title: Proposal for a COUNCIL REGULATION on the implementation of the 11th European Development Fund

text:
        EVROPSKÁ
        KOMISE
                               V Bruselu dne 26.6.2013
                               COM(2013) 445 final
                               2013/0211 (NLE)
                       Návrh
                NAŘÍZENÍ RADY
   o provádění 11. Evropského rozvojového fondu
CS                                                     CS
 ---pagebreak---                                            DŮVODOVÁ ZPRÁVA
   1.       SOUVISLOSTI NÁVRHU
   Chudoba zůstává v afrických, karibských a tichomořských státech (dále jen „státy AKT“)
   velkým problémem. Mnohým z nich se nedaří dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí a nemají
   prospěch z udržitelného rozvoje. Evropská unie pomáhá státům AKT tyto problémy řešit. Je
   nutné, aby EU i nadále podporovala úsilí států AKT o snížení a posléze i o vymýcení chudoby
   zároveň s dosažením cílů udržitelného rozvoje a postupného zapojení těchto států do
   celosvětového hospodářství.
   EU udržuje se skupinou rozvojových zemí AKT privilegované vztahy v rámci dohody
   o partnerství mezi státy AKT na straně jedné a Evropským společenstvím a jeho členskými
   státy na straně druhé, podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 na období 20 let1 (dále jen
   „dohoda z Cotonou“). Hlavním nástrojem pro poskytování pomoci EU na rozvojovou
   spolupráci na základě dohody z Cotonou uzavřené se státy AKT a na spolupráci se
   zámořskými zeměmi a územími (ZZÚ) na základě rozhodnutí o přidružení zámoří je
   Evropský rozvojový fond (ERF). ERF je financován mimo rozpočet EU z příspěvků
   členských států EU vypočítaných podle specifického klíče. Každá vnitřní dohoda o ERF se
   uzavírá na několik let.
   Pro víceletý finanční rámec po roce 2013 předložila Evropská komise ve sdělení „Rozpočet –
   Evropa 2020“2 návrh celkového objemu prostředků (30 318,7 milionu EUR v cenách roku
   2011, tj. 34 275,6 milionu EUR v současných cenách) určených na spolupráci se zeměmi
   AKT a ZZÚ v rámci 11. ERF. Komise také přijala sdělení popisující hlavní prvky, které by
   mohly být obsaženy ve vnitřní dohodě o 11. ERF na období od 1. ledna 2014 do
   31. prosince 20203. Evropská komise předpokládá, že za účelem provádění partnerství AKT-
   EU bude mezi Evropskou unií a jejími členskými státy dosaženo dohody o stanovení
   mechanismu financování (11. ERF), přesném období pokrytí (2014–2020) a výši finančních
   prostředků, které mají být tomuto mechanismu přiděleny, a že zástupci vlád členských států
   schválí vnitřní dohodu o 11. ERF. Evropská rada stanovila celkový objem 11. ERF ve svých
   závěrech ze dne 8. února 2013, tj. 30 506 milionů EUR v současných cenách4.
   Nové výzvy spolu s prioritami stanovenými ve strategii Evropa 2020 přiměly Komisi, aby
   předložila návrh na úpravu prováděcího nařízení 11. ERF v souladu se sdělením „Zvýšení
   dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“5 ze dne 13. října 2011. Součástí obecného
   politického rámce pro programování a provádění 11. ERF jsou také Evropský konsensus
   o rozvoji ze dne 22. prosince 2005 a mezinárodně dohodnuté zásady o účinnosti pomoci,
   včetně výsledného dokumentu jednání z Busanu (2011).
   1
           Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. Dohoda ve znění dohody podepsané v Lucemburku dne 25. června
           2005 (Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 4) a dohody podepsané v Ouagadougou dne 22. června 2010 (Úř.
           věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).
   2
           KOM(2011) 500.
   3
           KOM(2011) 837.
   4
           EUCO 37/13 + EUCO 37/13 COR 1.
   5
           KOM(2011) 637.
CS                                                       2                                                    CS
 ---pagebreak---    2.         VÝSLEDKY              KONZULTACÍ             SE      ZÚČASTNĚNÝMI            STRANAMI
              A POSOUZENÍ DOPADŮ
   Veřejné konzultace
   Komise vedla veřejné konzultace ohledně budoucnosti financování vnější činnosti EU od
   26. listopadu 2010 do 31. ledna 2011. Tento proces byl založen na internetovém dotazníku
   doprovázeném podkladovým dokumentem „Jak financovat vnější činnost EU po roce 2013?“.
   Odpovědi obecně vzato nenaznačily potřebu zásadní změny ve stávajících prováděcích
   mechanismech, ačkoli velká většina respondentů se vyslovila pro větší pružnost a
   zjednodušení při provádění.
   Posouzení dopadů
   Komise provedla posouzení dopadů6, v jehož rámci zvažovala 3 základní politické alternativy
   pro každý zjištěný cíl (větší diferenciace a koncentrace, posílená koordinace s členskými
   státy, větší využívání inovativních finančních nástrojů, větší pružnost): možnost zachování
   stávající situace (žádná změna v porovnání s 10. ERF) a alternativní varianta s dvěma dílčími
   možnostmi úprav rámce ERF. Možnost zachování stávající situace nebyla přijata, protože by
   nevyřešila zjištěné problémy. Dílčí varianty A a B v rámci možnosti 2 vyřešily zjištěné
   problémy v různé míře, přičemž každá z nich má své konkrétní důsledky. Z posouzení dopadů
   vyplynulo, že pro každý zjištěný cíl by měla být vybrána druhá dílčí možnost, která lépe řešila
   nově revidovanou strategickou orientaci vnější činnosti EU, jelikož:
              –      zúžením zeměpisného zaměření přispěla ke směrování finančních prostředků
                     tam, kde jsou nejvíce potřeba a mají největší možný dopad a přidanou hodnotu;
              –      zúžením odvětvového zaměření přispěla k soustředění finančních prostředků na
                     omezený počet odvětví, a tím ke větší rozhodující váze EU;
              –      posílila účinnost a politický pákový efekt pomoci EU větší dělbou práce mezi
                     dárci, společným programováním a využitím svěřeneckých fondů EU;
              –      zvýšila finanční pákový efekt grantových prostředků EU využíváním
                     inovativních finančních nástrojů;
              –      umožnila, aby přidělování dávek pomoci rychle zohledňovalo nově vzniklé
                     situace nebo konkrétní okolnosti (jako je krize, nestabilita nebo přechodné
                     období) nebo uplatňovalo přístup více založený na pobídkách.
   3.         PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
   Hlavní politické cíle vnější činnosti EU jsou stanoveny v Lisabonské smlouvě
   (článek 21 Smlouvy o Evropské unii). Hlavním cílem rozvojové spolupráce EU (článek 208
   Smlouvy o fungování Evropské unie) je kromě toho snižování a v dlouhodobém výhledu
   vymýcení chudoby. V tomto kontextu bude EU naplňovat závazky a brát v potaz cíle
   schválené v rámci Organizace spojených národů a jiných mezinárodních organizací.
   Pokud jde o spolupráci se zeměmi a regiony AKT, doplňuje tento právní rámec dohoda
   z Cotonou.
   6
            http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SEC:2011:1459:FIN:EN:PDF
CS                                                       3                                          CS
 ---pagebreak---    Tento návrh předkládá Komise na základě vnitřní dohody o 11. ERF7, podle které by nařízení
   Rady o provádění 11. ERF na základě dohody z Cotonou mělo být jednohlasně schváleno na
   návrh Komise a po konzultaci s Evropskou investiční bankou (EIB).
   4.       ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
   Údaje nejsou k dispozici.
   5.       HLAVNÍ PRVKY
   Prováděcí nařízení o 11. ERF bylo připraveno s následujícími cíli:
   –        v souladu s klíčovými zásadami zjednodušení a větší účinnosti co možná nejvíce
            sladit text s hlavními ustanoveními Komisí předloženého návrhu nařízení
            Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové
            spolupráce (NRS)8 (zejména ohledně programování), a Komisí předloženého návrhu
            nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná pravidla a
            postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost Unie9 (zejména ohledně
            provádění), což by vedlo ke zjednodušeným a harmonizovaným pravidlům a
            postupům pro provádění všech nástrojů pro vnější činnost (s výjimkou ERF a
            Grónska). Toto úsilí o harmonizaci také zohledňuje výsledky jednání Rady o těchto
            textech (na úrovni COREPERu) i jednání v parlamentních výborech, kdy byl tento
            návrh vypracován s ohledem na kompromisy přijatelné pro Komisi. Navíc si Komise
            vyhrazuje právo upravovat tento návrh po jeho schválení během jednání s Radou,
            aby dále zajišťovala soulad se současně projednávanými texty nařízení Evropského
            parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce, a
            nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná pravidla a
            postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost Unie. Tato harmonizace pomůže
            připravit cestu k možnému začlenění ERF do rozpočtu EU ve víceletém finančním
            rámci po roce 2020, v souladu s návrhy Komise uvedenými ve výše uvedeném
            sdělení „Rozpočet – Evropa 2020“ a se závěry Evropské rady ze dne 8. února 2013;
   –        zajistit soulad textu s ustanoveními dohody z Cotonou, zejména její přílohy IV
            o prováděcích a řídících postupech, a zároveň zjednodušit text v porovnání
            s prováděcím nařízením 10. ERF10.
   Hlava I: Cíle a obecné zásady – Články 1 a 2
   Článek 1 (Cíle a kritéria způsobilosti) je v největší možné míře uveden do souladu
   s článkem 2 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se
   zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce, o cílech a kritériích způsobilosti, a
   zároveň se odvolává také na širší cíle, zásady a hodnoty popsané v dohodě z Cotonou, jakož i
   na zásady rozvoje a strategie spolupráce stanovené politikami Unie, včetně Agendy pro
   změnu. Tento článek také vyžaduje splnění kritérií pro oficiální rozvojovou pomoc
   stanovených Výborem pro rozvojovou pomoc OECD v nejvyšší možné míře. Vysvětluje
   rovněž doplňkovost nástrojů humanitární pomoci a ERF.
   7
           Vložit odkaz na vnitřní dohodu o 11. ERF.
   8
           KOM(2011) 840.
   9
           KOM(2011) 842.
   10
           Nařízení Rady (ES) č. 617/2007, Úř. věst. L 152, 13.6.2007, s. 1.
CS                                                       4                                       CS
 ---pagebreak---    Článek 2 (Obecné zásady) je uveden do souladu s čl. 3 odst. 5 až 10 Komisí předloženého
   návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování
   rozvojové spolupráce. Stanoví hlavní zásady upravující provádění tohoto nařízení, kterými
   jsou posílení soudržnosti vnější činnosti EU, lepší koordinace s členskými státy a dalšími
   bilaterálními nebo multilaterálními dárci a proces rozvoje s vedoucí úlohou partnerské země
   a regionu založený na vzájemné odpovědnosti, a to prostřednictvím komplexního
   a participativního přístupu k rozvoji s využitím účinných a inovativních způsobů spolupráce
   v souladu s osvědčenými postupy vypracovanými Výborem pro rozvojovou pomoc OECD,
   a tudíž umožňující zlepšit dopad pomoci a omezit překrývání a zdvojování.
   Hlava II: Programování a přidělování finančních prostředků – Články 3 až 7
   Článek 3 (Obecný rámec pro přidělování finančních prostředků) stanoví rámec pro
   přidělování finančních prostředků v rámci ERF. Je v největší možné míře uveden do souladu
   s čl. 3 odst. 2 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým
   se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce, o zásadách diferencovaného přístupu
   k partnerským zemím. Článek 3 zajišťuje uplatňování zásad sdělení „Zvýšení dopadu
   rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“ u ERF a zároveň zajišťuje, aby byly naplňovány
   požadavky dohody z Cotonou týkající se přidělování prostředků (kritéria popsaná v článku 3
   přílohy IV dohody z Cotonou). Kritéria přidělování finančních prostředků jsou tedy popsána
   ve dvou odstavcích: odstavec 1 připomíná požadavky dohody z Cotonou týkající se potřeb a
   výsledků a odstavec 2 konkrétněji stanoví zásady diferenciace Agendy pro změnu při
   určování orientačních vnitrostátních přídělů (potřeby, kapacity, závazky, výsledky a dopad).
   Článek 4 (Obecný rámec programování) stanoví obecný rámec programování v rámci ERF
   na základě tohoto nařízení. Článek připomíná zásady partnerství a nutnost souladu s dohodou
   z Cotonou, tzn. že programování by mělo probíhat, kdykoli je to možné, společně s dotyčnou
   partnerskou zemí nebo regionem a mělo by být více v souladu s jejich strategiemi snižování
   chudoby. Článek také přebírá prvky z čl. 10 odst. 2 Komisí předloženého návrhu nařízení
   Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové
   spolupráce: aby byla zajištěna vzájemná součinnost a doplňkovost opatření Unie a opatření
   členských států, budou členské státy plně zapojeny do procesu programování. Předpokládá se
   účast všech členských států, včetně států, které nejsou zastoupeny na daném místě, a to
   vzhledem ke zvláštnímu charakteru financování v rámci ERF. Konzultační proces bude
   zahrnovat i další dárce a aktéry rozvoje, stejně jako občanskou společnost a regionální
   a místní orgány.
   Čl. 4 odst. 3 popisuje okolnosti předpokládané v dohodě z Cotonou, kdy může Komise
   jednostranně stanovit konkrétní ustanovení pro programování a provádění rozvojové pomoci.
   Čl. 4 odst. 4 připomíná cíl EU soustředění pomoci stanovený ve sdělení „Zvýšení dopadu
   rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“ s omezením na 3 odvětví intervence pro
   bilaterální programování, v souladu s čl. 5 odst. 4 Komisí předloženého návrhu nařízení
   Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové
   spolupráce.
   Článek 5 (Programové dokumenty) je v největší možné míře uveden do souladu
   s článkem 11 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým
   se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce. Uvádí požadavky a zásady vztahující
   se na přípravu strategických dokumentů pro země a regiony a na jejich základě sestavovaných
   víceletých orientačních programů. V článku jsou rovněž uvedeny případy, kdy není třeba
   strategický dokument vypracovat, aby se zjednodušil a zefektivnil proces programování
CS                                                5                                             CS
 ---pagebreak---    a usnadnilo se společné programování s členskými státy a přizpůsobení se národním
   programům jednotlivých rozvojových zemí. Proto tento článek zavádí také možnost mít
   společný rámcový dokument, který by stanovil komplexní strategii Unie, jejíž součástí by
   byla rozvojová politika. V souladu se zásadou partnerství obsaženou v dohodě z Cotonou je
   nutný souhlas vlády partnerské země s používáním alternativních programových dokumentů;
   v opačném případě bude muset být vypracován strategický dokument.
   Čl. 5 odst. 5 a 6 stanoví konkrétní typy programování v rámci ERF, jak předpokládá dohoda
   z Cotonou, např. pro spolupráci v rámci AKT a zvláštní podpůrné programy.
   Článek 6 (Programování pro země a regiony v krizi, po krizi nebo v nestabilní situaci) je
   uveden do souladu s článkem 12 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského
   parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce.
   Zdůrazňuje zvláštní potřeby a okolnosti zemí v krizi, po krizi nebo v nestabilní situaci, které
   je nutno zohlednit při koncipování všech programových dokumentů.
   Článek 7 (Schvalování a změny programových dokumentů) je v největší možné míře
   uveden do souladu s článkem 14 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského
   parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce. Stanoví,
   že Komise přijme víceleté programové dokumenty (tzn. strategické dokumenty, víceleté
   orientační programy a zvláštní podpůrné programy) v souladu s článkem 14 tohoto nařízení.
   Článek také odráží ustanovení dohody z Cotonou týkající se předávání dokumentů
   Smíšenému parlamentnímu shromáždění a přijímání programových dokumentů státem nebo
   regionem AKT po schválení Komisí. Upravuje přezkum programování a popřípadě změnu
   souvisejících dokumentů (v případě zásadního vývoje strategie nebo plánovaných priorit).
   Článek umožňuje pružnost a zjednodušení v případě změn, které nemají zásadní charakter, o
   čemž je Výbor ERF informován. Článek také předpokládá zvláštní postup pro změnu
   programových dokumentů v řádně odůvodněných naléhavých případech, který odpovídá
   postupu projednávání ve výborech uvedenému v článku 8 nařízení č. 182/201111, jak stanoví
   čl. 14 odst. 10 tohoto nařízení.
   Hlava III: Provádění – Články 8 až 13
   Článek 8 (Obecný rámec provádění) stanoví obecný rámec pro provádění pomoci EU
   vzhledem k finančnímu nařízení pro 11. ERF.
   Článek 9 (Přijímání akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření) je
   v největší možné míře uveden do souladu s článkem 2 Komisí předloženého návrhu nařízení
   Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro provádění
   nástrojů pro vnější činnost Unie. Stanoví zásadu, že rozhodnutí o financování mají být
   přijímána Komisí ve formě akčních programů vycházejících z víceletých programových
   dokumentů. Individuální opatření mohou být přijata mimo rámec akčního programu, avšak
   k tomuto přijetí musí dojít v souladu s víceletými programovými dokumenty. Ve zvláštních
   případech (výjimečné okolnosti nebo neočekávané potřeby) stanovených dohodou v Cotonou
   může Komise také přijmout zvláštní opatření, která nejsou ve víceletých programových
   dokumentech stanovena. Článek stanoví pravidla přijímání uvedených rozhodnutí o
   financování. Předpokládá také zvláštní prověření z hlediska životního prostředí, včetně
   dopadů na změnu klimatu a biologickou rozmanitost.
   11
           Nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým
           členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí.
CS                                                       6                                                  CS
 ---pagebreak---    Článek 10 (Dodatečné příspěvky členských států) popisuje podmínky správy dobrovolných
   příspěvků, které mohou členské státy poskytnout Komisi nebo Evropské investiční bance
   v souladu s vnitřní dohodou o 11. ERF.
   Článek 11 (Daně, cla a poplatky) popisuje možná ujednání vztahující se na daně, cla a
   poplatky v souladu s článkem 5 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu
   a Rady, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro vnější
   činnost Unie, a zároveň se řídí ustanoveními článku 31 přílohy IV dohody z Cotonou.
   Článek 12 (Ochrana finančních zájmů Unie) je uveden do souladu s článkem 7 Komisí
   předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná
   pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost Unie. Stanoví opatření na
   ochranu finančních zájmů Unie, zejména opatření umožňující Unii (především Komisi,
   Účetnímu dvoru a úřadu OLAF) provádět všechny potřebné kontroly a opravy prováděných
   opatření.
   Článek 13 (Pravidla o státní příslušnosti a původu použitelná pro zadávání veřejných
   zakázek, grantů a jiných zadávacích řízení) není v souladu s články 8 a 9 Komisí
   předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná
   pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost Unie, neboť odkazuje
   na ustanovení o pravidlech o státní příslušnosti a původu, která jsou vymezena v článku 20
   přílohy IV dohody z Cotonou.
   Hlava IV: Rozhodovací postupy – články 14 až 16
   Článek 14 (Povinnosti Výboru ERF) popisuje úkoly a zapojení Výboru ERF při provádění
   tohoto nařízení. Uvádí do souladu postupy platné v rámci ERF s článkem 15 Komisí
   předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná
   pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost Unie, jenž odkazuje na nařízení o
   postupu projednávání ve výborech. Postupy jsou obdobně rovnocenné článkům 3 (společná
   ustanovení), 5 (přezkumný postup) a 8 (postup pro naléhavé případy) nařízení č. 182/2011
   o postupech projednávání ve výborech.
   Článek 15 (Africký mírový projekt) stanoví ad hoc postupy pro správu Afrického mírového
   projektu.
   Článek 16 (Výbor pro investiční nástroj) popisuje strukturu a fungování Výboru pro
   investiční nástroj při provádění tohoto nařízení, zřízeného pod záštitou EIB. Popisuje také
   způsob práce a podmínky pro operace EIB.
   Hlava V – Závěrečná ustanovení – Články 17 až 22
   Článek 17 (Účast třetí země nebo regionu) vychází z prováděcího nařízení o 10. ERF a
   zohledňuje článek 15 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady,
   kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce. Umožňuje rozšíření
   způsobilosti pro financování v rámci přídělu prostředků určených zemím AKT na rozvojové
   země, které nepatří ke státům AKT, a na regionální integrační orgány s účasti států AKT.
   Rovněž podporuje posílení regionálních programů spolupráce mezi státy AKT, ZZÚ a
   nejvzdálenějšími regiony Unie.
   Článek 18 (Sledování a hodnocení pomoci z ERF a podávání zpráv o ní) je uveden do
   souladu s články 12 a 13 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a
   Rady, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost
CS                                                7                                               CS
 ---pagebreak---    Unie. Zavazuje Komisi a EIB k pravidelnému hodnocení výsledků provádění politik,
   programů a projektů a Komisi ke kontrole účinnosti samotného programování a jednou za dva
   roky k vypracování zprávy Komise o pokroku a provádění tohoto nařízení. Rovněž ukládá
   přezkum výsledků za účelem zhodnocení stupně realizace závazků a plateb a dopadu
   poskytnuté pomoci, hodnocení v polovině období a závěrečné hodnocení investičního nástroje
   AKT, jak stanoví příloha II dohody z Cotonou.
   Článek 19 (Výdaje na opatření v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti) je
   uvedeno do souladu s článkem 14 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského
   parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro
   vnější činnost Unie. Stanoví konkrétní systém sledování založený na metodice OECD
   („ukazatele z Ria“).
   Článek 20 (Evropská služba pro vnější činnost) je horizontální článek, který je obsažen ve
   všech Komisí předložených návrzích nařízení týkajících se vnější činnosti, jako např. článek
   21 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje
   nástroj pro financování rozvojové spolupráce. Zdůrazňuje, že toto nařízení se má používat
   v souladu s rozhodnutím Rady o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost12,
   zejména s jeho článkem 9.
   Článek 21 (Přechodná opatření) stanoví překlenovací nástroj pro zajištění dostupnosti
   finančních prostředků v případě pozdního vstupu 11. ERF v platnost, zejména vzhledem
   k možnému zpoždění ratifikačního procesu vnitřní dohody o 11. ERF. Do vstupu 11. ERF
   v platnost by tedy akční programy, individuální opatření, zvláštní opatření a konkrétní akční
   programy pro podpůrné výdaje měly být financovány v rámci zůstatků z předchozích ERF a
   z prostředků uvolněných z projektů uskutečňovaných v rámci ERF. Prostředky přidělené13
   v rámci překlenovacího nástroje by měly být začleněny do 11. ERF. Jednohlasným přijetím
   tohoto nařízení přijímá Rada rozhodnutí o využití zůstatků z předchozích ERF popsaných
   v čl. 1 odst. 5 vnitřní dohody o 10. ERF a v článku 5 přílohy Ib dohody z Cotonou. Tento
   článek také umožňuje pokračování finančního nařízení pro 10. ERF do vstupu finančního
   nařízení pro 11. ERF v platnost.
   Článek 22 (Vstup v platnost) stanoví, že toto nařízení se použije od 1. ledna 2014 do
   konečného data používání vnitřní dohody o 11. ERF.
   12
           Rozhodnutí Rady 2010/427/EU.
   13
           „Schválené“ podle terminologie EIB.
CS                                              8                                                CS
 ---pagebreak---                                                                  2013/0211 (NLE)
                                                       Návrh
                                              NAŘÍZENÍ RADY
                             o provádění 11. Evropského rozvojového fondu
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii a Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských
   a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na
   straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 200014 (dále jen „dohoda z Cotonou“),
   s ohledem na Vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států, zasedajících v Radě,
   o financování pomoci Evropské unie v rámci víceletého finančního rámce pro období 2014–
   2020 v souladu s dohodou z Cotonou a o přídělu finanční pomoci zámořským zemím a
   územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy o ES15 (dále jen „vnitřní dohoda“), a
   zejména na čl. 10 odst. 1 uvedené dohody,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na stanovisko Evropské investiční banky,
   vzhledem k těmto důvodům:
   (1)     Rozhodnutí č. (…) Rady ministrů AKT-EU16 stanoví víceletý finanční rámec pro
           spolupráci se zeměmi AKT na období 2014–2020 přijetím nové přílohy Ic k dohodě
           z Cotonou.
   (2)     Vnitřní dohoda vymezuje jednotlivé finanční rámce pro 11. Evropský rozvojový fond
           („11. ERF“), stanoví klíč k rozdělování příspěvků členských států a příspěvkům do
           11. ERF, zřizuje Výbor ERF a Výbor pro investiční nástroj a stanoví vážení hlasů a
           zásadu rozhodování kvalifikovanou většinou v těchto výborech.
   (3)     Vnitřní dohoda dále stanoví úhrnnou částku pomoci Unie skupině afrických,
           karibských a tichomořských států („státy AKT“) (mimo Jihoafrickou republiku) a
           zámořským zemím a územím („ZZÚ“) během období sedmi let 2014–2020 ve výši
           30 506 milionů EUR, kterou přispějí členské státy. Z této částky bude (…)
           milionů EUR přid            ěleno státům AKT, jak je uvedeno ve víceletém finančním
           rámci na období 2014–2020 obsaženém v příloze Ic dohody z Cotonou, (...) milionů
   14
           Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. Dohoda ve znění dohody podepsané v Lucemburku dne 25. června
           2005 (Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 4) a dohody podepsané v Ouagadougou dne 22. června 2010 (Úř.
           věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).
   15
           Vložit odkaz na vnitřní dohodu o 11. ERF: Úř. věst. […].
   16
           Vložit odkaz na rozhodnutí Rady ministrů AKT-EU: Úř. věst. […].
CS                                                       9                                                    CS
 ---pagebreak---        EUR bude přiděleno ZZÚ a (…) milionů EUR bude přiděleno Komisi na správní
       výdaje spojené s programováním ERF a jeho prováděním Komisí.
   (4) Příděl prostředků z 11. ERF zámořským zemím a územím se řídí rozhodnutím Rady
       (…) ze dne (…) o přidružení zámořských zemí a území k Evropské unii17 a jeho
       prováděcími pravidly a následnými změnami.
   (5) Opatření, na která se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1257/96 ze dne 20. června 1996 o
       humanitární pomoci18 a která jsou způsobilá pro financování podle uvedeného
       nařízení, by měla být z 11. ERF financována jen ve výjimečných případech, kdy je
       taková pomoc nezbytná k zajištění kontinuity spolupráce od období krize po stabilní
       podmínky pro rozvoj a kdy tato opatření nelze financovat ze souhrnného rozpočtu
       Evropské unie.
   (6) Dne 11. dubna 2006 přijala Rada zásadu, že Africký mírový projekt bude financován
       z ERF.
   (7) Země AKT budou také způsobilé pro pomoc Unie v rámci tematických programů
       stanovených nařízením (…) Evropského parlamentu a Rady ze dne (…), kterým se
       zřizuje finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci, nařízením (…) Evropského
       parlamentu a Rady ze dne (…), kterým se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci se
       třetími zeměmi, nařízením (…) Evropského parlamentu a Rady ze dne (…), kterým se
       zřizuje nástroj stability, a nařízením (…) Evropského parlamentu a Rady ze dne (…)
       o zřízení nástroje pro financování podpory demokracie a lidských práv ve světě. Tyto
       programy by měly dodat přidanou hodnotu programům financovaným z 11. ERF a ve
       vztahu k těmto programům by měl být zajištěn jejich soulad, subsidiarita a
       doplňkovost.
   (8) Jak stanoví čl. 13 odst. 2 nařízení EU č. […/…] Evropského parlamentu a Rady,
       kterým se zavádí „Erasmus pro všechny“ – program Unie pro vzdělávání, odbornou
       přípravu, mládež a sport19, s cílem podpořit mezinárodní rozměr vysokoškolského
       vzdělávání bude na opatření mobility ve vzdělávání do třetích zemí nebo z těchto zemí
       a na spolupráci a politický dialog s orgány/institucemi/organizacemi z těchto zemí
       přidělena orientační částka 1 812 100 000 EUR z různých externích nástrojů (nástroje
       pro rozvojovou spolupráci, evropského nástroje sousedství, nástroje předvstupní
       pomoci, nástroje partnerství a Evropského rozvojového fondu). Na použití těchto
       finančních prostředků se vztahují ustanovení nařízení EU č. […/…] [„Erasmus pro
       všechny“]. Finanční prostředky by měly být dány k dispozici ve dvou víceletých
       přídělech, a to nejdříve na první čtyři roky a poté na další tři. Toto financování by se
       mělo promítnout do tvorby víceletých orientačních programů těchto nástrojů v souladu
       se zjištěnými potřebami a prioritami dotyčných zemí. Příděly by se měly revidovat
       v případě závažných nepředvídaných okolností nebo významných politických změn
       v souladu s prioritami EU pro oblast vnější činnosti.
   (9) Měla by být dále podporována regionální spolupráce mezi státy AKT, zámořskými
       zeměmi a územími a nejvzdálenějšími regiony Unie.
   17
       Vložit odkaz na revidované rozhodnutí o přidružení zámoří: Úř. věst. […].
   18
       Úř. věst. L 163, 2.7.1996, s. 1.
   19
       Úř. věst. L […].
CS                                                  10                                          CS
 ---pagebreak---    (10) Pro provádění 11. ERF je nezbytné stanovit postup pro programování, přezkum a
        schvalování pomoci a rovněž podrobná pravidla pro dohled nad jejím použitím.
        K přijetí prováděcího nařízení a finančního nařízení a mimo jiné za účelem zřízení
        Výboru ERF a Výboru pro investiční nástroj přijali zástupci vlád členských států
        zasedající v Radě dne (…) rozhodnutí (…) o prozatímním uplatňování vnitřní
        dohody20.
   (11) Obecný politický rámec pro programování a provádění 11. ERF by měly poskytnout
        „Evropský konsensus o rozvoji“ ze dne 22. prosince 200521 a sdělení Komise
        „Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“22 a „Budoucí zaměření
        podpory třetích zemí z rozpočtu EU“23, včetně mezinárodně dohodnutých zásad
        o účinnosti pomoci, jako jsou zásady stanovené v Pařížské deklaraci o účinnosti
        pomoci (2005), v Kodexu pravidel EU, pokud jde o dělbu práce v oblasti rozvojové
        politiky (2007), v pokynech EU pro akční program z Akkry (2008), ve výsledném
        dokumentu jednání z Busanu (2011) a v Úmluvě Organizace spojených národů
        o právech osob se zdravotním postižením, ke které Unie přistoupila.
   (12) Unie se rovněž snaží zajistit soudržnost s ostatními oblastmi své vnější činnosti při
        utváření politiky rozvojové spolupráce Unie a jejím strategickém plánování i při
        plánování a provádění jednotlivých opatření.
   (13) Boj proti změně klimatu a ochrana životního prostředí patří mezi velké výzvy, jimž
        Unie čelí a u nichž existuje naléhavá potřeba společného mezinárodního postupu.
        V souladu se záměrem uvedeným ve sdělení Komise „Rozpočet – Evropa 2020“ ze
        dne 29. června 2011 by toto nařízení mělo v co největší možné míře přispět k dosažení
        cíle vynaložit alespoň 20 % rozpočtu EU na cíle týkající se změny klimatu, přičemž by
        se měla dodržovat zásada partnerství se zeměmi AKT stanovená dohodou z Cotonou.
        Opatření za účelem vytvoření nízkouhlíkové společnosti odolné vůči změně klimatu
        by se měla v mezích možností vzájemně podporovat, aby se posílily jejich dopady.
   (14) Unie a členské státy by měly zlepšit jednotnost a doplňkovost svých politik v oblasti
        rozvojové spolupráce, a to zejména tím, že budou reagovat na priority partnerských
        zemí a regionů na úrovni jednotlivých zemí a regionů. Aby se zajistilo vzájemné
        doplňování a posilování politiky rozvojové spolupráce Unie a týchž politik členských
        států, je vhodné stanovit společné postupy programování, které by se měly uplatňovat,
        kdykoli je to možné a vhodné.
   (15) Na summitu EU-Afrika v prosinci 2007 bylo přijato Strategické partnerství mezi
        Afrikou a EU24, stvrzené summitem EU-Afrika v listopadu 2010. Rada také dne
        19. listopadu 2012 přijala závěry o společné strategii partnerství mezi EU a
        Karibikem25, nahrazující závěry Rady o partnerství mezi EU a Karibikem ze
        dne 11. dubna 2006. Pro oblast Tichomoří přijala Rada závěry o obnoveném
        rozvojovém partnerství dne 14. května 201226, které aktualizují a doplňují strategii
        přijatou v roce 2006 (závěry Rady ze dne 17. července 2006).
   20
        Vložit odkaz na rozhodnutí o prozatímním uplatňování.
   21
        Úř. věst. C 46, 24.2.2006, s. 1.
   22
        Dokument Rady 9369/12 ze dne 14. května 2012.
   23
        Dokument Rady 9371/12 ze dne 14. května 2012.
   24
        Dokument Rady 16344/07.
   25
        Dokument Rady 16455/12.
   26
        Dokument Rady 9877/12.
CS                                                  11                                        CS
 ---pagebreak---    (16) Finanční zájmy Evropské unie by měly být chráněny prostřednictvím přiměřených
        opatření v celém výdajovém cyklu, včetně předcházení, odhalování a vyšetřování
        nesrovnalostí, vymáhání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně
        použitých finančních prostředků a případných sankcí. Tato opatření by měla být
        prováděna v souladu s platnými dohodami uzavřenými s mezinárodními organizacemi
        a třetími zeměmi.
   (17) V souladu s čl. 1 odst. 5 vnitřní dohody o 10. ERF a s článkem 5 přílohy Ib dohody
        z Cotonou by již prostředky z 10. ERF (kromě částek přidělených na investiční
        nástroj, vyjma souvisejících úrokových subvencí) neměly být poskytovány po
        31. prosinci 2013, pokud Rada na návrh Komise jednomyslně nerozhodne jinak. Je
        tudíž vhodné stanovit, že tyto prostředky by měly být použity na zajištění kontinuity
        v případě pozdního vstupu 11. ERF v platnost. Jako doplněk k článku 10 vnitřní
        dohody o 11. ERF, který stanoví, že prováděcí nařízení 10. ERF by mělo zůstat
        v platnosti do přijetí prováděcího nařízení 11. ERF, by mělo být také zajištěno
        pokračování finančního nařízení pro 10. ERF do přijetí finančního nařízení pro
        11. ERF.
   (18) Organizace a fungování Evropské služby pro vnější činnost jsou popsány v rozhodnutí
        Rady 2010/427/EU,
   PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
                                            HLAVA I
                                  CÍLE A OBECNÉ ZÁSADY
                                             Článek 1
                                    Cíle a kritéria způsobilosti
   1.     Zeměpisná spolupráce se zeměmi a regiony AKT v rámci 11. ERF je založena na
          cílech, základních zásadách a hodnotách vyjádřených v obecných ustanoveních
          dohody z Cotonou.
   2.     Především a v rámci zásad a cílů vnější činnosti Unie, Evropského konsensu
          o rozvoji a následných změn a dodatků:
          a)    hlavním cílem spolupráce podle tohoto nařízení je snížení a v dlouhodobém
                výhledu vymýcení chudoby;
          b)    spolupráce podle tohoto nařízení rovněž přispěje k:
                i) podpoře udržitelného hospodářského, sociálního a environmentálního
                rozvoje a
                ii) posílení a podpoře demokracie, právního státu, řádné správy věcí veřejných,
                lidských práv a příslušných zásad mezinárodního práva.
          Dosažení těchto cílů se měří pomocí příslušných ukazatelů, včetně ukazatelů
          lidského rozvoje, zejména rozvojového cíle tisíciletí 1 pro pododstavec a)
CS                                               12                                             CS
 ---pagebreak---        a rozvojových cílů tisíciletí 1 až 8 pro pododstavec b), a po roce 2015 dalších
       ukazatelů sjednaných na úrovni Unie a jejích členských států.
   3.  Programování musí být koncipováno tak, aby v co největší možné míře splňovalo
       kritéria pro oficiální rozvojovou pomoc stanovená Výborem pro rozvojovou pomoc
       OECD.
   4.  Akce, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1257/96 ze dne 20. června 1996
       o humanitární pomoci27 a které jsou způsobilé pro financování podle uvedeného
       nařízení, nejsou v zásadě financovány podle tohoto nařízení, s výjimkou případů, kdy
       je třeba zajistit kontinuitu spolupráce od krizové situace až do dosažení stabilních
       podmínek pro rozvoj. V těchto případech bude kladen zvláštní důraz na účinné
       propojení humanitární pomoci, obnovy a rozvojové pomoci.
                                         Článek 2
                                       Obecné zásady
   1.  Při provádění tohoto nařízení je nutno zajistit soudržnost s ostatními oblastmi vnější
       činnosti Unie a s dalšími příslušnými politikami Unie a soudržnost rozvojových
       politik v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie. Za tímto
       účelem vycházejí opatření financovaná podle tohoto nařízení, včetně těch, jež řídí
       Evropská investiční banka (EIB), z politiky spolupráce stanovené v takových
       dokumentech, jako jsou dohody, prohlášení a akční plány sjednané mezi Unií
       a dotyčnými třetími zeměmi a regiony, a z rozhodnutí, zvláštních zájmů, politických
       priorit a strategií Unie.
   2.  Unie a členské státy usilují o pravidelnou a častou výměnu informací, mimo jiné i
       s ostatními dárci, a podporují lepší koordinaci a doplňkovost dárců tím, že pracují na
       společném víceletém plánování založeném na strategiích partnerských zemí pro
       snižování chudoby nebo obdobných rozvojových strategiích. Mohou provádět
       společnou činnost zahrnující sdílenou analýzu těchto strategií a společnou reakci na
       ně zjišťováním prioritních odvětví pro intervenci a dělbou práce v rámci dané země,
       prováděním společných misí více dárců a využíváním režimů spolufinancování
       a delegované spolupráce.
   3.  Unie prosazuje mnohostranný přístup ke globálním výzvám a v tomto ohledu
       spolupracuje s členskými státy a s partnerskými zeměmi. Tam, kde je to vhodné,
       podporuje spolupráci s mezinárodními organizacemi a orgány i s dalšími
       bilaterálními dárci.
   4.  Vztahy mezi EU a členskými státy a partnerskými zeměmi jsou založeny na
       sdílených hodnotách lidských práv, demokracie a právního státu, jakož i na zásadách
       vlastní a vzájemné odpovědnosti, a tyto hodnoty a zásady podporují.
       Ve vztazích s partnerskými zeměmi jsou dále zohledňovány jejich závazky a
       dosažené výsledky při provádění mezinárodních dohod a smluvních vztahů s Unií.
   5.  Unie prosazuje účinnou spolupráci s partnerskými zeměmi a regiony v souladu
       s osvědčenými mezinárodními postupy. Kdekoli je to možné, přizpůsobuje svou
   27
      Úř. věst. L 163, 2.7.1996, s. 1.
CS                                           13                                               CS
 ---pagebreak---       podporu rozvojovým strategiím, reformním politikám a postupům partnerských zemí
      nebo regionů a podněcuje demokratickou a domácí odpovědnost. Za tímto účelem
      podporuje:
      a)   proces rozvoje, který je transparentní, řídí ho partnerská země nebo region a
           nese za něj odpovědnost, včetně podpory místní odborné základny;
      b)   zlepšování postavení obyvatel partnerských zemí a přístupy k rozvoji, které
           podporují začleňování, účast a široké zapojení všech částí společnosti do
           procesu rozvoje a do vnitrostátního a regionálního dialogu, včetně dialogu
           politického. Zvláštní pozornost je věnována vzájemné roli parlamentů,
           místních orgánů a občanské společnosti, mimo jiné z hlediska účasti, dohledu a
           odpovědnosti;
      c)   účinné způsoby a nástroje spolupráce, včetně používání inovativních nástrojů,
           jako je propojování grantů a půjček a dalších mechanismů sdílení rizik ve
           vybraných odvětvích a zemích a zapojení soukromého sektoru v souladu
           s osvědčenými postupy vypracovanými Výborem pro rozvojovou pomoc
           OECD, s ohledem na udržitelnost zadlužení a počet těchto mechanismů.
           Všechny programy, zásahy a způsoby a nástroje spolupráce je nutno
           přizpůsobovat konkrétním okolnostem v jednotlivých partnerských zemích
           nebo regionech se zaměřením na přístupy založené na programech, na
           poskytování předvídatelného financování pomoci, na využití soukromých
           zdrojů, včetně zdrojů z místního soukromého sektoru, na všeobecný a
           nediskriminační přístup k základním službám a na vývoj a používání systémů
           jednotlivých zemí;
      d)   využití domácích příjmů a posílení daňové politiky partnerských zemí s cílem
           snížit chudobu a závislost na pomoci;
      e)   lepší dopad politik a plánování prostřednictvím koordinace, souladu
           a harmonizace mezi dárci, aby se vytvořila součinnost, omezilo se překrývání
           a zdvojování, zlepšila se doplňkovost a podpořily se iniciativy více dárců;
      f)   koordinace v partnerských zemích a regionech za použití dohodnutých směrů
           a zásad osvědčených postupů v oblasti koordinace a účinnosti pomoci;
      g)   přístupy k rozvoji založené na výsledcích, i za pomoci transparentních rámců
           pro výsledky specifických pro jednotlivé země, popřípadě včetně dohodnutých
           cílových hodnot a ukazatelů, například ukazatelů rozvojových cílů tisíciletí pro
           vyhodnocení a sdílení výsledků zahrnujících výstupy, výsledky a dopad
           rozvojové pomoci.
   6. Unie podle potřeby podporuje realizaci dvoustranné, regionální a mnohostranné
      spolupráce a dialogu, rozvojový rozměr smluv o partnerství a třístrannou spolupráci.
      Unie podporuje spolupráci mezi jižními zeměmi navzájem.
   7. Ve svých činnostech spojených s rozvojovou spoluprací Unie podle potřeby vychází
      ze zkušeností z reforem a přechodných situací v členských státech a ze získaných
      poznatků, a tyto zkušenosti a poznatky sdílí.
   8. Komise usiluje o pravidelnou výměnu informací s občanskou společností.
CS                                         14                                               CS
 ---pagebreak---                                       HLAVA II
      PROGRAMOVÁNÍ A PŘIDĚLOVÁNÍ FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ
                                       Článek 3
                  Obecný rámec pro přidělování finančních prostředků
   1. Komise rozhodne o víceletých orientačních přídělech pro každou zemi a každý
      region AKT a pro spolupráci v rámci AKT na základě kritérií stanovených v článcích
      3, 9 a 12c přílohy IV dohody z Cotonou, a to v rozmezí finančních limitů
      stanovených v článku 2 vnitřní dohody.
   2. Při rozhodování o víceletých vnitrostátních orientačních přídělech je třeba prosazovat
      přístup založený na diferenciaci mezi partnerskými zeměmi, aby jim byla
      poskytována konkrétní, na míru uzpůsobená spolupráce, která vychází z jejich:
      a)    potřeb;
      b)    schopnosti vytvářet finanční zdroje a mít k nim přístup a na jejich schopnosti
            využít pomoc Unie;
      c)    závazků a jejich plnění a
      d)    potenciálního dopadu pomoci Unie.
      Nejpotřebnější země, zejména nejméně rozvinuté země, země s nízkými příjmy
      a země v krizi, po skončení krize a nestabilní a zranitelné země mají při přidělování
      zdrojů přednost.
                                       Článek 4
                              Obecný rámec programování
   1. Proces programování pomoci pro země a regiony AKT v rámci dohody z Cotonou je
      veden v souladu s obecnými zásadami uvedenými v článcích 1 až 14 přílohy IV
      uvedené dohody a v článcích 1 a 2 tohoto nařízení.
   2. S výjimkou případů stanovených v odstavci 3 se programování provádí společně
      s dotyčnou partnerskou zemí nebo regionem a v rostoucí míře odpovídá strategii
      partnerské země nebo regionu pro snižování chudoby nebo obdobným strategiím.
      V počáteční fázi programování konzultují Unie a její členské státy se sebou
      navzájem, aby posílily doplňkovost a jednotnost svých činností v oblasti spolupráce.
      Unie konzultuje s EIB, pokud jde o záležitosti týkající se jejích oblastí působnosti a
      operací, a s jinými dárci a ostatními dárci a aktéry v oblasti rozvoje, včetně
      představitelů občanské společnosti a regionálních a místních orgánů.
      Komise a členské státy, které jsou zastoupeny na místě, usilují o společné
      programování, kde je to možné a vhodné. Všechny ostatní členské státy jsou vyzvány
      k zapojení za účelem posílení společné vnější činnosti Unie. Společné programování
      by mělo stavět na komparativních výhodách všech dárců Unie.
CS                                         15                                                CS
 ---pagebreak---    3. Za okolností uvedených v čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 5 přílohy IV dohody z Cotonou
      přijme Komise jednomyslně zvláštní opatření pro programování a provádění
      rozvojové pomoci v souladu s příslušnými politikami Unie.
   4. Unie v zásadě soustředí svou bilaterální pomoc nanejvýš do tří odvětví.
                                          Článek 5
                                  Programové dokumenty
   1. Strategické dokumenty jsou dokumenty, které Unie a partnerská země nebo region
      vypracovávají, aby poskytly soudržný rámec pro rozvojovou spolupráci v souladu
      s celkovým účelem a oblastí působnosti, cíli a obecnými zásadami dohody z Cotonou
      a v souladu s články 2, 8 a 12a přílohy IV této dohody.
      Při přípravě a provádění strategických dokumentů se uplatňují zásady účinnosti
      pomoci: zásady vlastní odpovědnosti dotyčné země, partnerství, koordinace,
      harmonizace, přizpůsobení se systémům přijímající země nebo regionu,
      transparentnosti, vzájemné odpovědnosti a zaměření na výsledky, jak stanoví
      článek 2 tohoto nařízení. Programové období musí být v zásadě souběžné se
      strategickými cykly partnerské země.
   2. Strategický dokument není nutný, pokud s tím partnerská země nebo region souhlasí,
      v případě:
      a)     zemí nebo regionů, které mají rozvojovou strategii ve formě rozvojového plánu
             nebo podobného rozvojového dokumentu schváleného Komisí jako základ pro
             příslušný víceletý orientační program při přijímání tohoto programu;
      b)     zemí nebo regionů, pro které byl mezi Unií a členskými státy sjednán společný
             víceletý programový dokument;
      c)     zemí nebo regionů, pro které již existuje společný rámcový dokument, jenž
             stanoví komplexní přístup Unie ke vztahům s partnerskou zemí nebo regionem,
             včetně rozvojové politiky Unie;
      d)     regionů, které mají strategii společně sjednanou s Unií;
      e)     zemí, kde má Unie v úmyslu uvést svou strategii do souladu s novým
             vnitrostátním cyklem, který začíná před 1. lednem 2017; v těchto případech
             bude víceletý orientační program pro přechodné období mezi rokem 2014 a
             začátkem nového vnitrostátního cyklu obsahovat strategii Unie pro tuto zemi.
   3. Strategické dokumenty se nevyžadují v případě zemí nebo regionů přijímajících
      finanční prostředky Unie přidělené původně podle tohoto nařízení, jejichž výše pro
      období 2014–2020 nepřesahuje 50 milionů EUR. V těchto případech budou víceleté
      orientační programy obsahovat strategii Unie pro tyto země nebo regiony.
      Pokud možnosti uvedené v odstavcích 2 a 3 nejsou pro partnerskou zemi nebo region
      přijatelné, bude vypracován strategický dokument.
CS                                            16                                           CS
 ---pagebreak---    4. S výjimkou okolností uvedených v čl. 4 odst. 3 budou víceleté orientační programy
      vycházet z dialogu s partnerskou zemí nebo regionem, budou koncipovány na
      základě strategických nebo podobných dokumentů uvedených v tomto článku a
      budou předmětem dohody s dotyčnou zemí nebo regionem.
      Pro účely tohoto nařízení lze společný víceletý programový dokument podle odst. 2
      písm. b) se souhlasem dotyčné země nebo regionu považovat za víceletý orientační
      program, pokud je dotyčný programový dokument v souladu se zásadami
      a podmínkami stanovenými v tomto odstavci, včetně orientačního přídělu finančních
      prostředků, a v souladu s postupem uvedeným v článku 14.
      Víceleté orientační programy stanoví zvolené prioritní oblasti pro financování
      z prostředků Unie, specifické cíle, očekávané výsledky, ukazatele výkonnosti
      a orientační finanční příděly, a to jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti.
   5. Vedle programových dokumentů pro jednotlivé země a regiony Komise společně se
      státy AKT prostřednictvím sekretariátu států AKT připraví strategický dokument pro
      spolupráci v rámci skupiny států AKT a související víceletý orientační program, a to
      v souladu se zásadami stanovenými v článcích 12 až 14 přílohy IV dohody
      z Cotonou.
   6. Specifická opatření uvedená v čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení mohou mít podobu
      zvláštních programů podpory a zohledňovat zvláštní okolnosti uvedené v čl. 6
      odst. 1 tohoto nařízení.
                                          Článek 6
       Programování pro země a regiony v krizi, po krizi nebo v nestabilní situaci
   1. Při přípravě programových dokumentů pro země v krizi, po krizi nebo v nestabilní
      situaci je nutno náležitě zohlednit zranitelnost, zvláštní potřeby a okolnosti
      dotyčných zemí nebo regionů.
      Zvláštní pozornost bude věnována předcházení konfliktům, budování státu a míru,
      usmíření po ukončení konfliktu a opatřením na obnovu země, stejně jako roli žen
      v těchto procesech.
      V případech, kdy jsou partnerské země nebo regiony přímo účastny krize, situace po
      krizi nebo nestabilní situace nebo kdy jsou těmito situacemi postiženy, klade se
      zvláštní důraz na zlepšení koordinace mezi okamžitou pomocí, obnovou a rozvojem
      u všech příslušných aktérů, aby byla těmto zemím poskytnuta pomoc při přechodu
      z mimořádné situace do fáze rozvoje a zvýšila se jejich odolnost. U nestabilních zemí
      a regionů nebo zemí a regionů, jež pravidelně zasahují přírodní katastrofy, obsahují
      programy ustanovení, která se týkají připravenosti na katastrofy, prevence jejich
      vzniku a zvládání jejich důsledků.
   2. V případě zemí nebo regionů, které se nacházejí v krizi, v situaci po krizi nebo
      v nestabilní situaci lze vypracovat ad hoc přezkum strategie spolupráce pro dotyčnou
      zemi nebo region. Takovýto přezkum může navrhnout konkrétní přizpůsobenou
      strategii, která zajistí přechod k dlouhodobé spolupráci a rozvoji a podpoří lepší
      koordinaci a přechod od nástrojů humanitární pomoci k nástrojům rozvojové
      politiky.
CS                                           17                                                CS
 ---pagebreak---                                              Článek 7
                          Schvalování a změny programových dokumentů
   1.      Programové dokumenty včetně orientačních přídělů jsou schvalovány Komisí
           v souladu s postupem stanoveným v článku 14.
           Ve stejné době, kdy jsou programové dokumenty předány Výboru ERF uvedenému
           v článku 14, je Komise předá pro informaci také Smíšenému parlamentnímu
           shromáždění.
           Všechny programové dokumenty jsou následně schváleny dotyčným státem nebo
           regionem AKT. Země nebo regiony bez podepsaného programového dokumentu
           zůstávají způsobilé pro financování za podmínek stanovených v čl. 4 odst. 3 tohoto
           nařízení.
   2.      Strategické dokumenty a víceleté orientační programy, včetně orientačních přídělů,
           lze upravovat s ohledem na přezkumy uvedené v článcích 5, 11 a 14 přílohy IV
           dohody z Cotonou.
   3.      Postup stanovený v článku 14 se vztahuje také na podstatné změny s výrazným
           dopadem na strategii, její programové dokumenty nebo její programovatelný příděl
           finančních prostředků. Dotyčný stát nebo region AKT popřípadě následně
           odpovídající dodatek k programovým dokumentům.
   4.      Postup uvedený v odstavci 1 se nevztahuje na nepodstatné změny programových
           dokumentů, jimiž se provádějí technické úpravy, přerozdělení finančních prostředků
           v rámci orientačních přídělů na jednotlivé prioritní oblasti nebo zvýšení či snížení
           počátečního orientačního přídělu o méně než 20 % za předpokladu, že tyto změny
           nemají vliv na prioritní oblasti a cíle stanovené v těchto dokumentech. V takovém
           případě sdělí Komise provedené úpravy do jednoho měsíce Evropskému parlamentu
           a Radě.
   5.      V řádně odůvodněných zvláště naléhavých případech, jako jsou krize nebo
           bezprostřední ohrožení demokracie, právního státu nebo základních svobod, včetně
           případů uvedených v čl. 6 odst. 2, může být ke změně programových dokumentů
           uvedených v článku 5 použit postup uvedený v čl. 14 odst. 10.
                                            HLAVA III
                                           PROVÁDĚNÍ
                                             Článek 8
                                     Obecný rámec provádění
   Provádění pomoci poskytované zemím a regionům AKT řízené Komisí a EIB v rámci dohody
   z Cotonou se uskutečňuje v souladu s finančním nařízením uvedeným v čl. 10 odst. 2 vnitřní
   dohody (dále jen „finanční nařízení pro ERF“).
CS                                               18                                             CS
 ---pagebreak---                                         Článek 9
       Přijímání akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření
   1. Komise přijme v případě potřeby roční akční programy vycházející z orientačních
      programových dokumentů uvedených v článku 5.
      V případě opakovaných akcí může Komise přijmout také víceleté akční programy až
      na 3leté období.
      V případě potřeby lze přijmout určitou akci jako individuální opatření před nebo po
      přijetí ročních nebo víceletých akčních programů.
   2. Akční programy a individuální opatření připravuje Komise s partnerskou zemí nebo
      regionem, přičemž do příprav zapojí členské státy, které jsou zastoupeny na místě, a
      koordinuje je případně s ostatními dárci, zejména v případech společného
      programování, a s EIB.
      V akčních programech jsou upřesněny cíle každé akce, očekávané výsledky a hlavní
      činnosti, způsoby provádění, rozpočet a orientační časový harmonogram, všechna
      související podpůrná opatření a ujednání o monitorování výkonnosti.
      V akčních dokumentech je třeba uvést, jak jsou zohledňovány stávající nebo
      plánované činnosti EIB.
   3. V případech uvedených v čl. 4 odst. 3 a v případě neočekávaných potřeb může
      Komise přijmout zvláštní opatření.
   4. Akční programy a individuální opatření uvedené v odstavci 1, pro které finanční
      pomoc Unie přesáhne 10 milionů EUR, a zvláštní opatření, pro něž finanční pomoc
      Unie přesáhne 30 milionů EUR, přijímá Komise v souladu s postupem uvedeným
      v článku 14 tohoto nařízení.
      Tento postup se nevyžaduje u akčních programů a opatření, jejichž hodnota je nižší
      než výše uvedené hodnoty, a dále u nepodstatných změn. Nepodstatnými změnami se
      rozumí technické úpravy jako prodloužení prováděcího období, přerozdělování
      prostředků v rámci rozpočtového výhledu nebo zvýšení či snížení velikosti rozpočtu
      o méně než 20 % původního rozpočtu, pokud tyto změny nemají podstatný vliv na
      cíle původního akčního programu nebo opatření. V takovém případě akční programy
      a opatření a jejich nepodstatné změny přijímá Komise, která o nich informuje Výbor
      ERF ve lhůtě jednoho měsíce.
      V řádně odůvodněných a naléhavých situacích, jako jsou krize nebo bezprostřední
      ohrožení demokracie, právního státu, lidských práv nebo základních svobod, může
      Komise přijmout individuální nebo zvláštní opatření nebo pozměňovací návrhy
      stávajících akčních programů a opatření v souladu s postupem uvedeným v čl. 14
      odst. 10.
   5. Komise přijímá zvláštní akční programy pro podpůrné výdaje uvedené v čl. 6 odst. 2
      vnitřní dohody v souladu s postupem stanoveným v článku 14. Všechny změny
      v akčních programech pro podpůrné výdaje jsou přijímány v souladu s týmž
      postupem.
CS                                          19                                             CS
 ---pagebreak---    6.        U projektů citlivých z hlediska životního prostředí, zejména v případě významné
             nové infrastruktury, se na úrovni projektu provede vhodné prověření z hlediska
             životního prostředí, včetně dopadů na změnu klimatu a biologickou rozmanitost, a
             popřípadě se posoudí vliv na životní prostředí (EIA). Strategické posuzování vlivů na
             životní prostředí (SEA) se případně použije při provádění odvětvových programů.
             Zajistí se zapojení zúčastněných osob do hodnocení a posuzování vlivů na životní
             prostředí a přístup veřejnosti k výsledkům.
                                               Článek 10
                                  Dodatečné příspěvky členských států
   1.        Členské státy mohou z vlastního podnětu poskytnout Komisi nebo EIB dobrovolné
             příspěvky v souladu s čl. 1 odst. 9 vnitřní dohody, aby napomohly dosažení cílů
             dohody z Cotonou mimo sdílené spolufinancování. Tyto příspěvky neovlivňují
             celkový příděl finančních prostředků v rámci 11. ERF. Nakládá se s nimi stejně jako
             s pravidelnými příspěvky členských států podle čl. 1 odst. 2 vnitřní dohody
             s výjimkou článků 6 a 7 vnitřní dohody, pro něž mohou být v dvoustranné dohodě o
             příspěvcích stanovena zvláštní ustanovení.
   2.        Tyto prostředky se vyčleňují pouze v řádně odůvodněných případech, například
             v reakci na výjimečné okolnosti uvedené v čl. 4 odst. 3. V tomto případě se
             s dobrovolnými příspěvky svěřenými Komisi nebo EIB nakládá jako s účelově
             vázaným příjmem v souladu s finančním nařízením pro ERF.
   3.        Dodatečné finanční prostředky se začleňují do programování a přezkumu a do
             ročních akčních programů, individuálních a zvláštních opatření podle tohoto nařízení
             a zohledňují vlastní odpovědnost partnerské země nebo regionu.
   4.        Veškeré z toho vyplývající změny akčních programů, individuálních a zvláštních
             opatření přijímá Komise v souladu s článkem 9.
   5.        Členské státy, které svěří Komisi nebo EIB dodatečné dobrovolné příspěvky, aby
             napomohly dosažení cílů dohody z Cotonou, předem uvědomí o těchto příspěvcích
             Radu, Výbor ERF a Výbor pro investiční nástroj.
                                               Článek 11
                                          Daně, cla a poplatky
   Na pomoc Unie se nevztahují zvláštní daně, cla ani poplatky a poskytnutí této pomoci nevede
   k jejich výběru.
   Aniž je dotčen článek 31 přílohy IV dohody z Cotonou, mohou být takové daně, cla a
   poplatky způsobilé podle podmínek stanovených ve finančním nařízení pro ERF podle čl. 10
   odst. 2 vnitřní dohody.
CS                                                  20                                             CS
 ---pagebreak---                                                      Článek 12
                                        Ochrana finančních zájmů Unie
   1.       Komise přijme vhodná opatření, aby zajistila, že při provádění činností
            financovaných podle tohoto nařízení jsou chráněny finanční zájmy Evropské unie
            uplatňováním preventivních opatření proti podvodům, korupci a jakýmkoli jiným
            protiprávním činnostem, prostřednictvím účinných kontrol a v případě zjištěných
            nesrovnalostí prostřednictvím znovuzískání neoprávněně vyplacených částek, nebo
            popřípadě prostřednictvím restituce těchto částek, a je-li to vhodné, použitím
            účinných, přiměřených a odrazujících správních a finančních sankcí.
   2.       Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr jsou zmocněni ke kontrolám a ověřování
            všech dokumentů a ke kontrolám na místě u všech příjemců grantů, dodavatelů
            a subdodavatelů, kteří na základě tohoto nařízení obdrželi prostředky Unie.
   3.       Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) může provádět šetření, včetně
            kontrol a inspekcí na místě, v souladu s ustanoveními a postupy uvedenými
            v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/199928 a v nařízení Rady
            (Euratom, ES) č. 2185/9629, s cílem zjistit, zda nedošlo k podvodu, korupci nebo
            jakékoli jiné protiprávní činnosti poškozující finanční zájmy Evropské unie
            v souvislosti s dohodou o grantu, s rozhodnutím o přidělení grantu nebo se smlouvou
            týkající se financování v rámci tohoto nařízení.
   4.       Aniž jsou dotčena ustanovení odst. 1, 2 a 3, dohody o spolupráci s třetími zeměmi a
            mezinárodními organizacemi, smlouvy, dohody o grantech a rozhodnutí o přidělení
            grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahují ustanovení, která výslovně
            zmocňují Komisi, Účetní dvůr a úřad OLAF k provádění těchto auditů, kontrol a
            inspekcí na místě v souladu s jejich pravomocemi.
                                                     Článek 13
     Pravidla o státní příslušnosti a původu použitelná pro zadávání veřejných zakázek, grantů a
                                              jiných zadávacích řízení
   Pravidla o státní příslušnosti a původu použitelná pro zadávání veřejných zakázek, grantů a
   jiných zadávacích řízení stanoví článek 20 přílohy IV dohody z Cotonou.
                                                    HLAVA IV
                                        ROZHODOVACÍ POSTUPY
                                                     Článek 14
                                              Povinnosti Výboru ERF
   1.       Výbor ERF zřízený článkem 8 vnitřní dohody zaujímá stanoviska v souladu
            s postupem stanoveným v odstavci 3 a 10.
            Řízení Výboru ERF, na nichž jsou projednávány otázky týkající se EIB, se účastní
            pozorovatel z EIB.
   28
           Úř. věst. L 136, 31.5.1999, s. 1.
   29
           Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s. 2.
CS                                                       21                                      CS
 ---pagebreak---    2. Úkoly Výboru ERF zahrnují povinnosti uvedené v hlavách II a III tohoto nařízení:
      a)     programování pomoci Unie v rámci 11. ERF a přezkumy programování,
             zejména se zaměřením na celostátní a regionální strategie a strategie
             spolupráce uvnitř skupiny států AKT, a
      b)     sledování provádění pomoci Unie a členských států, zahrnující mimo jiné
             dopad pomoci na snižování chudoby, odvětvové aspekty, průřezová témata,
             fungování koordinace s členskými státy a jinými dárci na místní úrovni a
             pokrok, pokud jde o zásady účinnosti pomoci uvedené v článku 2.
   3. Pokud je Výbor ERF vyzván, aby zaujal stanovisko, předloží zástupce Komise
      Výboru ERF návrh opatření, která mají být přijata, ve lhůtách stanovených
      v jednacím řádu Výboru ERF. Výbor ERF zaujme stanovisko ve lhůtě, kterou může
      předseda stanovit s ohledem na naléhavost věci, tato lhůta však nepřesáhne 30 dní.
      Předtím, než Výbor ERF zaujme stanovisko, může jakýkoli člen Výboru ERF
      předkládat pozměňovací návrhy a předseda může předkládat pozměněná znění
      návrhu opatření.
      Předseda usiluje o nalezení řešení, která mají v rámci Výboru ERF co nejširší
      podporu. Předseda informuje Výbor ERF o tom, jakým způsobem byla zohledněna
      jednání a návrhy změn, zejména pokud jde o návrhy, které mají ve Výboru ERF
      většinovou podporu.
   4. Stanovisko se přijímá kvalifikovanou většinou uvedenou v čl. 8 odst. 3 vnitřní
      dohody, přičemž hlasům členských států je přidělena váha způsobem stanoveným
      v čl. 8 odst. 2 vnitřní dohody.
   5. Pokud Výbor ERF vydá kladné stanovisko, přijme Komise opatření, která jsou
      okamžitě použitelná.
   6. Pokud Výbor ERF vydá záporné stanovisko, Komise opatření nepřijme. Pokud jsou
      opatření považována za nezbytná, může předseda buď do dvou měsíců od vydání
      záporného stanoviska Výboru ERF předložit pozměněné znění návrhů opatření, nebo
      do jednoho měsíce od vydání uvedeného stanoviska předložit návrhy opatření
      odvolacímu výboru uvedenému v odstavci 9 k dalšímu projednání.
   7. Není-li vydáno žádné stanovisko, může Komise návrhy opatření přijmout,
      s výjimkou případů stanovených v níže uvedeném druhém pododstavci. Pokud
      Komise opatření nepřijme, může předseda výboru předložit Výboru ERF pozměněné
      znění těchto opatření.
      Komise opatření nepřijme, jestliže prostá většina členů Výboru ERF s opatřeními
      nesouhlasí. V tomto případě, pokud jsou opatření považována za nezbytná, může
      předseda buď do dvou měsíců od vydání záporného stanoviska Výboru ERF
      předložit pozměněné znění návrhů opatření, nebo do jednoho měsíce od vydání
      uvedeného stanoviska předložit návrhy opatření odvolacímu výboru uvedenému
      v odstavci 9 k dalšímu projednání.
CS                                          22                                           CS
 ---pagebreak---    8.       Pokud má být stanovisko Výboru ERF získáno písemným postupem, ukončí se
            postup bez výsledku, pokud tak rozhodne předseda nebo o to požádá prostá většina
            členů Výboru ERF ve lhůtě pro vydání stanoviska.
   9.       Odvolací výbor přijme na návrh Komise svůj jednací řád prostou většinou všech
            svých členů. V případě předložení věci odvolacímu výboru se uskuteční jeho
            zasedání, s výjimkou řádně odůvodněných případů, nejdříve 14 dní a nejpozději šest
            týdnů ode dne předložení věci. Aniž je dotčen odst. 3 první pododstavec, vydá
            odvolací výbor stanovisko do dvou měsíců ode dne předložení věci, a to na základě
            kvalifikované většiny stanovené v čl. 8 odst. 3 vnitřní dohody, přičemž hlasům
            členských států je přidělena váha způsobem stanoveným v čl. 8 odst. 2 vnitřní
            dohody. Zasedáním odvolacího výboru předsedá zástupce Komise.
            Předseda stanoví datum konání zasedání odvolacího výboru v úzké spolupráci se
            členy výboru, aby mohly členské státy, Komise a EIB s ohledem na otázky týkající
            se banky zajistit odpovídající zastoupení.
            Pokud odvolací výbor vydá kladné stanovisko, Komise opatření přijme. Pokud
            odvolací výbor žádné stanovisko nevydá, může Komise opatření přijmout. Pokud
            odvolací výbor vydá záporné stanovisko, Komise opatření nepřijme.
   10.      Pokud je odkazováno na tento odstavec, přijme Komise opatření, která jsou okamžitě
            použitelná, aniž by byla předtím předložena Výboru ERF, a zůstanou v platnosti po
            dobu trvání přijatého nebo změněného dokumentu, akčního programu nebo opatření.
            Předseda předloží opatření nejpozději 14 dní po jeho přijetí Výboru ERF k vyjádření
            stanoviska.
            Pokud Výbor ERF vydá záporné stanovisko v souladu s odstavci 3 a 4 tohoto článku,
            Komise opatření přijatá v souladu s prvním pododstavcem okamžitě zruší.
                                              Článek 15
                                        Africký mírový projekt
   Finanční prostředky na Africký mírový projekt se vyčleňují v rámci orientačních programů
   pro spolupráci uvnitř skupiny států AKT. Použijí se tyto zvláštní postupy:
   a)       na žádost Africké unie, potvrzenou Výborem velvyslanců AKT, připraví Komise
            akční programy, které podrobněji stanoví sledované cíle, rozsah a povahu možných
            zásahů a prováděcí opatření. Příloha akčního programu popisuje zvláštní
            rozhodovací postupy pro každý možný druh zásahu s ohledem na jeho povahu,
            rozsah a naléhavost;
   b)       tento akční program, včetně přílohy uvedené v pododstavci a), a veškeré jeho změny
            jsou projednány v příslušných přípravných pracovních skupinách Rady a
            v Politickém a bezpečnostním výboru a schváleny Výborem stálých zástupců
            kvalifikovanou většinou stanovenou v čl. 8 odst. 3 vnitřní dohody a poté přijaty
            Komisí;
   c)       akční program, s výjimkou přílohy uvedené v pododstavci a), je základem pro
            finanční dohodu, která se uzavírá mezi Komisí a Africkou unií;
CS                                                23                                            CS
 ---pagebreak---    d)       každý zásah, který má být podle finanční dohody proveden, podléhá předchozímu
            schválení Politickým a bezpečnostním výborem; příslušné přípravné pracovní
            skupiny Rady jsou informovány nebo konzultovány včas před předložením zásahů
            Politickému a bezpečnostnímu výboru v souladu se zvláštními rozhodovacími
            postupy podle pododstavce a), aby se zajistilo, že vedle vojenského a bezpečnostního
            rozměru budou zohledněny rovněž aspekty plánovaných opatření týkající se rozvoje;
   e)       Komise každoročně a na žádost Rady nebo Výboru ERF připraví pro informaci Rady
            a Výboru ERF zprávu o činnosti týkající se použití finančních prostředků, v níž
            rozliší závazky a platby v souvislosti s oficiální a jinou rozvojovou pomocí.
   Unie nadále zkoumá možnosti budoucích alternativních finančních zdrojů, včetně finančních
   zdrojů společné zahraniční a bezpečnostní politiky.
                                               Článek 16
                                      Výbor pro investiční nástroj
   1.       Výbor pro investiční nástroj zřízený pod záštitou EIB článkem 9 vnitřní dohody se
            skládá ze zástupců vlád členských států a zástupce Komise. K účasti jsou přizváni
            pozorovatel z generálního sekretariátu Rady a pozorovatel z Evropské služby pro
            vnější činnost. Každý členský stát, stejně jako Komise, jmenuje jednoho zástupce a
            určí jednoho náhradníka. S cílem zajistit kontinuitu práce výboru volí členové
            Výboru pro investiční nástroj předsedu tohoto výboru na období dvou let ze svých
            řad. EIB zajišťuje sekretariát výboru a podpůrné služby. Oprávněni hlasovat jsou
            pouze členové Výboru pro investiční nástroj jmenovaní členskými státy nebo jejich
            náhradníci.
            Rada přijme jednomyslně jednací řád Výboru pro investiční nástroj na základě
            návrhu vypracovaného EIB po konzultaci s Komisí.
            Výbor pro investiční nástroj rozhoduje kvalifikovanou většinou. Hlasům je přidělena
            váha způsobem stanoveným v článku 8 vnitřní dohody.
            Výbor pro investiční nástroj se schází nejméně čtyřikrát ročně. Další zasedání mohou
            být svolána na žádost EIB nebo členů výboru v souladu s jeho jednacím řádem.
            Výbor pro investiční nástroj může navíc zaujmout stanovisko písemným postupem
            za podmínek stanovených ve svém jednacím řádu.
   2.       Výbor pro investiční nástroj schvaluje:
            a)     operační pokyny pro provádění investičního nástroje;
            b)     investiční strategie a plány činnosti investičního nástroje, a to na základě cílů
                   dohody z Cotonou a obecných zásad rozvojové politiky Unie;
            c)     výroční zprávy investičního nástroje;
            d)     veškeré dokumenty týkající se obecné politiky investičního nástroje, včetně
                   hodnotících zpráv.
   3.       Výbor pro investiční nástroj zaujímá stanoviska:
CS                                                 24                                                CS
 ---pagebreak---       a)    k návrhům na poskytnutí úrokového příspěvku podle čl. 2 odst. 7 a čl. 4 odst. 2
            písm. b) přílohy II dohody z Cotonou. V těchto případech zaujme Výbor pro
            investiční nástroj rovněž stanovisko k použití tohoto úrokového příspěvku;
      b)    k návrhům na investice prostřednictvím investičního nástroje do jakéhokoli
            projektu, k němuž Komise zaujala záporné stanovisko;
      c)    k jiným návrhům týkajícím se investičního nástroje na základě obecných zásad
            stanovených v operačních pokynech.
      S cílem urychlit schvalovací postup pro malé operace může Výbor pro investiční
      nástroj zaujmout kladné stanovisko k návrhům EIB na celkový příděl (úrokové
      příspěvky, technická pomoc) nebo celkový souhlas (půjčky, spravedlnost), které EIB
      následně, bez dalšího stanoviska Výboru pro investiční nástroj nebo Komise, přidělí
      jednotlivým projektům podle kritérií stanovených v rámci celkového
      přídělu/schválení, včetně maximální výše dílčího přídělu úrokového příspěvku pro
      jednotlivé projekty.
      Kromě toho mohou řídící orgány EIB čas od času požádat Výbor pro investiční
      nástroj, aby zaujal stanovisko ke všem návrhům financování nebo k určitým
      kategoriím návrhů financování.
   4. EIB odpovídá za to, že Výboru pro investiční nástroj jsou včas předloženy veškeré
      záležitosti, jež vyžadují jeho schválení nebo stanovisko podle odstavců 1, 2 a 3.
      Každý návrh, který je Výboru pro investiční nástroj předložen za účelem vyjádření
      stanoviska, musí splňovat příslušná kritéria a zásady stanovené v operačních
      pokynech investičního nástroje.
   5. EIB úzce spolupracuje s Komisí a případně koordinuje svou činnost s dalšími dárci.
      Zejména:
      a)    EIB připravuje nebo reviduje společně s Komisí operační pokyny pro
            provádění investičního nástroje uvedené v odst. 2 písm. a). EIB odpovídá za
            dodržování pokynů a zajišťuje, aby projekty, které podporuje, splňovaly
            mezinárodní sociální a environmentální normy a byly v souladu s cíli dohody
            z Cotonou, s obecnými zásadami rozvojové politiky Unie a s příslušnými
            strategiemi spolupráce s danou zemí nebo regionem;
      b)    EIB žádá Komisi o stanovisko při přípravě investičních strategií, plánů činnosti
            a dokumentů týkajících se obecné politiky;
      c)    EIB informuje Komisi o projektech, které spravuje, v souladu s čl. 18 odst. 1.
            EIB žádá Komisi ve fázi posuzování projektů o stanovisko ke shodě projektů
            s příslušnou strategií spolupráce s určitou zemí či regionem nebo případně
            s obecnými cíli investičního nástroje;
      d)    s výjimkou úrokových příspěvků spadajících pod celkový příděl podle odst. 3
            písm. a) žádá EIB ve fázi posuzování projektů Komisi rovněž o souhlas
            s jakýmkoli návrhem na úrokový příspěvek předloženým Výboru pro investiční
            nástroj, pokud jde o jeho soulad s čl. 2 odst. 7 a čl. 4 odst. 2 přílohy II dohody
            z Cotonou a s kritérii stanovenými v operačních pokynech investičního
            nástroje.
CS                                          25                                                 CS
 ---pagebreak---       Pokud Komise do tří týdnů od předložení návrhu neoznámí záporné stanovisko
      k návrhu, má se za to, že k návrhu zaujala kladné stanovisko nebo že s návrhem
      souhlasí. Pokud jde o stanoviska k projektům finančního nebo veřejného sektoru a
      o souhlas s úrokovými příspěvky, může Komise požádat, aby jí byl konečný návrh
      projektu předložen k vyjádření stanoviska nebo ke schválení dva týdny předtím, než
      je zaslán Výboru pro investiční nástroj.
   6. EIB nepřikročí k žádnému opatření podle odstavce 3, pokud Výbor pro investiční
      nástroj nezaujme kladné stanovisko.
      Pokud Výbor pro investiční nástroj zaujme kladné stanovisko, rozhodne EIB
      o návrhu v souladu s vlastními postupy. Zejména může rozhodnout, že návrh nebude
      uskutečněn. EIB pravidelně informuje Výbor pro investiční nástroj a Komisi
      o případech, kdy se rozhodla návrhy neuskutečnit.
      O půjčkách z vlastních zdrojů a o investicích v rámci investičního nástroje, pro které
      není vyžadováno stanovisko Výboru pro investiční nástroj, rozhoduje EIB v souladu
      s vlastními postupy a v případě investičního nástroje v souladu s operačními pokyny
      investičního nástroje a investičními strategiemi schválenými Výborem pro investiční
      nástroj.
      Bez ohledu na záporné stanovisko Výboru pro investiční nástroj k návrhu na
      poskytnutí úrokového příspěvku může EIB poskytnout danou půjčku bez přiznání
      úrokového příspěvku. EIB pravidelně informuje Výbor pro investiční nástroj a
      Komisi o každém případě, kdy se rozhodne takto postupovat.
      EIB může za podmínek stanovených v operačních pokynech investičního nástroje a
      za podmínky, že základní účel půjčky nebo investice v rámci investičního nástroje
      zůstane nezměněn, rozhodnout o změně podmínek půjčky nebo investice v rámci
      investičního nástroje, k níž Výbor pro investiční nástroj zaujal kladné stanovisko
      podle odstavce 3, nebo každé půjčky, k níž Výbor pro investiční nástroj zaujal kladné
      stanovisko, pokud jde o úrokové příspěvky. EIB může zejména rozhodnout o zvýšení
      objemu půjčky nebo investice v rámci investičního nástroje až o 20 %.
      Toto zvýšení může mít u projektů s úrokovými příspěvky podle čl. 2 odst. 7
      přílohy II dohody z Cotonou za následek poměrný nárůst úrokového příspěvku. EIB
      pravidelně informuje Výbor pro investiční nástroj a Komisi o každém případě, kdy se
      rozhodne takto postupovat. U projektů spadajících pod čl. 2 odst. 7 přílohy II dohody
      z Cotonou, u kterých bylo požádáno o zvýšení úrokového příspěvku, je Výbor pro
      investiční nástroj požádán o stanovisko předtím, než EIB učiní další kroky.
   7. EIB spravuje investice prostřednictvím investičního nástroje a veškeré prostředky
      držené na účet investičního nástroje v souladu s cíli dohody z Cotonou. Může se
      zejména podílet na činnosti řídících a dozorčích orgánů právnických osob, v nichž
      investiční nástroj investuje, a může v souladu s operačními pokyny uzavírat
      vyrovnání, udílet absolutorium a měnit práva, která má na účet investičního nástroje.
CS                                          26                                               CS
 ---pagebreak---                                              HLAVA V
                                   ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
                                              Článek 17
                                    Účast třetí země nebo regionu
   Za účelem zajištění soudržnosti a účinnosti pomoci Unie může Komise rozhodnout, že
   rozvojové země, které nepatří mezi státy AKT, a subjekty pro regionální integraci s účastí
   států AKT, které podporují regionální spolupráci a integraci a jsou způsobilé pro pomoc Unie
   podle jiných finančních nástrojů Unie pro vnější činnost, a pokud je příslušný projekt nebo
   program regionální nebo přeshraniční povahy v souladu s článkem 6 přílohy IV dohody
   z Cotonou, jsou způsobilé k financování podle čl. 1 odst. 2 písm. a) bodu i) vnitřní dohody,.
   Zámořské země a území způsobilé pro pomoc Unie podle rozhodnutí […] a nejvzdálenější
   regiony Unie se mohou také účastnit projektů nebo programů regionální spolupráce; finanční
   prostředky umožňující účast těchto území nebo nejvzdálenějších regionů doplňují finanční
   prostředky podle čl. 1 odst. 2 písm. a) bodu i) vnitřní dohody. Měl by být zohledněn cíl
   posílené spolupráce mezi členskými státy, jejich nejvzdálenějšími regiony, zámořskými
   zeměmi a územími a zeměmi AKT a popřípadě by měly být zřízeny koordinační mechanismy.
   Ustanovení týkající se tohoto financování a typů financování uvedených v 11. finančním
   nařízení je možné zahrnout do strategických dokumentů a víceletých orientačních programů a
   do akčních programů a opatření uvedených v článku 9 tohoto nařízení.
                                              Článek 18
                     Sledování a hodnocení pomoci z ERF a podávání zpráv o ní
   1.       Komise a EIB pravidelně monitorují své akce a přezkoumávají pokrok v dosahování
            očekávaných výsledků. Komise bude také vyhodnocovat dopad a účinnost svých
            odvětvových politik a akcí a účinnost programování, případně prostřednictvím
            nezávislých externích hodnocení. Hodnocení by mělo vycházet ze zásad
            osvědčených postupů stanovených Výborem pro rozvojovou pomoc OECD, aby se
            Komise přesvědčila, zda jsou plněny konkrétní cíle, případně s přihlédnutím
            k rovnosti pohlaví, a aby zformulovala doporučení pro zlepšení budoucích operací.
            EIB prostřednictvím postupů stanovených v operačních pokynech pro investiční
            nástroj pravidelně informuje Komisi o provádění projektů financovaných ze zdrojů
            11. ERF, které spravuje.
   2.       Komise zasílá své zprávy o hodnocení pro informaci členským státům
            prostřednictvím Výboru ERF a EIB. Výsledky se použijí jako zpětná vazba pro
            sestavování programů a přidělování zdrojů.
   3.       Do fáze hodnocení pomoci Unie poskytované na základě tohoto nařízení zapojí
            Komise ve vhodné míře příslušné zúčastněné subjekty a může případně usilovat
            o provádění společných hodnocení s členskými státy, ostatními dárci a partnery v
            rámci rozvojové spolupráce.
   4.       Komise přezkoumává pokrok dosažený při provádění 11. ERF a počínaje
            rokem 2016 předkládá Radě jednou za dva roky zprávu o provádění a výsledcích a
            pokud možno o hlavních závěrech a dopadech finanční pomoci Unie. Zpráva Komise
CS                                                27                                             CS
 ---pagebreak---             se zasílá rovněž Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu
            výboru a Výboru regionů.
   5.       Zpráva vypracovaná jednou za dva roky obsahuje informace za předchozí rok
            týkající se financovaných opatření, výsledků monitorování a hodnocení, zapojení
            příslušných partnerů v rámci rozvojové spolupráce a harmonizace s jejich činností a
            informace o provádění závazků a prostředků na platby rozdělené podle jednotlivých
            zemí, regionů a oblastí spolupráce.
   6.       Zpráva hodnotí výsledky pomoci, přičemž se pro posouzení úlohy této pomoci při
            naplňování cílů dohody z Cotonou v co nejvyšší míře použijí konkrétní a měřitelné
            ukazatele. Zpráva odráží hlavní ponaučení a naplňování doporučení z hodnocení
            z předešlých let.
   7.       Unie a členské státy provádějí přezkum výkonnosti za účelem zhodnocení stupně
            uskutečnění závazků a plateb a výsledků a dopadu poskytované pomoci. Přezkum se
            uskutečňuje na základě návrhu Komise.
   8.       EIB poskytuje Výboru pro finanční nástroj informace o pokroku dosaženém při
            naplňování cílů investičního nástroje. Podle článku 6b přílohy II dohody z Cotonou
            se v polovině období a na konci doby trvání 11. ERF provede společný přezkum
            celkové výkonnosti investičního nástroje. Přezkum v polovině období provede
            nezávislý externí odborník ve spolupráci s EIB a tento přezkum je zpřístupněn
            Výboru pro investiční nástroj.
                                             Článek 19
                Výdaje na opatření v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti
   Odhad celkových ročních výdajů na opatření v oblasti změny klimatu a biologické
   rozmanitosti bude proveden na základě přijatých orientačních programových dokumentů.
   Finanční prostředky přidělené v rámci ERF jsou předmětem každoročního systému sledování
   založeného na metodologii OECD („ukazatele z Ria“), aniž by bylo vyloučeno použití
   přesnějších metodik, jsou-li dostupné; tento systém je začleněn do stávající metodiky řízení
   výkonnosti programů EU, aby bylo možné vyčíslit výdaje vztahující se k opatřením v oblasti
   změny klimatu a biologické rozmanitosti na úrovni akčních programů, individuálních a
   zvláštních opatření uvedených v článku 9 a zaznamenaných do hodnocení a dvouletých zpráv.
                                             Článek 20
                                 Evropská služba pro vnější činnost
   Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím Rady 2010/427/EU o organizaci a
   fungování Evropské služby pro vnější činnost.
                                             Článek 21
                                         Přechodná opatření
   Do vstupu vnitřní dohody o 11. ERF v platnost jsou přechodná opatření ve formě akčních
   programů, individuálních opatření, zvláštních opatření a konkrétních akčních programů pro
   podpůrné výdaje uvedených v článku 9 financována z překlenovacího nástroje pro 11. ERF,
   který tvoří zůstatky z předešlých ERF a finanční prostředky uvolněné z projektů v rámci
CS                                               28                                             CS
 ---pagebreak---    těchto ERF. Tento překlenovací nástroj může zahrnovat také granty pro financování
   úrokových subvencí a projektové technické pomoci podle článku 2 písm. d) vnitřní dohody.
   Cílem těchto přechodných opatření je usnadnit provádění programových dokumentů.
   Finanční prostředky uvolněné v rámci tohoto překlenovacího nástroje jsou začleněny do
   11. ERF. Příspěvky členských států stanovené v čl. 1 odst. 2 písm. a) vnitřní dohody o 9. a
   10. ERF se úměrně tomu sníží.
   Za účelem provádění těchto přechodných opatření se finanční nařízení pro 10. ERF používá
   do vstupu finančního nařízení pro 11. ERF v platnost.
                                            Článek 22
                                          Vstup v platnost
   Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské
   unie.
   Použije se ode dne 1. ledna 2014 do posledního dne použitelnosti vnitřní dohody.
   Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
   V Bruselu dne
                                               za Radu
                                               předseda
CS                                               29                                            CS