu spotřební daně z nafty a
bezolovnatého benzínu bez ohledu na snížení přijatá regiony.
Produkty by byly přepravovány v režimu
platby daně a paliva by byla zdaněna v okamžiku propuštění ke
spotřebě sazbou platnou v regionu, do kterého jsou dodávána.
K předcházení zjištěným specifickým
rizikům podvodu (odklon dodávek za účelem využití rozdílů ve
zdanění mezi dvěma regiony) by byl logistický řetězec
podroben dozoru prostřednictvím předchozího označení
příjemců ze strany dodavatelů a oznámení této informace celní
správě. Z analýzy rizik vyplývá, že příjemci by měli být
rozděleni do tří kategorií: koncové uživatele s dostatečnou
kapacitou pro hromadné skladování, čerpací stanice a distributory
zdaněného paliva. V případě vnitrostátního pohybu zdaněného
paliva mohou celní orgány ověřit původ produktu a region jeho
určení. V případě netypické trasy nebo nevysvětlitelně
dlouhých dob přepravy mohou celní orgány provést šetření, zda byly
zásilky odkloněny z regionu určení původně uvedeného v
prohlášení.
Argumenty
Francie týkající se dopadu na vnitřní trh a aspektů státní podpory
Francouzské orgány uvádějí, že
opatření by nemělo žádný vliv na řádné fungování vnitřního
trhu, zejména proto, že oblast působnosti tohoto opatření se omezuje
pouze na pohonné hmoty používané k neobchodním účelům. Kromě
toho jsou rozdíly v maloobchodních cenách pohonných hmot používaných k
neobchodním účelům mezi jednotlivými distribučními sítěmi
větší než rozdíly vyplývající z tohoto opatření. Francouzské orgány
podle svých slov neobdržely v průběhu uplatňování opatření
žádné stížnosti na jeho narušující účinky.
Pokud jde o vyloučení nafty používané k
obchodním účelům z oblasti působnosti opatření, francouzští
nebo unijní silniční dopravci, kteří splňují podmínky pro
vrácení části spotřební daně z nafty používané k obchodním
účelům, by podléhaly téže sazbě spotřební daně, bez
ohledu na region, ve kterém palivo koupili. Plánovaná opatření by
zachovávala současný postup vrácení daně, který zcela kompenzuje
účinky snížení sazeb, o nichž by rozhodly regiony, prostřednictvím
odpovídajícího snížení částky daně vracené z nafty používané k
obchodním účelům. Opatření by tedy nenarušovalo
hospodářskou soutěž v odvětví dopravy a neovlivňovalo
obchod uvnitř EU. Podle francouzských orgánů nebudou
představovat státní podporu, neboť společnosti silniční
přepravy by podléhaly téže sazbě spotřební daně z nafty
používané k obchodním účelům bez ohledu na to, ve kterém regionu
naftu koupily.
Argumenty
Francie týkající se doby uplatňování opatření
S ohledem na dobu trvání tohoto režimu Francie
zdůrazňuje, že platnost odchylujícího se opatření by měla
být obnovena na dobu šesti, tak aby regiony mohly uplatňovat své politiky
po určitou dobu. Tříleté období stanovené v rozhodnutí 2011/38/EU se
ukázalo být příliš krátkým a bylo odůvodněno pouze neobvyklou
povahu opatření a obavami členských států, že by mohlo narušit
hospodářskou soutěž. Dotčené opatření původně
napomáhalo decentralizaci ve Francii. V této souvislosti je tříleté období
uplatňování příliš krátké a nevhodné pro dosažení sledovaného cíle,
neboť tento časový horizont neposkytuje regionům jasný výhled.
Vzhledem k tomu, že se nevyskytl žádný z problémů spojovaných s
opatřením, žádají nyní francouzské orgány o prodloužení této odchylky na
dobu šesti let.
Posouzení
opatření podle článku 19 směrnice 2003/96/ES
Důvody
zvláštní politiky
Ustanovení
čl. 19 odst. 1 prvního pododstavce směrnice zní takto:
„Kromě ustanovení předchozích
článků, zejména článků 5, 15 a 17, může Rada
jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby
zavedl další osvobození od daně nebo snížení z důvodů
některé zvláštní politiky.“
Podle rozhodnutí 2011/38/EU dotčené
vnitrostátní opatření tento požadavek splňuje. Z rozhodnutí vyplývá,
že zvláštním politickým cílem odlišných regionálních sazeb jako součásti
širší politiky decentralizace je posílení správní efektivity. Vycházelo se z
toho, že možnost uplatňovat odlišnou sazbu představuje pro regiony
další podnět ke zlepšování kvality jejich správy transparentním
způsobem. Totéž rozhodnutí požaduje, aby snížení souvisela se
socioekonomickými podmínkami regionů, ve kterých jsou uplatňována.
V tomto ohledu informace poskytnuté Francií
potvrdily, že používání regionální sazby nižší, než je celostátní sazba, lze
skutečně dát do souvislosti se socioekonomickými podmínkami
dotčených regionů.
Během období uplatňování rozhodnutí
2011/38/EU (2010, 2011 a 2012) používaly postupně sníženou sazbu daně
dva (Poitou-Charentes a Korsika), pět (Île-de-France, Poitou-Charentes,
Rhône-Alpes, Provence-Alpes-Côte d'Azur a Korsika) a tři regiony
(Poitou-Charentes, Rhône-Alpes a Korsika).
Většina regionů, které
uplatňovaly snížení, vykazovala HDP na obyvatele pod celostátním
průměrem. Jeden z regionů kromě toho vykazoval vyšší míru
nezaměstnanosti ve srovnání s celostátní průměrnou mírou
nezaměstnanosti.
Lze proto dojít k závěru, že možnost
upravit celostátní sazbu směrem dolů zřejmě dala
regionálním orgánům možnost přizpůsobit použití uvedené
daně tak, aby zohledňovalo socioekonomickou situaci převládající
na jejich území.
Soulad s ostatními politikami a cíli
Unie
Podle čl. 19 odst. 1 třetího
pododstavce směrnice se každá žádost posoudí, přičemž bude
přihlédnuto zejména k řádnému fungování vnitřního trhu,
potřebě zajistit poctivou hospodářskou soutěž a zdravotní,
energetickou a dopravní politiku Společenství, jakož i politiku životního
prostředí.
Toto posouzení již bylo provedeno v rámci
předchozích žádostí Francie, které vedly k přijetí rozhodnutí
2005/767/ES a rozhodnutí 2011/38/EU. Jak je v těchto rozhodnutích uvedeno,
nebylo shledáno, že by obecné fungování opatření bránilo obchodu
uvnitř EU. Současně byla stanovena řada podmínek k tomu,
aby se zajistilo, že uplatňování výjimky nezpůsobí žádné problémy ve
fungování vnitřního trhu a nebude bránit dosahování politických cílů EU,
zejména v oblasti energetiky, změn klimatu a životního prostředí.
Aby bylo případně možné režim
požadovaný Francií prodloužit, musí Komise posoudit, zda byl režim
s ohledem na podmínky stanovené v čl. 1 odst. 2 a 3
předchozího rozhodnutí uplatňován v souladu s cíly a
politikami uvedenými v čl. 19 odst. 1 třetím
pododstavci směrnice, aby se to samé dalo v zásadě předpokládat
i pro období od 1. ledna 2013.
V této souvislosti je také nutno
ověřit, zda byl kontext politiky EU od přijetí rozhodnutí
2011/38/EU významným způsobem změněn nebo zda by v budoucnu mohl
projít změnou, která by byla pro účely tohoto posouzení zásadní.
Vnitřní
trh a poctivá hospodářská soutěž
Riziko narušení hospodářské soutěže
bylo považováno za nízké, jelikož rozhodnutí 2005/767/ES i rozhodnutí
2011/38/EU stanovovala nízkou maximální výši snížení. Proto zůstává rozdíl
v sazbách daně mezi regiony malý a nemusí dokonce přesahovat rozdíly
v cenách mezi jednotlivými distribučními sítěmi. Nafta používaná pro
obchodní účely je navíc z použití opatření vyloučena.
Pokud se jedná o míru odlišnosti, byl stanoven
přísný limit, který výslovně nedovoluje, aby snížení přesáhlo
35,4 EUR na 1 000 litrů bezolovnatého benzínu nebo 23,0 EUR na 1 000
litrů nafty. Tuto podmínku Francie dodržela.
Nezdá se, že by zkušenosti získané s
uplatňováním výjimky zpochybňovaly posouzení provedená v roce 2005 a
2011. Komise si není vědoma žádných stížností na to, že by opatření
narušovalo vnitrounijní obchod.
Nebyly oznámeny žádné překážky bránící
řádnému fungování vnitřního trhu, ani pokud jde konkrétněji o
oběh dotčených produktů jakožto produktů podléhajících
spotřební dani.
Pokud jde o hledisko státní podpory, mělo
by být především zopakováno, že opatření se nevztahuje na naftu
používanou k obchodním účelům. Nicméně s přihlédnutím
k tomu, že se týká i jiných komerčních uživatelů, kteří
nespadají do definice čl. 7 odst. 3 směrnice o zdanění energie a
těží ze snížených sazeb, nebo že je ovlivněna hospodářská soutěž
na úrovni výrobců ropných produktů, by opatření mohlo
představovat státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU. Pokud snížené
sazby převyšují minimální hodnoty EU, představovalo-li by
opatření státní podporu, vztahoval by se na něj článek 25
nařízení č. 800/2008/ES[4]
(dále jen „obecné nařízení o blokových výjimkách“) a mělo by být tak
považováno za slučitelné s vnitřním trhem. Protože však platnost
obecného nařízení o blokových výjimkách skončí dne 31. prosince 2013,
pokud by Komise nepřijala nové nařízení srovnatelné s tímto
nařízením nebo pokud by takové nové nařízení neobsahovalo pravidlo
rovnocenné pravidlu uvedenému v článku 25, musela by být jakákoli podpora
vyplývající z daného opatření oznámena Komisi v souladu s pravidly
pro státní podporu.
Politiky Unie v oblasti energetiky,
změn klimatu a životního prostředí
Daně z energetických produktů mají
za následek snižování poptávky po těchto produktech, a tím snižují i emise
spojené s jejich spotřebou. Komise proto musí posoudit, zda snížení sazeb
uplatňované v některých regionech nevede ke zvýšení spotřeby
pohonných látek (a tím i ke zvýšení emisí), které by bylo v rozporu s výše
uvedenými cíly.
Rozhodnutí 2011/38/ES poukázalo na to, že
zavedení možnosti snížení sazeb je ve Francii doprovázeno zvýšením základní
celostátní sazby. Došlo k závěru, že je nepravděpodobné, že by nový
režim měl ve svém důsledku za následek oslabení motivace k
efektivnímu využívání pohonných hmot, jelikož uplatňování odchylného
opatření regionům nepovolovalo před zavedením uvedeného režimu
snižovat výši sazby pod úroveň platnou na celostátní úrovni. Rozhodnutí
2011/38/ES také usoudilo, že existuje pouze malé riziko, že by regionální
rozdíly vedly k rozdílům v maloobchodních cenách, které by způsobily
odklony dopravy, jelikož úroveň rozdílů je nízká a tyto rozdíly jsou
vykompenzovány rozdíly v maloobchodních cenách mezi jednotlivými
distribučními sítěmi. Z tohoto důvodu se
předpokládalo, že opatření v zásadě nebude v rozporu
s politikou EU v oblasti energetiky, změn klimatu a životního
prostředí.
Komise nebyla v této oblasti upozorněna
na žádné poznatky a uvedené posouzení zůstává v platnosti.
Doba
uplatňování opatření a vývoj rámcových předpisů EU o
zdanění energie
Návrh Komise ze dne 13. dubna 2011 na
změnu směrnice o zdanění energie[5]
stanoví trvalou odchylku, která by Francii umožňovala uplatňovat v
rámci určitých mezí různé sazby daně na regionální úrovni.
Komise proto zastává názor, že doba použitelnosti nového rozhodnutí Rady by
měla být omezena na tři roky a v každém případě by
měla skončit dnem, k němuž se stanou použitelnými tato pozměněná
pravidla.
Nezávisle na výše uvedeném by mělo být
rovněž připomenuto, že podle výše uvedeného návrhu by bylo
zdanění energie rozděleno do dvou složek. Tento systém by se lišil od
systému zavedeného směrnicí 2003/96/ES v současném znění, na
němž je současné povolení založeno. Je důležité, aby nedošlo k
ohrožení takového budoucího obecného vývoje stávajícího právního rámce. V
důsledku toho je rovněž vhodné stanovit, že pokud by Rada na
základě článku 113 Smlouvy pozměnila obecný systém zdanění
energetických produktů tak, že by mu toto povolení neodpovídalo, pozbude
toto rozhodnutí platnosti dnem, k němuž se upravená pravidla tohoto
systému stanou použitelnými.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
Konzultace zúčastněných
stran
Tento návrh
vychází z žádosti Francie a týká se pouze tohoto členského státu.
Sběr a využití výsledků
odborných konzultací
Nebylo
třeba využít externích odborných konzultací.
Posouzení dopadů
Tento návrh se
týká povolení uděleného jednotlivému členskému státu na základě
jeho žádosti.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
Cílem návrhu je povolit Francii odchýlit se od
obecných ustanovení směrnice Rady 2003/96/ES a uplatňovat ve
stanovených mezích různou úroveň zdanění nafty a bezolovnatého
benzínu.
Právní základ
Článek 19
směrnice Rady 2003/96/ES.
Zásada subsidiarity
Oblast
nepřímých daní, na niž se vztahuje článek 113 Smlouvy o
fungování EU, nespadá sama o sobě do výlučné pravomoci
Společenství ve smyslu článku 3 SFEU.
Výkon
souběžných pravomocí členských států v této oblasti je však
stávajícím právem EU přísně vymezen a omezen. Podle článku 19
směrnice 2003/96/ES může zavedení dalších osvobození od daně
nebo snížení ve smyslu uvedeného ustanovení povolit členskému státu pouze
Rada. Členské státy nemohou Radu nahradit.
Návrh je proto
v souladu se zásadou subsidiarity.
Zásada proporcionality
Návrh je v
souladu se zásadou proporcionality. Snížení daně nepřekračuje
rámec toho, co je nezbytné k dosažení daného cíle.
Volba nástrojů
Navrhovaný
nástroj: rozhodnutí Rady.
Článek 19
směrnice 2003/96 stanoví pouze tento druh opatření.
4.           ROZPOČTOVÉ
DŮSLEDKY
Tímto
opatřením nevzniká EU žádná finanční ani administrativní zátěž.
Návrh proto nemá dopad na rozpočet EU.
2013/0018 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTÍ RADY,
kterým se v souladu s článkem 19
směrnice 2003/96/ES Francii povoluje uplatňovat snížené sazby
daně z benzínu a nafty používaných jako pohonné hmoty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na směrnici Rady 2003/96/ES ze
dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových
předpisů Společenství o zdanění energetických produktů
a elektřiny[6],
a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Prováděcí rozhodnutí
Rady 2011/38/EU (dále jen „rozhodnutí 2011/38/EU“) povoluje Francii uplatňovat
po dobu tří let různé sazby daně z nafty a bezolovnatého benzínu
pro účely správní reformy zahrnující decentralizaci některých
zvláštních pravomocí, které byly dříve vykonávány na ústřední úrovni.
Platnost rozhodnutí 2011/38/ES končí dnem 31. prosince 2012.
(2)       Dopisem ze dne 10. února 2012
požádala Francie o povolení pokračovat v uplatňování různých
sazeb daně za stejných podmínek po dobu dalších šesti let po 31. prosinci
2012.
(3)       Rozhodnutí 2011/38/ES bylo
přijato na základě skutečnosti, že opatření požadované
Francií splňovalo požadavky uvedené v článku 19 směrnice
2003/96/ES, který umožňuje osvobození od daně nebo její snížení,
ovšem nikoliv zvýšení, z důvodů některé zvláštní politiky.
Zejména bylo konstatováno, že uvedené opatření nebude bránit řádnému
fungování vnitřního trhu. Rovněž bylo konstatováno, že opatření
je v souladu s příslušnými politikami Společenství.
(4)       Vnitrostátní opatření
tvoří součást politiky zaměřené na posílení správní
efektivity zvýšením kvality veřejných služeb a snížením jejich
nákladů, jakož i součást politiky subsidiarity. Poskytuje
regionům další podnět ke zlepšování kvality jejich správy
transparentním způsobem. V tomto ohledu rozhodnutí rady 2011/38/EU
požaduje, aby snížení souvisela se socioekonomickou situací v jednotlivých
regionech, ve kterých jsou uplatňována. V důsledku toho řada
regionů s nižším než průměrným HDP nebo s vyšší než
průměrnou nezaměstnaností uplatňovala nižší sazby.
Vnitrostátní opatření se celkově opírá o zvláštní politické
důvody.
(5)       Z přísných omezení pro
snížení sazeb v jednotlivých regionech a ze skutečnosti, že z
opatření je vyloučena nafta používaná k obchodním účelům,
vyplývá, že nebezpečí narušení hospodářské soutěže na
vnitřním trhu je velmi malé. Kromě toho dosavadní uplatňování opatření
ukázalo, že regiony mají tendenci uplatňovat maximální dovolenou sazbu,
což nadále snižuje jakoukoli možnost narušení hospodářské soutěže.
(6)       Nebyly oznámeny žádné
překážky bránící řádnému fungování vnitřního trhu, ani pokud jde
konkrétněji o oběh uvedených produktů jakožto produktů
podléhajících spotřební dani.
(7)       Vnitrostátnímu opatření
v době podání původní žádosti předcházelo zvýšení daně
odpovídající rozpětí pro regionální snížení. Na základě těchto
skutečností a s ohledem na podmínky pro povolení, jakož i na získané
zkušenosti se v této fázi nezdá, že by vnitrostátní opatření bylo v
rozporu s politikami EU v oblasti energetiky a změn klimatu.
(8)       Z ustanovení čl. 19
odst. 2 směrnice 2003/96/ES vyplývá, že každé povolení udělené
na základě uvedeného článku musí být přesně
časově omezené. Kromě toho návrh Komise týkající se
směrnice Rady, kterou se mění směrnice 2003/96/ES, kterou se
mění struktura rámcových předpisů Společenství o
zdanění energetických produktů a elektřiny[7], stanoví trvalé pravidlo, které
by Francii umožňovalo uplatňovat v rámci určitých mezí
různé sazby daně na regionální úrovni. Je proto vhodné omezit dobu
použitelnosti tohoto rozhodnutí na tři roky a stanovit, že toto rozhodnutí
každopádně pozbude platnosti dnem, k němuž se uvedené trvalé pravidlo
stane použitelným. Krom toho, aby nebyl narušen budoucí obecný vývoj
stávajícího právního rámce, je důležité rovněž stanovit, že pokud by
Rada pozměnila obecný systém zdanění energetických produktů tak,
že by mu toto povolení neodpovídalo, pozbude toto rozhodnutí platnosti dnem, k
němuž se upravená pravidla tohoto systému stanou použitelnými.
(9)       Mělo by být
zajištěno, aby Francie mohla specifické snížení, jehož se toto rozhodnutí
týká, uplatňovat v přímé návaznosti na situaci existující před
1. lednem 2013 na základě rozhodnutí 2011/38/EU. Proto by požadované
povolení mělo být uděleno s účinností od 1. ledna 2013.
(10)     Tímto rozhodnutím není
dotčeno uplatňování pravidel Unie týkajících se státní podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1.           Francii se povoluje
uplatňovat snížené sazby daně z bezolovnatého benzínu a z nafty
používaných jako pohonné hmoty. Na naftu používanou k obchodním
účelům ve smyslu čl. 7 odst. 2 směrnice 2003/96/ES se tato
snížení nevztahují.
2.           Správním regionům lze
povolit používání různých snížených sazeb, pokud jsou splněny tyto
podmínky:
a)           snížení nepřesahují
35,4 EUR na 1 000 litrů bezolovnatého benzínu a 23,0 EUR na
1 000 litrů nafty;
b)           snížení nepřesahují
rozdíl mezi úrovněmi zdanění nafty k neobchodním účelům a
nafty k obchodním účelům;
c)           snížení se odvíjejí od
objektivních socioekonomických podmínek regionů, v nichž se
uplatňují;
d)           uplatňováním
regionálních snížení nevzniká některému regionu konkurenční výhoda
při obchodu uvnitř Unie.
3.           Snížené sazby musí být v
souladu s požadavky směrnice 2003/96/ES, a zejména s minimálními
sazbami stanovenými v článku 7.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2013 a
jeho platnost končí 31. prosince 2015.
Platnost tohoto rozhodnutí však skončí
dnem, kterým nabude účinnosti jedna z následujících změn
směrnice 2003/96/ES:
- změna obecného systému zdanění
energetických produktů způsobem, kterému by toto povolení
neodpovídalo,
- povolení, aby Francie mohla uplatňovat
různé sazby daně na regionální úrovni.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské
republice.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne
27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových
předpisů Společenství o zdanění energetických
produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s.
51).
[2]               Úř. věst. L 19, 22.1.2011,
s. 13.
[3]               Úř. věst. L 290, 4.11.2005,
s. 25.
[4]               Nařízení Komise (ES) č. 800/2008/ES ze dne 6.
srpna 2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují
určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem
(Úř. věst. L 214, 9.8.2008, s. 3).
[5]               KOM(2011) 169.
[6]               Úř. věst. L 283, 31.10.2003,
s. 51.
[7]               KOM(2011) 169 ze dne 13. dubna 2011.


Důležité právní upozornění

|

52009PC0703

Návrh rozhodnutí Rady o uzavření dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání a předávání údajů o finančních transakcích z Evropské unie do Spojených států pro účely Programu sledování financování terorismu  /* KOM/2009/0703 konecném znení - NLE 2009/0190 */

	[pic] | EVROPSKÁ KOMISE |V Bruselu dne 17.12.2009KOM(2009)703 v konečném znění2009/0190 (NLE)NávrhROZHODNUTÍ RADYo uzavření dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání a předávání údajů o finančních transakcích z Evropské unie do Spojených států pro účely Programu sledování financování terorismuDŮVODOVÁ ZPRÁVA-  Rada pro spravedlnost a vnitřní věci zasedající dne 30. listopadu 2009 zmocnila předsednictví Rady Evropské unie k podpisu prozatímní dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání a předávání údajů o finančních transakcích z Evropské unie do Spojených států amerických pro účely Programu sledování financování terorismu (TFTP). Dohoda byla stranami podepsána dne 30. listopadu 2009 a bude prozatímně uplatňována ode dne 1. února 2010. Maximální doba platnosti dohody je devět měsíců a v patřičnou dobu ji nahradí dlouhodobější dohoda.-  Cílem dohody ze dne 30. listopadu 2009 je zajistit pokračování TFTP, který existuje od konce roku 2001 a podle kterého doručovalo ministerstvo financí Spojených států amerických úřední příkazy americké pobočce Společnosti pro celosvětovou mezibankovní finanční telekomunikaci (SWIFT), aby mu předávala omezený soubor údajů o finančních transakcích, jež procházejí systémem pro přenos údajů o finančních transakcích společnosti SWIFT. Pro Evropskou unii a Spojené státy americké bylo nutné, aby podepsaly dohodu ze dne 30. listopadu 2009, neboť nová systémová struktura společnosti SWIFT, která je funkční ode dne 1. ledna 2010, představuje riziko, kterým je podstatné omezení výhod plynoucích z TFTP, a to zejména v případě Evropské unie.****-  Předsednictví Rady Evropské unie a Evropská komise zahájily na začátku roku 2007 jednání s ministerstvem financí USA o způsobu, jakým bude toto ministerstvo zpracovávat osobní údaje pocházející z EU a zpřístupněné v rámci TFTP. Přímým důsledkem těchto jednání bylo, že ministerstvo financí přijalo řadu jednostranných závazků vůči Evropské unii v červnu 2007 („vyjádření k TFTP“)[1]. Vyjádření k TFTP výslovně omezují zpracování osobních údajů, které jsou zpřístupněny v rámci TFTP a pocházejí z EU, ministerstvem financí. Mezi omezení patří například to, že jsou údaje zpracovány výhradně pro účely boje proti terorismu, že mohou být zpřístupněny pouze v případě již existující spojitosti s terorismem (to znamená, že je zakázáno vytěžování údajů, tzv. „data mining“ ) a že musejí být po určité době vymazány. Ve vyjádřeních k TFTP se navíc uvádí, že Komise může jmenovat „významnou evropskou osobnost“, která ověří, zda ministerstvo financí dodržuje závazky, a která o tom Komisi informuje.-  V březnu 2008 Komise oznámila, že do funkce významné evropské osobnosti v rámci TFTP byl jmenován soudce Jean-Louis Bruguière, jehož úkolem bude ověřit, že je TFTP prováděn v souladu s vyjádřeními. Soudce Bruguière ukončil svou první zprávu v prosinci 2008. V této zprávě, která byla předložena Radě pro spravedlnost a vnitřní věci v únoru 2009 a Výboru pro občanské svobody Evropského parlamentu v únoru a září 2009, se uvádí, že ministerstvo financí USA závazky stanovené ve vyjádřeních k TFTP dodržuje. Ve zprávě se dále došlo k závěru, že TFTP hrál ve vyšetřování terorismu orgány členských států významnou roli a že orgány členských států byly hlavními příjemci informací získaných prostřednictvím TFTP[2]. V současné době neexistuje ekvivalent TFTP v Evropské unii.****-  Cílem dohody je předcházet terorismu a bojovat proti němu a zároveň dodržovat základní práva, zejména ochranu osobních údajů. Dohoda mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání a předávání údajů o finančních transakcích z Evropské unie do Spojených států amerických pro účely Programu sledování financování terorismu ze dne 30. listopadu 2009 má za cíl zajistit plné dodržování základních práv zakotvených v článku 6 Smlouvy o Evropské unii, zásad proporcionality a nezbytnosti, pokud jde o právo na respektování soukromého a rodinného života a ochranu osobních údajů podle článků 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie.-  V čl. 218 odst. 6 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie se uvádí, že v případě dohod v oblastech, na něž se vztahuje řádný legislativní postup, přijme Rada rozhodnutí o uzavření dohody po obdržení souhlasu Evropského parlamentu.****-  Komise proto Radě doporučuje, aby po obdržení souhlasu Evropského parlamentu přijala rozhodnutí o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání a předávání údajů o finančních transakcích z Evropské unie do Spojených států amerických pro účely Programu sledování financování terorismu. 2009/0190 (NLE)NávrhROZHODNUTÍ RADYo uzavření dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání a předávání údajů o finančních transakcích z Evropské unie do Spojených států pro účely Programu sledování financování terorismuRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 82 odst. 1 písm. d) a čl. 87 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na souhlas Evropského parlamentu[3],vzhledem k těmto důvodům:1.  Dne 27. července 2009 Rada zmocnila předsednictví Rady, aby s pomocí Komise zahájilo jednání o Dohodě mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání a předávání údajů o finančních transakcích z Evropské unie do Spojených států amerických pro účely Programu sledování financování terorismu.2.  V souladu s rozhodnutím Rady 2009/XXX ze dne 30. listopadu 2009[4] byla Dohoda mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání a předávání údajů o finančních transakcích z Evropské unie do Spojených států amerických pro účely Programu sledování financování terorismu podepsána dne … s výhradou jejího uzavření k pozdějšímu datu.3.  Ustanovení této dohody se v souladu s jejím čl. 15 odst. 2 prozatímně uplatní ode dne 1. února 2010 do dne vstupu této dohody v platnost.4.  Tato dohoda nebyla dosud uzavřena. Vzhledem k tomu, že dne 1. prosince 2009 vstoupila v platnost Lisabonská smlouva, upravuje postupy, které Evropská unie za účelem uzavření dohody použije, článek 218 Smlouvy o fungování Evropské unie.5.  Tuto dohodu je třeba uzavřít.6.  [V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie se Spojené království a Irsko účastní přijímání tohoto rozhodnutí.]7.  V souladu s články 1 a 2 o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie se Dánsko přijímání tohoto rozhodnutí neúčastní, a proto pro ně dohoda není závazná ani použitelná,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Uzavírá se Dohoda mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání a předávání údajů o finančních transakcích z Evropské unie do Spojených států amerických pro účely Programu sledování financování terorismu.Znění uzavírané dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.Článek 2Předseda Rady jmenuje osobu zmocněnou přistoupit jménem Evropské unie k výměně schvalovacích listin stanovených článkem 15 Dohody, a vyjádřit tím souhlas Evropské unie být touto dohodou vázána.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí. Bude vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie .Den vstupu dohody v platnost bude zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie .V Bruselu dne .Za RaduJacques BARROT člen / členka Komise [1] Evropská unie potvrdila přijetí vyjádření k TFTP dopisem ze dne 29. června 2007. Vyjádření k TFTP a potvrzující dopis EU byly zveřejněny v úředních věstnících C 166/18 ze dne 20.7.2007 a C 166/26 ze dne 20.7.2007.[2] Zpráva „významné evropské osobnosti“ z prosince 2008 obsahuje různé příklady, kdy byly informace získané prostřednictvím TFTP předány útvarům členských států EU v souvislosti s vyšetřováním, předcházením a pronásledováním terorismu v Evropské unii. Ve zprávě se nadále uvádí, že orgány Spojených států amerických členským státům předaly od roku 2002 přibližně 1400 důležitých informací získaných prostřednictvím TFTP.[3] Úř. věst. C , , s. .[4] Úř. věst. L , , s. .