               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 29.10.2021
            COM(2021) 963 final
            2021/0359(BUD)

            Návrh
            ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
            o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie za účelem poskytnutí pomoci Chorvatsku v souvislosti se sérií zemětřesení, k nimž došlo v období od 28. prosince 2020

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Souvislosti návrhu

               Toto rozhodnutí se týká uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie (dále jen „FSEU“) v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2012/2002
                  1
                (dále jen „nařízení“) ve výši 319 192 359 EUR za účelem poskytnutí pomoci Chorvatsku v návaznosti na sérii zemětřesení, k nimž došlo v období od 28. prosince 2020 do 21. února 2021.

               Toto uvolnění prostředků je doprovázeno převodem č. DEC 28/2021, v němž se navrhuje převést částku 277 866 852 EUR z položky „Rezerva na solidaritu a pomoc při mimořádných událostech“ (dále jen „SEAR“) do operační rozpočtové linie FSEU, a to jak v prostředcích na závazky, tak v prostředcích na platby. Tyto prostředky budou použity k vyplacení zbývající částky Chorvatsku po odečtení již vyplacené zálohy ve výši 41 325 507 EUR.

               2.Informace a podmínky

               2.1Chorvatsko – zemětřesení, ke kterým začalo docházet ode dne 28. prosince 2020

               Dne 28. prosince 2020 zasáhla oblast města Petrinja silné zemětřesení (lokální magnitudo 5,0 ML
                  2
                 a intenzita VI–VII stupňů EMS
                  3
               ) s epicentrem poblíž Petrinje. Jednalo se však pouze o první otřes před zemětřesením, k němuž došlo následující den. Dne 29. prosince 2020 zasáhla větší část oblasti Petrinja zemětřesení s lokálním magnitudem 6,2 ML, které způsobilo ztráty na životech a značné škody. Nejvíce zasažena byla města Sisak, Petrinja a Glina s okolními vesnicemi. V centru Sisaku bylo v různé míře poškozeno 90 % budov. Škody byly zaznamenány i v Karlovacké a Záhřebské župě. Dne 30. prosince 2020 byla zaznamenána řada následných otřesů s magnitudy 2,7 ML–5,2 ML. Po prvních otřesech byla oblast epicentra zasažena řadou následných otřesů, přičemž v prvních měsících bylo zaznamenáno více než 4 000 následných otřesů.

               Chorvatská republika následně požádala v souvislosti s řadou zemětřesení, k nimž došlo v období od 28. prosince 2020 do 21. února 2021, o finanční pomoc z Fondu solidarity Evropské unie.

               Útvary Komise žádost pečlivě posoudily v souladu s nařízením, zejména s jeho články 2, 3 a 4. Nejdůležitější fakta, která z tohoto posouzení vyplynula, jsou shrnuta v níže uvedených bodech.

               1)Dne 18. března 2021 předložila Chorvatská republika (dále jen „Chorvatsko“) žádost o příspěvek z Fondu solidarity Evropské unie (dále jen „FSEU“) v souvislosti s řadou zemětřesení, k nimž došlo v období od 28. prosince 2020.

               2)Žádost byla podána ve lhůtě dvanácti týdnů od vzniku první škody způsobené touto katastrofou a obsahuje všechny informace požadované podle článku 4 nařízení.

               3)Jelikož zemětřesení je přírodního původu, fond FSEU lze použít.

               4)Chorvatské orgány odhadují celkové přímé škody na 5 508 740 811 EUR. Tato částka představuje 10,21 % hrubého národního důchodu (HND) Chorvatska a překračuje prahovou hodnotu 323,774 milionu EUR (0,6 % HND Chorvatska v roce 2021) pro uvolnění prostředků z FSEU v případě „závažné katastrofy“. Zmíněná katastrofa tedy naplňuje znaky „závažné přírodní katastrofy“, a spadá tudíž do působnosti nařízení.

               5)Základem pro výpočet výše finančního příspěvku z Fondu solidarity jsou celkové přímé škody. Finanční příspěvek lze použít pouze na financování základních záchranných opatření vymezených v článku 3 nařízení.

               6)Ve své žádosti chorvatské orgány podrobně popisují událost i předmět škod. Při zemětřesení s magnitudem 6,2 ML, k němuž došlo dne 29. prosince 2020 a které zasáhlo širší oblast v okolí města Petrinja, přišlo o život sedm lidí, desítky lidí byly zraněny a došlo ke značným škodám. Otřesy byly pociťovány ve velmi široké oblasti, včetně Slovinska, Bosny a Hercegoviny a Maďarska. Toto zemětřesení způsobilo škody na budovách nejen v oblasti epicentra, ale také na velmi rozsáhlém území v Chorvatsku. Zasáhlo také budovy, které byly dříve poškozeny záhřebským zemětřesením z 22. března 2020, což vyžadovalo značné a složité úsilí při posouzení, zda došlo k novým škodám na již ohrožených budovách. Spolu s řadou 4 000 následných otřesů se zemětřesení stalo největší katastrofou tohoto druhu v moderní historii Chorvatska. Dne 4. ledna 2021 vyhlásila chorvatská vláda stav přírodní katastrofy (zemětřesení) v Sisacko-Moslavinské, Záhřebské a Karlovacké župě.

               7)Odhaduje se, že série zemětřesení v prosinci 2020 a následné otřesy velmi vážně postihly 1,55 milionu lidí (více než třetinu celkové populace Chorvatska). Nejběžnější kategorií poškozených obydlí byly rodinné domy, neboť představují největší část celkového bytového fondu. 72 % všech poškozených budov patří do sektoru bydlení, zatímco zbývajících 28 % patří do jiných odvětví. 85,25 % poškozených obydlí se nachází v Sisacko-Moslavinské župě. Mnoho lidí zůstalo bez domova, neboť škody v sektoru bydlení jsou větší než ve všech ostatních odvětvích dohromady.

               8)Zemětřesení způsobila v dotčených správních jednotkách značné škody na vzdělávací infrastruktuře (bylo poškozeno celkem 271 budov), jakož i na architektonickém dědictví a kulturní infrastruktuře. Nejzávažnější škoda vznikla všeobecné nemocnici Sisacko-Moslavinské župy, která je hlavním poskytovatelem zdravotní péče v regionu. Téměř všechny nemocniční budovy v Sisaku a Petrinji byly zemětřesením vážně poškozeny, takže tyto budovy již nejsou pro pacienty bezpečné. Poškozeno bylo celkem 324 budov používaných vládními i jinými institucemi. Šest poškozených budov je klasifikováno jako kulturní dědictví.

               9)Nezávislé posouzení, jež provedly útvary Komise, potvrdilo údaje uvedené v žádosti, pokud jde o postiženou oblast i celkový počet obyvatel postižených zemětřesením. Aktivace služby programu Copernicus pro řízení mimořádných situací – rychlé mapování umožnilo analyzovat družicové snímky s velmi vysokým rozlišením. Analýza potvrdila škody na budovách ve městech Petrinja, Sisak a Glina, jakož i prostorové rozložení škod uváděných v žádosti. Zvláštní analýza provedená Společným výzkumným střediskem zjistila, že v porovnání se zemětřesením ze dne 22. března 2020 s epicentrem blíže k Záhřebu je dopad zemětřesení v Petrinji výrazně vyšší (téměř dvojnásobný), pokud jde o exponované obyvatelstvo a zastavěnou oblast, avšak vzhledem k nižším nákladům na renovaci a nižšímu počtu budov s historickou hodnotou jsou celkové přímé škody výrazně nižší. Posouzení Komise potvrdilo věrohodnost rozsahu celkových přímých škod v řádu odhadovaném chorvatskými orgány.

               10)Náklady na záchranná opatření a opatření na obnovu, které jsou způsobilé pro pomoc podle čl. 3 odst. 2 nařízení, odhadlo Chorvatsko na 1,66 miliardy EUR a rozdělilo je podle typu opatření. Největší část se týká nákladů na dočasné ubytování (více než 368 milionů EUR), okamžité obnovy postižených přírodních oblastí s cílem zabránit okamžitým účinkům eroze půdy (více než 304 milionů EUR) a vyčištění oblastí postižených katastrofou (více než 228 milionů EUR).

               11)Chorvatské orgány potvrdily, že způsobilé náklady nejsou kryty pojištěním.

               12)Ve své žádosti ze dne 18. března 2021 Chorvatsko požádalo o vyplacení zálohy podle článku 4a nařízení. Dne 23. června 2021 přijala Komise prováděcí rozhodnutí C(2021) 4648 o poskytnutí zálohy z fondu FSEU ve výši 41 325 507 EUR, jež byla Chorvatsku následně vyplacena.

               13)Pokud jde o uplatňování právních předpisů Unie v oblasti prevence a řízení rizika katastrof, není v současnosti vedeno žádné řízení o nesplnění povinnosti.

               14)Článek 47a aktu, který pozměňuje chorvatský stavební zákon a který vstoupil v platnost dne 28. prosince 2019, stanoví povinnost přijmout dlouhodobou strategii renovace národního fondu budov včetně koncepcí a opatření přispívajících k vyšší ochraně proti rizikům spojeným se zemětřesením s dopadem na životnost budov.

               2.2Závěr

               Z výše uvedených důvodů katastrofa uvedená v žádosti předložené Chorvatskem splňuje podmínky stanovené v nařízení.

               3.Financování z přídělů z FSEU/SEAR na rok 2021

               Nařízení Rady (EU, Euratom) 2020/2093 ze dne 17. prosince 2020, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2021–2027 (dále jen „nařízení o VFR“)
                  4
               , a zejména článek 9 uvedeného nařízení, umožňuje uvolnit z FSEU prostředky v souvislosti s rezervou na solidaritu a pomoc při mimořádných událostech. Způsoby uvolnění prostředků z FSEU v souvislosti s rezervou na solidaritu a pomoc při mimořádných událostech jsou stanoveny v bodě 10 Interinstitucionální dohody ze dne 16. prosince 2020 mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Evropskou komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení
                  5
               , jakož i o nových vlastních zdrojích, včetně plánu zavádění nových vlastních zdrojů.

               Jelikož hlavním důvodem zřízení FSEU byla solidarita, zastává Komise názor, že pomoc z fondu by měla být progresivní. To znamená, že v souladu s dosavadní praxí by na část škody, která přesahuje prahovou hodnotu částky pro uvolnění finančních prostředků FSEU v případě „závažné přírodní katastrofy“ (tj. 0,6 % HND nebo 3 miliardy EUR v cenách roku 2011, podle toho, která částka je nižší), měla být poskytnuta podpora vyšší intenzity než na část škody do výše prahové hodnoty. Při určování příspěvků u případů závažné katastrofy se používala sazba 2,5 % celkových přímých škod pod úrovní prahové hodnoty, a 6 % škod po překročení prahové hodnoty.

               Příspěvek nesmí přesáhnout celkové odhadované náklady na způsobilá opatření. Metodika výpočtu pomoci byla stanovena ve výroční zprávě FSEU (2002–2003) a schválena Radou a Evropským parlamentem.

               Na základě žádosti Chorvatska a odhadů celkových přímých škod je finanční příspěvek z FSEU vypočten takto:

                        Zařazení katastrofy

                        Celkové přímé škody

                        (v EUR)

                        Použitá prahová hodnota pro závažné katastrofy

                        (EUR)

                        2,5 % přímých škod až do prahové hodnoty závažné katastrofy

                        6 % přímých škod nad prahovou hodnotu závažné katastrofy

                        Celková navrhovaná výše podpory

                        Vyplacená záloha

                        Závažná

                        5 508 740 811

                        323 774 000

                        8 094 350

                        311 098 009

                        319 192 359

                        41 325 507

               V souladu s čl. 9 odst. 2 nařízení o VFR činí celková maximální roční částka rezervy na solidaritu a pomoc při mimořádných událostech 1 200 000 000 EUR v cenách roku 2018 nebo 1 273 450 000 EUR v běžných cenách. V čl. 9 odst. 4 nařízení o víceletém finančním rámci se stanoví, že od 1. září každého roku lze zbývající část částky, která je k dispozici v rámci SEAR, použít na pomoc jakékoli ze složek SEAR. V souladu s čl. 9 odst. 4 nařízení o víceletém finančním rámci mělo být 25 % celkového přídělu SEAR na rok 2021 (318 362 500 EUR v běžných cenách) zachováno do 1. října 2021, ale od uvedeného data bylo k dispozici pro všechny složky SEAR.

               V návaznosti na předchozí rozhodnutí o uvolnění prostředků z roku 2021
                  6
                již FSEU uvolnil částku v celkové výši 484 199 841 EUR na poskytnutí pomoci Řecku a Francii v souvislosti s přírodními katastrofami a 20 členským státům a přistupujícím zemím v souvislosti s hrozbami pro veřejné zdraví.

               Maximální částka, která je v současné době k dispozici pro uvolnění prostředků z FSEU, tedy činí 359 968 632 EUR, což postačuje k pokrytí potřeb tohoto rozhodnutí o uvolnění prostředků.

                        Částka, která je v současné době k dispozici v rámci FSEU:

                        Roční příděl rezervy na solidaritu a pomoc při mimořádných událostech na rok 2021

                        1 273 450 000 EUR

                        Plus nevyčerpaná částka v rámci FSEU z roku 2020 přenesená do roku 2021

                        47 981 598 EUR

                        Minus částka v rámci FSEU již uvolněná v roce 2021

                        –484 199 841 EUR

                        Minus částka již uvolněná jinými složkami SEAR

                        –477 263 125 EUR

                        Částka SEAR, která je k dispozici pro uvolnění prostředků

                        359 968 632 EUR

                        Celková částka navrhovaná k uvolnění prostředků pro Chorvatsko

                        319 192 359 EUR

                        Zbývající prostředky, které jsou k dispozici v rámci SEAR do konce roku 2021

                        40 776 273 EUR

               2021/0359 (BUD)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY

               o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie za účelem poskytnutí pomoci Chorvatsku v souvislosti se sérií zemětřesení, k nimž došlo v období od 28. prosince 2020

               EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 ze dne 11. listopadu 2002 o zřízení Fondu solidarity Evropské unie
                  7
               , a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,

               s ohledem na Interinstitucionální dohodu ze dne 16. prosince 2020 mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Evropskou komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení, jakož i o nových vlastních zdrojích, včetně plánu zavádění nových vlastních zdrojů
                  8
               , a zejména na bod 10 uvedené dohody,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Cílem Fondu solidarity Evropské unie („dále jen fond“) je umožnit Unii rychle, účinně a pružně reagovat na nouzové situace a projevit solidaritu s obyvatelstvem regionů postižených závažnými nebo regionálními přírodními katastrofami nebo závažným ohrožením veřejného zdraví.

               (2)Výše finančního příspěvku z fondu nesmí přesáhnout stropy uvedené v článku 9 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 2020/2093
                  9
               . V souladu s čl. 9 odst. 2 a 4 nařízení o víceletém finančním rámci a s ohledem na předchozí uvolnění prostředků z rezervy na solidaritu a pomoc při mimořádných událostech v roce 2021 činí maximální částka, kterou lze z fondu uvolnit, 359 968 632 EUR, která je dostatečná na pokrytí potřeb v rámci tohoto rozhodnutí o uvolnění prostředků.

               (3)V návaznosti na sérii zemětřesení, k nimž došlo v období od 28. prosince 2020, předložilo Chorvatsko dne 18. března 2021 žádost o uvolnění prostředků z fondu.

               (4)Žádost předložená Chorvatskem splňuje požadavky pro poskytnutí finanční pomoci z fondu, jak je stanoveno v článcích 2 a 4 nařízení (ES) č. 2012/2002.

               (7)Z fondu by proto měly být uvolněny prostředky na finanční příspěvek Chorvatsku.

               (8)Aby byla doba potřebná pro uvolnění prostředků z fondu co nejkratší, mělo by být toto rozhodnutí použitelné od data jeho přijetí,

               PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               V rámci souhrnného rozpočtu Unie na rozpočtový rok 2021 se z Fondu solidarity Evropské unie uvolňuje částka ve výši 319 192 359 EUR v prostředcích na závazky a na platby ve prospěch Chorvatska, včetně částky 41 325 507 EUR ve formě předběžného financování.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               Použije se ode dne … [datum přijetí]
                  10***.

               V Bruselu dne

                  Za Evropský parlament
                        Za Radu

                     (1)

                        Nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 ze dne 11. listopadu 2002 o zřízení Fondu solidarity Evropské unie (Úř. věst. L 311 14.11.2002, s. 3) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 661/2014 ze dne 15. května 2014 (Úř. věst. L 189, 27.6.2014, s. 143) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/461 ze dne 30. března 2020 (Úř. věst. L 99, 31.3.2020, s. 9).

                     (2)

                        ML je stupeň Richterovy seismické stupnice neboli lokální magnitudo.

                     (3)

                        Evropská makroseismická stupnice.

                     (4)

                        Úř. věst. L 433I, 22.12.2020, s. 11.

                     (5)

                        Úř. věst. C 433I, 22.12.2020, s. 28.

                     (6)

                        Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/885 ze dne 20. května 2021 o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie za účelem poskytnutí pomoci Řecku a Francii v souvislosti s přírodními katastrofami a Albánii, Belgii, Černé Hoře, Česku, Estonsku, Francii, Chorvatsku, Irsku, Itálii, Litvě, Lotyšsku, Lucembursku, Maďarsku, Německu, Portugalsku, Rakousku, Rumunsku, Řecku, Srbsku, Španělsku v souvislosti s mimořádnou situací v oblasti veřejného zdraví.

                     (7)

                        Úř. věst. L 311, 14.11.2002, s. 3.

                     (8)

                        Úř. věst. L 433I, 22.12.2020, s. 28.

                     (9)

                        Nařízení Rady (EU, Euratom) 2020/2093 ze dne 17. prosince 2020, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2021–2027 (Úř. věst. L 433I, 22.12.2020, s. 11).

                     (10)
                  ** Datum vloží Parlament před vyhlášením v Úředním věstníku.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 25.11.2021
            COM(2021) 718 final
            2021/0382(NLE)

            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY,
            kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropské unie podepsaly druhý dodatkový protokol k Úmluvě o počítačové kriminalitě o posílené spolupráci a zpřístupňování elektronických důkazů

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.PŘEDMĚT NÁVRHU

               Tento návrh se týká rozhodnutí, kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropské unie podepsaly druhý dodatkový protokol k Budapešťské úmluvě Rady Evropy o počítačové kriminalitě (dále jen „protokol“) o posílené spolupráci a zpřístupňování elektronických důkazů.
                  1
                Cílem protokolu je poskytovat společná pravidla na mezinárodní úrovni, aby byla posílena spolupráce v oblasti kyberkriminality a shromažďování důkazů v elektronické formě pro účely vyšetřování trestných činů nebo trestního řízení.

               Komise rovněž předloží návrh rozhodnutí Rady Evropské unie (dále jen „Rada“), kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropské unie protokol ratifikovaly.

               Kyberkriminalita i nadále představuje pro naši společnost velkou výzvu. Navzdory úsilí donucovacích a justičních orgánů se kybernetické útoky, včetně ransomwarových útoků, šíří a jsou stále sofistikovanější.
                  2
                Zejména kvůli bezhraniční povaze internetu má vyšetřování kyberkriminality téměř vždy svou povahou přeshraniční charakter, a tudíž vyžaduje úzkou spolupráci mezi orgány v různých zemích.

               Význam elektronických důkazů při vyšetřování trestných činů stále roste. Komise odhaduje, že v současné době potřebují donucovací a justiční orgány přístup k elektronickým důkazům při 85 % vyšetřování trestných činů, včetně kyberkriminality.
                  3
                Důkazy o trestných činech v elektronické formě stále častěji disponují poskytovatelé služeb v zahraničních jurisdikcích, a aby trestní soudnictví mohlo efektivněji reagovat, je pro získání těchto důkazů nutné přijetí vhodných opatření na podporu právního státu.

               Snaha o zlepšení přeshraničního přístupu k elektronickým důkazům při vyšetřování trestných činů je vyvíjena po celém světě na vnitrostátní, celounijní
                  4
                a mezinárodní úrovni, a to i prostřednictvím protokolu. Pokud je vyžadován přeshraniční přístup k elektronickým důkazům, je důležité zajistit vzájemně slučitelná pravidla na mezinárodní úrovni, aby se zamezilo kolizi norem.

               2.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               2.1Souvislosti

                  Cílem Budapešťské úmluvy Rady Evropy o počítačové kriminalitě (CETS č. 185) (dále jen „úmluva“) je usnadnit boj proti trestným činům spáchaným prostřednictvím počítačových sítí. Úmluva 1) obsahuje ustanovení, která harmonizují prvky trestných činů v oblasti vnitrostátního trestního práva hmotného a související ustanovení v oblasti kyberkriminality, 2) stanoví pravomoci v oblasti vnitrostátního trestního práva procesního, které jsou nezbytné pro vyšetřování a trestní stíhání takových trestných činů, jakož i ostatních trestných činů spáchaných prostřednictvím počítačového systému, nebo pokud důkazy existují v elektronické formě, a 3) má za cíl zřídit rychlý a účinný režim mezinárodní spolupráce.

                  Úmluva je otevřena členským státům Rady Evropy a nečlenským státům je otevřena na základě pozvání. V současné době je smluvními stranami úmluvy 66 zemí, včetně 26 členských států Evropské unie.
                     5
                   Úmluva nepředpokládá, že by Evropská unie mohla k úmluvě přistoupit. Evropská unie je však uznávána jako pozorovatelská organizace Výboru k Úmluvě o počítačové kriminalitě (T-CY).
                     6

                  Bez ohledu na snahu o vyjednání nové úmluvy o počítačové kriminalitě na úrovni Organizace spojených národů
                     7
                   je Budapešťská úmluva i nadále hlavní mnohostrannou úmluvou v boji proti kyberkriminalitě. Unie soustavně Úmluvu podporuje
                     8
                  , mimo jiné také v rámci financování programů budování kapacit.
                     9

                  V návaznosti na návrhy skupiny Rady Evropy pro důkazy v cloudech
                     10
                   přijal Výbor k Úmluvě o počítačové kriminalitě několik doporučení, mimo jiné prostřednictvím jednání o druhém dodatkovém protokolu k Úmluvě o počítačové kriminalitě o posílené mezinárodní spolupráci, aby řešil problematickou situaci, kdy poskytovatelé služeb v zahraničních jurisdikcích mají stále častěji k dispozici elektronické důkazy související s kyberkriminalitou a jinými trestnými činy, přičemž pravomoci donucovacích orgánů jsou i nadále omezovány územními hranicemi. V červnu 2017 schválil Výbor k Úmluvě o počítačové kriminalitě mandát k přípravě druhého dodatkového protokolu v období od září 2017 do prosince 2019.
                     11
                   S ohledem na potřebu delší lhůty k završení jednání, jakož i na omezení, která přinesla pandemie COVID-19 v letech 2020 a 2021, prodloužil Výbor k Úmluvě o počítačové kriminalitě mandát dvakrát, nejprve do prosince 2020 a poté do května 2021.

                  V návaznosti na výzvu Evropské rady v jejích závěrech z 18. října 2018
                     12
                   přijala Komise dne 5. února 2019 doporučení pro rozhodnutí Rady o zmocnění Komise k účasti – jménem Evropské unie – na jednáních o druhém dodatkovém protokolu k Úmluvě Rady Evropy o počítačové kriminalitě.
                     13
                   Evropský inspektor ochrany údajů vydal k doporučení stanovisko dne 2. dubna 2019.
                     14
                   Rozhodnutím ze dne 6. června 2019 Rada Evropské unie zmocnila Komisi k účasti jménem Evropské unie na jednáních o druhém dodatkovém protokolu.
                     15

                  Jak bylo uvedeno ve Strategii bezpečnostní unie EU z roku 2020
                     16
                  , Strategii kybernetické bezpečnosti EU pro digitální dekádu z roku 2020
                     17
                   a Strategii EU pro boj proti organizované trestné činnosti z roku 2021
                     18
                  , Komise se zavázala k rychlému a zdárnému dokončení jednání o protokolu. Evropský parlament rovněž uznal potřebu dokončit práci na protokolu ve svém usnesení z roku 2021 o Strategii kybernetické bezpečnosti EU pro digitální dekádu.
                     19

               V souladu s rozhodnutím Rady Evropské unie se Komise zúčastnila jménem Evropské unie jednání o protokolu. Komise soustavně konzultovala otázku postoje Unie se zvláštním výborem Rady pro jednání.

               V souladu s rámcovou dohodou o vztazích mezi Evropským parlamentem a Evropskou komisí
                  20
                také Komise průběžně informovala Evropský parlament o jednáních písemnými zprávami a ústně.

                  Na svém plenárním zasedání dne 28. května 2021 schválil Výbor k Úmluvě o počítačové kriminalitě návrh protokolu na své úrovni a předal jej k přijetí Výboru ministrů Rady Evropy.
                     21
                   Výbor ministrů Rady Evropy protokol přijal dne 17. listopadu 2021.

               2.2Druhý dodatkový protokol

                  Cílem protokolu je posílit spolupráci v oblasti kyberkriminality a shromažďování důkazů v elektronické formě o trestném činu pro účely konkrétních vyšetřování trestných činů nebo trestních řízení. Protokol uznává potřebu lepší a účinnější spolupráce mezi státy a se soukromým sektorem, větší transparentnosti a právní jistoty pro poskytovatele služeb a ostatní subjekty, pokud jde o okolnosti, za nichž mohou odpovídat na žádosti, které jsou podávány orgány v jiných smluvních stranách činnými v trestním řízení a které se týkají zpřístupnění elektronických důkazů.

                  Protokol rovněž uznává, že účinná přeshraniční spolupráce pro účely trestního soudnictví, mimo jiné mezi orgány veřejného sektoru a subjekty soukromého sektoru, vyžaduje účinné podmínky a silné záruky pro ochranu základních práv. Za tímto účelem se protokol řídí přístupem založeným na právech a stanoví podmínky a záruky v souladu s mezinárodními nástroji pro lidská práva, včetně Úmluvy Rady Evropy z roku 1950 o ochraně lidských práv a základních svobod. Jelikož se elektronické důkazy často týkají osobních údajů, obsahuje protokol rovněž silné záruky na ochranu soukromí a osobních údajů.

                  Ustanovení uvedená v následujících pododstavcích mají v protokolu obzvlášť důležitý charakter. Protokol doplňuje podrobná vysvětlující zpráva. Ačkoli vysvětlující zpráva nepředstavuje nástroj pro závazný výklad protokolu, jejím záměrem je „poskytnout smluvním stranám poradenství a pomoc“ při provádění protokolu.
                     22

               2.2.1Společná ustanovení

                  Kapitola I protokolu stanoví společná ustanovení. Článek 2 stanoví oblast působnosti protokolu v souladu s oblastí působnosti úmluvy: použije se na konkrétní vyšetřování trestných činů nebo řízení související s trestnými činy, které se týkají počítačových systémů a údajů, a na shromažďování důkazů v elektronické formě o trestném činu.

                  V článku 3 jsou uvedeny definice týkající se „ústředních orgánů“, „příslušných orgánů“, „mimořádných událostí“, „osobních údajů“ a „předávající smluvní strany“. Tyto definice se společně s definicemi uvedenými v úmluvě vztahují na protokol.

                  Článek 4 stanoví jazyky, v nichž by měly smluvní strany podle protokolu předkládat příkazy, žádosti či oznámení.

               2.2.2Opatření týkající se spolupráce

                  Kapitola II protokolu stanoví opatření pro posílenou spolupráci. Ustanovení čl. 5 odst. 1 stanoví, že smluvní strany mají v co nejvyšší možné míře spolupracovat na základě protokolu. Ustanovení čl. 5 odst. 2 až 5 stanoví uplatňování opatření protokolu ve vztahu ke stávajícím smlouvám o vzájemné pomoci nebo ujednáním. Ustanovení čl. 5 odst. 7 stanoví, že opatření v kapitole II neomezují spolupráci mezi smluvními stranami, nebo s poskytovateli služeb či subjekty prostřednictvím dalších platných dohod, ujednání, postupů či vnitrostátních právních předpisů.

                  Článek 6 poskytuje základ pro přímou spolupráci mezi příslušnými orgány v jedné smluvní straně a subjekty poskytujícími služby registrace jména domény v jiné smluvní straně, pokud jde o zpřístupnění údajů registrace jména domény.

                  Článek 7 poskytuje základ pro přímou spolupráci mezi příslušnými orgány v jedné smluvní straně a poskytovateli služeb v jiné smluvní straně, pokud jde o zpřístupnění údajů o účastníkovi.

                  Článek 8 poskytuje základ pro posílenou spolupráci mezi orgány, pokud jde o zpřístupnění počítačových údajů.

                  Článek 9 poskytuje základ pro spolupráci mezi orgány, pokud jde o zpřístupnění počítačových údajů v případě mimořádné události.

                  Článek 10 poskytuje základ pro vzájemnou právní pomoc v případě mimořádné události.

                  Článek 11 poskytuje základ pro spolupráci prostřednictvím videokonference.

                  Článek 12 poskytuje základ pro společná vyšetřování a společné vyšetřovací týmy.

               2.2.3Záruky

                  Protokol se řídí přístupem založeným na právech se zvláštními podmínkami a zárukami, z nichž některé jsou stanoveny ve zvláštních opatřeních týkajících se spolupráce, jakož i v kapitole III protokolu. Článek 13 protokolu vyžaduje, aby smluvní strany zajistily, že pravomoci a postupy budou podléhat přiměřené úrovni ochrany základních práv, což v souladu s článkem 15 úmluvy zajistí uplatnění principu přiměřenosti.

                  Článek 14 protokolu stanoví ochranu osobních údajů, jak je vymezeno v článku 3 protokolu v souladu s pozměňovacím protokolem Úmluvy o ochraně osob se zřetelem na zpracování osobních dat (CETS 223) (úmluva č. 108+) a právem Unie.

                  Na tomto základě stanoví čl. 14 odst. 2 až 15 základní zásady ochrany údajů, včetně účelového omezení, právního základu, kvality údajů a pravidel vztahujících se na zpracovávání zvláštních kategorií údajů, povinností správců údajů, jako jsou uchovávání a vedení záznamů, bezpečnost s ohledem na další předávání údajů, vymahatelná individuální práva, včetně oznamování, přístupu, opravy a automatizovaného rozhodování, nezávislého a účinného dohledu jednoho nebo více orgánů, jakož i správní a soudní ochrany. Záruky se vztahují na všechny formy spolupráce stanovené v protokolu, včetně nezbytných úprav prováděných v případě potřeby k řešení specifických rysů přímé spolupráce (např. v kontextu oznamování v případě porušení pravidel). Výkon některých práv jednotlivce lze pozdržet, omezit nebo odmítnout, je-li to nezbytné a přiměřené k dosažení důležitých cílů veřejného zájmu, zejména k zamezení rizika ohrožení probíhajících vyšetřování v oblasti vymáhání práva, což je rovněž v souladu s právem Unie.

                  Článek 14 protokolu je rovněž třeba vykládat ve spojení s článkem 23 protokolu. Článek 23 posiluje účinnost záruk v protokolu stanovením, že Výbor k Úmluvě o počítačové kriminalitě posoudí provádění a uplatňování opatření přijatých ve vnitrostátních právních předpisech s cílem uvést v účinnost ustanovení protokolu. Ustanovení čl. 23 odst. 3 výslovně uvádí, že se provádění článku 14 smluvními stranami posoudí ve chvíli, kdy deset smluvních stran úmluvy vyjádřilo svůj souhlas s tím, že budou protokolem vázány.

                  Další zárukou je – podle čl. 14 odst. 15 situace – to, že má-li jedna strana podstatný důkaz, že druhá strana soustavně nebo závažně porušuje záruky stanovené v protokolu, může po konzultaci (konzultace se nevyžaduje v naléhavém případě) pozastavit předávání osobních údajů uvedené smluvní straně. S veškerými osobními údaji předanými před tímto pozastavením je třeba i nadále zacházet v souladu s protokolem.

                  S ohledem na mnohostrannou povahu protokolu umožňuje čl. 14 odst. 1 písm. b) a c) protokolu smluvním stranám, aby se v rámci svých dvoustranných vztahů za určitých podmínek dohodly na jiných způsobech zajištění ochrany osobních údajů předávaných podle protokolu. Ačkoli se záruky podle čl. 14 odst. 2 až 15 standardně použijí na smluvní strany přijímající osobní údaje, smluvní strany, pro něž je vzájemně závazná mezinárodní dohoda, která stanoví komplexní rámec pro ochranu osobních údajů v souladu s příslušnými požadavky právních předpisů dotčených stran, mohou na základě čl. 14 odst. 1 písm. b) takový rámec rovněž využít. Týká se to například úmluvy č. 108+ (pro ty smluvní strany, které podle úmluvy umožňují předávání údajů druhým smluvním stranám) nebo zastřešující dohody mezi EU a USA (v rámci oblasti její působnosti, tj. pro předávání osobních údajů mezi orgány a v kombinaci s konkrétním ujednáním o předávání údajů mezi USA a EU v případě přímé spolupráce mezi orgány a poskytovateli služeb). Kromě toho mohou na základě čl. 14 odst. 1 písm. c) smluvní strany rovněž vzájemně stanovit, že se předávání osobních údajů uskuteční na základě jiných dohod nebo ujednání mezi dotčenými stranami. Členské státy EU se na tyto alternativní dohody nebo ujednání mohou spoléhat pouze v případě předávání údajů podle protokolu, pokud takové předávání splňuje požadavky práva Unie v oblasti ochrany údajů, zejména požadavky kapitoly V směrnice (EU) 2016/680 (směrnice o prosazování práva) a (pro přímou spolupráci mezi orgány a poskytovateli služeb podle článků 6 a 7 protokolu) požadavky kapitoly V nařízení (EU) 2016/679 (obecné nařízení o ochraně osobních údajů).

               2.2.4Závěrečná ustanovení

               Kapitola IV protokolu stanoví závěrečná ustanovení. Ustanovením čl. 15 odst. 1 písm. a) je mimo jiné zajištěno, že smluvní strany mohou upravit své vztahy týkající se záležitostí stanovených v protokolu jinak, a to v souladu s čl. 39 odst. 2 úmluvy. Ustanovením čl. 15 odst. 1 písm. b) je zajištěno, že členské státy EU, které jsou smluvní stranou protokolu, mohou ve svých vzájemných vztazích nadále uplatňovat právo Unie. Ustanovení čl. 15 odst. 2 rovněž stanoví, že se čl. 39 odst. 3 úmluvy použije na protokol.

               Z čl. 16 odst. 3 vyplývá, že protokol vstoupí v platnost v okamžiku, kdy pět smluvních stran úmluvy vyjádřilo svůj souhlas s tím, že budou protokolem vázány.

               Ustanovení čl. 19 odst. 1 stanoví, že smluvní strany mohou využít výhrad v souvislosti s čl. 7 odst. 9 písm. a) a b), čl. 8 odst. 13 a článkem 17. Ustanovení čl. 19 odst. 2 stanoví, že smluvní strany mohou učinit prohlášení v souvislosti s čl. 7 odst. 2 písm. b) a odst. 8, čl. 8 odst. 11, čl. 9 odst. 1 písm. b) a odst. 5, čl. 10 odst. 9, čl. 12 odst. 3 a čl. 18 odst. 2. Ustanovení čl. 19 odst. 3 stanoví, že smluvní strana může učinit prohlášení, oznámení nebo sdělení uvedená v čl. 7 odst. 5 písm. a) a e), čl. 8 odst. 4 a 10 písm. a) a b), čl. 14 odst. 7 písm. c) a odst. 10 písm. b) a čl. 17 odst. 2.

               Ustanovení čl. 23 odst. 1 stanoví základ pro konzultace mezi smluvními stranami, mimo jiné prostřednictvím Výboru k Úmluvě o počítačové kriminalitě, v souladu s článkem 46 úmluvy. Ustanovení čl. 23 odst. 2 rovněž poskytuje základ pro hodnocení použití a provádění ustanovení protokolu. Ustanovením čl. 23 odst. 3 je zajištěno, že hodnocení použití a provádění článku 14 o ochraně údajů bude zahájeno v okamžiku, kdy deset smluvních stran vyjádřilo svůj souhlas s tím, že bude protokolem vázáno.

               2.3Právo Unie a oblast politiky

               Na oblast řízenou protokolem se z velké části vztahují společná pravidla vycházející z čl. 82 odst. 1 a článku 16 SFEU. Současný právní rámec Evropské unie zahrnuje především nástroje týkající se prosazování práva a justiční spolupráce v trestních záležitostech, například směrnici 2014/41/EU o evropském vyšetřovacím příkazu v trestních věcech, Úmluvu o vzájemné pomoci v trestních věcech mezi členskými státy Evropské unie a rámcové rozhodnutí Rady 2002/465/SVV o společných vyšetřovacích týmech. Evropská unie externě uzavřela řadu dvoustranných dohod mezi Unií a třetími zeměmi, například dohody o vzájemné právní pomoci mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými, mezi Evropskou unií a Japonskem a mezi Evropskou unií a Norskem a Islandem. Současný právní rámec Evropské unie rovněž zahrnuje nařízení (EU) 2017/1939, kterým se provádí posílená spolupráce za účelem zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce (EPPO). Členské státy, které se podílejí na posílené spolupráci, by měly zajistit, aby EPPO mohl při výkonu svých pravomocí ve smyslu článků 22, 23 a 25 nařízení (EU) 2017/1939 usilovat o spolupráci podle protokolu stejným způsobem jako státní žalobci těchto států. Tyto nástroje a dohody se týkají zejména článků 8, 9, 10, 11 a 12 protokolu.

               Kromě toho Unie přijala několik směrnic, které posilují procesní práva podezřelých a obžalovaných osob.
                  23
                Tyto nástroje se týkají zejména článků 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 a 13 protokolu. Jedna konkrétní řada záruk se týká ochrany osobních údajů, což je základní právo zakotvené ve Smlouvách EU a v Listině základních práv Evropské unie. Osobní údaje je možné zpracovávat pouze v souladu s nařízením (EU) 2016/679 (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) a směrnicí (EU) 2016/680 (směrnice o prosazování práva). Základní právo jednotlivců na respektování jejich soukromého a rodinného života, obydlí a komunikace zahrnuje jako základní prvek právo na respektování soukromí komunikace. Údaje o elektronických komunikacích lze zpracovávat pouze v souladu se směrnicí 2002/58/ES (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích). Tyto nástroje se týkají zejména článku 14 protokolu.

                  Ustanovení čl. 14 odst. 2 až 15 protokolu stanoví vhodné záruky na ochranu údajů ve smyslu pravidel Unie pro ochranu osobních údajů, zejména článku 46 obecného nařízení o ochraně osobních údajů a článku 37 směrnice o prosazování práva a příslušné judikatury Soudního dvora Evropské unie. V souladu s požadavky práva Unie
                     24
                   a za účelem zajištění účinnosti záruk stanovených v článku 14 protokolu by členské státy měly zajistit, aby bylo osobám, jejichž údaje byly předány, v tomto smyslu zasláno oznámení, s výhradou některých omezení, například, aby nedošlo k ohrožení probíhajícího vyšetřování. Ustanovení čl. 14 odst. 11 písm. c) protokolu poskytuje základ pro plnění tohoto požadavku ze strany členských států.

                  Soulad čl. 14 odst. 1 protokolu s pravidly Unie pro ochranu osobních údajů rovněž vyžaduje, aby následující skutečnosti členské státy zvážily s ohledem na možné alternativní způsoby zajištění vhodné ochrany osobních údajů předávaných podle protokolu. Pokud jde o jiné mezinárodní dohody, které stanoví komplexní rámec pro ochranu osobních údajů v souladu s použitelnými požadavky právních předpisů dotčených smluvních stran, členské státy by podle čl. 14 odst. 1 písm. b) měly vzít na vědomí, že pro přímou spolupráci musí být zastřešující dohoda mezi EU a USA doplněna dalšími zárukami – které budou stanoveny ve zvláštním ujednání o předávání údajů mezi USA a EU / jejími členskými státy –, jež zohlední jedinečné požadavky na předávání elektronických důkazů přímo poskytovateli služeb, a nikoliv mezi orgány.
                     25

                  Podle čl. 14 odst. 1 písm. b) protokolu by členské státy rovněž měly vzít na vědomí, že pro členské státy EU, které jsou smluvními stranami úmluvy č. 108+, neposkytuje úmluva sama o sobě vhodný základ pro přeshraniční předávání údajů v rámci protokolu druhým smluvním stranám uvedené úmluvy. V tomto ohledu by měly zvážit poslední větu čl. 14 odst. 1 úmluvy č. 108+
                     26
                  .

                  Pokud jde o jiné dohody nebo ujednání podle čl. 14 odst. 1 písm. c), členské státy by měly vzít na vědomí, že mohou těchto jiných dohod nebo ujednání využít pouze v případě, že Evropská komise v souvislosti s dotčenou třetí zemí přijala – podle článku 45 obecného nařízení o ochraně osobních údajů (nařízení (EU) 2016/679) či podle článku 36 směrnice (EU) 2016/680 o prosazování práva – rozhodnutí o odpovídající ochraně, které se týká příslušných předávání údajů, nebo v případě, že tato jiná dohoda nebo ujednání samy o sobě poskytují přiměřené záruky ochrany údajů podle článku 46 obecného nařízení o ochraně osobních údajů nebo čl. 37 odst. 1 písm. a) směrnice o prosazování práva.

               Je třeba, aby se přihlédlo nejen k současnému stavu práva Unie v dané oblasti, ale rovněž k jeho budoucímu vývoji do té míry, do jaké to lze předvídat v době provedení analýzy. Oblast, na níž se vztahuje protokol, je přímo relevantní pro předpokládaný budoucí vývoj práva Unie. V této souvislosti je třeba připomenout návrhy Komise o přeshraničním přístupu k elektronickým důkazům z dubna 2018.
                  27
                Tyto nástroje se týkají zejména článků 6 a 7 protokolu.

               Komise při účasti na jednáních jménem Unie zajistila, aby byl protokol plně slučitelný s právem Unie a povinnostmi členských států, které z něj vyplývají. Komise zejména zajistila, aby ustanovení protokolu umožnila členským státům dodržovat základní práva, svobody a obecné zásady práva Unie, jak jsou zakotveny ve Smlouvách EU a Listině základních práv, včetně proporcionality, procesních práv, presumpce neviny a práv na obhajobu osob, proti nimž je vedeno trestní řízení, jakož i práva na soukromí a ochranu osobních údajů a údajů o elektronických komunikacích při jejich zpracovávání, předávání údajů donucovacím orgánům v zemích mimo Evropskou unii, a veškerých povinností, které v této souvislosti mají donucovací a justiční orgány. Komise rovněž vzala na vědomí stanovisko evropského inspektora ochrany údajů
                  28
                a Evropského sboru pro ochranu osobních údajů.
                  29

               Komise dále zajistila, aby byla ustanovení protokolu a návrhy Komise k elektronickým důkazům slučitelné – mimo jiné proto, že se tyto návrhy právních předpisů vyvíjely během diskusí se spolunormotvůrci – a aby protokol nevedl ke kolizi norem. Komise zejména zajistila, aby protokol obsahoval vhodné záruky týkající se ochrany údajů a soukromí, což umožňuje poskytovatelům služeb EU, aby dodržovali své povinnosti v rámci právních předpisů EU o ochraně osobních údajů a soukromí, pokud protokol stanoví právní důvod pro předání údajů v reakci na příkazy vydané nebo žádosti podané orgánem ze státu mimo EU, jenž je smluvní stranou protokolu, kterými se vyžaduje, aby správce nebo zpracovatel zpřístupnil osobní údaje nebo údaje o elektronických komunikacích.

               2.4Výhrady, prohlášení, oznámení, sdělení a další komentáře

               Protokol poskytuje základ k tomu, aby smluvní strany mohly využít některých výhrad a učinit prohlášení, oznámení nebo sdělení ve vztahu k některým článkům. Členské státy by měly zaujmout jednotný přístup k některým výhradám, prohlášením, oznámením a sdělením stanoveným v příloze tohoto rozhodnutí. Aby byl zajištěn soulad provádění protokolu s právem Unie, měly by členské státy EU ve vztahu k těmto výhradám a prohlášením zaujmout níže uvedený postoj. Stanoví-li protokol základ pro jiné výhrady a jiná prohlášení, oznámení nebo sdělení, opravňuje tento návrh členské státy k tomu, aby zvážily a učinily vlastní výhrady, prohlášení, oznámení nebo sdělení.

               Aby byl zajištěn soulad mezi ustanoveními protokolu a příslušným právem a politikami Unie, neměly by členské státy využít výhrad podle čl. 7 odst. 9 písm. a)
                  30
                a písm. b)
                  31
               . Členské státy by navíc měly učinit prohlášení podle čl. 7 odst. 2 písm. b)
                  32
                a oznámení podle čl. 7 odst. 5 písm. a)
                  33
               . Skutečnost, že členské státy nevyužijí těchto výhrad a učiní prohlášení a oznámení, je důležitá k zajištění souladu protokolu s legislativními návrhy Komise k elektronickým důkazům, mimo jiné proto, že se tyto návrhy právních předpisů vyvíjejí během diskusí se spolunormotvůrci.

               Aby bylo navíc zajištěno jednotné provádění protokolu členskými státy EU v okamžiku, kdy spolupracují se smluvními stranami, které nejsou členskými státy EU, vyzývají se členské státy k tomu, aby nevyužily výhradu podle čl. 8 odst. 13
                  34
               , mimo jiné vzhledem k recipročnímu účinku takové výhrady
                  35
               . Členské státy by měly učinit prohlášení podle čl. 8 odst. 4, aby bylo možné zajistit provedení příkazů v případě, že by byly třeba další podpůrné informace – např. o okolnostech dotčeného případu – s cílem posoudit proporcionalitu a nezbytnost.
                  36

               Členské státy se rovněž vyzývají k tomu, aby nečinily prohlášení podle čl. 9 odst. 1 písm. b)
                  37
               , s cílem zajistit účinné provádění protokolu.

               Členské státy by měly učinit sdělení podle čl. 7 odst. 5 písm. e)
                  38
               , čl. 8 odst. 10 písm. a) a b)
                  39
               , čl. 14 odst. 7 písm. c) a odst. 10 písm. b), aby bylo celkově zajištěno účinné provádění protokolu.
                  40

               Členské státy by rovněž měly přijmout nezbytná opatření podle čl. 14 odst. 11 písm. c) s cílem zajistit, aby přijímající smluvní strana byla v okamžiku předání informována o povinnosti podle práva Unie zaslat oznámení osobě, jíž se údaje týkají
                  41
               , a poskytnout příslušné kontaktní údaje, aby přijímající smluvní strana mohla informovat příslušný orgán v členském státě EU, jakmile přestanou platit omezení týkající se důvěrnosti a jakmile bude možné oznámení učinit.

               2.5Odůvodnění návrhu

               Protokol vstoupí v platnost v okamžiku, kdy pět smluvních stran vyjádřilo svůj souhlas s tím, aby byly protokolem vázány v souladu s ustanoveními čl. 16 odst. 1 a 2. Slavnostní podpis protokolu se má uskutečnit v březnu 2022.

               Členské státy by měly podniknout nezbytné kroky, aby protokol rychle vstoupil v platnost, což je důležité z několika důvodů.

               Za prvé, protokol zajistí, aby donucovací a justiční orgány byly lépe vybaveny k získávání elektronických důkazů nezbytných k vyšetřování trestných činů. S ohledem na rostoucí význam elektronických důkazů pro vyšetřování trestných činů je urgentní, aby donucovací a justiční orgány měly k dispozici vhodné nástroje k získání přístupu k elektronickým důkazům efektivním způsobem, a mohly tak účinně bojovat proti trestné činnosti online.

               Za druhé, protokol zajistí, aby taková opatření k získání přístupu k elektronickým důkazům byla využívána způsobem, který členským státům umožní dodržovat základní práva, včetně procesních práv v trestním řízení, práva na soukromí a práva na ochranu osobních údajů. Neexistují-li jasná pravidla na mezinárodní úrovni, mohou současné praktiky představovat výzvu z hlediska právní jistoty, transparentnosti, odpovědnosti a dodržování základních práv a procesních záruk pro podezřelé ve vyšetřování trestných činů.

               Za třetí, protokol vyřeší a zabrání kolizi norem, která postihuje orgány, poskytovatele služeb v soukromém sektoru a další subjekty, a to stanovením slučitelných pravidel pro přeshraniční přístup k elektronickým důkazům na mezinárodní úrovni.

               Za čtvrté, protokol prokáže trvalý význam úmluvy coby hlavního mnohostranného rámce v boji proti kyberkriminalitě. To bude hrát zásadní úlohu v procesu navazujícím na rezoluci Valného shromáždění OSN č. 74/247 z prosince 2019 o „boji proti užívání informačních a komunikačních technologií k trestným účelům“, jež zřídila otevřený ad hoc mezivládní výbor odborníků, kteří mají vypracovat komplexní mezinárodní úmluvu o boji proti užívání informačních a komunikačních technologií k trestným účelům.

               3.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               ·Právní základ

                  Pravomoc Unie provádět legislativní kroky v záležitostech týkajících se usnadnění spolupráce mezi justičními a rovnocennými orgány ve vztahu k řízení v trestních věcech a výkonu rozhodnutí vychází z čl. 82 odst. 1 SFEU. Pravomoc Unie v záležitostech týkajících se ochrany osobních údajů vychází z článku 16 SFEU.

                  V souladu s čl. 3 odst. 2 SFEU má Unie výlučnou pravomoc uzavřít mezinárodní smlouvu, pokud její uzavření může ovlivnit společná pravidla EU či změnit jejich působnost. Ustanovení protokolu spadají do oblasti, na níž se z velké části vztahují společná pravidla, jak je stanoveno v oddíle 2.3 výše.

               Protokol tudíž spadá do výlučné vnější pravomoci Unie. Podpis protokolu členskými státy v zájmu Unie se tudíž může uskutečnit na základě článku 16, čl. 82 odst. 1 a čl. 218 odst. 5 Smlouvy o fungování EU.

               ·Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

               Nevztahuje se na tento návrh.

               ·Proporcionalita

               Pokud jde o tento návrh, lze cílů Unie uvedených v oddíle 2.5 výše dosáhnout pouze uzavřením závazné mezinárodní dohody, která stanoví nezbytná pravidla spolupráce a zajistí vhodnou ochranu základních práv. Protokol tohoto cíle dosahuje. Ustanovení protokolu jsou omezena na to, co je nezbytné k dosažení jeho hlavních cílů. Jednostranné kroky nejsou alternativou, neboť by neposkytly dostatečný základ pro spolupráci se zeměmi mimo EU a nemohly by zajistit nezbytnou ochranu základních práv. Dodržování mnohostranné dohody, jako je protokol, kterou Unie byla schopná vyjednat, je účinnější než zahájení jednání s jednotlivými zeměmi mimo EU na dvoustranné úrovni. Za předpokladu, že všech 66 smluvních stran, jakož i budoucí nové smluvní strany úmluvy, protokol ratifikují, poskytne protokol společný právní rámec pro spolupráci členských států EU s jejich nejvýznamnějšími mezinárodními partnery v boji proti trestné činnosti.

               ·Volba nástroje

               Nevztahuje se na tento návrh.

               4.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               ·Hodnocení ex-post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               ·Konzultace se zúčastněnými stranami

                  Rada Evropy uspořádala šest kol veřejných konzultací ve vztahu k jednání o protokolu, a to v červenci a listopadu 2018, únoru a listopadu 2019, prosinci 2020 a v květnu 2021.
                     42
                   Smluvní strany zvážily podněty, které byly obdrženy v rámci těchto konzultací.

               Komise si ve své úloze vyjednavače jménem Unie rovněž vyměnila názory s úřady pro ochranu údajů a v průběhu let 2019 a 2021 uspořádala cílená konzultační setkání s organizacemi občanské společnosti, poskytovateli služeb a obchodními sdruženími. Komise vzala na vědomí podněty, které byly obdrženy v rámci těchto výměn.

               ·Shromažďování a využití výsledků odborných konzultací

                  V průběhu jednání Komise soustavně konzultovala se zvláštním výborem Rady pro jednání v souladu s rozhodnutím Rady Evropské unie ze dne 6. června 2019, které Komisi zmocňuje k účasti na jednání jménem Unie, což poskytlo příležitost odborníkům z členských států k tomu, aby přispěly k procesu vymezení postoje Unie. Řada odborníků z členských států se i nadále podílela na jednáních společně s Komisí, která se účastnila jménem Unie. Rovněž se uskutečnily konzultace se zúčastněnými stranami (viz výše).

               ·Posouzení dopadů

                  Posouzení dopadů bylo provedeno v letech 2017–2018, aby doplnilo návrhy Komise k elektronickým důkazům.
                     43
                   V této souvislosti bylo jednání o dohodě o druhém dodatkovém protokolu k Budapešťské úmluvě o počítačové kriminalitě součástí upřednostňované možnosti. Relevantní dopady jsou navíc uvedeny v této důvodové zprávě.

               ·Účelnost právních předpisů a zjednodušení

                  Protokol může mít důsledky pro některé kategorie poskytovatelů služeb, včetně malých a středních podniků, neboť se na ně mohou podle protokolu vztahovat příkazy a žádosti týkající se elektronických důkazů. Nicméně tito poskytovatelé služeb již v současné době takové žádosti často obdrží prostřednictvím jiných existujících kanálů; mnohdy jsou zasílány různými orgány, mimo jiné na základě úmluvy
                     44
                  , jiných smluv o vzájemné právní pomoci nebo jiných rámců, včetně mnohostranných politik v oblasti správy internetu.
                     45
                   Poskytovatelé služeb, včetně malých a středních podniků, využijí rovněž jasného právního rámce na mezinárodní úrovni a společného přístupu smluvních stran protokolu.

               ·Základní práva

                  V případech, kdy lze údaje o dané osobě získat v rámci trestního řízení, budou mít nástroje spolupráce uvedené v protokolu pravděpodobně vliv na základní práva, tedy např. právo na spravedlivý proces, právo na soukromí a právo na ochranu osobních údajů. Protokol se řídí přístupem založeným na právech a stanoví podmínky a záruky v souladu s mezinárodními nástroji pro lidská práva, včetně Úmluvy Rady Evropy z roku 1950 o ochraně lidských práv a základních svobod. Protokol zejména stanoví zvláštní záruky ochrany údajů. Protokol v případě potřeby rovněž poskytuje základ k tomu, aby smluvní strany mohly využít některých výhrad, prohlášení nebo oznámení a uvádí důvody k odmítnutí spolupráce v reakci na žádost ve zvláštních situacích. Tím je zajištěn soulad protokolu s Listinou základních práv EU.

               5.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Rozhodnutí nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie. Členským státům mohou vzniknout jednorázové náklady na zavedení protokolu a vyšší náklady by mohly vzniknout orgánům členských států z důvodu očekávaného nárůstu případů.

               6.OSTATNÍ PRVKY

               ·Plány provádění a způsoby monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  Není zaveden žádný prováděcí plán, neboť se po podpisu a ratifikaci protokolu bude od členských států požadovat jeho provádění.

                  Pokud jde o monitorování, Komise se bude účastnit schůzí Výboru k Úmluvě o počítačové kriminalitě, kde bude Evropská unie uznávána jako pozorovatelská organizace.

               2021/0382 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY,

               kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropské unie podepsaly druhý dodatkový protokol k Úmluvě o počítačové kriminalitě o posílené spolupráci a zpřístupňování elektronických důkazů

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 16, čl. 82 odst. 1 a čl. 218 odst. 5 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dne 9. června 2019 zmocnila Rada Komisi k účasti na jednáních jménem Evropské unie o druhém dodatkovém protokolu k Budapešťské úmluvě neboli Úmluvě Rady Evropy o počítačové kriminalitě.

               (2)Znění druhého dodatkového protokolu k Úmluvě o počítačové kriminalitě o posílené spolupráci a zpřístupňování elektronických důkazů (dále jen „protokol“) bylo přijato Výborem ministrů Rady Evropy dne 17. listopadu 2021 a očekává se, že bude otevřeno k podpisu v březnu 2022.

               (3)Ustanovení protokolu spadají do oblasti, na níž se ve velké míře vztahují společná pravidla ve smyslu čl. 3 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, včetně nástrojů k usnadnění justiční spolupráce v trestních věcech, které zajišťují minimální standardy procesních práv, jakož i záruky na ochranu údajů a soukromí.

               (4)Komise rovněž předložila legislativní návrh nařízení o evropských předávacích a uchovávacích příkazech pro elektronické důkazy v trestních věcech (COM(2018) 225 final), jakož i návrh směrnice, kterou se stanoví harmonizovaná pravidla pro jmenování právních zástupců za účelem shromažďování důkazů v trestním řízení (COM(2018) 226 final), jimiž se zavádí závazné přeshraniční evropské předávací a uchovávací příkazy, které mají být určeny přímo zástupci poskytovatele služeb v jiném členském státě.

               (5)Během své účasti na jednáních jménem Unie zajistila Komise soulad druhého dodatkového protokolu s příslušnými společnými pravidly Evropské unie.

               (6)K zajištění souladu protokolu s právem a politikami Unie a jednotného provádění protokolu mezi členskými státy EU v jejich vztahu ke smluvním stranám, které nejsou členskými státy EU, jakož i k zajištění účinného provádění protokolu, jsou důležité některé výhrady, prohlášení, oznámení a sdělení.

               (7)Vzhledem k tomu, že protokol stanoví rychlá řízení, která zlepšují přeshraniční přístup k elektronickým důkazům, a vysokou úroveň záruk, jeho vstup v platnost přispěje k boji proti kyberkriminalitě a jiným formám trestné činnosti na celosvětové úrovni tím, že usnadní spolupráci mezi smluvními stranami protokolu, které jsou členskými státy EU, a smluvními stranami protokolu, které členskými státy EU nejsou, zajistí vysokou úroveň ochrany fyzických osob a vyřeší kolizi norem.

               (8)Vzhledem k tomu, že protokol stanoví vhodné záruky v souladu s požadavky na mezinárodní předávání osobních údajů podle nařízení (EU) 2016/679 a směrnice (EU) 2016/680, jeho vstup v platnost přispěje k podpoře standardů Unie pro ochranu údajů na celosvětové úrovni, usnadní toky údajů mezi smluvními stranami protokolu, které jsou členskými státy EU, a smluvními stranami protokolu, které členskými státy EU nejsou, a zajistí, aby členské státy EU plnily své povinnosti v souladu s pravidly Unie pro ochranu údajů.

               (9)Kromě toho rychlý vstup protokolu v platnost rovněž potvrdí úlohu Budapešťské úmluvy Rady Evropy coby hlavního mnohostranného rámce v boji proti kyberkriminalitě.

               (10)Evropská unie se nemůže stát smluvní stranou protokolu, neboť protokol i Úmluva Rady Evropy o počítačové kriminalitě jsou otevřeny pouze státům.

               (11)Členské státy by proto měly být zmocněny k podpisu protokolu, jednajíce společně v zájmu Evropské Unie.

               (12)Členské státy se vyzývají, aby protokol podepsaly během slavnostního aktu podpisu, nebo co nejdříve poté.

               (13)V souladu s čl. 42 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 byl konzultován evropský inspektor ochrany údajů, který vydal stanovisko dne…

               (14)[V souladu s články 1 a 2 protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Irsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné].

               [NEBO]

               [V souladu s články 1 a 2 protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, Irsko oznámilo [dopisem ze dne... ,] své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.]

               (15)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Členské státy se zmocňují, aby v zájmu Evropské unie podepsaly druhý dodatkový protokol k Úmluvě o počítačové kriminalitě o posílené spolupráci a zpřístupňování elektronických důkazů (dále jen „protokol“).

               Článek 2

               Při podpisu protokolu členské státy vznesou výhrady či učiní prohlášení, oznámení nebo sdělení uvedená v příloze.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí se vyhlašuje v Úředním věstníku Evropské unie.

               Článek 5

               Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Znění protokolu bude připojeno k návrhu rozhodnutí Rady, kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropské unie protokol ratifikovaly.

                     (2)

                        Posouzení hrozeb závažné a organizované trestné činnosti v Evropské unii za rok 2021 (EU SOCTA 2021).

                     (3)

                        SWD(2018) 118 final

                     (4)

                        COM(2018) 225 a 226 final.

                     (5)

                        Kromě Irska, které úmluvu podepsalo, ale neratifikovalo, avšak se zavázalo, že o přistoupení bude usilovat.

                     (6)

                        Jednací řád Výboru k Úmluvě o počítačové kriminalitě (T-CY (2013)25 rev), k dispozici na adrese www.coe.int/cybercrime.

                     (7)

                        Rezoluce Valného shromáždění OSN č. 74/247 z prosince 2019 o „boji proti využívání informačních a komunikačních technologií pro účely trestné činnosti“.

                     (8)

                        JOIN(2020) 81 final.

                     (9)

                        Viz například projekt Globální akce v oblasti kyberkriminality + (Global Action on Cybercrime Extended + (GLACY+)), na adrese https://www.coe.int/en/web/cybercrime/glacyplus

                     (10)

                        Závěrečná zpráva skupiny pro důkazy v cloudech působící v rámci Výboru k Úmluvě o počítačové kriminalitě s názvem „Přístup k elektronickému důkaznímu materiálu v cloudu v rámci trestního soudnictví: doporučení ke zvážení ze strany T-CY“ ze dne 16. září 2016.

                     (11)

                        https://rm.coe.int/t-cy-terms-of-reference-protocol/1680a03690

                     (12)

                        https://www.consilium.europa.eu/cs/press/press-releases/2018/10/18/20181018-european-council-conslusions/

                     (13)

                        COM(2019) 71 final.

                     (14)

                        Stanovisko evropského inspektora ochrany údajů 3/2019 týkající se účasti na jednáních s ohledem na druhý dodatkový protokol k Budapešťské úmluvě o počítačové kriminalitě ze dne 2. dubna 2019.

                     (15)

                        Rozhodnutí Rady č. 9116/19.

                     (16)

                        COM(2020) 605 final.

                     (17)

                        JOIN(2020) 81 final.

                     (18)

                        COM(2021) 170 final.

                     (19)

                        Usnesení Evropského parlamentu ze dne 10. června 2021 o Strategii kybernetické bezpečnosti EU pro digitální dekádu.

                     (20)

                        Odkaz L 304/47.

                     (21)

                        https://rm.coe.int/0900001680a2aa42

                     (22)

                        Viz odstavec 2 vysvětlující zprávy k protokolu.

                     (23)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/64/EU ze dne 20. října 2010 o právu na tlumočení a překlad v trestním řízení (Úř. věst. L 280, 26.10.2010, s. 1); směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení (Úř. věst. L 142, 1.6.2012, s. 1); směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/48/EU ze dne 22. října 2013 o právu na přístup k obhájci v trestním řízení a řízení týkajícím se evropského zatýkacího rozkazu a o právu na informování třetí strany a právu na komunikaci s třetími osobami a konzulárními úřady v případě zbavení osobní svobody (Úř. věst. L 294, 6.11.2013, s. 1); směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1919 ze dne 26. října 2016 o právní pomoci pro podezřelé nebo obviněné osoby v trestním řízení a pro osoby vyžádané v rámci řízení týkajícího se evropského zatýkacího rozkazu (Úř. věst. L 297, 4.11.2016, s. 1); směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/800 ze dne 11. května 2016 o procesních zárukách pro děti, které jsou podezřelými nebo obviněnými osobami v trestním řízení (Úř. věst. L 132, 21.5.2016, s. 1); směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. L 65, 11.3.2016, s. 1); směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení.

                     (24)

                        Viz posudek 1/15 Soudního dvora (velkého senátu), ECLI:EU:C:2017:592, odstavec 220. Viz také příspěvek EDPB ke konzultaci o návrhu druhého dodatkového protokolu k Úmluvě Rady Evropy o počítačové kriminalitě (Budapešťská úmluva), 13. listopadu 2019, s. 6 („Příslušné vnitrostátní orgány, jimž byl poskytnut přístup k údajům, musí o tomto přístupu vyrozumět dotčené osoby v rámci použitelných vnitrostátních postupů, a to od okamžiku, kdy tímto sdělením nebude možné ohrozit probíhající vyšetřování vedené těmito orgány. … Toto oznámení je nezbytné k tomu, aby dotčené osoby mohly mimo jiné uplatnit své právo na podání opravného prostředku a práva na ochranu údajů v souvislosti se zpracováním jejich údajů“).

                     (25)

                        Z tohoto důvodu rozhodnutí Rady ze dne 21. května 2019 o zmocnění k zahájení jednání za účelem uzavření dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o přeshraničním přístupu k elektronickým důkazům pro justiční spolupráci v trestních věcech (9114/19) ve svých směrnicích pro jednání obsahuje řadu dalších záruk na ochranu údajů. Směrnice o jednání konkrétně uvádějí, že „Dohoda by měla zastřešující dohodu doplňovat o další záruky, které zohlední úroveň citlivosti kategorií dotčených údajů a jedinečné požadavky na předávání elektronických důkazů přímo poskytovateli služeb spíše než mezi orgány a předávání příslušnými orgány přímo poskytovatelům služeb.“

                     (26)

                        Viz také vysvětlující zpráva k protokolu o změně Úmluvy o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních dat, ze dne 10. října 2018, body 106–107.

                     (27)

                        COM(2018) 225 a 226 final.

                     (28)

                        Stanovisko evropského inspektora ochrany údajů 3/2019 týkající se účasti na jednáních s ohledem na druhý dodatkový protokol k Budapešťské úmluvě o počítačové kriminalitě ze dne 2. dubna 2019.

                     (29)

                        Mimo jiné také „příspěvek EDPB ke konzultaci o návrhu druhého dodatkového protokolu k Úmluvě Rady Evropy o počítačové kriminalitě (Budapešťská úmluva) ze dne 13. listopadu 2019“; „stanovisko 02/201 o novém návrhu ustanovení druhého dodatkového protokolu k Úmluvě Rady Evropy o počítačové kriminalitě (Budapešťská úmluva) přijatého dne 2. února 2021“; „příspěvek EDPB k šestému kolu konzultací o návrhu druhého dodatkového protokolu k Budapešťské úmluvě Rady Evropy o počítačové kriminalitě ze dne 4. května 2021“.

                     (30)

                        Umožňující smluvním stranám vyhradit si právo neuplatňovat článek 7 (zpřístupnění údajů o účastníkovi).

                     (31)

                        Umožňující smluvním stranám vyhradit si právo neuplatňovat článek 7 (zpřístupnění údajů o účastníkovi) na určité druhy přístupových čísel, pokud by to bylo v rozporu se základními zásadami jejich vnitrostátního právního systému.

                     (32)

                        Umožňující smluvním stranám prohlásit, že příkaz podle čl. 7 odst. 1 (zpřístupnění údajů o účastníkovi) musí být vydán žalobcem nebo jiným justičním orgánem nebo pod jejich dohledem, nebo musí být vydán jiným způsobem pod nezávislým dohledem.

                     (33)

                        Umožňující smluvním stranám oznámit generálnímu tajemníkovi Rady Evropy, že pokud je podle čl. 7 odst. 1 (zpřístupnění údajů o účastníkovi) vydán poskytovateli služeb příkaz na jejím území, vyžaduje smluvní strana v každém případě, nebo za určitých zjištěných okolností, souběžné oznámení příkazu, doplňující informace a shrnutí skutečností, které souvisejí s vyšetřováním nebo řízením.

                     (34)

                        Umožňující smluvním stranám vyhradit si právo neuplatňovat článek 8 (provedení příkazů jiné smluvní strany) na provozní údaje.

                     (35)

                        Viz odstavec 147 vysvětlující zprávy k protokolu, který stanoví, že „smluvní straně, která si vyhrazuje svá práva, pokud jde o tento článek, není povoleno, aby předkládala příkazy týkající se provozních údajů druhým smluvním stranám podle [čl. 8,] odst. 1“.

                     (36)

                        Umožňující smluvním stranám prohlásit, že jsou k provedení příkazů podle čl. 8 odst. 1 (provedení příkazů jiné smluvní strany) vyžadovány další podpůrné informace.

                     (37)

                        Umožňující smluvním stranám prohlásit, že nebudou vyřizovat žádosti podle čl. 9 odst. 1 písm. a) (urychlené zpřístupnění počítačových údajů v případě mimořádné události), v nichž se požaduje pouze zpřístupnění údajů o účastníkovi.

                     (38)

                        Umožňující smluvním stranám sdělovat kontaktní údaje orgánu určeného k přijímání oznámení podle čl. 7 odst. 5 písm. a) a provádět činnosti uvedené v čl. 7 odst. 5 písm. b), c) a d) (zpřístupnění údajů o účastníkovi).

                     (39)

                        Umožňující smluvním stranám sdělit kontaktní údaje orgánů určených k předkládání a přijímání příkazů podle článku 8 (provedení příkazů jiné smluvní strany). V souladu s požadavky nařízení (EU) 2017/1939 by členské státy, které se podílejí na posílené spolupráci za účelem zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce (EPPO), měly uvádět tento úřad ve své komunikaci.

                     (40)

                        Umožňující smluvním stranám sdělit orgán či orgány, které by měly obdržet oznámení v případě bezpečnostního incidentu, nebo by měly být pro účely předchozího oprávnění kontaktovány v případě dalšího předávání údajů do jiného státu nebo jiné organizaci.

                     (41)

                        Viz výše poznámka pod čarou č. 24.

                     (42)

                        https://www.coe.int/en/web/cybercrime/protocol-consultations

                     (43)

                        SWD(2018) 118 final.

                     (44)

                        Viz například pokyny Výboru k Úmluvě o počítačové kriminalitě č. 10 ze dne 1. března 2017 o příkazech k předložení týkajících se informací o účastníkovi (článek 18 Budapešťské úmluvy).

                     (45)

                        Viz například usnesení rady Internetového sdružení pro přidělování jmen a čísel (ICANN) ze dne 15. května 2019 o doporučení k dočasné specifikaci registračních údajů domén gTLD, k dispozici na adrese www.icann.org.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 25.11.2021
            COM(2021) 718 final

            PŘÍLOHY

            návrhu rozhodnutí Rady,
            kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropské unie podepsaly druhý dodatkový protokol k Úmluvě o počítačové kriminalitě o posílené spolupráci a zpřístupňování elektronických důkazů

               PŘÍLOHA

               Při podpisu protokolu vznesou členské státy v zájmu Unie tyto výhrady, učiní následující prohlášení, oznámení nebo sdělení a poskytnou další komentáře.

               1.Výhrady

               Druhý dodatkový protokol k Budapešťské úmluvě Rady Evropy o počítačové kriminalitě o posílené spolupráci a zpřístupňování elektronických důkazů (dále jen „protokol“) smluvní straně v souladu s čl. 19 odst. 1 umožňuje, aby prohlásila, že využije výhradu stanovenou ve vztahu k několika článkům protokolu.

               Členské státy si nevyhrazují právo neuplatňovat článek 7 (zpřístupnění údajů o účastníkovi) podle čl. 7 odst. 9 písm. a).

               Členské státy si nevyhrazují právo neuplatňovat článek 7 (zpřístupnění údajů o účastníkovi) v souvislosti s určitými druhy přístupových čísel podle čl. 7 odst. 9 písm. b).

               Členské státy se vyzývají, aby si nevyhrazovaly právo neuplatňovat článek 8 (provedení příkazů jiné smluvní strany) ve vztahu k provozním údajům podle čl. 8 odst. 13.

               Pokud čl. 19 odst. 1 poskytuje základ pro další výhrady, jsou členské státy oprávněny zvážit a vznést své vlastní výhrady.

               2.Prohlášení

               Protokol rovněž umožňuje smluvní straně učinit v souladu s čl. 19 odst. 2 prohlášení týkající se několika článků protokolu.

               Členské státy učiní prohlášení podle čl. 7 odst. 2 písm. b) a uvedou, že příkazy vydané poskytovatelům služeb na jejich území musí být vydány žalobcem nebo jiným justičním orgánem nebo pod jejich dohledem, nebo musí být vydány jiným způsobem pod nezávislým dohledem. Při uložení ratifikační listiny, listiny o přijetí nebo listiny o schválení proto členské státy učiní následující prohlášení:

               „Příkaz podle čl. 7 odst. 1 musí být vydán žalobcem nebo jiným justičním orgánem nebo pod jejich dohledem, nebo musí být vydán jiným způsobem pod nezávislým dohledem.“

               Členské státy se rovněž vyzývají k tomu, aby nečinily prohlášení podle čl. 9 odst. 1 písm. b) v tom smyslu, že nebudou vyřizovat žádosti podle čl. 9 odst. 1 písm. a) (urychlené zpřístupnění počítačových údajů v případě mimořádné události), v nichž se požaduje pouze zpřístupnění údajů o účastníkovi.

               Pokud čl. 19 odst. 2 poskytuje základ pro další prohlášení, jsou členské státy oprávněny zvážit a učinit svá vlastní prohlášení.

               3.Prohlášení, oznámení nebo sdělení

               Protokol rovněž v souladu s čl. 19 odst. 3 od smluvní strany vyžaduje, aby učinila prohlášení, oznámení nebo sdělení týkající se některých článků protokolu.

               Členské státy oznámí, že smluvní strana v případě, kdy je poskytovateli služeb na jejím území vydán příkaz podle čl. 7 odst. 1, vyžaduje vydání souběžného oznámení příkazu, doplňujících informací a shrnutí skutečností, jež souvisejí s vyšetřováním nebo řízením podle čl. 7 odst. 5 písm. a). V době podpisu nebo při uložení ratifikační listiny, listiny o přijetí nebo listiny o schválení proto členské státy učiní generálnímu tajemníkovi Rady Evropy následující oznámení:

               „Je-li příkaz vydán podle čl. 7 odst. 1 poskytovateli služeb na území [členského státu], vyžadujeme v každém případě souběžné oznámení příkazu, doplňující informace a shrnutí skutečností, jež souvisejí s vyšetřováním nebo řízením.“

               Podle čl. 7 odst. 5 písm. e) členské státy určí jediný orgán, který bude přijímat oznámení podle čl. 7 odst. 5 písm. a) a provádět činnosti popsané v odst. 5 písm. b) c) a d), a sdělí kontaktní údaje uvedeného orgánu.

               Členské státy prohlásí podle čl. 8 odst. 4, že k provedení příkazů podle čl. 8 odst. 1 jsou zapotřebí další podpůrné informace. V době podpisu nebo při uložení ratifikační listiny, listiny o přijetí nebo listiny o schválení členské státy tedy učiní následující prohlášení:

               „K provedení příkazů podle čl. 8 odst. 1 jsou vyžadovány další podpůrné informace. Další podpůrné informace, které jsou vyžadovány, budou záviset na okolnostech příkazu a souvisejícího šetření nebo řízení.“

               Členské státy sdělují a aktualizují kontaktní údaje uvedených orgánů určených podle čl. 8 odst. 10 písm. a) za účelem předložení příkazu podle článku 8, jakož i orgánů určených podle čl. 8 odst. 10 písm. b) za účelem přijetí příkazu podle článku 8. Členské státy, jež se účastní posílené spolupráce zavedené nařízením (EU) 2017/1939, kterým se provádí posílená spolupráce za účelem zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce (EPPO), zahrnou EPPO při výkonu jeho pravomocí stanovených v článcích 22, 23 a 25 nařízení (EU) 2017/1939 mezi orgány, které byly předmětem sdělení podle čl. 8 odst. 10 písm. a) a b).

               Členské státy sdělí orgán nebo orgány, které mají obdržet oznámení podle čl. 14 odst. 7 písm. c), v souvislosti s bezpečnostním incidentem.

               Členské státy sdělí orgán nebo orgány, které poskytnou oprávnění pro účely čl. 14 odst. 10 písm. b) v souvislosti s dalším předáváním údajů obdržených podle tohoto protokolu jinému státu nebo mezinárodní organizaci.

               Pokud čl. 19 odst. 3 poskytuje základ pro další prohlášení, oznámení nebo sdělení, jsou členské státy oprávněny zvážit a učinit svá vlastní prohlášení, oznámení nebo sdělení.

               4.Další komentáře

               Členské státy, jež se účastní posílené spolupráce zavedené nařízením (EU) 2017/1939, kterým se provádí posílená spolupráce za účelem zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce (EPPO), zajistí, aby EPPO mohl při výkonu svých pravomocí stanovených v článcích 22, 23 a 25 nařízení (EU) 2017/1939 usilovat o spolupráci v rámci protokolu stejným způsobem jako vnitrostátní žalobci uvedených členských států.

               Členské státy zajistí, aby přijímající smluvní strana byla při předávání údajů pro účely protokolu informována o tom, že její vnitrostátní právní rámec vyžaduje v souladu s čl. 14 odst. 11 písm. c) protokolu podání osobního oznámení fyzické osobě, jejíž údaje jsou poskytovány.

               Pokud jde o mezinárodní předávání údajů na základě zastřešující dohody mezi EU a USA, sdělí členské státy příslušným orgánům Spojených států pro účely čl. 14 odst. 1 písm. b) protokolu, že se dohoda použije na vzájemné předávání osobních údajů podle protokolu, které bude probíhat mezi příslušnými orgány. Členské státy však vezmou v úvahu, že dohoda by měla být doplněna dodatečnými zárukami, které zohledňují jedinečné požadavky na předávání elektronických důkazů, které provádí přímo poskytovatelé služeb, spíše než předávání elektronických důkazů mezi orgány, jak stanoví protokol. V době podpisu nebo při uložení ratifikační listiny, listiny o přijetí nebo listiny o schválení proto členské státy učiní příslušným orgánům Spojených států následující sdělení:

               „Pro účely čl. 14 odst. 1 písm. b) druhého dodatkového protokolu k Úmluvě Rady Evropy o počítačové kriminalitě se domníváme, že zastřešující dohoda mezi EU a USA se použije na vzájemné předávání osobních údajů podle protokolu, které bude probíhat mezi příslušnými orgány. Pro předávání mezi poskytovateli služeb na našem území a orgány ve Spojených státech podle protokolu se dohoda použije pouze v kombinaci s dalším zvláštním ujednáním o předávání, jež řeší jedinečné požadavky na předávání elektronických důkazů, které provádí přímo poskytovatelé služeb, spíše než předávání elektronických důkazů mezi orgány.“

               Členské státy zajistí, že pro účely čl. 14 odst. 1 písm. c) protokolu využijí jiných dohod nebo ujednání pouze v případě, že Evropská komise v souvislosti s dotčenou třetí zemí přijala – podle článku 45 obecného nařízení o ochraně osobních údajů (nařízení (EU) 2016/679) či podle článku 36 směrnice (EU) 2016/680 o prosazování práva – rozhodnutí o odpovídající ochraně, které se týká příslušných předávání údajů, nebo v případě, že tato jiná dohoda nebo ujednání poskytují přiměřené záruky ochrany údajů podle článku 46 obecného nařízení o ochraně osobních údajů nebo čl. 37 odst. 1 písm. a) směrnice o prosazování práva.