title: . Návrh rozhodnutí Rady č. .../2010/EU, kterým se povoluje posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky {KOM(2010) 105 v konečném znění}

text:
|

52010PC0104

	[pic] | EVROPSKÁ KOMISE |V Bruselu dne 24.3.2010KOM(2010) 104 v konečném znění2010/0066 (APP).NávrhROZHODNUTÍ RADY č. .../2010/EU,kterým se povoluje posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky{KOM(2010) 105 v konečném znění}DŮVODOVÁ ZPRÁVAÚVOD1.  Dne 17. července 2006 přijala Komise návrh[1] nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 2201/2003[2], pokud jde o příslušnost, a zavádí se pravidla pro rozhodné právo ve věcech manželských („Řím III“)[3].2.  Právní základ navrhovaného nařízení Rady byl čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství[4]. Návrh se týkal justiční spolupráce v občanských věcech, které mají „aspekty týkající se rodinného práva“. Tento právní základ předepisoval jednomyslné přijetí. Evropský parlament přijal své stanovisko dne 21. října 2008[5].3.  Od října 2006 byl návrh Komise projednán Výborem pro otázky občanského práva (Řím III). Pro německé, portugalské a slovinské předsednictví představoval prioritu. V dubnu 2007 byl návrh projednán při zasedání Rady v Lucemburku a ministři odsouhlasili určité pokyny.4.  Do poloviny roku 2008 dospěly diskuze do situace, ve které se jevilo, že několik členských států má konkrétní problémy, které jim znemožňovaly navrhované nařízení přijmout. Jeden členský stát obzvláště nepovažoval za vhodné, aby jeho soudy uplatňovaly zahraniční rozvodové právo, které považuje za více restriktivní než vlastní rozvodové právo, a přál si nadále uplatňovat na veškeré rozvody u svých soudů vnitrostátní hmotné právo (přístup lex fori ). Současně se výrazná většina členských států domnívala, že pravidla pro rozhodné právo tvoří zásadní prvek navrhovaného nařízení. Podporovaly zásadu stanovenou v návrhu o uplatňování práva země, ke které mají oba manželé úzkou vazbu, což by v určitých případech znamenalo uplatňování zahraničního rozvodového práva.5.  Následná předsednictví Rady i Komise se snažily najít v rámci navrhovaného nařízení řešení tak, že se vytvořily různé možnosti, které by zajistily širší rozsah uplatňování práva místa soudu, který ve věci jedná, aniž by došlo k ohrožení hlavních cílů návrhu. Avšak toto společné úsilí bylo neúspěšné.6.  Proto ministři na zasedání Rady ve dnech 5. a 6. června 2008 došli k závěru, že „v otázce pokroku ohledně navrhovaného nařízení nebylo dosaženo jednotného postoje a že existují nepřekonatelné překážky, které brání tomu, aby bylo jednotného postoje dosaženo nyní nebo v blízké budoucnosti“. Rada stanovila, že „cílů nařízení nelze dosáhnout v přiměřené lhůtě za použití příslušných ustanovení Smluv“[6].7.  V červenci a srpnu 2008 předložilo devět členských států – Bulharsko, Řecko, Španělsko, Itálie, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko, Rumunsko a Slovinsko – Komisi žádost, v níž uvedly, že hodlají mezi sebou navázat posílenou spolupráci v oblasti rozhodného práva ve věcech manželských, a požádaly, aby Komise předložila za tímto účelem návrh Radě. V lednu 2009 předložila podobnou žádost i Francie. Řecko dne 3. března 2010 svou žádost stáhlo.8.  Tento návrh je reakcí Komise na tyto žádosti.Právní základ pro posílenou spolupráci9.  Posílenou spolupráci upravují článek 20 Smlouvy o Evropské unii a články 326 až 334 Smlouvy o fungování Evropské unie. Podle těchto ustanovení jsou pro zavedení posílené spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky nutné dva návrhy:10.  Komisí předložený návrh rozhodnutí Rady o povolení posílené spolupráce v oblasti práva rozhodného pro rozvody a rozluky na základě čl. 329 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, a11.  Komisí předložený návrh nařízení Rady, kterým se provádí posílená spolupráce v oblasti práva rozhodného pro rozvody a rozluky, na základě čl. 81 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie[7].Posouzení právních podmínek pro posílenou spolupráciRozhodnutí o povolení jako poslední prostředek a účast alespoň devíti členských států12.  Ustanovení čl. 20 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že rozhodnutí o povolení posílené spolupráce může být přijato Radou až jako poslední prostředek, pokud shledá, že cílů této spolupráce nelze dosáhnout v přiměřené lhůtě Unií jako celkem, a za podmínky, že se jí účastní nejméně devět členských států.13.  Jak bylo uvedeno výše, Rada na svém zasedání ve dnech 5. a 6. června 2008 došla k závěru, že pro další práci na návrhu z roku 2006 nebylo dosaženo jednotného postoje a že existují nepřekonatelné překážky, které brání tomu, aby bylo jednotného postoje dosaženo nyní nebo v blízké budoucnosti. Rada stanovila, že cílů nařízení nelze dosáhnout v přiměřené lhůtě za použití příslušných ustanovení Smluv. Rada tedy došla k závěru, že pro Unii jako celek nelze najít žádné jiné řešení a posílenou spolupráci lze použít jako poslední prostředek.14.  Dodnes obdržela Komise žádosti od devíti členských států (Bulharsko, Španělsko, Francie, Itálie, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko, Rumunsko a Slovinsko), ve kterých tyto státy uvádějí, že hodlají mezi sebou navázat posílenou spolupráci v oblasti práva rozhodného ve věcech manželských.Oblast uvedená ve Smlouvách15.  Ustanovení čl. 329 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie stanoví, že posílenou spolupráci lze navázat „v jedné z oblastí uvedených ve Smlouvách“.16.  Devět členských států požádalo, aby jim bylo umožněno mezi sebou navázat posílenou spolupráci „v oblasti práva rozhodného ve věcech manželských (Řím III)“. To znamená kolizní normy, jež určují, které hmotné právo se uplatní na mezinárodní rozvod, jenž má souvislost s více než jedním právním řádem. Kolizní normy jsou uvedeny jako konkrétní bod v seznamu opatření podle čl. 81 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, zatímco čl. 81 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie rozlišuje mezi kolizními normami v občanských a obchodních věcech obecně a opatřeními týkajícími se rodinného práva. Komise má za to, že kolizní normy v rodinném právu představují oblast ve smyslu Smluv nesporně omezenou, ale jasně vymezenou, ve které může být navázána posílená spolupráce.17.  V této souvislosti by mělo být vyjasněno, že oblast navrhované posílené spolupráce „rozhodné právo pro rozvody a rozluky“ nezahrnuje kolizní normy pro majetkové následky rozvodu[8]. Navíc předmětem není hmotné právo rozvodové, tj. důvody rozvodu nebo postup pro návrh na rozvod.Podpora cílů Unie, ochrana jejích zájmů a posilování procesu integraceObecné souvislosti18.  S patřičným přihlédnutím k příslušným částem posouzení dopadů[9] provedeném pro výše uvedený návrh Komise z roku 2006 a důvodové zprávy tohoto návrhu je účelem posílené spolupráce vytvořit jasný a komplexní právní rámec, který se bude vztahovat na pravidla pro rozhodné právo v záležitostech rozvodů a rozluk a který dá stranám určitou autonomii při volbě rozhodného práva.19.  V rámci výše uvedeného posouzení dopadů vedla Komise rozsáhlé konzultace se zainteresovanými subjekty. Tyto konzultace probíhaly prostřednictvím zelené knihy o rozhodném právu a příslušnosti v rozvodových záležitostech v roce 2005[10]. Zelená kniha uváděla mnoho nedostatků stávající situace a identifikovala různé možné politické možnosti pro řešení problémů. Mezi tyto možnosti patřily mj. zachování současného stavu, harmonizace kolizních norem, zavedení omezené možnosti pro manžele vybrat si rozhodné právo a kombinace různých řešení. V roce 2006 Komise zorganizovala veřejné slyšení a zasedání odborníků. Ve většině příspěvků se potvrdila nutnost posílit právní jistotu a předvídatelnost, zavést omezenou autonomii stran a zamezit „nepřiměřenému spěchu k soudu“. Některé zainteresované subjekty vyjádřily obavy, že harmonizace kolizních norem by soudy zavazovala k tomu, aby uplatňovaly zahraniční právo, a to by mohlo vést ke zpožděním a dodatečným nákladům na soudní řízení ve věcech manželských. Průzkum veřejného mínění zjistil, že 60 % Evropanů od EU očekává, že zjednoduší legislativu v oblasti rozvodů v jiném členském státu[11].20.  Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky by se týkala desítky tisíců „mezinárodních“ párů, které se v EU každoročně rozvádějí. Mnoho Evropanů z různých členských států každý rok uzavírá manželský svazek, takže v Evropě každoročně probíhá i mnoho „mezinárodních“ rozvodů.21.  V EU je asi 122 miliónů manželství, z nichž asi 16 miliónů (13 %) je považováno za „mezinárodní“ svazky[12]. Například v roce 2007 bylo v Evropské unii 2 400 000 manželských svazků, z nichž bylo asi 300 000 „mezinárodních“. Ačkoliv se mezinárodní manželství koncentrují zejména do několika velkých evropských zemí, dochází k nim v celé Evropské unii, takže se dotýkají velkého počtu evropských občanů.22.  V roce 2007 ve 27 členských státech Evropské unie došlo k 1 040 000 rozvodům, z kterých mělo 140 000 (13 %) „mezinárodní“ prvek. Členské státy s nejvyšším podílem nových „mezinárodních“ rozvodů v Evropské unii v roce 2007 byly Německo (34 000 „mezinárodních“ rozvodů), Francie (20 500 „mezinárodních“ rozvodů) a Spojené království (19 500 „mezinárodních“ rozvodů).Současná situace v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky23.  V současnosti, kdy nebyly na úrovni Unie přijaty žádná pravidla, existuje ve 24 členských státech, které se v EU podílejí na justiční spolupráci v občanských věcech, a ve 2 členských státech, které se mohou zapojit, 26 různých souborů kolizních norem[13]. Většina členských států určuje rozhodné právo na základě řady různých kolizních kritérií, jejichž účelem je zajistit, aby se řízení řídilo právním řádem, s nímž má nejužší vazbu. Další členské státy používají na řízení ve věcech manželských soustavně své vnitrostátní právo („ lex fori “).24.  Současná situace může zvýšit počet problémů v řízení ve věcech manželských s „mezinárodním“ prvkem. Skutečnost, že vnitrostátní právo se z hlediska hmotného práva a kolizních norem velmi liší, vede k právní nejistotě. Značná různost a složitost vnitrostátních kolizních norem působí „mezinárodním“ párům značné potíže při předvídání, které právo bude použito pro jejich rozvodové řízení nebo rozluku. Převážná část členských států ostatně nenabízí manželským párům pro tato řízení možnost volby rozhodného práva, což může vést k použití práva, na něž mají manželé pouze nepatrnou vazbu, a k výsledku, který neodpovídá jejich oprávněnému očekávání. Platná pravidla kromě toho mohou způsobit, že jeden z manželů „nepřiměřeně spěchá k soudu“, tj. obrátí se na soud dříve nežli ten druhý kvůli tomu, aby se řízení řídilo určitým právem, které považuje za vhodnější pro ochranu svých zájmů.25.  Je velmi obtížné odhadnout hospodářské nevýhody způsobené nedostatkem harmonizace kolizních norem pro rozvody. V souvislosti se studií o posouzení dopadů, jejímž cílem bylo poskytnout Komisi informace o úpravě majetkových poměru v manželství, bylo zjištěno, že by pomyslné náklady na problémy související s mezinárodními manželstvími v rozvodových situacích mohly v EU být celkem až 205 miliónů EUR. Náklady by mohly vzniknout soudům, manželům a třetím stranám[14].Výhody posílené spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky26.  O posílenou spolupráci v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky požádalo devět členských států: Bulharsko, Španělsko, Francie, Itálie, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko, Rumunsko a Slovinsko. Celkový počet obyvatel těchto devíti členských států je 216,3 miliónů. To je téměř polovina (44 %) populace Evropské unie[15]. Podíl „mezinárodních“ manželství a rozvodů je v těchto členských státech okolo 13 %[16], tj. na stejné úrovni jako průměr EU. Odhadovaný počet rozvodů v těchto státech by tedy byl asi 440 000 ročně, z nichž 53 000 s „mezinárodním“ prvkem[17]. Posílená spolupráce je otevřena všem členským státům; čím více členských států se do ní zapojí, tím vyšší bude počet dotčených občanů.27.  Z posílené spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky by měli občané následující výhody:28.  Posílení právní jistoty a předvídatelnosti . Posílená spolupráce zavede harmonizované kolizní normy ve věcech rozvodu a rozluky, aby manželé mohli jednoduše předvídat, které právo se na jejich řízení v těchto věcech použije. V první řadě bude vycházet z volby manželů. Volba je omezena na práva, na něž má manželství úzkou vazbu, aby se předešlo používání „exotických“ práv, na něž mají manželé mají volnou nebo žádnou vazbu. V případě, že si manželé rozhodné právo nezvolí, určí se na základě různých kolizních kritérií zajišťujících, že se řízení v těchto věcech řídí právním řádem, k němuž má manželství úzkou vazbu. To do velké míry zvýší právní jistotu a předvídatelnost jak ve prospěch dotčených manželů, tak i právních odborníků.29.  Zvýšení flexibility zavedením určité autonomie stran : Autonomie stran v manželských věcech je v současné době krajně omezená. Vnitrostátní kolizní normy v zásadě předpokládají v dané situaci pouze jediné řešení, např. použití práva státu, jehož jsou oba manželé státními příslušníky, nebo použití práva státu, jehož soud ve věci jedná. Posílená spolupráce přinese flexibilnější právní rámec tím, že manželům zavádí omezenou možnost zvolit si rozhodné právo pro rozvod a rozluku. Umožnit manželům, aby se na těchto bodech dohodli, by mohlo být užitečné zejména v případech, kdy se rozvádějí na základě vzájemné dohody.30.  Zabránění jednomu z manželů v „nepřiměřeném spěchu k soudu“ : Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky nakonec řeší i problém, kdy jeden z manželů „nepřiměřeně spěchá k soudu“. To může vést k situaci, že se použije právo, k němuž odpůrce cítí malou vazbu nebo které nezohledňuje jeho zájmy, což dále komplikuje snahy o smír a neposkytuje dostatek času pro mediaci. Zavedení harmonizovaných kolizních norem s velkou pravděpodobností značně sníží riziko „nepřiměřeného spěchu k soudu“, protože by každý soud projednávající věc v některém ze zúčastněných členských států uplatňoval právo určené na základě společných pravidel.31.  Byly vyjádřeny obavy, že harmonizace kolizních norem by soudy zavazovala k tomu, aby uplatňovaly zahraniční rozvodové právo, a to by mohlo vést ke zpoždění a dodatečným nákladům na soudní řízení ve věcech manželských. Takové problémy by se v praxi měly objevovat velmi zřídka, protože kolizní kritéria by ve velké většině případů vedla k uplatnění práva soudu, jenž ve věci jedná. Zkušenosti členských států, které dnes již používají kolizní kritéria, jež vedou k uplatňování zahraničního práva, nepoukazují na žádné větší obtíže. Stávající kolizní normy v devíti členských státech, které předložily žádost, zahrnují kolizní kritéria, která v určitých případech již vedou k uplatňování zahraničního práva jejich soudy. Posílená spolupráce by tedy nebyla z pohledu dalších nákladů nebo prodlev problematická. Přijetí opatření pro usnadnění uplatňování zahraničního práva by kromě toho mělo snížit případné negativní následky[18].32.  Z institucionálního hlediska je posílená spolupráce lepší nežli možnost, že zainteresované členské státy zahájí jednání o mezinárodní dohodě o záležitostech rozhodného práva pro rozvody a rozluky. Tato alternativa by zajisté byla méně výhodná. Přestože jsou akty přijaté v rámci posílené spolupráce závazné pouze pro zúčastněné členské státy, spadají pod kontrolu Unie v dané oblasti. Komise tedy může monitorovat jejich správné uplatňování podle Smluv a Soudní dvůr EU má pravomoc rozhodovat o předběžných otázkách týkajících se jejich výkladu, čímž se zajišťuje jednotný výklad opatření přijatých v rámci posílené spolupráce.Splnění požadavků čl. 20 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii33.  Podle čl. 20 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii musí být posílená spolupráce zaměřena na to, aby podporovala cíle Unie, chránila její zájmy a posilovala její proces integrace.34.  Jedním z úkolů Unie je nabídnout svým občanům prostor svobody, bezpečnosti a práva bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb osob (čl. 3 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii). Oblast práva zahrnuje rozvoj justiční spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem založené na zásadě vzájemného uznávání soudních rozhodnutí (č. 81 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie). Pro tyto účely může unie přijímat opatření s cílem zajistit jednak vzájemné uznávání a výkon soudních rozhodnutí mezi členskými státy, a jednak slučitelnost kolizních norem platných v členských státech (čl. 81 odst. 2 písm. a) a c) Smlouvy o fungování Evropské unie).35.  Harmonizace kolizních norem usnadňuje vzájemné uznávání soudních rozhodnutí. Skutečnost, že soudy členských států používají stejné kolizní normy, aby určily rozhodné právo pro danou situaci, posiluje vzájemnou důvěru v soudní rozhodnutí vynesená v jiných členských státech[19].36.  Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky mezi členskými státy, které předložily žádost, by podpořila cíl Unie zajistit slučitelnost kolizních norem platných v členských státech, protože by zvýšila úroveň slučitelnosti ve srovnání se současnou situací. Jak bylo vysvětleno výše, ve 26 členských státech, které se podílejí na soudní spolupráci v občanských věcech, existuje 26 systémů kolizních norem platných pro rozvody. V případě posílené spolupráce mezi devíti členskými státy, které předložily žádost, by existovalo 18 různých právních režimů, takže by došlo k větší harmonizaci kolizních norem a posílení procesu integrace v této části EU.Soulad se Smlouvami a právem Unie37.  Podle článku 326 Smlouvy o fungování Evropské unie musí být posílená spolupráce v souladu se Smlouvami a právem Unie.38.  Posílená spolupráce by neměla vliv na platné acquis . Byla by navázána v oblasti, na kterou se vztahují sdílené pravomoci Unie, avšak kde doposud neexistují žádná společná pravidla na úrovni Unie. První nástroj Unie přijatý v oblasti rodinného práva – nařízení Rady (ES) č. 1347/2000[20] – stanoví pravidla týkající se příslušnosti, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem v souvislosti s řízením ve věcech manželských. Toto nařízení však neobsahovalo pravidla o rozhodném právu. Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003, kterým se poté, co dne 1. března 2005 vstoupilo v platnost, zrušilo a nahradilo nařízení Rady (ES) č. 1347/2000, však v tomto ohledu žádné změny nepřineslo. Otázka rozhodného práva nebyla během jednání o tomto nařízení vůbec nastolena. Toto nařízení tak ve skutečnosti převzalo beze změny ustanovení o věcech manželských z nařízení Rady (ES) č. 1347/2000.39.  Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky by nezpůsobila diskriminaci na základě státní příslušnosti, zakázanou článkem 18 Smlouvy o fungování Evropské unie, protože navrhované kolizní normy budou mít univerzální povahu a budou se vztahovat na všechna řízení u soudů zúčastněných členských států bez ohledu na státní příslušnost či bydliště stran. Na druhou stranu soudy zemí, které se neúčastní, budou uplatňovat své vnitrostátní kolizní normy podle vlastního mezinárodního práva soukromého, stejně jako v současnosti.Nenarušení vnitřního trhu nebo hospodářské, sociální a územní soudržnosti, obchod bez překážek a diskriminace, hospodářská soutěž bez narušení40.  Článek 326 Smlouvy o fungování Evropské unie stanoví, že posílená spolupráce nesmí narušovat vnitřní trh ani hospodářskou, sociální a územní soudržnost, a nesmí vytvářet překážku ani diskriminaci v obchodu mezi členskými státy, ani mezi nimi vyvolávat narušení hospodářské soutěže.41.  Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky nezpůsobuje žádné problémy z hlediska těchto právních podmínek. Návrh, kterým se provádí posílená spolupráce v oblasti práva rozhodného pro rozvody a rozluky, napomůže řádnému fungování vnitřního trhu, protože odstraní veškeré překážky, které brání volnému pohybu osob, které v současné době čelí problémům v důsledku přetrvávajících rozdílů mezi vnitrostátními kolizními normami pro rozhodné právo ve věcech manželských. Zvýšená právní jistota v oblasti kolizních norem pro rozvody bude mít pozitivní dopad na páry, které vykonávají své právo na volný pohyb mezi zúčastněnými členskými státy.42.  S ohledem na povahu návrhu, který se týká pouze vztahů mezi dvěma fyzickými osobami, neovlivňuje tento návrh podniky ani právní vztahy na trhu ani obchod či hospodářskou soutěž v Unii. Navíc by neměl vliv ani na regionální politiku Unie.43.  Návrh by navíc tím, že zajišťuje harmonizaci kolizních norem, zejména značně zjednodušil situaci soukromoprávních stran a právních odborníků, kteří budou moci v zúčastněných členských státech určit rozhodné právo na základě jediného souboru norem, který nahradí stávající velký počet vnitrostátních kolizních norem zúčastněných členských států v této oblasti.44.  I když ne všechny páry v Unii budou těžit z právní jistoty nebo ze zjednodušení, které návrh zajistí, situace párů u soudů nezúčastněných členských států se oproti dnešní situaci nezhorší, návrh tedy nezpůsobí bezdůvodné rozdílné zacházení s občany.Zachování práv, pravomocí a povinností nezúčastněných členských států45.  Článek 327 Smlouvy o fungování Evropské unie požaduje, aby každá posílená spolupráce zachovávala pravomoci, práva a povinnosti členských států, které se jí neúčastní.46.  Přijetí společných kolizních norem pro devět členských států nemá vliv na normy nezúčastněných členských států. Nezúčastněné členské státy budou i nadále mít pro záležitosti rozhodného práva pro rozvody a rozluky vlastní pravidla mezinárodního práva soukromého.47.  Podle návrhu by si pár s bydlištěm v účastnícím se členském státě mohl zvolit rozhodné právo pro svůj rozvod. Omezená možnost volby práva pro rozvody není dnes v členských státech zcela neznámá, existují případy, kdy je to povoleno např. podle nizozemských nebo německých právních předpisů pro věci manželské. Jestliže se v rámci posílené spolupráce pár, který uzavřel dohodu o volbě práva, přestěhuje do nezúčastněného členského státu a podá u jeho soudu návrh na rozvod, bude uznání volby práva záviset na vnitrostátním právu soudu, u kterého byl návrh podán. Jestliže si pár vybral právo soudu, u kterého je návrh podán, mělo by být pro soud méně problematické respektovat dohodu o volbě práva.48.  Na úrovni mezinárodního práva veřejného neexistují žádné mezinárodní dohody o rozhodném právu pro rozvody a rozluky mezi zúčastněnými a nezúčastněnými členskými státy, které by posílená spolupráce porušovala.49.  Lze konečně uvést, že posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky nemá vliv na nezúčastněné členské státy, pokud jde o pravidla rozhodného práva v oblastech úzce souvisejících s rozvodem, například kolizní normy v oblasti rodičovské zodpovědnosti nebo vyživovací povinnosti. Kolizní normy v oblasti rodičovské zodpovědnosti se řídí Haagskou úmluvou z roku 1996 o pravomoci orgánů, použitelném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a spolupráci ve věcech rodičovské zodpovědnosti a opatření k ochraně dětí. Dodnes přistoupilo k Úmluvě osm členských států a zbývajících 18 členských států ji musí ratifikovat nebo k ní přistoupit do 5. června 2010[21]. Kolizní normy v oblasti vyživovacích povinností jsou stanoveny Haagským protokolem z roku 2007 o právu rozhodném pro vyživovací povinnosti[22], který se použije podle článku 15 nařízení (ES) č. 4/2009 o vyživovacích povinnostech[23], jež vstoupí v platnost 18. června 2011. Pravidla pro rozhodné právo pro rozvody a pro přiznání, výkon či zánik rodičovské zodpovědnosti nebo pro vyživovací povinnosti jsou nezávislá. Soud, který v rámci své pravomoci rozhoduje o návrhu na rozvod v nezúčastněném členském státu, uplatňuje své vnitrostátní kolizní normy pro rozhodnutí o právu rozhodném pro rozvody a rozluky, pravidla Haagské úmluvy z roku 1996 pro určení práva rozhodného pro rodičovskou zodpovědnost a pravidla Haagského protokolu z roku 2007 a nařízení (ES) č. 4/2009 pro určení práva rozhodného pro vyživovací povinnosti.Závěr o splnění právních podmínek50.  Na základě výše uvedeného Komise shledává, že všechny právní podmínky stanovené Smlouvami pro posílenou spolupráci jsou splněny.Dodržování základních práv51.  Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky respektuje základní práva stanovená v Chartě základních práv Evropské unie, zejména v článku 21 této Charty o zákazu diskriminace. Kolizní normy navrhované v nařízení, kterým se provádí posílená spolupráce, budou uplatňovány u všech rozvodů v zúčastněných členských státech bez diskriminace z jakéhokoliv důvodu.Závěr o posílené spolupráci52.  Komise má za to, že existuje mnoho výhod používání posílené spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky ve srovnání s možností zachování současného stavu a že v tomto konkrétním případě výhody posílené spolupráce převažují nad případnými nevýhodami. Společné kolizní normy pro rozvody a rozluky v budoucnu značně usnadní životy desítek tisíců párů v zúčastněných členských státech. To je v souladu se Stockholmským programem, ve kterém Evropská rada uvedla, že proces harmonizace kolizních norem na úrovni Unie by měl v oblastech, ve kterých to je nezbytné, jako například rozvody a rozluky[24], pokračovat. Proto Komise navrhuje povolit posílenou spolupráci mezi členskými státy, které o ni požádaly. Komise zdůrazňuje, že posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky je vždy otevřena všem členským státům podle článku 328 Smlouvy o fungování Evropské unie, a vyzývá členské státy, které doposud nepředložily žádost, aby se zapojily do posílené spolupráce, čímž se podpoří její přínos a výhody. 2010/0066 (APP)NávrhROZHODNUTÍ RADY č. .../2010/EUo povolení posílené spolupráce v oblasti práva rozhodného pro rozvody a rozlukyRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl.329 odst. 1 této smlouvy,s ohledem na žádosti předložené Bulharskem, Španělskem, Francií, Itálií, Lucemburskem, Maďarskem, Rakouskem, Rumunskem a Slovinskem,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na souhlas Evropského parlamentu[25],vzhledem k těmto důvodům:53.  Unie si stanovila za cíl udržovat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zajištěn volný pohyb osob. Pro postupné vytváření tohoto prostoru musí Unie přijmout opatření týkající se justiční spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem.54.  Podle článku 81 Smlouvy o fungování Evropské unie musí tato opatření zahrnovat podporu slučitelnosti kolizních norem platných v členských státech, včetně opatření týkajících se rodinného práva s mezinárodním prvkem.55.  Dne 17. července 2006 přijala Komise návrh nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 2201/2003, pokud jde o příslušnost, a zavádí se pravidla pro rozhodné právo ve věcech manželských.56.  Na svém zasedání ve dnech 5. a 6. června 2008 přijala Rada politické pokyny, ve kterých je uvedeno, že nebylo dosaženo jednotného postoje ohledně navrhovaného nařízení a že existují nepřekonatelné překážky, které brání tomu, aby bylo jednotného postoje dosaženo nyní nebo v blízké budoucnosti. Rada stanovila, že cílů nařízení nelze dosáhnout v přiměřené lhůtě za použití příslušných ustanovení Smluv.57.  Za těchto okolností předložily v dopisech ze dne 28. července 2008 Řecko, Španělsko, Itálie, Maďarsko, Lucembursko, Rakousko, Rumunsko a Slovinsko Komisi žádost, v níž uvedly, že hodlají mezi sebou navázat posílenou spolupráci v oblasti rozhodného práva ve věcech manželských, a požádaly, aby Komise předložila za tímto účelem návrh Radě. Bulharsko předložilo totožnou žádost Komisi dopisem ze dne 12. srpna 2008 a Francie se k žádosti připojila dopisem ze dne 12. ledna 2009. Řecko dne 3. března 2010 svou žádost stáhlo. Celkem požádalo o posílenou spolupráci devět členských států.58.  Posílená spolupráce by měla vytvořit jasný a komplexní právní rámec v oblasti rozvodů a rozluk v zúčastněných členských státech a zajistit odpovídající řešení pro občany z hlediska právní jistoty, předvídatelnosti a flexibility, a zabránit „nepřiměřenému spěchu k soudu“.59.  Podmínky stanovené v článku 20 Smlouvy o Evropské unii a v článcích 326 a 329 Smlouvy o fungování Evropské unie jsou splněny.60.  Oblast posílené spolupráce, rozhodné právo pro rozvody a rozluky, je vymezena v čl. 81 odst. 2 písm. c) a v čl. 81 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie jako jedna z oblastí uvedených ve Smlouvách.61.  Požadavek posledního prostředku podle čl. 20 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii je splněn, protože Rada v červnu 2008 stanovila, že cílů nařízení nelze v přiměřené lhůtě dosáhnout Unií jako celkem.62.  Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky si klade za cíl rozvíjet justiční spolupráci v občanských věcech s mezinárodním prvkem na základě zásady vzájemného uznávání rozhodnutí a zajistit slučitelnost kolizních norem platných v členských státech. Podporuje tedy cíle Unie, chrání její zájmy a posiluje její proces integrace podle požadavků čl. 20 odst. 1 Smlouvy o Evropské unie.63.  Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky je v souladu se Smlouvami a s právem Unie a nenarušuje vnitřní trh ani hospodářskou, sociální a územní soudržnost. Nevytváří překážku ani diskriminaci v obchodu mezi členskými státy a nenarušuje hospodářskou soutěž mezi nimi.64.  Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky zachovává pravomoci, práva a povinnosti členských států, které se jí neúčastní. Společné kolizní normy v zúčastněných členských státech nemají vliv na normy nezúčastněných členských států. Soudy nezúčastněných členských států budou nadále uplatňovat své platné vnitrostátní kolizní normy pro určení rozhodného práva pro rozvody a rozluky.65.  Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky je v souladu s právem Unie v oblasti justiční spolupráci v občanských věcech, jelikož tato posílená spolupráce zejména nemá vliv na již existující acquis .66.  Toto rozhodnutí respektuje zásady zakotvené v Chartě základních práv Evropské unie, a zejména v článku 21 této Charty.67.  Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky je kdykoli otevřena všem členským státům podle článku 328 Smlouvy o fungování Evropské unie,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Bulharsku, Španělsku, Francii, Itálii, Lucembursku, Maďarsku, Rakousku, Rumunsku a Slovinsku se tímto povoluje navázat mezi sebou posílenou spolupráci v oblasti rozhodného práva pro rozvody a rozluky při použití příslušných ustanovení Smluv.Článek 2Toto rozhodnutí vstupuje v platnost ihned okamžikem přijetí.Článek 3Toto rozhodnutí je určeno Bulharské republice, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Rakouské republice, Rumunsku a Republice Slovinsko.V Bruselu dne .Za RaduPředseda [1] KOM(2006) 399.[2] Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000, Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 1.[3] V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 5 (nyní Protokol (č. 22)) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvám, se Dánsko neúčastnilo přijímání navrhovaného nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. V souladu s článkem 3 Protokolu č. 4 (nyní Protokol (č. 21)) o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvám, neoznámily Spojené království a Irsko své přání účastnit se přijímání a používání navrhovaného nařízení.[4] Nyní čl. 81 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.[5] P6_TA(2008)0502, Úř. věst. C 15 E, 21.1.2010, s. 128.[6] Dokument č. 10383/08 PV/CONS 36 JAI 311 ze dne 10. července 2008.[7] Ustanovení čl. 20 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii odkazuje na použití „příslušných ustanovení Smluv“; pro oblast práva rozhodného pro rozvody to představuje ustanovení kapitoly 3 (Justiční spolupráce v občanských věcech) hlavy V (Prostor svobody, bezpečnosti a práva) Smlouvy o fungování Evropské unie.[8] Komise připravuje legislativní iniciativu v oblasti úpravy majetkových poměrů v manželství a následcích rozluky párů s mezinárodním prvkem, jak to nedávno vyžadoval Stockholmský program. Tento proces tvořila zelená kniha o kolizním právu v oblasti úpravy majetkových poměrů v manželství zabývající se převážně otázkou soudní příslušnosti a vzájemného uznávání (KOM(2006) 400). Iniciativa bude obsahovat normy mezinárodního práva soukromého o úpravě majetkových poměrů manželů za trvání manželství i v případě zániku manželství rozvodem nebo rozlukou. Kolizní normy pro samotný rozvod a pro úpravu majetkových poměrů jsou oddělené a posílená spolupráce v jedné oblasti nemá žádnou souvislost s legislativou v druhé oblasti.[9] SEC(2006) 949, viz http://ec.europa.eu/governance/impact/ia_carried_out/cia_2006_en.htm#jls. Zpráva o posouzení dopadů vycházela ze „Studie pro následné posouzení dopadů návrhu Komise o příslušnosti a právu rozhodném ve věcech rozvodu“, vyhotovené Konsorciem pro hodnocení evropských politik (EPEC) v roce 2006, vizhttp://ec.europa.eu/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm.[10] KOM(2005) 82.[11] Flash Eurobarometer č. 188 – Konzulární ochrana a rodinné právo.[12] Informace v tomto odstavci vycházejí ze závěrečné zprávy o studii EPEC pro posouzení dopadu o nástrojích Společenství týkající se úpravy majetkových poměru v manželství a majetku nesezdaných párů s mezinárodním prvkem, 2010.[13] Dánsko se neúčastní přijímání opatření navrhovaných podle hlavy V části tři Smlouvy o fungování Evropské unie a opatření nejsou pro Dánsko závazná ani použitelná, podle článků 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvám. Narozdíl od Dánska, mají Spojené království a Irsko právo zúčastnit se spolupráce podle hlavy V části tři Smlouvy o fungování Evropské unie, podle článku 3 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvám. Ačkoliv ve Spojeném království jsou jurisdikce v Anglii/Walesu, Skotsku a Severním Irsku oddělené, pravidla pro volbu práva jsou podobná.[14] Studie EPEC pro posouzení dopadu o nástrojích Společenství týkající se úpravy majetkových poměru v manželství a majetku nesezdaných párů s mezinárodním prvkem, konečná zpráva, 2010.[15] Celkový počet obyvatel Evropské unie v roce 2009: 494 miliónů.[16] Počet rozvodů s „mezinárodním“ prvkem v roce 2007 a jejich podíl na všech rozvodech v členských státech, které předložily žádost: Bulharsko: 700/4 %; Španělsko 14 500/11 %; Francie 20 500/13 %; Itálie 3 000/6 %; Lucembursko 500/48 %; Maďarsko 500/2 %; Rakousko 5 000/25 %; Rumunsko 500/1 % a Slovinsko 300/10 %.[17] Studie EPEC pro posouzení dopadu o nástrojích Společenství týkající se úpravy majetkových poměru v manželství a majetku nesezdaných párů s mezinárodním prvkem, konečná zpráva, 2010, závěrečná zpráva 2010.[18] Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 568/2009/ES, kterým se mění rozhodnutí Rady 2001/470/ES o vytvoření Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci, takové opatření zavádí, protože požaduje, aby kontaktní místa poskytovala veškeré informace s cílem usnadnit uplatňování práva jiného členského státu, které je podle nástroje EU nebo mezinárodního nástroje použitelné, viz čl. 5 odst. 2 písm. c), v platném znění.[19] Program opatření k provádění zásady vzájemného uznávání rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, přijatý dne 30.11.2000, Úř. věst. C 12, 15.1.2001, s. 1.[20] Nařízení Rady (ES) č. 1347/2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem, Úř. věst. L 160, 30.6.2000, s. 19.[21] Rozhodnutí Rady č. 2008/431/ES, kterým se některé členské státy v zájmu Evropského společenství zmocňují k ratifikaci Haagské úmluvy o ochraně dětí nebo k přistoupení k této úmluvě, Úř. věst. L 151, 11.6.2008, s. 36.[22] Rozhodnutí Rady č. 2009/941/ES o uzavření Haagského protokolu o právu rozhodném pro vyživovací povinnosti Evropským společenstvím, Úř. věst. L 331, 16.12.2009, s. 17.[23] Nařízení Rady (ES) č. 4/2009 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností, Úř. věst. L 7, 10.1.2009, s. 1.[24] „Stockholmský program – otevřená a bezpečná Evropa, která slouží svým občanům a chrání je“, přijatý Evropskou radou ve dnech 10. až 11. prosince 2009.[25] Úř. věst. C , , s. .


				|

		52012PC0241

			Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se členské státy zmocňují, aby na konferenci Organizace spojených národů o smlouvě o obchodu se zbraněmi (v New Yorku ve dnech 2.–27. července 2012) jednaly o záležitostech, které spadají do výlučné pravomoci Unie /* COM/2012/0241 final - 2012/0124 (NLE) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
Konference Organizace spojených národů o
smlouvě o obchodu se zbraněmi se uskuteční v New Yorku ve dnech
2. až 27. července 2012. Cílem této konference je dospět k
právně závazné smlouvě o obchodu se zbraněmi, jejímž
záměrem je dosáhnout odpovědnějšího legálního obchodu s
konvenčními zbraněmi zavedením přísných společných
mezinárodních parametrů pro regulaci mezinárodních transferů zbraní.
Zamýšlená smlouva pravděpodobně
stanoví opatření (například vývozní nebo dovozní licence), která v zásadě
spadají do oblasti působnosti společné obchodní politiky Unie. Podle
ustálené judikatury nejsou tato opatření vyňata z oblasti
působnosti společné obchodní politiky, a tudíž z výlučné
pravomoci Unie, pouze proto, že členský stát taková opatření
přijme, aby zajistil svoji národní bezpečnost.
Vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES)
č. 260/2009 ze dne 26. února 2009 o společných pravidlech dovozu a
nařízení Rady (ES) č. 1061/2009 ze dne 19. října 2009, kterým se
stanoví společná pravidla pro vývoz, oprávnily členské státy k
zavádění omezení dovozu a vývozu postavených mimo jiné na základě
veřejné bezpečnosti a veřejné mravnosti, je potřeba
zajistit, aby opatření stanovená ve smlouvě byla v souladu s
podmínkami takovýchto oprávnění.
Kromě toho bylo v posledních 20 letech
přijato několik právních předpisů EU zaměřených
na usnadňování transferů konvenčních zbraní v rámci
vnitřního trhu a odstraňování překážek, které jsou s těmito
transfery spojené, nebo na regulování vývozu konvenčních zbraní a zboží
dvojího užití do třetích zemí:
a)      směrnice Rady 91/477/EHS ze dne
18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní, ve
znění pozdějších předpisů;
b)      směrnice Rady 93/15/EHS ze dne
5. dubna 1993 o harmonizaci předpisů týkajících se
uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití, ve
znění pozdějších předpisů;
c)      směrnice Evropského parlamentu a
Rady 2009/43/ES ze dne 6. května 2009 o zjednodušení podmínek
transferů produktů pro obranné účely uvnitř
Společenství, ve znění pozdějších předpisů;
d)      nařízení Evropského parlamentu a
Rady (EU) č. 258/2012 ze dne 14. března 2012, kterým se provádí
článek 10 protokolu Organizace spojených národů proti nedovolené
výrobě střelných zbraní a jejich součástí, dílů a střeliva
a obchodování s nimi, který doplňuje Úmluvu Organizace spojených
národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu (protokol OSN o
střelných zbraních), a stanoví vývozní povolení, opatření pro dovoz a
tranzit střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva;
e)      nařízení Rady (ES)
č. 428/2009 ze dne 5. května 2009, kterým se zavádí režim
Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování
a tranzitu zboží dvojího užití;
f)       směrnice Evropského parlamentu a
Rady 2009/81/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci postupů
při zadávání některých zakázek na stavební práce, dodávky a služby
zadavateli v oblasti obrany a bezpečnosti.
V zájmu zajištění slučitelnosti mezi
budoucí smlouvou o obchodu se zbraněmi a ustanoveními směrnic
91/477/EHS, 93/15/ES a 2009/43/ES by budoucí smlouva neměla vyžadovat, aby
transfery zbraní a střeliva mezi členskými státy byly případ od
případu posuzovány podle dohodnutých parametrů a povolovány na
základě licencí. Pokud by takový požadavek zůstal v budoucí
smlouvě o obchodu se zbraněmi zachován, nebylo by možné, aby jej
členské státy, které by se staly stranou dané smlouvy, uplatňovaly na
obchod se zbraněmi v rámci EU, aniž by došlo k porušení práva EU.
V zájmu zajištění slučitelnosti mezi
budoucí smlouvou o obchodu se zbraněmi a ustanoveními nařízení (EU)
č. 258/2012 by budoucí smlouva měla být v souladu se zásadou
stanovenou v protokolu OSN o střelných zbraní, a zejména v článku 10.
Podle něj by střelné zbraně a související položky neměly
být přepravovány mezi státy bez vědomí a souhlasu všech
dotčených států. Střelné zbraně by se neměly vyvážet
do zemí nebo přes území zemí, které tento transfer nepovolily.
Jednání o smlouvě o obchodu se
zbraněmi se dotýkají záležitostí spadajících do výlučné pravomoci
Unie, jelikož dané záležitosti patří do oblasti působnosti
společné obchodní politiky a vzhledem k tomu, že uzavření uvedené
smlouvy může ovlivnit společná pravidla či změnit jejich
oblast působnosti.
Za současných okolností je vhodné zmocnit
členské státy, aby jednaly o smlouvě o obchodu se zbraněmi v
záležitostech spadajících do výlučné pravomoci Unie v souladu s
příslušnými směrnicemi pro jednání. Toto zmocnění se tudíž
nevztahuje na prvky smlouvy o obchodu se zbraněmi, které mohou spadat do
pravomoci Unie v rámci SZBP a týkat se acquis SZBP.
2012/0124 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTÍ RADY,
kterým se členské státy zmocňují,
aby na konferenci Organizace spojených národů o smlouvě o obchodu se
zbraněmi (v New Yorku ve dnech 2.–27. července 2012) jednaly o
záležitostech, které spadají do výlučné pravomoci Unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na
Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 2 odst. 1, čl.
114 odst. 1, čl. 207 odst. 4 první pododstavec a čl. 218 odst. 3 a 4
této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Valné shromáždění
Organizace spojených národů na svém šedesátém čtvrtém zasedání
přijalo rezoluci č. 64/48, v níž rozhodlo svolat konferenci
Organizace spojených národů o smlouvě o obchodu se zbraněmi,
která bude zasedat během čtyř po sobě jdoucích týdnů v
roce 2012 s cílem vypracovat právně závazný nástroj s co
nejpřísnějšími společnými mezinárodními normami pro transfer
konvenčních zbraní. Konference Organizace spojených národů o
smlouvě o obchodu se zbraněmi se uskuteční v New Yorku ve dnech
2. až 27. července 2012. Cílem této konference je dospět k
právně závazné smlouvě o obchodu se zbraněmi, jejímž
záměrem je dosáhnout odpovědnějšího legálního obchodu s
konvenčními zbraněmi zavedením přísných společných
mezinárodních parametrů pro regulaci mezinárodních transferů zbraní a
potírání nežádoucího a nezodpovědného šíření konvenčních zbraní.

(2)       Zamýšlená smlouva pravděpodobně
stanoví opatření (například vývozní nebo dovozní licence), která
spadají do oblasti působnosti společné obchodní politiky Unie.
Vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 260/2009 ze dne 26. února
2009 o společných pravidlech dovozu a nařízení Rady (ES) č.
1061/2009 ze dne 19. října 2009, kterým se stanoví společná pravidla
pro vývoz, oprávnily členské státy k zavádění omezení dovozu a vývozu
postavených mimo jiné na základě veřejné bezpečnosti a veřejné
mravnosti, je potřeba zajistit, aby opatření stanovená v zamýšlené
smlouvě byla v souladu s podmínkami takovýchto oprávnění.
(3)       Bylo přijato
několik právních předpisů Evropské unie zaměřených na
usnadňování transferů konvenčních zbraní v rámci vnitřního
trhu a odstraňování překážek, které jsou s těmito transfery
spojené, nebo na regulování vývozu konvenčních zbraní nebo zboží dvojího
užití do třetích zemí, zejména: a) směrnice Rady 91/477/EHS ze dne
18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní; b) směrnice Rady
93/15/EHS ze dne 5. dubna 1993 o harmonizaci předpisů týkajících se
uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití, ve znění
pozdějších předpisů; c) směrnice Evropského parlamentu a
Rady 2009/43/ES ze dne 6. května 2009 o zjednodušení podmínek
transferů produktů pro obranné účely uvnitř
Společenství; d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
258/2012 ze dne 14. března 2012, kterým se provádí článek 10
protokolu Organizace spojených národů proti nedovolené výrobě střelných
zbraní a jejich součástí, dílů a střeliva a obchodování s nimi,
který doplňuje Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu
organizovanému zločinu (protokol OSN o střelných zbraních), a stanoví
vývozní povolení, opatření pro dovoz a tranzit střelných zbraní,
jejich součástí, dílů a střeliva; e) směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2009/81/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci
postupů při zadávání některých zakázek na stavební práce,
dodávky a služby zadavateli v oblasti obrany a bezpečnosti; a f) nařízení
Rady (ES) č. 428/2009 ze dne 5. května 2009, kterým se
zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy,
zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití.
(4)       Právně závazný nástroj s
co nejpřísnějšími společnými mezinárodními normami pro transfer
konvenčních zbraní se dotýká záležitostí, jež spadají do výlučné
pravomoci Unie, jelikož dané záležitosti patří do oblasti působnosti
společné obchodní politiky nebo vzhledem k tomu, že uzavření smlouvy
o obchodu se zbraněmi může ovlivnit výše uvedená společná
pravidla či změnit jejich oblast působnosti.
(5)       Je nutné mimořádně
zmocnit členské státy, aby jednaly o smlouvě o obchodu se
zbraněmi v záležitostech, které spadají do výlučné pravomoci Unie.
(6)       Toto rozhodnutí se nevztahuje
na prvky smlouvy o obchodu se zbraněmi, které mohou spadat do pravomoci
Unie v rámci SZBP a týkat se acquis SZBP,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy se zmocňují, aby na
konferenci Organizace spojených národů o smlouvě o obchodu se
zbraněmi jednaly o záležitostech, které spadají do výlučné pravomoci Unie.

Členské státy koordinují svůj postup
s podporou zástupců Komise a Evropské služby pro vnější činnost,
kteří rovněž vhodným způsobem asistují při jednáních.
Článek 2
Jednání se povedou v souladu se
směrnicemi pro jednání uvedenými v příloze.
Článek
3
Toto rozhodnutí
je určeno členským státům.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda/předsedkyně
PŘÍLOHA
1)           Smlouva o obchodu se zbraněmi
nesmí obsahovat žádné ustanovení, které brání členským státům
uplatňovat:
a)      směrnici Rady 91/477/EHS ze dne
18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní, ve
znění pozdějších předpisů;
b)      směrnici Rady 93/15/EHS ze dne
5. dubna 1993 o harmonizaci předpisů týkajících se
uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití, ve
znění pozdějších předpisů;
c)      směrnici Evropského parlamentu a
Rady 2009/43/ES ze dne 6. května 2009 o zjednodušení podmínek
transferů produktů pro obranné účely uvnitř
Společenství, ve znění pozdějších předpisů;
d)      směrnici Evropského parlamentu a
Rady 2009/81/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci postupů
při zadávání některých zakázek na stavební práce, dodávky a služby
zadavateli v oblasti obrany a bezpečnosti.
2)           Smlouva o obchodu se zbraněmi
nesmí obsahovat žádné ustanovení, které omezuje volný pohyb zboží, osob, služeb
a kapitálu v rámci vnitřního trhu Unie, není-li takové omezení
výslovně odůvodněno podle článku 346 Smlouvy o fungování
Evropské unie.
3)           Veškerá opatření stanovená ve
smlouvě, která omezují vývoz nebo dovoz z/do Unie nebo tranzit přes
území Unie, musí být slučitelná se všemi použitelnými právními
předpisy Unie, k nimž se řadí zejména:
a)      nařízení Rady (ES) č. 260/2009
ze dne 26. února 2009 o společných pravidlech dovozu;
b)      nařízení Rady (ES) č. 1061/2009
ze dne 19. října 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro vývoz;
c)      nařízení Evropského parlamentu a
Rady (EU) č. 258/2012 ze dne 14. března 2012, kterým se provádí
článek 10 protokolu Organizace spojených národů proti nedovolené
výrobě střelných zbraní a jejich součástí, dílů a
střeliva a obchodování s nimi, který doplňuje Úmluvu Organizace
spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu (protokol
OSN o střelných zbraních), a stanoví vývozní povolení, opatření pro
dovoz a tranzit střelných zbraní, jejich součástí, dílů a
střeliva; a
d)      nařízení Rady (ES)
č. 428/2009 ze dne 5. května 2009, kterým se zavádí režim
Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu
zboží dvojího užití;
e)      směrnice Evropského parlamentu a
Rady 2009/43/ES ze dne 6. května 2009 o zjednodušení podmínek transferů
produktů pro obranné účely uvnitř Společenství, ve
znění pozdějších předpisů.
4)           Smlouva o obchodu se zbraněmi
musí obsahovat ustanovení, která umožní Evropské unii stát se stranou smlouvy.
[1]               Úř. věst. C [...], [...], s. [...].


Důležité právní upozornění

|

52009PC0443

Návrh rozhodnutí Rady o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici 59122xNK603 (DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 (Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné) (Text s významem pro EHP)  /* KOM/2009/0443 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 3.9.2009KOM(2009) 443 v konečném zněníNávrhROZHODNUTÍ RADYo povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici 59122xNK603 (DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné) (Text s významem pro EHP)DŮVODOVÁ ZPRÁVAPřipojený návrh rozhodnutí Rady se týká potravin a krmiv, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici 59122xNK603, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny a pro které společnost Pioneer Overseas Corporation předložila příslušnému orgánu Spojeného království dne 26. srpna 2005 žádost o uvedení na trh podle nařízení (ES) č. 1829/2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech.Připojený návrh se rovněž vztahuje na uvedení dalších produktů, které obsahují kukuřici 59122xNK603 nebo z ní sestávají, na trh pro stejná použití jako jiná kukuřice, s výjimkou pěstování.Dne 25. listopadu 2008 vydal Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „EFSA“) v souladu s články 6 a 18 nařízení (ES) č. 1829/2003 příznivé stanovisko a dospěl k závěru, že je nepravděpodobné, že by uvedení produktů, které obsahují kukuřici 59122xNK603 popsanou v žádosti, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh mělo v souvislosti se zamýšleným použitím nepříznivé účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí.Na základě těchto informací byla dne 22. července 2009 předložena Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat ke hlasování předloha rozhodnutí Komise o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici 59122xNK603, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh Společenství. Výbor nezaujal žádné stanovisko: dvanáct členských států (152 hlasů) hlasovalo ve prospěch předlohy, deset členských států (112 hlasů) hlasovalo proti, čtyři členské státy (77 hlasů) se hlasování zdržely a jeden členský stát (4 hlasy) nebyl zastoupen.Proto podle čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 a v souladu s článkem 5 rozhodnutí Rady 1999/468/ES, ve znění rozhodnutí Rady 2006/512/ES, musí Komise předložit Radě návrh opatření, která mají být přijata, přičemž Rada má tři měsíce na to, aby se usnesla kvalifikovanou většinou a uvědomila o tom Evropský parlament.NávrhROZHODNUTÍ RADYo povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici 59122xNK603 (DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné) (Text s významem pro EHP)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech[1], a zejména na čl. 7 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:1.  Dne 26. srpna 2005 předložila společnost Pioneer Overseas Corporation v souladu s články 5 a 17 nařízení (ES) č. 1829/2003 příslušnému orgánu Spojeného království žádost o uvedení potravin, složek potravin a krmiv, které obsahují modifikovanou kukuřici 59122xNK603, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh (dále jen „žádost“).2.  Žádost se rovněž vztahuje na uvedení dalších produktů, které obsahují kukuřici 59122xNK603 nebo z ní sestávají, na trh pro stejná použití jako jiná kukuřice, s výjimkou pěstování. V souladu s čl. 5 odst. 5 a čl. 17 odst. 5 nařízení (ES) č. 1829/2003 proto žádost obsahuje údaje a informace požadované přílohami III a IV směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS[2] a informace a závěry o hodnocení rizika provedeném v souladu se zásadami stanovenými v příloze II směrnice 2001/18/ES. Obsahuje také plán monitorování dopadů na životní prostředí v souladu s přílohou VII směrnice 2001/18/ES.3.  Dne 25. listopadu 2008 vydal Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „EFSA“) v souladu s články 6 a 18 nařízení (ES) č. 1829/2003 příznivé stanovisko a dospěl k závěru, že je nepravděpodobné, že by uvedení produktů, které obsahují kukuřici 59122xNK603 popsanou v žádosti, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny (dále jen „produkty“), na trh mělo v souvislosti se zamýšleným použitím nepříznivé účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí[3]. Ve svém stanovisku zvážil EFSA všechny konkrétní otázky a připomínky, které členské státy vznesly v rámci konzultace s příslušnými vnitrostátními orgány podle čl. 6 odst. 4 a čl. 18 odst. 4 uvedeného nařízení.4.  EFSA ve svém stanovisku rovněž dospěl k závěru, že žadatelem předložený plán monitorování životního prostředí sestávající z plánu celkového dohledu je v souladu se zamýšleným použitím daných produktů.5.  S ohledem na předcházející úvahy by mělo být povolení pro tyto produkty uděleno.6.  Každému geneticky modifikovanému organismu (dále jen „GMO“) by měl být přiřazen jednoznačný identifikační kód stanovený v nařízení Komise (ES) č. 65/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se zřizuje systém tvorby a přiřazování jednoznačných identifikačních kódů pro geneticky modifikované organismy[4].7.  Na základě stanoviska EFSA se zdá, že pro potraviny, složky potravin a krmiva, které obsahují kukuřici 59122xNK603, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, nejsou nutné žádné jiné zvláštní požadavky na označování než ty, které jsou stanoveny v čl. 13 odst. 1 a čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003. V zájmu zajištění toho, že se produkty budou používat v rámci povolení stanoveného tímto rozhodnutím, by však označení krmiv, která obsahují GMO nebo z GMO sestávají, a jiných produktů než potravin a krmiv, které obsahují GMO nebo z GMO sestávají, pro něž se žádá o povolení, mělo také jasně uvádět, že dané produkty nesmějí být použity k pěstování.8.  Podobným způsobem stanovisko EFSA neopravňuje k uložení zvláštních podmínek nebo omezení pro uvedení produktů na trh a/nebo zvláštních podmínek nebo omezení pro jejich používání a nakládání s nimi, včetně požadavků na monitorování po uvedení na trh pro používání potravin a krmiv, ani žádných zvláštních podmínek týkajících se ochrany určitých ekosystémů / životního prostředí a/nebo zeměpisných oblastí, podle čl. 6 odst. 5 písm. e) a čl. 18 odst. 5 písm. e) nařízení (ES) č. 1829/2003.9.  Všechny příslušné informace o povolení produktů by měly být zaneseny do registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva stanoveného v nařízení (ES) č. 1829/2003.10.  V čl. 4 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES[5] se stanoví požadavky na označování produktů sestávajících z GMO nebo obsahujících GMO.11.  Toto rozhodnutí má být oznámeno prostřednictvím Informačního systému pro biologickou bezpečnost smluvním stranám Cartagenského protokolu o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti podle čl. 9 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1946/2003 ze dne 15. července 2003 o přeshraničních pohybech geneticky modifikovaných organismů[6].12.  Žadatel byl konzultován v otázce opatření stanovených tímto rozhodnutím.13.  Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1 Geneticky modifikovaný organismus a jednoznačný identifikační kódGeneticky modifikované kukuřici ( Zea mays L.) 59122xNK603, uvedené v písmenu b) přílohy tohoto rozhodnutí, je přiřazen jednoznačný identifikační kód DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6 v souladu s nařízením (ES) č. 65/2004.Článek 2OprávněníV souladu s podmínkami uvedenými v tomto rozhodnutí se pro účely čl. 4 odst. 2 a čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 povolují tyto produkty:a) potraviny a složky potravin, které obsahují kukuřici DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny;b) krmiva, která obsahují kukuřici DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobena;c) jiné produkty než potraviny a krmiva, které obsahují kukuřici DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6 nebo z ní sestávají, pro stejná použití jako jiná kukuřice, s výjimkou pěstování.Článek 3 Označování1. Pro účely požadavků na označování stanovených v čl. 13 odst. 1 a čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 a v čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1830/2003 je „název organismu“ „kukuřice“.2. Na štítku a v průvodních dokumentech produktů, které obsahují kukuřici DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6 nebo z ní sestávají, uvedených v čl. 2 písm. b) a c) se uvádí slova „není určeno k pěstování“.Článek 4 Monitorování účinků na životní prostředí1. Držitel povolení zajistí, aby byl zaveden a prováděn plán monitorování účinků na životní prostředí stanovený v písmenu h) přílohy.2. Držitel povolení každoročně předkládá Komisi zprávy o provádění a výsledcích činností stanovených v plánu monitorování.Článek 5Registr SpolečenstvíInformace stanovené v příloze tohoto rozhodnutí se zanesou do registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva stanoveného v článku 28 nařízení (ES) č. 1829/2003.Článek 6Držitel povoleníDržitelem povolení je společnost Pioneer Overseas Corporation, Belgie, zastupující společnost Pioneer Hi-Bred International, Inc., USA.Článek 7PlatnostToto rozhodnutí se použije po dobu deseti let ode dne jeho oznámení.Článek 8UrčeníToto rozhodnutí je určeno společnosti Pioneer Overseas Corporation, Avenue des Arts 44, 1040 Brusel, Belgie.V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyněPŘÍLOHAa) Žadatel a držitel povolení:Název: Pioneer Overseas CorporationAdresa: Avenue des Arts 44, 1040 Brusel, Belgiezastupující společnost Pioneer Hi-Bred International, Inc. – 7100 NW 62nd Avenue – P.O. Box 1014 – Johnston, IA 50131-1014 – USA.b) Určení a specifikace produktů:(1) potraviny a složky potravin, které obsahují kukuřici DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny;(2) krmiva, která obsahují kukuřici DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobena;(3) jiné produkty než potraviny a krmiva, které obsahují kukuřici DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6 nebo z ní sestávají, pro stejná použití jako jiná kukuřice, s výjimkou pěstování.Geneticky modifikovaná kukuřice DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6 popsaná v žádosti je získána křížením linií kukuřice DAS-59122-7 a MON-ØØ6Ø3-6 a exprimuje proteiny Cry34Ab1 a Cry35Ab1, které rostlině propůjčují ochranu proti některým škůdcům z řádu brouci (Coleoptera), protein PAT použitý jako selekční marker, který rostlině propůjčuje schopnost tolerance k herbicidu na bázi glufosinátu amonného, a protein CP4 EPSPS, který rostlině propůjčuje schopnost tolerance k herbicidu na bázi glyfosátu.c) Označování:(1) Pro účely zvláštních požadavků na označování stanovených v čl. 13 odst. 1 a čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 a v čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1830/2003 je „název organismu“ „kukuřice“.(2) Na štítku a v průvodních dokumentech produktů, které obsahují kukuřici DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6 nebo z ní sestávají, uvedených v čl. 2 písm. b) a c) tohoto rozhodnutí se uvádí slova „není určeno k pěstování“.d) Metoda detekce:-  případově specifické metody založené na kvantitativní polymerázové řetězové reakci v reálném čase pro geneticky modifikovanou kukuřici DAS-59122-7 a kukuřici MONØØ6Ø3-6 validované pro kukuřici DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6;-  validovaná na základě osiva referenční laboratoří Společenství zřízenou podle nařízení (ES) č. 1829/2003 a zveřejněná na adrese http://gmo-crl.jrc.ec.europa.eu/statusofdoss.htm;-  referenční materiál: ERM®-BF424 (pro DAS-59122-7) a ERM®-BF415 (pro MON-ØØ6Ø3-6), k dispozici v Institutu pro referenční materiály a měření Společného výzkumného střediska Evropské komise na adrese http://www.irmm.jrc.be/html/reference_materials_catalogue/index.htm.e) Jednoznačný identifikační kód:DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6f) Informace požadované na základě přílohy II Cartagenského protokolu o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti:Informační systém pro biologickou bezpečnost, záznam: viz [ doplní se po oznámení ].g) Podmínky nebo omezení pro uvedení produktů na trh, jejich použití nebo nakládání s nimi:Nejsou stanoveny.h) Plán monitorování:Plán monitorování dopadů na životní prostředí v souladu s přílohou VII směrnice 2001/18/ES.[Odkaz: plán zveřejněný na internetu ]i) Požadavky na monitorování po uvedení na trh pro použití potravin k lidské spotřebě:Nejsou stanoveny.Poznámka: Časem se může ukázat, že odkazy na příslušné dokumenty je třeba upravit. Tyto úpravy budou zveřejňovány formou aktualizace registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva. [1] Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 1.[2] Úř. věst. L 106, 17.4.2001, s. 1.[3] http://registerofquestions.efsa.europa.eu/roqFrontend/questionLoader?question=EFSA-Q-2005-247[4] Úř. věst. L 10, 16.1.2004, s. 5.[5] Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 24.[6] Úř. věst. L 287, 5.11.2003, s. 1.


title: Návrh rozhodnutí Rady kterým se mění příloha II směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností

text:
Důležité právní upozornění

|

52005PC0291

Návrh rozhodnutí Rady kterým se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností  /* KOM/2005/0291 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 1.7.2005KOM(2005) 291 v konečném zněníNávrhROZHODNUTÍ RADYkterým se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností(předložená Komisí)ODŮVODNĚNÍUstanovení čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností ([?]) zakazuje používání olova, rtuti, kadmia nebo šestimocného chromu v materiálech a součástech vozidel, pokud není v příloze II uvedené směrnice stanoveno vynětí. Seznam vynětí lze změnit podle technického a vědeckého pokroku. Při této činnosti je Komisi nápomocen výbor zřízený článkem 18 směrnice 75/442/EHS ([?]) o odpadech.Na základě technického a vědeckého vyhodnocení Komise dopěla k těmto zjištěním:Položka 2 a) a b) tohoto návrhu (hliník pro účely strojního obrábění)Pokud jde o vynětí pro používání olova jakožto složky slitiny hliníku pro účely strojního obrábění (položka 2 b) aktuální přílohy II, ve znění rozhodnutí Komise 2002/525/ES ([?]), z technického vyhodnocení vyplývá, že jsou k dispozici náhrady. Z příspěvků zainteresovaných stran však vyplývá, že pro součásti související s bezpečností a součásti motorů (např. brzdové systémy a palivové systémy) jsou zapotřebí normalizované slitiny hliníku obsahující až 1,5 % olova. Proto se navrhuje povolit obsah olova do 1,5 % hmotnostních do 1. července 2008, s přezkumem dne 1. července 2007. Druhá poznámka aktuální přílohy II dále stanoví vynětí bez časového omezení pro používání 0,4 % hmotnostních olova v hliníku pro účely strojního obrábění. Vzhledem k tomu, že je z technického hlediska bezpředmětné, zda se olovo zavádí záměrně či nikoli, se navrhuje tuto podmínku odstranit.Položka 4 tohoto návrhu (ložiskové pánve a pouzdra)Pokud jde o rozsah vynětí položky 4 aktuální přílohy II (olověné/bronzové ložiskové pánve a pouzdra), ve znění rozhodnutí Komise 2002/525/ES, zainteresované strany požadovaly změnu vynětí, která rozšiřuje změnu na všechny olověné ložiskové pánve a pouzdra, nikoli pouze na olověné/bronzové ložiskové pánve a pouzdra. Olověné/bronzové ložiskové pánve a pouzdra obvykle obsahují 21-25 % hmotnostních olova. Bezolovnaté ložiskové pánve a pouzdra se vyvíjejí a v některých aplikacích se již začínají používat. Podle názoru zainteresovaných stran se bezolovnaté ložiskové pánve a pouzdra stanou běžnými ve všech budoucích aplikacích. Zdá se, že omezení aktuálního vynětí pouze na olověné/bronzové ložiskové pánve a pouzdra odrazuje od technické inovace a používání bezolovnatých alternativ, které v současnosti nemusejí být úplně bezolovnaté. Proto se navrhuje rozšířit rozsah vynětí na všechny ložiskové pánve a pouzdra obsahující olovo a zahrnout konečný termín (1. červenec 2008), jelikož technická inovace směřuje k nahrazení olova ve všech aplikacích. Z technického vyhodnocení vyplývá, že těžké pracovní podmínky vyžadují materiál odolný proti tření, který je schopen zajistit otáčení pohyblivých součástí, dokonce i v případě dočasného porušení mazacího filmu. Bezolovnaté alternativy by měly pracovat i v těchto extrémních podmínkách, které jsou v motoru a v převodovce. Proto se navrhuje přezkum tohoto vynětí do 1. července 2007, aby bylo zajištěno, že lze bezolovnatou technologii používat ve všech motorech a převodovkách, aniž by bylo narušeno jejich správné fungování.Položka 7 a) a b) tohoto návrhu (vulkanizační činidla a stabilizátory pro elastomery používané pro manipulaci s kapalinami a pro pohony)Pokud jde o vynětí pro používání olova ve vulkanizačních činidlech a stabilizátorech pro elastomery používaných pro manipulaci s kapalinami a pro pohony (položka 8 aktuální přílohy II, ve znění rozhodnutí Komise 2002/525/ES), z vyhodnocení vyplývá, že jsou k dispozici bezolovnaté alternativy. Informace předložené zainteresovanými stranami prokazují, že stabilizátory na bázi olova jsou již v určitých typech elastomerů nahrazeny. Úplné nahrazení pro všechna nová vozidla bude dokončeno včas do července 2005. Co se týče vulkanizačních činidel, zainteresované strany tvrdí, že dlouhodobá rizika ohledně bezpečnostních hledisek nelze v tomto okamžiku vyhodnotit. Zainteresované strany tvrdí, že vulkanizační činidla s obsahem 0,5 % hmotnostních olova prokazují dostatečné výsledky, pokud jde o bezpečnost silničního provozu. Proto je nutno poskytnout více času pro tyto aplikace, aby byly dostatečně vyzkoušeny bezolovnaté alternativy. S ohledem na to, že existují náhrady, se z důvodů bezpečnosti silničního provozu zdá být přiměřenou dobou jeden rok navíc. Z vyhodnocení navíc vyplynulo, že je technicky nemožné snížit obsah olova pod 0,5 % hmotnostních pro pojiva pro elastomery v pohonech. V tomto případě je olovo používáno jako pojivo ke spojení elastomerového vedení nebo elastomerových součástí s kovem. Proto se navrhuje zahrnout pro toto specifické použití novou položku bez časového omezení.Položka 9 tohoto návrhu (brzdová obložení)Vynětí pro používání olova v mědi brzdového obložení pro 0,5 % hmotnostních olova pro typy vozidel schválené před 1. červencem 2003 a pro opravy těchto vozidel skončilo dne 1. července 2004 (položka 12 aktuální přílohy II, ve znění rozhodnutí Komise 2002/525/ES). Třetí poznámka aktuální přílohy II však umožňuje používat až 0,4 % olova do 1. července 2007, za předpokladu, že olovo není zaváděno záměrně. Navrhovaná položka 9 stanoví, že těchto 0,4 % lze používat pouze ve třecích materiálech brzdových systémů. Vzhledem k technické bezvýznamnosti podmínky, že olovo nesmí být zaváděno záměrně, se navrhuje tuto podmínku odstranit.Položka 10 tohoto návrhu (ventilová sedla)Pokud jde o vynětí pro používání olova ve ventilových sedlech, která skončí v červenci 2006 (položka 13 aktuální přílohy II, ve znění rozhodnutí Komise 2002/525/ES), některé zainteresované strany uvedly, že změna probíhajících sérií vyžaduje důkladné testy trvanlivosti a že v případě neúspěšných testů je zapotřebí vyvinout celý motor znovu. V zájmu zaručení bezpečnosti silničního provozu je navrženo odložit konečný termín o rok.Položka 12 tohoto návrhu (pyrotechnické iniciátory)Pokud jde o vynětí pro používání olova v pyrotechnických iniciátorech, které končí dne 1. července 2007 (položka 16 aktuální přílohy II), z vyhodnocení vyplývá, že náhrady budou k dispozici pro nové modely v blízké budoucnosti. Z technického vyhodnocení vyplývá, že existují různé generace airbagových systémů. Nové generace airbagů jsou vybaveny iniciátory obsahujícími ovládací elektroniku a budoucí generace airbagových systémů budou v zájmu usnadnění jejich použití v různých typech vozidel obsahovat více elektroniky. U stávajících modelů nejsou součásti různých generací airbagových systému vzájemně zaměnitelné a součásti jednoho typu nelze nahrazovat součástmi jiného typu, pokud je nutno airbagy vyměnit po nehodě. Proto se navrhuje, aby nové modely (typy vozidel schválené po 1. červenci 2006) neobsahovaly olovo a aby starší modely (typy vozidel schválené před 1. červencem 2006) a příslušné náhradní díly byly vyňaty bez časového omezení.Položka 13 a) a b) tohoto návrhu (protikorozní ochranné vrstvy)Pokud jde o vynětí pro používání šestimocného chromu v protikorozních ochranných vrstvách, které končí dne 1. července 2007 (položka 17 aktuální přílohy II, ve znění rozhodnutí Komise 2002/525/ES), z vyhodnocení vyplývá, že pro mnoho aplikací existují náhrady. Pro používání šestimocného chromu v protikorozní ochraně u šroubových a maticových spojů pro podvozky nejsou v současné době žádné náhrady. Proto se navrhuje prodloužit toto vynětí pro toto specifické použití o jeden rok, aby bylo zajištěno, že nemůže dojít k náhodnému odpojení důležitých mechanických součástí v průběhu životnosti vozidla.Položka 17 tohoto návrhu (baterie pro elektrická vozidla)Aktuální vynětí pro používání kadmia v bateriích pro elektrická vozidla skončí dne 31. prosince 2005. Používání kadmia v bateriích pro elektrická vozidla je povoleno bez omezení v náhradních dílech pro vozidla uvedená na trh před 31. prosincem 2005 (položka 21 aktuální přílohy II, ve znění rozhodnutí Komice 2002/525/ES). Studie SUBAT (http://evs21.org/IMG/pdf/new_battery_technology.pdf) dospěla k závěru, že dnes (v roce 2005) jsou pro čistě elektrická vozidla nejvhodnějším řešením lithium-iontové technologie, dalšími v pořadí jsou následující technologie: sodík-chlorid nikelnatý, olovo-kyselina, nikl-hydrid kovu a nikl-kadmium. Je však sporné, zda jsou v současnosti tyto náhrady vyzkoušeny a připraveny k výrobě ve velkém měřítku. Na konferenci o elektrických vozidlech ( Electrical Vehicle Conference ) v Monaku v dubnu 2005 společnost SAFT propagovala technologii lithium-iontových baterií pro elektrická vozidla. V tiskové zprávě se uvádí: „ ve Francii tuto technologii vyvíjí společnost SAFT. Tento typ akumulátoru je stále velmi málo využíván, především z důvodu jeho nákladů. Tímto akumulátorem budou vybavena vozidla společnosti SVE (HEULIEZ a DASSAULT ASSOCIÉS).“ (viz http://evs21.org/IMG/pdf/new_battery_technology.pdf).Autoři studie SUBAT dále tvrdí, že je zapotřebí dát čas výrobcům vozidel, aby přizpůsobili své výrobní modely a do svých vozidel integrovali ekologičtější bateriové technologie. Tvrdí, že „z debaty s různými zainteresovanými stranami, které se konsorcium zúčastnilo, vyplynulo, že to nelze provést do pěti let“. Kromě toho evropští výrobci automobilů požádali o vynětí pro používání kadmia v elektrických vozidlech do roku 2008.Na základě výše uvedeného se navrhuje, aby byl z důvodu zachování dostupnosti elektrických vozidel konečný termín tohoto vynětí odložen na 31. prosince 2008: tato doba navíc je zapotřebí ke zvýšení kapacity nových bateriových technologií a k tomu, aby výrobci automobilů provedli nezbytné úpravy svých výrobních modelů pro začlenění této nové bateriové technologie.Navrhuje se, aby bylo toto vynětí přezkoumáno do konce roku 2007 v zájmu zajištění dostupnosti alternativních bateriových technologií a elektrických vozidel.Položka 18 tohoto návrhu (optické součásti ve skleněných matricích používané pro systémy pro podporu řízení (Driver Assistance Systems))Navrhuje se zahrnout další vynětí pro používání kadmia v optických součástech ve skleněné matrici používaných v systémech pro podporu řízení do 1. července 2007. Systém pro podporu řízení by prostřednictvím kamery zlepšil viditelnost pro řidiče automobilu. Skleněná matrice kamery (500 mg) bude obsahovat 1 % (5 mg) kadmia. Z technického hlediska je použití kadmia v této aplikaci v současné době nevyhnutelné. Alternativní řešení se však vyvíjejí.Na základě tohoto vyhodnocení Komise postoupila dne 28. dubna 2005 předlohu rozhodnutí k hlasování výboru zřízenému článkem 18 směrnice 75/442/EHS o odpadech. Výbor se neusnesl kvalifikovanou většinou ve prospěch této předlohy rozhodnutí.Proto byl podle postupu stanoveného v čl. 5 odst. 4 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ([?]) návrh rozhodnutí Rady předložen Radě. Pokud se Rada neusnese během tří měsíců ode dne předložení návrhu, přijme Komise navrhovaná opatření.NávrhROZHODNUTÍ RADYkterým se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností (Text s významem pro EHP)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností ([?]), a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,vzhledem k těmto důvodům:(1) Podle směrnice 2000/53/ES Komise musí hodnotit používání olova, rtuti, kadmia nebo šestimocného chromu, které zakazuje čl. 4 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice.(2) Poté, co provedla nutné vědecko-technické vyhodnocení, Komise dospěla k řadě závěrů.(3) Určitá vynětí ze zákazu by neměla být prodloužena, protože používání olova, rtuti, kadmia nebo šestimocného chromu v těchto aplikacích se již lze vyhnout.(4) Určité materiály a součásti obsahující olovo, rtuť, kadmium nebo šestimocný chrom by měly být vyňaty ze zákazu nebo být nadále vyňaty ze zákazu podle čl. 4 odst. 2 písm. a), neboť používání těchto látek v těchto specifických materiálech a součástech je stále nevyhnutelné. V některých případech je vhodné přezkoumat konečný termín těchto vynětí, aby bylo posouzeno, zda je používání zakázaných látek v budoucnosti stále nevyhnutelné.(5) V případě hliníku pro účely strojního obrábění s obsahem olova do 1,5 % hmotnostních popsaného v bodě 2 a) přílohy Komise do 1. července 2007 vyhodnotí, zda se konečný termín tohoto vynětí má přezkoumat v souvislosti s dostupností náhrad olova.(6) V případě olověných ložiskových pánví a pouzder popsaných v bodě 4 přílohy Komise do 1. července 2007 vyhodnotí, zda se má konečný termín tohoto vynětí přezkoumat, aby bylo zajištěno, že lze bezolovnatou technologii používat ve všech motorech a převodovkách, aniž by došlo k poškození jejich správného fungování.(7) V případě použití šestimocného chromu v protikorozních ochranných vrstvách u šroubových a maticových spojů pro podvozky popsaných v bodě 13 b) přílohy Komise do 1. července 2007 vyhodnotí, zda lze přezkoumat konečný termín tohoto vynětí, aby bylo zajištěno, že nemůže dojít k náhodnému odpojení důležitých mechanických součástí v průběhu životnosti vozidla.(8) V případě použití kadmia v bateriích pro elektrická vozidla popsaných v bodě 17 přílohy Komise do 1. července 2007 vyhodnotí, zda lze přezkoumat konečný termín tohoto vynětí, aby byla zajištěna dostupnost alternativních bateriových technologií a elektrických vozidel.(9) Směrnice 2000/53/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Aniž je dotčeno rozhodnutí Komise 2005/438/ES ([?]), příloha II směrnice 2000/53/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.Článek 2Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 2005.Článek 3Toto rozhodnutí je určeno členským státům.V Bruselu dneZa RadupředsedaPŘÍLOHA„Příloha IIMateriály a součásti vyňaté z opatření uvedených v čl. 4 odst. 2 písm. a)Materiály a součásti | Rozsah a konečný termín vynětí | Má být označeno nebo umožňovat identifikaci podle čl. 4 odst. 2 písm. b) bodu iv) |Olovo jako složka slitin |1. Ocel pro účely strojního obrábění a galvanizovaná ocel obsahující olovo do 0,35 % hmotnostních |2 a) Hliník pro účely strojního obrábění obsahující olovo do 1,5 % hmotnostních | 1. červenec 2008 |2 b) Hliník pro účely strojního obrábění obsahující olovo do 0,4 % hmotnostních |3. Slitiny mědi obsahující olovo do 4 % hmotnostních |4. Ložiskové pánve a pouzdra | 1. červenec 2008 |Olovo a sloučeniny olova v součástech |5. Baterie | X |6. Tlumiče kmitů | X |7 a). Vulkanizační činidla a stabilizátory pro elastomery používané pro manipulaci s kapalinami a pro pohony s obsahem 0,5 % hmotnostních olova | 1. červenec 2006 |7 b) Pojiva pro elastomery v pohonech s obsahem 0,5 % hmotnostních olova |8. Pájka v elektronických obvodech a pro jiná použití v elektrotechnice | X[?] |9. Měď v brzdových obloženích obsahující více než 0,4 % hmotnostních olova | 1. červenec 2007 | X |10. Ventilová sedla | Typy motorů vyvinuté před 1. červencem 2003: 1. červenec 2007 |11. Elektrické součásti obsahující olovo ve skleněné nebo keramické pojivové směsi, vyjma skla v žárovkách a glazury zapalovacích svíček | X[?] (pro součásti jiné než piezoelektrické součásti v motorech) |12. Pyrotechnické iniciátory | Vozidla typu schváleného před 1. červencem 2006 a náhradní iniciátory pro tato vozidla |Šestimocný chrom |13 a). Protikorozní ochranné vrstvy | 1. červenec 2007 |13 b) Protikorozní ochranné vrstvy u šroubových a maticových spojů pro podvozky | 1. červenec 2008 |14. Absorpční chladničky v obytných přívěsech | X |Rtuť |15. Výbojky a displeje na přístrojové desce | X |Kadmium |16. Hydrodynamické pasty | 1. červenec 2006 |17. Baterie pro elektrická vozidla | Po 31. prosinci 2008 je uvádění niklo-kadmiových baterií na trh povoleno jen v rámci zajišťování náhradních dílů pro vozidla uvedená na trh před tímto dnem. | X |18. Optické součásti ve skleněných matricích používané v systému pro podporu řízení | 1. července 2007 | X |Poznámky:-  Připouští se maximální hodnota koncentrace do 0,1 % hmotnostního olova, šestimocného chromu a rtuti v homogenním materiálu a do 0,01 % hmotnostního kadmia v homogenním materiálu.-  Opakované použití součástí vozidel, která jsou ke konečnému termínu vynětí již na trhu, je povoleno bez omezení, protože není zahrnuto v čl. 4 odst. 2 písm. a).[1] Úř. věst. L 269, 21.10.2000, s. 34.[2] Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39. Směrnice naposledy pozměněná rozhodnutím Komise 96/350/ES (Úř. věst. L 135, 6.6.1996, s. 32).[3] Úř. věst. L 170, 29.6.2002, s. 81.[4] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.[5] Úř. věst. L 269, 21.10.2000, s. 34. Směrnice naposledy pozměněná rozhodnutím Komise 2005/438/ES (Úř. věst. L 152, 15.6.2005, s. 19).[6] Úř. věst. L 152, 15.6.2005, s. 19.[i] Demontáž, je-li ve vztahu k položce 11 překročen průměrný práh 60 gramů na vozidlo. Pro použití této doložky se neberou v úvahu elektronická zařízení neinstalovaná výrobcem na výrobní lince.[ii] Demontáž, je-li ve vztahu k položce 8 překročen průměrný práh 60 gramů na vozidlo. Pro použití této doložky se neberou v úvahu elektronická zařízení neinstalovaná výrobcem na výrobní lince.“


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 30.9.2015
            COM(2015) 488 final
            2015/0237(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být jménem Evropské unie přijat na šedesátém šestém zasedání výkonného výboru programu Vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

                  V dopise ze dne 7. září 2015 adresovaném předsedovi výkonného výboru programu Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) vedoucí delegace Evropské unie u Organizace spojených národů v Ženevě požádal o přezkum způsobů a prostředků pro aktualizaci příslušných podmínek účasti Evropské unie v řídících orgánech UNHCR tak, aby Evropská unie mohla naplánovat svou případnou účast na neformálních přípravných konzultacích. Aby byl tento požadavek uspokojen, očekává se, že výkonný výbor programu UNHCR bude vyzván, aby na svém šedesátém šestém zasedání konaném ve dnech 5. až 9. října 2015 přijal změny svého jednacího řádu. Článek 46 jednacího řádu výkonného výboru programu UNHCR stanoví, že kterékoliv ustanovení jednacího řádu může být změněno výkonným výborem. Článek 26 jednacího řádu výkonného výboru programu UNHCR stanoví, že rozhodnutí výkonného výboru programu UNHCR se přijímají většinou přítomných a hlasujících členů. Členy výkonného výboru programu UNHCR jsou všechny členské státy Evropské unie s výjimkou Litvy a Malty. Na základě rozhodnutí výkonného výboru programu UNHCR, které bylo naposledy aktualizováno na šedesátém čtvrtém zasedání výboru ve dnech 29. září až 3. října 2014 (A/AC.96/1143), patří Evropská unie mezi mezivládní organizace, které Vysoký komisař vyzval, aby na veřejné schůze (článek 38) výboru vyslaly pozorovatele, a tudíž se neúčastní přijímání rozhodnutí výkonného výboru programu UNHCR.

               2.VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI

                  Změny jednacího řádu výkonného výboru programu UNHCR, které jsou připojeny k tomuto návrhu, byly navrženy předsedou výkonného výboru programu UNHCR, a to na základě žádosti kanceláře výkonného výboru programu UNHCR zaslané dopisem ze dne 11. září 2015 členům výkonného výboru programu UNHCR, aby byl uspokojen požadavek, který vznesl vedoucí delegace Evropské unie u Organizace spojených národů v Ženevě vůči předsedovi výkonného výboru programu UNHCR v dopise ze dne 7. září 2015.

                  V dubnu 2013 Komise informovala Radu o své strategii pro postupné zlepšování statusu Evropské unie v mezinárodních organizacích a jiných fórech, v souladu s cíli Lisabonské smlouvy. Ve dnech 9. dubna a 10. září 2014 informovala Komise Výbor stálých zástupců vlád členských států (COREPER) o svém záměru získat pro EU dodatečná práva účasti ve formálních a neformálních orgánech UNHCR. Ve dnech 25. a 26. září 2014 přijala Rada postoj vůči ujednáním ohledně dodatečných práv účasti Evropské unie v rámci formálních a neformálních orgánů UNHCR, v němž se stanoví, že „Evropská unie je již řadu let v rámci UNHCR klíčovým aktérem, a to jakožto jeden z hlavních dárců v oblasti humanitární a rozvojové pomoci, prostřednictvím svých aktivit týkajících se mezinárodní ochrany včetně znovuusídlení a podporou stabilních azylových systémů, mimo jiné zřízením společného evropského azylového systému. Tato úloha nabývá v posledních letech na významu. Proto je zapotřebí zlepšit stávající postavení Evropské unie vzhledem k UNHCR. Rada se domnívá, že je třeba usilovat o přijetí nových ujednání, jejichž prostřednictvím by Evropská unie získala dodatečná práva účasti, zejména právo účastnit se soukromých zasedání, na nichž se projednávají klíčové otázky politiky a správy“, a že „Rada vyzývá Komisi, aby v úzké koordinaci s vysokou představitelkou kontaktovala UNHCR s ohledem na zasedání výkonného výboru programu UNHCR konající se v říjnu tohoto roku.“
                     1

                  Ve dnech 2. a 16. září 2015 Komise informovala COREPER o výsledcích těchto kontaktů. Komise se domnívá, že v tomto případě není nezbytné přijmout rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU. Avšak s ohledem na diskuzi v rámci COREPER ve dnech 16. září a 24. září 2015 Komise výjimečně tento návrh předkládá a předpokládá, že Rada návrh přijme včas před šedesátým šestým zasedáním výkonného výboru programu UNHCR konaného ve dnech 5.–9. října 2015.

                  Tento návrh se zabývá výlučně otázkou změny jednacího řádu výkonného výboru a nedotýká se povinností a kompetencí Komise a vysoké představitelky podle článku 220 SFEU.

               3.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Tento návrh nemá žádný dopad na rozpočet EU.

               2015/0237 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být jménem Evropské unie přijat na šedesátém šestém zasedání výkonného výboru programu Vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 78 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Unie je klíčovým hráčem v oblastech spadajících do mandátu Vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky (dále jen „UNHCR“), a to jak prostřednictvím svých aktivit v oblasti mezinárodní ochrany, včetně unijní politiky přesídlování a zřízení společného evropského azylového systému, tak jako význačný dárce humanitární a rozvojové pomoci. Současné podmínky účasti ve Výkonném výboru programu UNHCR však této významné roli neodpovídají.

               (2)V dopise ze dne 7. září 2015 adresovaném předsedovi výkonného výboru programu UNHCR proto vedoucí delegace Evropské unie u Organizace spojených národů v Ženevě požádal o přezkum způsobů a prostředků pro aktualizaci příslušných podmínek účasti Unie v řídících orgánech UNHCR tak, aby Unie mohla naplánovat svou případnou účast na neformálních přípravných konzultacích.

               (3)V dopise ze dne 11. září 2015 adresovaném členům výkonného výboru programu UNHCR navrhl předseda výkonného výboru UNHCR na žádost kanceláře výkonného výboru programu UNHCR změnu jednacího řádu výkonného výboru programu UNHCR, aby uspokojil uvedený požadavek.

               (4)Článek 46 jednacího řádu výkonného výboru programu UNHCR stanoví, že kterékoli z uvedených pravidel může být změněno výkonným výborem.

               (5)Očekává se, že výkonný výbor programu UNHCR bude vyzván, aby navrhované změny přijal na svém šedesátém šestém zasedání ve dnech 5. až 9. října 2015.

               (6)Členy výkonného výboru programu UNHCR jsou všechny členské státy s výjimkou Litvy a Malty.

               (7)Je proto vhodné stanovit postoj Unie, pokud jde o přijetí uvedených změn jednacího řádu výkonného výboru programu UNHCR.

               (8)Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny pravomoci Komise podle článku 220 SFEU.

               (9)Jelikož se výkonný výbor programu UNHCR sejde krátce po přijetí tohoto rozhodnutí, mělo by vstoupit v platnost dnem přijetí.

               (10)[V souladu s článkem 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámily tyto členské státy své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.]

               NEBO

               [V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se tyto členské státy neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.]

               NEBO

               [V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Spojené království neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               V souladu s článkem 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámilo Irsko (dopisem ze dne …) své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.]

               NEBO

               [V souladu s článkem 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámilo Spojené království (dopisem ze dne …) své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Irsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.]

               (11)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být přijat jménem Unie, pokud jde o přijetí změn jednacího řádu výkonného výboru programu UNHCR, a který mají vyjádřit členské státy, jež jsou členy výkonného výboru programu UNHCR, jednajíce společně v zájmu Evropské unie, je stanoven v příloze tohoto rozhodnutí.

               Drobné úpravy změn uvedených v příloze tohoto rozhodnutí mohou být sjednány, aniž by bylo přijato další rozhodnutí Rady.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda

                     (1)
                  Postoj vůči ujednáním ohledně dodatečných práv účasti Evropské unie v rámci formálních a neformálních orgánů úřadu Vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky (UNHCR), 24.–25. září 2014, odstavce 1 a 2, 13046/1/14 REV 1.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 30.9.2015
            COM(2015) 488 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být jménem Evropské unie přijat na šedesátém šestém zasedání výkonného výboru programu Vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky

               PŘÍLOHA

               návrhu rozhodnutí Rady

               o postoji, který má být jménem Evropské unie přijat na šedesátém šestém zasedání výkonného výboru programu Vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky

               Členské státy, které jsou členy výkonného výboru programu UNHCR, podpoří přijetí následujících změn jednacího řádu výkonného výboru programu UNHCR:

               „Článek 33 jednacího řádu výkonného výboru programu Vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky (A/AC.96/187/Rev.7) se mění takto:

               „Schůze výboru jsou veřejné, pokud výbor nerozhodne jinak. Předseda může po konzultaci s výborem pozvat specializované agentury, zástupce fondů a programů OSN a mezivládních organizací, aby se účastnili neveřejných schůzí na základě své odbornosti a přínosu pro práci výboru.““