title: Proposal for a Regulation of the European Parliament and of the Council creating a European order for payment procedure

text:
                     KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
                                                      V Bruselu dne 21.9.2005
                                                      KOM(2004)173 v konečném znění/4
                                                      2004/0055(COD)
   ADDENDUM 2
   Concerne les versions linguistiques des
   nouveaux Etats membres
                                               Návrh
                    NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
                     kterým se zavádí postup pro evropský platební rozkaz
                                        (předložený Komisí)
CS                                                                                CS
 ---pagebreak---                                              DŮVODOVÁ ZPRÁVA
   1.       ÚVOD A SOUVISLOSTI
   1.1.     Úvod
   Vstupem v platnost Amsterodamské smlouvy si Evropská unie vytyčila cíl postupně zavádět
   oblast svobody, bezpečnosti a práva mezi jiným přijetím opatření na poli soudní spolupráce
   v občanských věcech. Podle čl. 65 odst. c) Smlouvy o založení Evropského společenství
   budou taková opatření zahrnovat odstranění překážek řádného fungování občanských řízení,
   pokud to bude nutné podporou slučitelnosti pravidel občanského řízení použitelných
   v členských státech.
   Vídeňský akční plán Rady a Komise, který Rada přijala v roce 19981, vyzval k vymezení
   pravidel občanského řízení, která se musí naléhavě přiblížit pro účely usnadnění přístupu ke
   spravedlnosti pro evropské občany a pro prozkoumání vytvoření dalších opatření ke zlepšení
   slučitelnosti občanského řízení.
   V závěrech zasedání Evropské rady v Tampere v roce 19992 byly Rada a Komise vyzvány,
   aby připravily zákonná pravidla o těch náležitostech občanského řízení, která napomáhají
   hladké soudní spolupráci a lepšímu přístupu k zákonům. Na seznam záležitostí, které
   opravňují takové legislativní iniciativy, byly konkrétně zahrnuty peněžní platební rozkazy.
   Společný program Komise a Rady o opatřeních k realizaci zásady vzájemného uznávání
   rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, který Rada přijala dne 30. listopadu 20003,
   vyčlenil jako jednu z priorit Společenství zrušení doložky vykonatelnosti pro nesporné
   nároky. Tento program se jasně zaměřuje na usnadnění uznávání a vynucení rozsudků, rovněž
   uvádí přibližování procesního práva jako doprovodné opatření, které může v některých
   oblastech být nutnou podmínkou žádoucího pokroku při pokusu o postupné odstranění
   každého řízení doložky vykonatelnosti. Právě na tomto pozadí dokument zdůrazňuje, že
   v některých oblastech, zejména s ohledem na vymáhání nesporných nároků, může zrušení
   doložky vykonatelnosti přijmout formu zavedení skutečného evropského exekučního titulu,
   který se získá na základě konkrétního, jednotného nebo harmonizovaného postupu
   stanoveného ve Společenství4. Je však třeba zdůraznit, že zrušení doložky vykonatelnosti a
   harmonizace procesního práva jsou dvě rozdílné věci, i když jdou ruku v ruce ve výše
   uvedené části programu. První z nich předpokládá doručení rozhodnutí a týká se přístupu
   k vynucení v jiném členském státu, zatímco druhá se týká přístupu ke spravedlnosti za účelem
   obdržení rozhodnutí bez ohledu na to, zda musí být vynuceno v zahraničí. Tyto záležitosti
   jsou ve své podstatě samostatné a lze je nezávisle řešit jako takové, jak dokládají závěry
   z Tampere, které se zabývají oběma z nich, aniž by mezi nimi vytvářely vazbu.
   1
           Úř. věst. C 19, 23.1.1999, s. 1, odst. 41 písm. d).
   2
           Závěry předsednictví, bod 38.
   3
           Úř. věst. C 12, 15.1.2001, s. 1.
   4
           Oddíl II A 2 b programu. Ačkoli v tomto oddílu není žádná zmínka o postupu pro platební rozkaz (ani
           žádného jiného konkrétního postupu), pozdější odkaz na návrh Evropského exekučního titulu pro
           nesporné nároky v prvním stádiu realizace v oddíle III A dokazuje, že se v tomto ohledu předpokládala
           harmonizace, zejména pro vymáhání nesporných nároků.
CS                                                          2                                                    CS
 ---pagebreak---    Komise se rozhodla usilovat o oba cíle– vzájemné uznávání rozhodnutí o nesporných
   nárocích na straně jedné a vytvoření konkrétního postupu získání rozhodnutí o nesporných
   nárocích na straně druhé – ve dvou různých legislativních nástrojích. Tato strategie sestávající
   ze dvou úrovní nepředstavuje nebezpečí přesahu nebo rozporů mezi oběma projekty, protože
   jsou jasně ohraničeny přísným omezením na předcházející stádia (vytvoření postupu pro
   platební rozkaz) a po (uznání a vynucení) doručení vynutitelného rozhodnutí. Tento přístup
   naopak nabízí celou řadu významných výhod oproti legislativní iniciativě, která oba ohledy
   spojuje. Dovoluje například širší rozsah uplatnění zrušení doložek vykonatelnosti tím, že ho
   rozšiřuje na všechny rozsudky vynesené za situace ověřitelné nepřítomnosti jakékoli pře
   týkající se podstaty a rozsahu dluhu a nikoli jen na rozhodnutí v jednom konkrétním řízení.
   V dubnu 2002 předložila Komise návrh nařízení Rady, kterým se zavádí evropský exekuční
   titul pro nesporné nároky5, který stanovuje odstranění přechodných opatření pro všechny
   vynutitelné zákonné nároky za podmínky, že dojde k vyhovění celé řadě minimálních
   procesních norem týkajících se doručování dokumentů. Současný návrh představuje druhou
   část výše popsané strategie.
   1.2.      Zelená kniha o postupu pro evropský platební rozkaz a opatření ke
             zjednodušení a urychlení soudních sporů o nárocích malého rozsahu
   Přijetí tohoto návrhu předcházely rozsáhlé konzultace členských států i všech
   zainteresovaných stran občanské společnosti. Zelená kniha o postupu pro evropský platební
   rozkaz a opatření ke zjednodušení a urychlení soudních sporů o nárocích malého rozsahu
   předložená Komisí dne 20. prosince 20026 poskytla přehled v současnosti existujících modelů
   postupů platebního rozkazu podle zákonných úprav členských států. Na základě srovnávací
   studie o tom, jak členské státy řeší relevantní procesní záležitosti, formulovala velké množství
   otázek týkajících se žádoucího rozsahu a vlastností evropského nástroje. Nejzákladnější
   otázky obsažené v Zelené knize lze shrnout takto:
   –         Měl by být evropský nástroj postupu pro platební rozkaz uplatnitelný pouze na
             přeshraniční případy nebo také na čistě vnitřní soudní spory?
   –         Pro jaké typy nároků by měl být evropský platební rozkaz k dispozici? Měl by být
             rozsah uplatnění omezen na peněžní nároky a pokud ano, měly by být vyloučeny
             nějaké další dílčí kategorie peněžních nároků?
   –         Existuje potřeba konkrétních pravidel mezinárodní soudní pravomoci nebo dokonce
             přisuzování soudní pravomoci v členských státech?
   –         Měl by postup pro evropský platební rozkaz vyžadovat předložení důkazů ve formě
             dokumentů, o které se opírá daný nárok, a zahrnovat zkrácené posouzení podstaty
             nároku soudem, nebo by měl být jednoduchý popis nároku a nepřítomnost námitek
             dostačující pro vydání vynutitelného rozhodnutí?
   –         Měla by mít žalovaná strana možnost nárok napadnout a způsobit přenos věci do
             běžného řízení jednou či dvakrát?
   5
           KOM (2002) 159 v konečném znění, Úř. věst C 203 E, 27.8.2002, s. 86.
   6
           KOM (2002) 746 v konečném znění.
CS                                                   3                                              CS
 ---pagebreak---    Komise obdržela přibližně 60 odpovědí od členských států a od jiných zainteresovaných stran
   zastupujících podniky, spotřebitele a právní profese. Tyto odezvy na Zelenou knihu, které
   byly dále projednány na veřejném slyšení uspořádaném Komisí dne 26. června 2003,
   odhalily, že vytvoření postupu pro evropský platební rozkaz je považováno téměř jednohlasně
   za krok vpřed ve vytváření oblasti svobody, bezpečnosti a práva.
   Evropský parlament ve svém usnesení o Zelené knize7 vřele přijal iniciativu Komise.
   Připomněl politický cíl stanovený na zasedání Evropské rady v Tampere zavést společná
   evropská pravidla pro rychlé a účinné vymáhání nesporných dluhů a zdůraznil obrovskou
   důležitost tohoto projektu pro všechny hospodářské provozovatele, kteří mají zájem na
   řádném fungování vnitřního trhu. Stanovisko parlamentu se do značného rozsahu shoduje
   s charakteristikami tohoto návrhu, například pokud jde o volbu nařízení jako vhodného
   nástroje a skutečnosti, že postup evropského platebního rozkazu by měl představovat
   alternativu stávajících postupů podle vnitrostátního práva členských států.
   Evropských hospodářský a sociální výbor ve svém stanovisku o Zelené knize8 důrazně
   přivítal iniciativu Komise zahájit konzultace o této záležitosti. Považoval zavedení rychlého,
   účinného a spravedlivého postupu pro platební rozkaz za klíčovou složku základního práva
   přístupu ke spravedlnosti a podpořil a vyzval Komisi k předložení legislativního návrhu na
   zavedení standardního evropského postupu.
   V následujících částech tohoto zdůvodnění budou uvedeny odkazy na reakce na podrobné
   otázky v Zelené knize a způsob, jak byly zohledněny při přípravě tohoto návrhu, zejména
   v připomínkách ke konkrétním článkům.
   2.        CÍLE A ROZSAH
   2.1.      Celkový cíl
   2.1.1.    Význam účinného mechanismu pro vymáhání nesporných nároků
   Potvrzenou zkušeností získanou v praxi je, že hlavním účelem významného procenta
   soudních řízení v členských státech není získání pravomocného, nestranného rozhodnutí
   o sporných otázkách skutečnosti nebo zákona. Spíše stále více přestává být výjimkou a stává
   se pravidlem, že při ověřitelné nepřítomnosti jakéhokoli sporu se musí věřitel obrátit na
   soudní moc, aby získal vynutitelné právo, které mu umožní vymoci pohledávku, které dlužník
   není ochoten nebo prostě schopen dostát, a to prostřednictvím nucené exekuce. V roce 2000
   zahájila Komise studii konkrétních postupů u nároků malého rozsahu v členských státech.
   Dotazník rozeslaný v této souvislosti členským státům rovněž obsahoval některé otázky
   ohledně nesporných nároků. Odpovědi členských států ukazují, že tam, kde jsou k dispozici
   vyčerpávající statistické údaje, se procento nesporných nároků pohybuje mezi zhruba 50 %
   a více než 80 % ze všech případů řešených obvyklými soudy nižších instancí v občanských
   věcech9.
   7
           Dosud nezveřejněno.
   8
           CESE 742/2003, přijato dne 18. června 2003.
   9
           Evelyne Serverin (Directeur de recherche au CNRS IDHE-ENS CACHAN), Des Procedures de
           traitement judiciares des demandes de faible importance ou non contestées dans les droits des Etats-
           Membres de l’Union Européenne, Cachan 2001, s. 30.
CS                                                      4                                                       CS
 ---pagebreak---    Rychlé vymáhání nesplacených dluhů, jejichž odůvodnění není zpochybněno, má obrovskou
   důležitost pro hospodářské provozovatele v Evropské unii a pro řádné fungování vnitřního
   trhu. Právní rámec, který nezaručuje přístup věřitele k rychlému vyrovnání nesporných
   nároků, může způsobit pro dlužníky nedobytných dluhů určitý stupeň beztrestnosti
   a poskytnout tak stimul pro úmyslné zadržování plateb k vlastnímu prospěchu10. Pozdní
   platby jsou hlavním důvodem platební neschopnosti, která ohrožuje přežití podniků, zejména
   malých a středních podniků, a vede k velkým ztrátám pracovních míst. Potřeba zapojit se do
   zdlouhavého, nešikovného a nákladného soudního řízení i kvůli vymáhání nesporných dluhů
   nutně posílí tyto škodlivé hospodářské vlivy.
   Tato situace představuje pro soudní systémy členských států výzvu o několika rozměrech.
   Velkou důležitost získalo rozlišení skutečně sporných případů v co nejranějším stádiu řízení
   od těch, kde žádný opravdový právní spor není. Takové rozlišení je nutnou, i když nikoli
   dostatečnou podmínkou pro účinné využití omezených zdrojů přidělených soudům. Umožní
   jim, aby se zaměřily na sporné soudní spory a aby je rozhodly v přiměřené lhůtě. Tohoto
   žádoucího výsledku lze však dosáhnout pouze, pokud je k dispozici rychlý a účinný postup
   pro nesporné nároky a pokud vede k úlevě soudnictví, která je nezbytná pro prevenci
   značného nahromadění případů. Když tedy vezmeme v úvahu jen počet nesporných případů
   zmíněný výše, je existence procesní zákonné úpravy zajišťující jejich účinné rozhodování
   určujícím faktorem pro výkon soudnictví jako celku.
   2.1.2.    Definice postupu pro platební rozkaz
   Všechny členské státy se pokoušejí řešit otázku hromadného vymáhání nesporných nároků
   prostřednictvím soudů ze svých vnitrostátních pohledů v rámci svých procesních systémů
   a tradic. Není tedy překvapením, že se navržená řešení velmi liší jak ve své technické
   podstatě, tak v úspěšnosti. V některých členských státech jsou hlavními nástroji pro řešení
   nesporných nároků rozsudky v nepřítomnosti, zvláštní zkrácená řízení v rámci struktury
   obvyklého postupu v občanských věcech nebo dokonce provizorní opatření, které jsou zpola
   definitivní, protože v praxi zřídka vedou k hlavnímu řízení.
   Ve většině členských států se však konkrétní postup pro platební rozkaz prokázal jako zvlášť
   cenný nástroj pro zajištění rychlého a nákladově efektivního vymáhání nároků, které nejsou
   právně sporné. K dnešnímu dni má jedenáct členských států (Rakousko, Belgie, Finsko,
   Francie, Německo, Řecko, Itálie, Lucembursko, Portugalsko, Španělsko, Švédsko) takový
   postup jako nedílnou součást občanské legislativy, z nichž francouzský injonction de payer
   a německý Mahnverfahren jsou nejvyhlášenějšími příklady. V nedávných letech došlo vlastně
   k zavedení platebních rozkazů ve dvou členských státech (Španělsko, Portugalsko), které
   dosud v minulosti nenabídly svým věřitelům vynutitelné právo tohoto charakteru. Tento vývoj
   svědčí o narůstajícím přijímání tohoto typu postupu v Evropské unii.
   Postupy pro platební rozkaz existující v členských státech se značně liší ve vztahu k takovým
   rozhodujícím ohledům, jako je rozsah uplatnění, přiznání pravomoci vydat rozkaz nebo
   formální a hmotné požadavky pro získání příznivého rozhodnutí. Bez ohledu na tyto rozpory
   mezi stávajícími modely právní úpravy všechny sdílejí následující charakteristické rysy, které
   mohou sloužit jako náležitosti definice postupu pro platební rozkaz.
   10
           Na základě výsledků studie provedené na žádost Komise v roce 1994 („Průzkum opožděných
           evropských plateb“ – Intrum Justitia) Komise ve svém sdělení Radě a Evropskému parlamentu „K vyšší
           účinnosti při získávání a vynucování rozsudků v Evropské unii“ odhadla podíl záměrných zpoždění
           plateb v Evropské unii na 35 %. Úř. věst. C 33, 31.1.1998, s. 3, odst. 38.
CS                                                        5                                                   CS
 ---pagebreak---    Při podání žádosti žalující stranou soud nebo jiný kompetentní orgán rozhoduje o daném
   nároku ex parte, tedy bez předchozí možnosti účasti žalované strany. Toto rozhodnutí je
   doručeno žalované straně s pokynem vyhovět rozkazu nebo nárok napadnout v určité časové
   lhůtě. Jestliže žalovaná strana neučiní ani jedno, platební rozkaz se stává vynutitelným. Pouze
   pokud žalovaná strana podá žalobní odpověď, je případ předán do běžného řízení. Oproti
   obvyklým procesním pravidlům tedy břemeno zahájení řízení odpůrců spočívá na adresátovi
   platebního rozkazu. Tento přesun zodpovědnosti, který se ve francouzštině nazývá „inversion
   du contentieu“, spolu s ochranou práv na obhajobu obsažených v možnosti zabránit vzniku
   vynutitelného práva vytváří základní charakteristiku postupu pro platební rozkaz.
   2.2.     Rozsah
   2.2.1.   Potřeba konání na úrovni Společenství
   Zdá se, že je zcela zřejmé, že trvání a náklady běžného občanského řízení, které jsou
   nepřiměřené pro nároky, kde neexistuje žádný právní spor, jsou ještě více nepřiměřené
   u přeshraničních případů. Neznalost právních systémů jiných členských států a následná
   potřeba porady s právníkem, zdlouhavé doručování soudních dokumentů stranám v jiném
   členském státu, než ve kterém je vedeno řízení, a náklady na překlad jsou pouze
   nejviditelnější faktory, které komplikují život věřitelů u přeshraničních nároků. Tyto
   problémy v sobě zahrnuje každý přeshraniční soudní spor bez ohledu na to, zda jde o sporný
   nebo nesporný nárok. Přesto však rozdíl mezi rychlým postupem vynucení, který je
   k dispozici pro výhradně vnitrostátní soudní procesy, a mezi průtahy a náklady vzniklými
   v případech, kdy mají strany sídlo v různých členských státech, dosahuje nepřijatelného
   rozsahu, jestliže daný nárok navíc ani není napadnut žalovanou stranou. Tato situace
   zvýhodňuje dlužníky nedobytných dluhů v přeshraničních vztazích a může odrazovat
   hospodářské provozovatele od rozšiřování svých aktivit za hranice původního členského státu
   a omezovat tak obchodní operace mezi členskými státy. Dokonce i existence účinného
   vnitrostátního postupu pro vymáhání nezpochybněných dluhů v každém členském státu –
   dlouhá cesta od současné situace, protože i v těch členských státech, které znají postup pro
   platební rozkaz, je často nepřijatelný nebo neproveditelný v případech, kdy má žalovaná
   strana sídlo v zahraničí – by nebyla nutně rozhodujícím zlepšením, protože zásadní rozdíly
   mezi takovými postupy a jejich neznalost představují samy o sobě významné překážky
   vyřešení přeshraničních případů. Jednotný platební rozkaz bude velkým zlepšením při
   poskytování snazšího přístupu k účinné spravedlnosti.
   2.2.2.   Rozsah návrhu
   Z výše uvedených důvodů je potřeba jednotného evropského postupu vymáhání nesporných
   nároků nejvýraznější s ohledem na přeshraniční soudní spory. Komise by však považovala
   omezení rozsahu uplatnění tohoto postupu pouze na přeshraniční případy nejen za nevhodné,
   ale dokonce za brzdící.
   Článek 65 Smlouvy o založení Evropského společenství přiznává Společenství zákonodárné
   pravomoci s ohledem na soudní spolupráci v občanských věcech s přeshraničními dopady do
   rozsahu nezbytného pro řádné fungování vnitřního trhu. Zatímco je existence přeshraničních
   dopadů nutným požadavkem pravomoci Společenství, neznamená to, že pravidla, která lze
   přijmout na tomto základě, by mohla být uplatňována pouze u přeshraničních soudních sporů,
   tj. u případů s konkrétním přeshraničním charakterem. To by byl příliš úzký výklad
   ustanovení, který jeho formulace nevyžaduje. Vědomé používání otevřenější terminologie
   věcí s přeshraničními dopady v konkrétním kontextu článku 65 umožňuje určitou pružnost
CS                                                 6                                               CS
 ---pagebreak---    přijmout zákonnou úpravu, která řídí více než přeshraniční soudní spory, zejména kde
   společný nástroj pro přeshraniční i domácí případy hraje pomocnou roli pro fungování
   vnitřního trhu. Druhý požadavek je splněn ve světle základního ekonomického významu
   existence účinného postupu pro vymáhání nesporných dluhů a dopadů obrovských rozdílů
   mezi vnitrostátními systémy na vnitřní trh, jak je detailněji popsáno výše (2.1.1) a v tomto
   oddílu. Za těchto okolností je předpokládaná zákonná úprava dostatečně charakterizovaná
   přeshraničním prvkem a článek 65 dovoluje, aby tato zákonná úprava nebyla omezena na
   přeshraniční soudní spory in concreto, ale aby byla také otevřená pro použití u výhradně
   vnitřních situací; v tomto kontextu by také mělo být vzato v úvahu, že tento nástroj se bude
   uplatňovat volitelně. Volitelná podstata postupu pro evropský platební rozkaz a jeho dopady
   pro členské státy jsou uvedeny podrobněji níže (2.2.3).
   Kromě toho je rozdíl mezi „přeshraničním“ a „vnitřním“ scénářem daleko obtížnější, než by
   se mohlo na první pohled zdát, a nevyhnutelně by obsahoval prvek libovůle. Například pokud
   by měly dvě osoby s trvalým pobytem ve Francii dopravní nehodu v Německu a vedly by
   soudní spor o náhradu škody před francouzským soudem, jednalo by se o čistě vnitřní situaci,
   protože obě strany a soud jsou ve stejném členském státu, nebo se překračuje domácí sféra
   kvůli vazbě na jiný členský stát, jehož soudy by měly pravomoc případ řešit, pokud by
   žalující strana dala přednost vést spor tam? Možnost první alternativy by znamenala určení
   přeshraničního charakteru případu na základě subjektivní volby žalující strany v závislosti na
   jejím rozhodnutí, na který soud se obrátit, a stejná situace by musela být uvažována buď jako
   situace s mezinárodními rozměry, nebo jako čistě vnitřní bez ohledu na existenci ohledů,
   které ji spojují se dvěma členskými státy. Je pochopitelné, že každý případ, který obsahuje
   faktory napojení na více než jeden členský stát, by měl být považován za případ
   s přeshraničními dopady. Ale nejdříve by definice toho, co je dostatečným faktorem napojení,
   byla bezesporu složitým úkolem. Mělo by snad uplatnění hmotného práva jiného členského
   státu než státu soudu být dostatečné pro vytvoření takové vazby? Navíc evropský platební
   rozkaz se svým výslovným cílem urychlit a zjednodušit vymáhání nesporných nároků se
   nezdá být nejvhodnějším postupem pro zkoumání tak složitých záležitostí, jako jsou
   související otázky týkající se přípustnosti uplatnění.
   Tyto nejasnosti spolu s možností každého rozsudku získat přeshraniční charakter, pokud by
   měl být vynucen v jiném členském státu, zpochybňují podstatu rozdílu mezi „vnitřními“
   a „přeshraničními“ věcmi.
   Dále v konkrétním kontextu postupu vymáhání nesporných nároků by omezení na
   přeshraniční situace vedla k nežádoucím politickým a ekonomickým výsledkům. Za prvé
   přístup hospodářských provozovatelů k mechanismům významně odlišných úrovní výkonu
   přestavuje narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu bez ohledu na to, zda mají hráči
   sídlo v různých členských státech nebo ve stejném členském státu. Dvě společnosti, které si
   konkurují v jednom členském státu a kdy pouze jedna z nich má sídlo ve stejném členském
   státu, nemají stejné podmínky, pokud pouze ta, která má sídlo v zahraničí, může využít
   účinný postup pro evropský platební rozkaz. Podobně i podnik, který má většinu zákazníků
   v zahraničí, může mít významnou výhodu díky dostupnosti takového postupu oproti
   konkurentovi se sídlem ve stejném členském státu, který většinu podnikání provádí doma.
   Kromě toho zejména pro ty členské státy, které v současnosti neposkytují účinný nástroj pro
   vymáhání nesporných dluhů, bude politicky obtížné vysvětlit věřitelům i dlužníkům, proč
   mají přístup nebo proč podléhají účinnějšímu mechanismu v přeshraniční situaci než doma.
   Velká většina připomínek k Zelené knize předložených hospodářskými provozovateli nebo
   organizacemi, které je zastupovaly, a také stanovisko Evropského hospodářského a sociálního
CS                                                  7                                             CS
 ---pagebreak---    výboru potvrzují požadavek na postup pro evropský platební rozkaz, který by byl všestranně
   použitelný bez rozlišování na vnitřní a přeshraniční případy.
   2.2.3.    Subsidiarita a proporcionalita
   Není třeba zmiňovat, že vlastní cíl tohoto návrhu, vytvoření jednotného evropského postupu
   pro rychlé získání vynutitelného rozhodnutí o nároku, jehož odůvodnění není napadeno, nelze
   dostatečně splnit samotnými členskými státy, protože ty nemohou zaručit rovnost pravidel
   uplatnitelných ve Společenství. Cíle lze tedy dosáhnout pouze na úrovni Společenství.
   Současný návrh plně odpovídá zásadě proporcionality v tom, že je přísně omezen na to, co je
   nutné k dosažení cíle. V tomto kontextu je zvláště důležité zdůraznit vlivy kombinace
   zvoleného právního nástroje (nařízení) s volitelným charakterem postupu pro evropský
   platební rozkaz ve vztahu ke srovnatelným mechanismům podle vnitrostátního procesního
   práva členských států. Při zajištění jednotnosti a přímé uplatnitelnosti tohoto postupu by zde
   navrhované nařízení pouze zavazovalo členské státy, aby zpřístupnily evropský mechanismus
   vymáhaní jako nástroj navíc. Nebyly by tedy nuceny vzdát se svých předchozích zákonných
   úprav o platebních rozkazech nebo jakéhokoli jiného postupu vymožení nesporných dluhů,
   ani by nemusely tuto zákonnou úpravu pozměnit pro přizpůsobení právu Společenství. Návrh
   nařízení, které nezasahuje do práva členských států pokračovat s uplatňováním svých
   vnitřních pravidel spolu s evropským platebním rozkazem, tedy daleko méně zasahuje do
   jejich procesních systémů než směrnice, která by vyžadovala přizpůsobení vnitrostátní
   zákonné úpravy normám stanoveným v tomto nástroji. Tato legislativní technika zajišťuje
   vlastně minimální úroveň účinnosti vymáhání nesporných nároků, ale dovoluje členským
   státům, které si vytvořily lépe fungující domácí systém, aby si ho zachovaly. Nakonec to bude
   na věřitelích, aby posoudili, který postup považují buď za účinnější nebo vhodnější z hlediska
   přístupnosti, kdy to druhé kritérium je zejména relevantní pro věřitele působící v několika
   členských státech, jimž se ušetří potřeba seznámit se s procesním právem každého z těchto
   států tím, že bude k dispozici jednotný evropský platební rozkaz. Nakonec bychom si měli
   uvědomit, že postup platebního rozkazu je z definice zvláště vhodný pro uznávání zásady
   subsidiarity a proporcionality, protože tento typ postupu není složitým způsobem navázán na
   jiná pravidla řídící občanský proces, ale spíše jde o samostatnou kapitolu. Až teprve konec
   postupu platebního rozkazu způsobený odporem žalované strany spouští jeho přenos do
   normálního občanského řízení. Zavedení evropského platebního rozkazu tedy nezahrnuje
   potřebu dalšího přiblížení vnitrostátní procesní legislativy a tak udržuje zasahování do
   vnitrostátního práva na absolutně minimální úrovni.
   3.        PŘIPOMÍNKY KE KONKRÉTNÍM ČLÁNKŮM
                                          Článek 1 –Rozsah
   Obecný rozsah uplatnění omezený na občanské a obchodní věci, jak je stanoveno v odstavci 1
   odpovídá rozsahu nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti
   a uznávání a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.
   Odstavec 2 z rozsahu vylučuje určité typy občanských a obchodních nároků. Majetková práva
   vzniklá v důsledku manželských a podobných (např. registrované partnerství) vztahů byla
   vyloučena, protože v těchto rodinných právních případech jsou soudy často vázány povinností
   zjistit skutečnosti samy, a tedy se nemohou spokojit s nepřítomností námitek žalované strany
CS                                                 8                                              CS
 ---pagebreak---    proti obviněním žalující strany. Stejně jako v nařízení č. 44/2001 nepatří do rozsahu
   záležitosti týkající se platební neschopnosti a sociálního zabezpečení. Kromě těchto položek
   Komise neshledala důvody pro odstranění jiných nároků z rozsahu uplatnění. Pouhá soudní
   pravomoc specializovaných soudů nebo tribunálů (např. pracovních soudů pro nároky
   plynoucí ze zaměstnání) místo obyčejných civilních soudů nepředstavuje přesvědčivý důvod
   pro nepřipuštění postupu pro platební rozkaz. Jakékoli jiné omezení uplatnitelnosti postupu
   týkajícího se podstaty nebo právního základu nároku se nezdá být opodstatněno
   přesvědčivými důvody, jakékoli takové omezení by naopak nezbytně způsobilo složité
   problémy vymezení způsobilých a nepřípustných požadavků. Nakonec v souladu s velkou
   většinou připomínek k Zelené knize tento návrh nezavádí strop částky, která je předmětem
   nároku v postupu pro platební rozkaz, protože sporná nebo nesporná podstata nároku se nezdá
   být vázána na hodnotu daného nároku žádným způsobem, který by vyžadoval omezení
   přístupnosti postupu na vymožení částek pod určitou hranicí. Pokud by se pravděpodobnost
   sporného řízení zvyšovala se vzrůstající hodnotou požadavku, jak někteří tvrdí, strop částek
   by to neodůvodnilo, protože je na věřiteli, aby posoudil, zda pravděpodobnost nepřítomnosti
   napadení žaloby je dostatečně vysoká, aby stála za použití postupu pro platební rozkaz; pokud
   tomu tak není, případ rovnou zahájí v běžném řízení.
   Rozpor mezi seznamem vyloučení z rozsahu uplatnění tohoto návrhu a souběžným
   ustanovením nařízení č. 44/2001 je vysvětlen skutečností, že řídí různé věci, které vyžadují
   významně odlišný přístup a odlišný pohled. Tento návrh se zaměřuje na procesní pravidla
   a požadavky pro získání vynutitelného rozhodnutí a neřeší žádnou z otázek nastolených
   v nařízení č. 44/2001. Nezabývá se mezinárodní soudní pravomocí u postupu pro platební
   rozkaz, protože nařízení 44/2001 představuje tak dobrou rovnováhu mezi zájmy strany
   žalující a strany žalované, že nelze zjistit žádné odůvodnění odklonu od těchto pravidel
   a vytvoření zvláštního režimu soudní pravomoci pro evropský platební rozkaz. Otázky
   uznávání a vynucení v jiném členském státu, než ve kterém soudy vydaly platební rozkaz,
   jsou ponechány výhradně na nařízení č. 44/2001 a po jeho vstupu v platnost na budoucím
   nařízení vytvářejícím evropský exekuční titul pro nesporné nároky. Z toho je tedy zřejmé, že
   úvahy, které jsou základem odstranění některých typů nároků nebo postupů, z nichž některé
   ani nemohou zahrnovat peněžní dluhy z rozsahu uplatnění nařízení č. 44/2001, jsou
   v kontextu tohoto návrhu irelevantní nebo dokonce nesmyslné.
                            Článek 2 – Postup pro evropský platební rozkaz
   Odstavec 1 omezuje uplatnitelnost postupu pro evropský platební rozkaz na vymožení
   likvidovaných a splatných peněžních nároků. Není tedy k dispozici pro peněžní nároky,
   jejichž konkrétní částku nelze určit (jako například v případě postoupení nebo restituce
   majetku či vystěhování). Teoreticky by mohla být zásada, ze které vychází vymezení
   nesporných nároků, rozšířena na jiné typy nároků než nároky peněžní platby a systémy
   některých členských států skutečně pokrývají určité nepeněžní požadavky. Přesto je zřejmé
   a potvrzené odezvou na Zelenou knihu, že tyto jiné nároky, které by tvořily velmi malé
   procento případů řešených tímto postupem, stejně daleko méně podléhají standardnímu
   řešení. Jako příklad můžeme uvést, že pouhá formulace nároku tak, aby splnila požadavky na
   přesnost vynutitelného práva, bude často představovat alespoň pro neprávníka
   nepřekonatelnou překážku a povede k odmítnutí významného podílu žádostí pouze z tohoto
   důvodu nebo povede k neúměrnému množství práce pro soudy.
   Odstavec 2 vymezuje volitelnou podstatu postupu pro evropský platební rozkaz. Je plně na
   zvážení věřitele, zda dává přednost uplatnit nárok patřící do rozsahu tohoto návrhu použitím
CS                                                 9                                             CS
 ---pagebreak---    evropského platebního rozkazu nebo využitím zkráceného či běžného postupu podle práva,
   kterým se řídí soud členského státu.
                         Článek 3 – Uplatnění evropského platebního rozkazu
   Toto ustanovení uvádí výčet náležitostí, které musí obsahovat žádost o evropský platební
   rozkaz ve vztahu k identifikaci stran řízení a popisu nároku a jeho odůvodnění. Většina
   položek uvedených v tomto článku obsahuje vysvětlení.
   Je třeba zdůraznit, že tento návrh nevznáší nutný požadavek předložení důkazů ve formě
   dokumentů pro udělení evropského platebního rozkazu. Ve světle rozboru odpovědí na
   Zelenou knihu o tomto rozhodujícím rozdílu mezi dvěma stávajícími modely postupů
   platebního rozkazu (označovaný v Zelené knize jako škola „s důkazem“ a škola „bez
   důkazu“) došla Komise k závěru, že takový požadavek by znamenal významné riziko
   jednotného uplatnění nařízení pokud jde o to, jaký typ dokumentů se považuje za uspokojivý
   důkaz nároku. Navíc, a co je ještě důležitější, je nutné vzít v úvahu, že výhradním účelem
   písemného důkazu, který je přiložen k žádosti, je doručení jako základ zkráceného posouzení
   podstaty nároku předepsaného podle zákona členských států, které používají model
   „s důkazem“. Tento návrh nepředpokládá systematické a vyčerpávající nebo zkrácené
   posouzení zdůvodnění požadavku.
   Komise se spíše pokusila nalézt řešení, které spojuje výhody platebního rozkazu „bez
   důkazu“ ve vztahu k jednoduchosti a účinnosti postupu s přiměřenou ochranou práv žalované
   strany. Jedním z prvků druhého cíle je požadavek pro žadatele podle odst. 2 písm. e), aby
   nikoli přímo předložil, ale popsal některé důkazy, o které by se mohl opírat při obvyklém
   řízení, pokud by byl nárok napaden. Tento požadavek, který umožňuje žadateli odvolávat se
   na všechny přípustné důkazní prostředky na rozdíl pouze od dokumentů, ale který ho však
   nezavazuje, aby dodal vyčerpávající seznam, hlavně představuje formální podmínku udělení
   evropského platebního rozkazu, která se snadno kontroluje.
   Strana uplatňující nárok musí poskytnout soudu popis příčiny žaloby v souladu s odst. 2
   písm. d). Toto prohlášení může a mělo by být stručné a výstižné, přesto ale musí vysvětlit
   právní vztah mezi stranami při poskytnutí odůvodnění konkrétního nároku a jeho částky
   a vazby mezi nárokem a důkazy.
   Odstavec 3 připouští jako alternativu vlastnoručního podpisu elektronický podpis, pokud
   v souladu s čl. 2 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne
   13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy je elektronický podpis
   jednoznačně spojen s podepisující osobou a umožňuje zjistit totožnost podepisující osoby,
   jestliže je vytvořen s použitím prostředků, které může mít plně pod svou kontrolou, a jestliže
   je spojen s daty, ke kterým se vztahuje tak, aby bylo možno zjistit jakoukoliv následnou
   změnu těchto dat. Toto ustanovení reprodukované v jiných částech návrhu odráží obecný
   záměr umožnit používání automatického zpracování dat a elektronické komunikace za
   podmínky vhodné ochrany práv jednotlivých stran.
CS                                                10                                              CS
 ---pagebreak---                    Článek 4 – Požadavky na vydání evropského platebního rozkazu
   Tento článek má obsahovat ve svém odstavci 1 úplný a vyčerpávající seznam požadavků na
   vydání evropského platebního rozkazu, jejichž splnění musí soud posoudit při obdržení
   žádosti. Toto zkoumání musí zahrnovat, ale nemůže jít nad rámec
   –         rozsahu uplatnění postupu, jak je vymezen v článcích 1 a 2; a
   –         formálních požadavků žádosti, jak jsou stanoveny v článku 3.
   Kromě těchto položek, které musí být zkoumány ex officio, je v zodpovědnosti žalované
   strany, aby posoudila na základě informací poskytnutých v žádosti, které jí umožní jasně
   vymezit nárok vznesený proti ní a uvážit jeho podstatu, zda chce nárok napadnout nebo ho
   přijmout. V druhém případě neexistuje žádný platný důvod pro nepřiznání příznivého
   rozhodnutí žalující straně.
   Odstavec 2 umožňuje soudu určitou pružnost, aniž by to znamenalo závazek, vrátit žádost
   žalující straně, aby mu umožnil napravit nedostatky požadavku tam, kde nevyhověla všem
   formálním požadavkům stanoveným v článku 3 a kde se zdá, že je chyba snadno opravitelná,
   např. kde jen nevyplnila povinné pole formuláře žádosti. V žádném případě není záměrem
   tohoto ustanovení bránit rychlé a účinné provedení tohoto postupu. V případě zamítnutí si
   žalující strana v každém případě zachovává právo uplatnit nárok v obvyklém řízení v souladu
   s článkem 5.
                                    Článek 5 – Zamítnutí žádosti
   Hlavním účelem odstavce 1 je objasnit v zájmu zachování jednoduchosti a jednotnosti
   postupu a pro zamezení možného rozdělení postupu na dvě samostatné složky, že pokud jde
   o vyhovění požadavkům článku 4, soud může pouze buď udělit platební rozkaz v plném
   rozsahu, nebo ho úplně zamítnout. Tam, kde tedy žádost splňuje tyto podmínky pouze
   částečně, musí být zamítnuta jako celek. Aby se zamezilo zamítnutí v případě, kdy se to nezdá
   být vhodné, soud může využít možnosti nabízené v čl. odst.2.
   V souladu s připomínkami k Zelené knize a stávajícími postupy vnitrostátních platebních
   rozkazů odstavec 3 stanoví, že zamítnutí žádosti nezískává dopad res iudicata. Tento postup
   pouze představuje volitelný nástroj pro věřitele, který předpokládá, že daný nárok zůstane
   nesporný. Jestliže se tento předpoklad ukáže jako chybný a žalovaná strana nárok napadne, je
   přenos ke spornému řízení automatický. Musí být však zároveň také možné dále usilovat
   o přiznání nároku v obyčejném občanském řízení, pokud je žádost zamítnuta podle odstavce 1
   z důvodů, které obecně nejsou vůbec spojeny s odůvodněním nároku, ale s formálními nebo
   procesními okolnostmi, jako je rozsah uplatnění tohoto postupu. Logickým důsledkem této
   příležitosti pokračovat v řízení pro přiznání nároku tedy je, že není potřeba pro možnost
   odvolání proti zamítnutí žádosti, které by způsobilo zbytečnou nešikovnost tohoto postupu.
                               Článek 6 – Evropské platební oznámení
   Tento návrh představuje postup platebního rozkazu ve dvou krocích v tom, že dokument
   vydaný soudem v případě příznivého rozhodnutí o žádosti není ještě samotným platebním
   rozkazem, jehož vynutitelnost závisí pouze na uplynutí časové lhůty pro podání žalobní
   odpovědi, ale platebním oznámením, které informuje žalovanou stranu o nároku i o jeho
CS                                                11                                             CS
 ---pagebreak---    procesních právech a povinnostech včetně případného vydání vynutitelného platebního
   rozkazu, kdyby žalovaná strana nárok nenapadla. Je však třeba pamatovat, že v členských
   státech uplatňujících model v jednom kroku je druhý zásah soudu obecně nevyhnutelný kvůli
   ověření, že nebyly vzneseny žádné námitky proti nároku, a pro připojení doložky
   vynutitelnosti (formule exécutoire). Tam, kde jako v tomto návrhu neznamená druhý krok
   žádné zkoumání nároku, ale automatické vydání platebního rozkazu, jestliže nebyla podána
   žádná žalobní odpověď, jsou rozdíly z hlediska účinnosti postupu zanedbatelné. Hlavní
   výhodou je existence samostatného rozhodnutí, u kterého je možnost odvolání, které obvykle
   není možné v členských státech, které zvolily postup v jednom kroku, ale které Komise
   považuje za nutné v kontextu evropského platebního rozkazu, jak je dále vysvětleno
   v připomínkách k článku 11.
   Ve svém obsahu je evropské platební oznámení totožné s formulářem žádosti, ale je v souladu
   s odstavci 3 a 4 na nápadném místě doplněno informacemi o významu tohoto dokumentu, a to
   formulacemi, které jsou snadno pochopitelné pro příjemce neznalé právních záležitostí. Měla
   by být učiněna nezbytná praktická opatření pro automatické kopírování informací obsažených
   v žádosti do platebního oznámení a nakonec do platebního rozkazu. Dodatečné informace pro
   žalovanou stranu by měly být nedílnou součástí vlastního oznámení a neměly by být pouze
   připojeny, aby se zamezilo jakékoli možné chybě, která by mohla způsobit procesní obtíže.
   Návrh neobsahuje žádná konkrétní pravidla pro doručování platebního oznámení žalované
   straně, které podléhá vnitrostátnímu právu a, kde je to uplatnitelné, nařízení Rady (ES)
   č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve
   věcech občanských a obchodních v členských státech. Odstavec 2 však stanovuje podmínku,
   že ty metody doručování, které neposkytnou důkaz příjmu osobně dlužníkem, nejsou
   přípustné pro účely tohoto návrhu, pokud není známa adresa dlužníka.
   Lhůta tří týdnů pro napadení nároku zohledňuje to, co je nutné pro určení, zda si osoba přeje
   obhajovat se v případu podle práva členských států. Když vezmeme v úvahu jednoduchost
   podání žalobní odpovědi podle článku 7, měla by být tato časová lhůta dostatečná
   v přeshraničních i čistě vnitřních situacích.
   Záměrem odstavce 5 je zajistit, že žádný věřitel nebude odrazen od využití postupu pro
   platební rozkaz, který je jinak v zásadě považován za vhodný, kvůli obavě, že nárok bude
   promlčen, pokud nepřeruší plynutí promlčecí doby zahájením obvyklého občanského sporu.
   V tomto konkrétním ohledu má platební oznámení statut předvolání v běžném občanském
   řízení.
                                     Článek 7 – Žalobní odpověď
   V souladu s filozofií postupu pro evropský platební rozkaz, který se zaměřuje na identifikaci
   nesporných nároků a vydání vynutitelných rozhodnutí o nich, přičemž nedochází ke zkoumání
   odůvodnění nároku, tento článek udržuje požadavky přípustné žalobní odpovědi na
   nevyhnutelné minimální úrovni. Žalovaná strana musí pouze jednoznačně v písemné formě
   soudu sdělit ve stanovené lhůtě nebo za určitých okolností elektronickou formou jakoukoli
   formulací, že si přeje nárok v plném rozsahu nebo částečně napadnout. Není třeba uvádět
   další vysvětlení; předložení skutkových a právních argumentů i důkazy lze ponechat na
   následné běžné řízení. Žalovaná strana může použít standardní formulář pro odpověď, který je
   jí zaslán spolu s platebním oznámením, ale není to její povinnost.
CS                                               12                                              CS
 ---pagebreak---                                 Článek 8 – Dopady žalobní odpovědi
   Toto ustanovení stanovuje, že přípustná žalobní odpověď automaticky ukončí postup pro
   platební rozkaz a znamená přenos věci do běžného občanského řízení, aniž by pro to existoval
   nějaký zvláštní požadavek. Je založena na předpokladu, že věřitelé, kteří žádají o platební
   rozkaz, zpravidla tento postup volí, protože očekávají, že nárok nebude napaden, ale jsou
   ochotni pokračovat ve vymáhání nároku prostřednictvím běžného řízení, pokud to bude
   nezbytné. Odstavec 1 však předpokládá možnost, že žalující strana uvede v žádosti, že si
   přeje, aby byl spor ukončen, pokud by žalovaná strana předložila žalobní odpověď. Takový
   požadavek by mohl být učiněn vždy, když z hlediska žalující strany je hodnota daného nároku
   příliš nízká, aby ospravedlnila úsilí a náklady běžného sporného řízení.
   Účelem odstavce 2 je objasnit, že technické ohledy, jak je přesně proveden přenos do
   obvyklého řízení, se řídí právem soudu členského státu.
                                 Článek 9 – Evropský platební rozkaz
   Jestliže žalovaná strana nárok připustila nebo ho nenapadla v plném rozsahu či částečně do
   vypršení lhůty, soud sám vydá platební rozkaz, tj. bez nutnosti samostatného požadavku
   žalující strany.
   Toto ustanovení odpovídá struktuře článku 6 o platebním oznámení, pokud jde o pravidla
   doručování a informování žalované strany, i když tentokrát s ohledem na odpor místo žalobní
   odpovědi.
                       Článek 10 – Vynutitelnost evropského platebního rozkazu
   Tento článek stanovuje, že jakmile je evropský platební rozkaz vydán, je vynutitelný bez
   poskytnutí zajištění bez ohledu na to, že žalovaná strana má ještě možnost podat odpor
   a možná nechat rozkaz zrušit. Skutečnost, že se žalovaná strana rozhodla nenapadnout
   požadavek při plném vědomí důsledků takového jednání, poskytuje dostatečný důvod pro
   hodnocení prima facie, že nárok zůstane nenapadnut a bude tedy neomezeně vynutitelný.
   Odstavec 2 zohledňuje, že účelem tohoto návrhu není zasahovat do zákonných úprav pro
   vynucení členských států, ani zavádět samostatné, nově vytvořené soubory pravidel konkrétně
   pro postup pro platební rozkaz. Podrobnosti formálních požadavků vynutitelnosti i podmínky
   pro zastavení nebo omezení vynucení jsou ponechány na vnitrostátním právu. To například
   zahrnuje podání odporu ve vztahu na vynutitelnost.
                       Článek 11 – Odpor proti evropskému platebnímu rozkazu
   Požadavky na podání odporu proti platebnímu rozkazu jsou shodné s požadavky na žalobní
   odpověď. Proto se lze odvolat na připomínky k článku 7.
   Komise je přesvědčena, že v konkrétním kontextu tohoto návrhu musí být žalované straně
   poskytnuta druhá příležitost napadnout nárok a způsobit jeho přenos k obvyklému řízení,
   i když přesto, že byla soudem v platebním oznámení informována o svých právech
   a povinnostech, nevyjádřila svůj úmysl případ obhájit. Zdá se, že nevratné konečné
   rozhodnutí by představovalo příliš tvrdý postih, zejména ve srovnání s rozsudky
CS                                                 13                                           CS
 ---pagebreak---    v nepřítomnosti, které jsou vynášeny v podobné situaci, tj. poté, co byla žalovaná strana
   předvolána k jednání a informována o důsledku nedostavení se k soudu, aby obhájila případ,
   a u kterých je obecně stále ještě možné odvolání nebo jiný opravný prostředek. Tato úvaha je
   ještě podpořena skutečností, že na rozdíl od systémů většiny členských států, které znají
   postup pro platební rozkaz v jednom kroku a nepřipouštějí další odvolání, evropský platební
   rozkaz nepředpokládá žádné obecné zkrácené posouzení podloženého nároku. Toto
   zjednodušení postupu v zájmu jeho účinnosti a tedy v zájmu žalující strany zaručuje
   rovnováhu ve formě práva na opravný prostředek.
   Odstavec 4 obsahuje další pojistku pro žalovanou stranu, kterou Komise považuje za
   podstatnou ve světle nepřítomnosti jakýchkoli konkrétních pravidel o doručování písemností
   v tomto návrhu. Při vyjednáváních o nařízení vytvářejícím evropský platební rozkaz pro
   nesporné nároky bylo považováno za nutné poskytnout žalované straně možnost vznést
   námitku proti rozsudku bez ohledu na obecnou časovou lhůtu pro odvolání v případech, kde
   – byla použita metoda doručení bez potvrzení osobního přijetí a danou písemnost strana
      neobdržela takovým způsobem, aby mohla zajistit svoji obhajobu; nebo
   – strana se nemohla v případu obhajovat v důsledku vyšší moci nebo v důsledku
      mimořádných okolností.
   Příslušné pravidlo výše zmíněného nařízení bylo přeneseno a přizpůsobeno kontextu tohoto
   návrhu.
                                 Článek 12 – Dopady podání odporu
   Pokud jde o přenos do běžného řízení, tento článek opakuje ustanovení dopadů žalobní
   odpovědi v článku 8. Nemá dopad na přenos do běžného řízení, jestliže se žalovaná strana
   rozhodne dříve či později v průběhu procesu nárok napadnout. Rozdíl ve statutu platebního
   oznámení a platebního rozkazu spočívá ve vynutitelnosti platebního rozkazu. Otázky
   vynutitelnosti jsou řízeny článkem 10.
   Odstavec 3 objasňuje, že s žalobní odpovědí, která soudu dojde opožděně poté, co soud již
   vydal platební rozkaz, ale před vypršením lhůty pro odpor, se bude nakládat jako s odporem,
   protože jasně ukazuje úmysl případ obhajovat.
                                    Článek 13 – Právní zastoupení
   Ve světle cíle tohoto návrhu, kterým je poskytnout věřitelům jednoduchý a levný
   mechanismus pro vymáhání nesporných nároků, by bylo protimluvem využívat postup závislý
   na zastoupení právníkem. Za prvé jsou požadavky žádosti o platební rozkaz a o to více
   požadavky na napadení nároku dostatečně jasné tak, že nepotřebují odbornost právníka. Za
   druhé právní zastoupení nevyhnutelně způsobí nárůst nákladů postupu. I když samozřejmě
   odborná právní pomoc je možná pro ty, kteří to považují za užitečné, neměla by být
   povinností. Jak je uvedeno v odstavci 2 pro účely upřesnění, toto ustanovení pokrývá pouze
   samotný postup pro platební rozkaz, ale nikoli běžný občanský postup, ke kterému dojde,
   pokud je podána žalobní odpověď nebo odpor.
CS                                               14                                             CS
 ---pagebreak---                                          Článek 14 – Náklady
   Věřitelé by mohli být odrazeni od využívání tohoto postupu, pokud by v případě odporu
   žalované strany museli čelit riziku soudních poplatků vyšších než těch, které by vznikly při
   okamžité volbě běžného občanského řízení. Podobně se nezdá být odůvodněné ukládat vyšší
   soudní poplatky žalované straně pouze proto, že se žalující strana rozhodla, třebaže
   bezúspěšně, získat nejdříve rozhodnutí prostřednictvím zjednodušeného postupu.
   Tento článek zakládá zásadu neutrality předchozího postupu pro platební rozkaz z hlediska
   celkové částky soudních poplatků pro běžné občanské řízení, ale ponechává na členských
   státech, jak má být zajištěno vyhovění této zásadě. Je možné si představit řešení, kdy by
   poplatky za postup pro platební rozkaz, pokud nějaké vzniknou, byly zahrnuty do poplatků za
   následný běžný postup.
                         Článek 15 – Vztah s vnitrostátním procesním právem
   V několika článcích tohoto návrhu se vyskytují odkazy na vnitrostátní právo pro konkrétní
   ohledy tohoto postupu. Abychom se vyhnuli veškerým možným nedorozuměním, toto
   ustanovení jasně stanoví, že všechny procesní otázky, které nejsou řešeny v návrhu
   a u kterých uplatnitelnost vnitrostátního práva není výslovně stanovena, jsou řízeny domácím
   právem členského státu, ve kterém se koná řízení platebního rozkazu.
                       Článek 16 – Informace o soudech, které mají pravomoc
   Toto ustanovení se zaměřuje na přístup k informacím o soudech, kterým musí občané
   adresovat žádost o evropský platební rozkaz. Členské státy by měly ve svém sdělení oznámit
   Komisi, jaké kategorie soudů mají pravomoc pro tento postup, např. nižší nebo vyšší soudy
   prvního stupně v těch členských státech, kde toto rozlišení existuje. V některých členských
   státech může být nezbytné uvést více než jednu kategorii soudů, pokud mezi jinými jsou za
   určité nároky zodpovědné speciální soudy (např. pracovní soudy pro nároky vyplývající
   z pracovních smluv). Byla by to také příležitost uvést, zda se obecná pravidla místní
   příslušnosti vztahují na tento postup (aniž by bylo nutné podrobné vysvětlení těchto pravidel),
   nebo zda bylo stanoveno zvláštní pravidlo, jako výhradní pravomoc soudu trvalého pobytu
   žalované strany nebo soustředění pravomoci pro jeden soud nebo omezený počet soudů.
   Komise zpřístupní tyto informace nejvhodnější formou včetně zveřejnění na internetu, možná
   v rámci pokračujícího projektu vytvoření evropského soudního atlasu pro věci občanské
   v databázi, která má poskytnout snadný přístup ve všech úředních jazycích Evropské unie.
                             Články 17 a 18 – Realizační pravidla a výbor
   Článek 18 zmiňuje Poradní výbor stanovený nařízením č. 44/2001, který bude Komisi
   potřebným způsobem pomáhat při realizaci podle článku 17, hlavně při aktualizaci
   standardních formulářů v přílohách nebo při vytváření jejich technických změn. Výbor bude
   svolán pouze pokud vznikne potřeba takových změn.
CS                                                15                                               CS
 ---pagebreak---                                                           2004/0055(COD)
                                                  Návrh
                         NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
                           kterým se zavádí postup pro evropský platební rozkaz
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na její článek 61
   odst. c) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise11,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru12,
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 smlouvy13,
   vzhledem k těmto důvodům:
   (1)     Společenství si stanovilo za cíl udržovat a rozvíjet oblast svobody, bezpečnosti
           a práva, ve které je zajištěn volný pohyb osob. Pro tento účel má Komise přijmout
           mezi jinými i opatření na poli soudní spolupráce ve věcech občanských, které jsou
           nezbytné pro řádné fungování vnitřního trhu.
   (2)     Evropská rada na svém zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 vyzvala
           Radu a Komisi, aby připravily novou zákonnou úpravu, která napomůže hladké soudní
           spolupráci a zlepší přístup k právu, a konkrétně v tomto kontextu zmínila peněžní
           platební rozkazy.
   (3)     Dne 30. listopadu 2000 Rada přijala společný program Komise a Rady o opatřeních
           k realizaci zásady vzájemného uznávání rozhodnutí v občanských a obchodních
           věcech14. Program předpokládá možnost konkrétního, jednotného nebo
           harmonizovaného postupu pro získání soudního rozhodnutí vydaného v rámci
           Společenství v konkrétních oblastech včetně oblasti nesporných nároků.
   (4)     Komise přijala Zelenou knihu o postupu pro evropský platební rozkaz a o opatřeních
           ke zjednodušení a urychlení soudních sporů malého rozsahu dne 20. prosince 2002.
           Zelená kniha zahájila konzultace o možných cílech a rysech jednotného nebo
           harmonizovaného evropského postupu pro vymáhání nesporných nároků.
   11
           Úř. věst. C , , s. .
   12
           Úř. věst , , s. .
   13
           Úř. věst , , s. .
   14
           Úř. věst C 12, 15.1.2001, s. 1.
CS                                                  16                                        CS
 ---pagebreak---    (5)  Rychlé a účinné vymáhání nesplacených dluhů, u kterých neexistuje žádný právní
        spor, má obrovskou důležitost pro hospodářské provozovatele v Evropské unii,
        protože opožděné platby jsou hlavním důvodem platební neschopnosti, která ohrožuje
        přežití podniků, zejména malých a středních podniků, a vede k četným ztrátám
        pracovních míst.
   (6)  Zatímco se všechny členské státy pokoušejí řešit problém hromadného vymáhání
        nesporných nároků, většina pomocí vytváření zjednodušeného postupu pro platební
        rozkaz, obsah vnitrostátních zákonných úprav i výkon domácích postupů se velmi liší.
        Navíc jsou stávající postupy často buď nepřípustné, nebo neproveditelné
        v přeshraničních situacích.
   (7)  Výsledné překážky přístupu k účinnému výkonu spravedlnosti zejména
        u přeshraničních případů a narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu díky
        nerovnováze s ohledem na fungování procesních prostředků věřitelů v různých
        členských státech vedou k potřebě zákonné úpravy Společenství, která zaručuje rovné
        podmínky pro věřitele a dlužníky v celé Evropské unii.
   (8)  Postup pro evropský platební rozkaz by neměl nahrazovat nebo harmonizovat stávající
        mechanizmy vymáhání nesporných dluhů podle vnitrostátního práva, ale měl by
        zavádět další možnost pro věřitele, který má možnost uchýlit se k postupu podle
        domácího práva.
   (9)  Evropský platební rozkaz by měl být k dispozici pro všechny občanské, smluvní
        i nesmluvní peněžní nároky s výjimkou vlastnických práv vzniklých z manželského
        nebo podobného vztahu, kde i při nepřítomnosti námitek se soud často nemůže
        spolehnout na tvrzení žalující strany, nýbrž musí posoudit skutečnosti sám. Postup by
        neměl být omezen na nároky nižší, než je určitý strop částky. Neměl by se však
        uplatnit u nároků, které ještě nejsou splatné v době žádosti a zejména na budoucí
        opakované platby.
   (10) Postup by měl být rozsahu co největší míře založen na využití standardních forem
        komunikace mezi soudem a stranami, aby se usnadnila správa a umožnilo automatické
        zpracování dat.
   (11) V žádosti o evropský platební rozkaz by měla mít žalující strana povinnost poskytnout
        informace, které jsou dostatečné pro jasnou identifikaci požadavku a jeho odůvodnění,
        aby se žalovaná strana dostala do postavení, kdy učiní dobře informované rozhodnutí,
        zda nárok napadne či ne. V tomto kontextu by mělo být povinností žalující strany
        uvést některé důkazy, o které se může opřít, pro prokázání správnosti svých tvrzení,
        aniž by však musela skutečně předložit soudu materiální důkazy.
   (12) Soud by mě po posouzení vyhovění formálním požadavkům stanoveným v tomto
        nařízení vydat evropské platební oznámení. Měl by se zdržet hodnocení podstaty
        daného nároku.
   (13) Evropské platební oznámení by mělo žalovanou stranu informovat o jejích
        možnostech buď zaplatit svůj nesplacený dluh žalující straně, nebo podat žalobní
        odpověď, pokud si přeje nárok napadnout, a to ve lhůtě tří týdnů. Kromě úplných
        informací o nároku ve formě poskytnuté žalující stranou by měla být žalovaná strana
CS                                             17                                             CS
 ---pagebreak---         informována o právním významu oznámení a zejména o důsledcích ponechání nároku
        nárokem nesporným.
   (14) Žalobní odpověď podaná ve stanovené časové lhůtě by měla ukončit postup pro
        evropský platební rozkaz a měla by vést k automatickému přenosu případu do běžného
        občanského řízení, pokud žalující strana výslovně nepožadovala v takovém případě
        řízení ukončit.
   (15) Evropský platební rozkaz, který se má vydat v nepřítomnosti žalobní odpovědi, by měl
        být okamžitě vynutitelný na žalované straně. Měla by existovat možnost odporu, který
        by představoval zásadně stejné důsledky jako žalobní odpověď. V nepřítomnosti
        uplatnění odporu by měl platební rozkaz mít stejný statut jako konečný rozsudek
        vydaný v běžném občanském řízení.
   (16) Toto nařízení nemá nepříznivý dopad na uplatňování nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze
        dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání výkonu soudních rozhodnutí
        v občanských a obchodních věcech15 nebo na nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne
        29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve
        věcech občanských a obchodních v členských státech16.
   (17) Protože cílů tohoto nařízení, totiž vytvoření jednotného, rychlého a účinného
        mechanismu pro vymáhání nesporných peněžních nároků v Evropské unii, nelze
        dostatečně dosáhnout členskými státy a lze ho proto z důvodu rozsahu a dopadu
        nařízení lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření
        v souladu se zásadou subsidiarity, jak je stanovena v článku 5 Smlouvy o založení
        Evropského společenství. V souladu s principem proporcionality nejde toto nařízení
        nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení takových cílů, zejména omezuje co
        možná nejvíce zasahování do vnitrostátního procesního, protože nenahrazuje domácí
        zjednodušené postupy, ale přidává další možnost.
   (18) Toto nařízení respektuje základní práva a vyhovuje zásadám uznávaným zejména
        Listinou základních práv Evropské unie za obecné zásady práva Společenství.
        Konkrétně se snaží zajistit plné respektování práva na spravedlivý proces, jak je uznán
        v článku 47 listiny.
   (19) Opatření nezbytná pro realizaci tohoto nařízení by měla být přijata v souladu
        s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon
        prováděcích pravomocí udělených Komisi17.
   (20) Spojené království a Irsko se podle článků 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného
        království a Irska, který je přílohou Smlouvy o Evropské unii a Smlouvy o založení
        Evropského společenství, neúčastní přijetí tohoto nařízení, a proto jím nejsou vázány,
        ani nepodléhají jeho uplatňování]/[ Spojené království a Irsko podle článku 3
        Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, který je přílohou Smlouvy
        o Evropské unii a Smlouvy o založení Evropského společenství, oznámily, že si přejí
        zapojit se do přijetí a uplatňování tohoto nařízení.]
   15
        Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1.
   16
        Úř. věst. L 160, 30.6.2000, s. 37.
   17
        Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.
CS                                              18                                              CS
 ---pagebreak---    (21) Dánsko se podle článků 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, který je přílohou
        Smlouvy o Evropské unii a Smlouvy o založení Evropského společenství, neúčastní
        přijetí tohoto nařízení, a proto jím není vázáno, ani nepodléhá jeho uplatňování.
   PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
                                              Článek 1
                                               Rozsah
   1.    Toto nařízení se uplatní v občanských a obchodních věcech, bez ohledu na charakter
         soudu nebo tribunálu. Zejména nebude rozšířeno na věci příjmové, celní nebo
         administrativní.
   2.    Postup pro evropský platební rozkaz se nebude uplatňovat u :
         a)      majetkových práv vzniklých z manželského nebo podobného vztahu;
         b)      konkurzního řízení vztahujícího se k likvidaci společností nebo jiných
                 právnických osob v platební neschopnosti, soudních uspořádání, vyrovnání
                 a obdobných řízení;
         c)      sociálního zabezpečení.
   3.    Pro účely tohoto nařízení se „soudem“ rozumí i „švédský vykonávající úřad“
         (kronofogdemyndighet).
   4.    V tomto nařízení se „členskými státy“ rozumí členské státy s výjimkou Dánska.
         [Spojeného království, Irska]
                                              Článek 2
                               Postup pro evropský platební rozkaz
   1.    Tímto je zřízen postup pro evropský platební rozkaz pro vynucování nesporných
         peněžních nároků konkrétní částky, která je v době, kdy je podána žádost o evropský
         platební rozkaz, splatná .
   2.    Věřiteli nebrání nic v tom, aby usiloval o přiznání nároku ve smyslu odstavce 1 při
         využití jiného postupu podle práva členského státu, ať už pomocí běžného nebo
         zkráceného řízení.
CS                                               19                                          CS
 ---pagebreak---                                          Článek 3
                            Žádost o evropský platební rozkaz
   1. Žádost o evropský platební rozkaz bude vytvořena při použití standardního formuláře
      v příloze 1.
   2. V žádosti budou uvedeny:
      a)     jména a adresy stran a soudu, ke kterému se žádost podává,
      b)     částka nároku;
      c)     v případě požadování úroku úroková sazba a časové období, za které je úrok
             požadován, pokud není k jistině přidán zákonný úrok bez požadavku podle
             práva členského státu, k jehož soudům se žádost podává;
      d)     příčina žaloby včetně stručného popisu okolností, na které se strana odvolává
             jako na základ nároku a tam, kde je to použitelné, požadovaného úroku;
      e)     stručný popis alespoň jednoho důkazu, který by mohl být uveden v běžném
             občanském řízení pro podporu nároku
   3. Žádost bude podepsána žalující stranou nebo jejím zástupcem ručně nebo ve formě
      zaručeného elektronického podpisu ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Evropského
      parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství
      pro elektronické podpisy.
                                         Článek 4
                   Požadavky na vydání evropského platebního rozkazu
   1. Soud, který obdrží žádost, posoudí, zda jsou splněny požadavky stanovené v článcích
      1, 2 a 3.
   2. Tam, kde soud uvažuje o zamítnutí žádosti v důsledku nesplnění požadavků
      článku 3, může poskytnout žalující straně příležitost žádost doplnit nebo opravit.
                                         Článek 5
                                     Zamítnutí žádosti
   1. Soud žádost v plném rozsahu zamítne, jestliže požadavky stanovené v článku 4 nebo
      jejich část nejsou pro daný nárok splněny.
   2. Proti zamítnutí žádosti o evropský platební rozkaz není možno se odvolat.
CS                                           20                                            CS
 ---pagebreak---    3. Zamítnutí žalující straně nebude bránit, aby zahájila běžné soudní řízení ohledně
      téhož nároku.
                                          Článek 6
                                Evropské platební oznámení
   1. Pokud jsou splněny požadavky stanovené v článku 4, soud vydá evropské platební
      oznámení za použití standardního formuláře v příloze 2.
   2. Evropské platební oznámení bude doručeno žalované straně. Metoda doručení bez
      důkazu osobního příjmu žalovanou stranou není přípustná, pokud není s určitostí
      známa adresa žalované strany.
   3. V oznámení bude žalovaná strana informována o své volbě
      a)    zaplatit částku nároku včetně požadovaného úroku a požadované náklady
            žalující straně a předložit prohlášení informující o platbě; nebo
      b)    předložit žalobní odpověď na nárok nebo jeho část,
      které musí soud obdržet do tří týdnů od data doručení evropského platebního
      oznámení žalované straně v souladu s právem členského státu, kde se doručení
      provádí.
   4. V oznámení bude žalovaná strana informována, že
      a)    soud nezkoumal odůvodnění nároku před vydáním oznámení
      b)    soud vydá vynutitelné rozhodnutí, pokud neobdrží žalobní odpověď nebo
            prohlášení informující soud o platbě nároku od žalované strany do časové lhůty
            uvedené v odstavci 3.
   5. Pro účely přerušení promlčení bude evropské platební oznámení považováno za
      rovnocenné soudnímu předvolání v běžném občanském řízení.
                                          Článek 7
                                     Žalobní odpověď
   1. Žalovaná strana může předložit žalobní odpověď buď využitím standardního
      formuláře pro odpověď přiloženého k příloze 2, který obdrží spolu s oznámením,
      nebo jinak.
   2. Žalovaná strana jasně v odpovědi uvede, zda napadá daný nárok v plném rozsahu
      nebo částečně. Nemusí specifikovat důvody napadnutí nároku.
   3. Žalobní odpověď bude podepsána žalovanou stranou nebo jejím zástupcem ručně
      nebo ve formě zaručeného elektronického podpisu ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice
CS                                           21                                            CS
 ---pagebreak---       Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách
      Společenství pro elektronické podpisy.
                                         Článek 8
                                Dopady žalobní odpovědi
   1. Pokud je žalobní odpověď podána v časové lhůtě stanovené v čl. 6 odst. 3, bude
      řízení pokračovat v souladu s pravidly běžného občanského procesu, pokud žalující
      strana výslovně v žádosti nepožadovala, aby se v takovém případě řízení ukončilo.
   2. Přenos do běžného řízení ve smyslu odstavce 1 bude řízen právem členského státu,
      kde bylo evropské platební oznámení vydáno.
                                         Článek 9
                                 Evropský platební rozkaz
   1. V nepřítomnosti žalobní odpovědi nebo prohlášení informujícím o platbě podaném
      v časové lhůtě stanovené v článku 6 odst. 3 soud sám vydá evropský platební rozkaz
      za použití formuláře v příloze 3.
   2. Evropský platební rozkaz bude doručen žalované straně. Metoda doručení bez
      důkazu osobního příjmu žalovanou stranou není přípustná, pokud není s určitostí
      známa adresa žalované strany.
   3. V evropském platebním rozkazu bude žalovaná strana informována, že může podat
      odpor proti evropskému platebnímu rozkazu, který musí soud, který vydal rozkaz,
      obdržet do tří týdnů od data doručení evropského platebního rozkazu žalované straně
      v souladu s právem členského státu, ve kterém se doručení provádí.
                                        Článek 10
                       Vynutitelnost evropského platebního rozkazu
   1. Evropský platební rozkaz bude vynutitelný bez podmínky složení jistoty.
   2. Aniž by byl dotčen odstavec 1, podmínky vynutitelnosti a jejího přerušení nebo
      omezení zejména v případě odporu podle článku 11 budou řízeny podle práva
      členského státu, ve kterém byl rozkaz vydán.
CS                                          22                                            CS
 ---pagebreak---                                        Článek 11
                      Odpor proti evropskému platebnímu rozkazu
   1. Žalovaná strana může podat odpor proti evropskému platebnímu rozkazu
      prostřednictvím standardního formuláře připojeného k příloze 3, který obdrží spolu
      s evropským platebním rozkazem, nebo jinak.
   2. Žalovaná strana v odporu uvede, zda daný nárok napadá v plném rozsahu nebo
      částečně, a v druhém případě uvede, proti jakým částem nároku vznáší námitku.
      Nemusí uvádět důvody napadení nároku.
   3. Odpor bude podepsán žalovanou stranou nebo jejím zástupcem ručně nebo ve formě
      zaručeného elektronického podpisu ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Evropského
      parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství
      pro elektronické podpisy.
   4. Po vypršení časové lhůty uvedené v čl. 9 odst. 3 má dlužník právo podle podmínek
      stanovených právem členského státu, ve kterém byl platební rozkaz vydán
      a oznámen Komisi podle čl.19 odst. A nařízení Evropského parlamentu a Rady ----/--
      /ES ze dne ------- , kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky,
      požádat o přezkoumání platebního rozkazu, kde
      a)    i)      platební rozkaz byl doručen metodou bez důkazu příjmu osobně
            žalovanou stranou; a
            ii)     doručení nebylo provedeno v dostatečném čase nebo tak, aby bylo
            žalované straně umožněno zajistit si obhajobu, a to bez zavinění na její straně,
      nebo
      b)    dlužník nemohl vznést námitku proti nároku z důvodu vyšší moci nebo
      mimořádných okolností, a to bez vlastního zavinění,
            za předpokladu, že v jakémkoli z obou případů bude jednat neprodleně.
                                       Článek 12
                                 Dopady podání odporu
   1. Pokud je odpor podán v časové lhůtě stanovené v čl. 9 odst. 3, bude řízení
      pokračovat v souladu s pravidly běžného občanského procesu, pokud žalující strana
      výslovně v žádosti nepožádala, aby se v takovém případě řízení ukončilo.
   2. Přenos do běžného řízení ve smyslu odstavce 1 bude řízen právem členského státu,
      ve kterém byl evropský platební rozkaz vydán.
   3. Žalobní odpověď podaná po vypršení časové lhůty stanovené v čl. 6 odst. 3, ale
      v časové lhůtě uvedené v čl. 9 odst. 3, bude mít stejné dopady jako podání odporu.
CS                                          23                                               CS
 ---pagebreak---                                                Článek 13
                                           Právní zastoupení
   1.       Zastoupení právníkem nebo jiným profesionálem v oboru práva nebude povinné
            a)    pro žalující stranu, pokud jde o žádost o evropský platební rozkaz
            b)    pro žalovanou stranu, pokud jde o žalobní odpověď nebo odpor proti
                  evropskému platebnímu rozkazu.
   2.       Požadavek právního zastoupení v běžném občanském řízení po podání žalobní
            odpovědi nebo odporu proti evropskému platebnímu rozkazu bude podléhat právu
            členského státu, ve kterém se řízení koná.
                                               Článek 14
                                                Náklady
   Soudní poplatky postupu pro evropský platební rozkaz a běžného občanského řízení, které by
   následovalo v případě žalobní odpovědi nebo odporu proti evropskému platebnímu rozkazu,
   dohromady nepřevýší náklady běžného občanského řízení bez předchozího postupu pro
   evropského platebního rozkazu.
                                               Článek 15
                                  Vztah s národním procesním právem
   Veškeré procesní otázky, které nejsou konkrétně řešeny v tomto nařízení, budou podléhat
   právu členského státu , ve kterém se koná řízení evropského platebního rozkazu.
                                               Článek 16
                                Informace o soudu, který má pravomoc
   1.       Do 1. července 2005 oznámí každý členský stát Komisi, které soudy mají pravomoc
            vydat evropský platební rozkaz. Členské státy oznámí Komisi všechny následné
            změny těchto informací.
   2.       Komise zveřejní a bude v případě potřeby aktualizovat informace poskytnuté
            členskými státy podle odstavce 1.
CS                                                24                                          CS
 ---pagebreak---                                               Článek 17
                                         Prováděcí pravidla
   Standardní formuláře uvedené v přílohách budou aktualizovány nebo měněny v souladu
   s poradním postupem, na který se odkazuje v článku 18.
                                              Článek 18
                                                Výbor
   1.      Komisi bude napomáhat výbor stanovený v článku 75 nařízení Rady (ES) č. 44/2001.
   2.      Tam, kde se odkazuje na tento článek, budou platit články 3 a 7 rozhodnutí
           1999/468/ES s ohledem na ustanovení jeho článku 8.
                                              Článek 19
                                          Vstup v platnost
   Toto nařízení vstupuje v platnost dne 1.ledna 2006.
   Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech
   v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
   V Bruselu dne
   Za Evropský parlament                        Za Radu
   předseda                                     předseda
CS                                               25                                         CS
 ---pagebreak---                                                   PŘÍLOHA 1
                              ŽÁDOST O EVROPSKÝ PLATEBNÍ ROZKAZ
   1. Soud
   1.1 Jméno:
   1.2 Adresa:
   2. Žalující strana
   2.1 Jméno:
   2.2 Adresa:
   3. Zástupce žalující strany
   3.1 Jméno:
   3.2 Adresa:
   4. Žalovaná strana
   4.1 Jméno:
   4.2 Adresa:
   5. Nárok
   5.1 Částka jistiny (bez úroků a nákladů):
   5.2 Měna:          □         EUR
                      □      švédské koruny
                      □      [libry šterlinků]
   6. Úrok
   6.1 Úroková sazba (požadovaná z jistiny, dokud není provedena platba)
   6.1.1       %                                       □
   6.1.2       % nad základní sazbou ECB               □
   6.1.3       Zákonná úroková sazba                   □
   6.2 Úrok bude počítán od:
   7. Náklady (částky ve stejné měně jako v 5.2)
   7.1 Náklady tohoto postupu
   7.1.1 Poplatek za žádost:
   7.1.2 Poplatek zástupce žalující strany:
CS                                                      26               CS
 ---pagebreak---    7.1.3 Jiné (vysvětlete):
   7.2 Náklady před soudním sporem (vysvětlete):
   7.3 Celkové požadované náklady:
   8. Nárok se týká
   8.1 Smlouvy o prodeji                 □                         8.6 Smlouvy o poskytování služeb – jiné  □
   8.2 Nájemní smlouvy - nemovitost □                              8.7 Půjčky/záruky                        □
   8.3 Nájemní smlouvy – movitá věc □                              8.8 Odškodnění – dopravní nehoda         □
   8.4 Pojistné smlouvy                  □                         8.9 Odškodnění – jiné                    □
   8.5 Smlouvy o poskytování služeb
    – elektřina, plyn, voda, telefon     □                         8.10 Jiné                                □
   9. Stručný popis podstaty hlavního nároku :
   10. Stručný popis podstaty požadované úrokové sazby:
   10.1 Zákonná úroková sazba                                                                               □
   10.2 Úroková sazba, na které se strany dohodly                                                           □
   10.3 Úroková sazba půjčky, kterou si vzala žalující strana, přinejmenším v hodnotě hlavního nároku       □
   10.4 Jiné (vysvětlete):
   11. Stručný popis důvodů pro mezinárodní příslušnost soudu, pokud žalovaná strana nemá trvalé bydliště
   v členském státu, jehož soudy jsou dosazeny:
   12. Důkazy
   Zkratky: DD: dokumentární důkazy                       SD: svědecké důkazy               ZD: znalecké důkazy
                       IN: inspekce věci nebo místa       JI: jiné
             Typ důkazů                  Popis poskytovaných důkazů
   12.1
   12.2
CS                                                         27                                                   CS
 ---pagebreak---    12.3
   13.     Pokud žalovaná strana podá žalobní odpověď nebo odpor, řízení bude zastaveno □
           (UPOZORNĚNÍ: POKUD NENÍ VÝŠE UVEDENÝ ČTVEREC ZAŠKRTNUT,
           DOJDE V PŘÍPADĚ PODÁNÍ ŽALOBNÍ ODPOVĚDI NEBO ODPORU
           K AUTOMATICKÉMU PŘENOSU DO BĚŽNÉHO OBČANSKÉHO ŘÍZENÍ)
   14. Podpis žalující strany/jejího zástupce
CS                                                    28                                  CS
 ---pagebreak---                                              PŘÍLOHA 2
                               EUROPSKÉ PLATEBNÍ OZNÁMENÍ
   Reference:
   1.       Vydávající soud:
            Adresa:
            Tel./fax/e-mail:
   2.       DŮLEŽITÉ UPOZORNĚNÍ PRO ŽALOVANOU STRANU:
   Tímto oznámením po vás žalující strana požaduje platbu níže uvedené částky. Máte
   možnost
   –           zaplatit plnou částku stanovenou níže včetně úroku a nákladů žalující strany
               a předložit soudu prohlášení informující o platbě
   –           nebo, pokud chcete nárok napadnout, podat vydávajícímu soudu žalobní
               odpověď
   do tří týdnů od doručení tohoto oznámení.
   Pro splnění časové lhůty být musí žalobní odpověď nebo prohlášení informující o platbě
   dojít soudu doručeno před jejím uplynutím.
   Můžete použít standardní formulář pro odpověď přiložený k tomuto oznámení, ale není
   to Vaší povinností.
   Vydávající soud nezkoumal odůvodnění nároku před udělením tohoto oznámení.
   Pokud však není do vypršení časové lhůty podáno prohlášení informující o platbě ani
   žalobní odpověď, bude na Vás bez dalšího zkoumání či oznámení vydán evropský
   platební rozkaz, který může být vynutitelný. Jedinou možností, jak lze vydání
   platebního rozkazu zabránit, je podání žalobní odpovědi, nebo předložení prohlášení
   informujícího o platbě.
   3. Žalující strana
   3.1 Jméno:
   3.2 Adresa:
   4. Zástupce žalující strany
   4.1 Jméno:
   4.2 Adresa:
   5. Žalovaná strana
CS                                               29                                         CS
 ---pagebreak---    5.1 Jméno:
   5.2 Adresa:
   6. Nárok
   6.1 Částka jistiny (bez úroku a nákladů):
   6.2 Měna:           □         EUR
                      □       švédské koruny
                      □       [libry šterlinků]
   7. Úrok
   7.1 Úroková sazba (požadovaná z jistiny, dokud není provedena platba)
   7.1.1               %                                                 □
   7.1.2               % nad základní sazbou ECB                         □
   7.1.3               zákonná úroková sazba                             □
   7.2 Úrok bude počítán od:
   8. Náklady (částky ve stejné měně jako v 6.2)
   8.1 Náklady tohoto postupu
   8.1.1 Poplatek na žádost:
   8.1.2. Poplatek zástupce žalující strany:
   8.1.3 Jiné (vysvětlete):
   8.2 Náklady před soudním sporem (vysvětlete):
   8.3 Celkové požadované náklady:
   9. Nárok se týká
   9.1 Smlouvy o prodeji                   □                   9.6 Smlouvy o poskytování služeb – jiné □
   9.2 Nájemní smlouvy - nemovitost □                          9.7 Půjčky/záruky                       □
   9.3 Nájemní smlouvy – movitá věc □                          9.8 Odškodnění – dopravní nehody        □
   9.4 Pojistné smlouvy                    □                   9.9 Odškodnění – jiné                   □
   9.5 Smlouvy o poskytování služeb
    – elektřina, plyn, voda, telefon       □                   9.10 Jiné                               □
   10. Stručný popis podstaty hlavního nároku:
CS                                                      30                                               CS
 ---pagebreak---    11. Stručný popis požadované úrokové sazby:
   11.1 Zákonná úroková sazba                                                                               □
   11.2 Úroková sazba, na které se strany dohodly                                                           □
   11.3 Úroková sazba půjčky, kterou si vzala žalující strana, přinejmenším v hodnotě hlavního nároku       □
   11.4 Jiné (vysvětlete):
   12. Stručný popis důvodů pro mezinárodní příslušnost soudu, pokud žalovaná strana nemá trvalé bydliště
   v členském státu, jehož soudy jsou dosazeny:
   13. Důkazy
   Zkratky:          DE: dokumentární důkazy              SD: svědecké důkazy               ZD: znalecké důkazy
                     IN: inspekce věci nebo místa         JI: jiné
            Typ důkazů                 Popis poskytovaných důkazů
   13.1
   13.2
   13.3
                                                          V                                 dne
                                                          Podpis a/nebo razítko
CS                                                         31                                                   CS
 ---pagebreak---            FORMULÁŘ PRO ODPOVĚĎ – EUROPSKÉ PLATEBNÍ OZNÁMENÍ
   Reference:
   1.     Nárok uvedený v evropském platebním oznámení je opodstatněný; v mezidobí jsem
          platbu provedl/a                                                         □
   2.     Tímto podávám žalobní odpověď týkající se nároku v jeho plném rozsahu
                                                                                □
   3.     Tímto podávám žalobní odpověď, pokud jde o
          3.1     hlavní nárok:                                                    □
          3.2     úrok:                                                            □
          3.3     náklady:                                                         □
   4. Podpis žalované strany/ jejího zástupce:
CS                                             32                                       CS
 ---pagebreak---                                              PŘÍLOHA 3
                                     EVROPSKÝ PLATEBNÍ ROZKAZ
   Reference:
   1.       Vydávající soud:
            Adresa:
            Tel./fax/e-mail:
   2.       DŮLEŽITÉ OZNÁMENÍ PRO ŽALOVANOU STRANU:
   Tímto rozhodnutím Vám soud ukládá zaplatit plnou níže uvedenou částku včetně úroku
   a nákladů žalující strany. Žalující strana má právo na vynucení této povinnosti bez
   dalšího oznámení.
   Můžete předložit prohlášení informující soud o platbě, která byla provedena v mezidobí,
   nebo napadnout platební rozkaz podáním odporu u vydávajícího soudu do tří týdnů od
   doručení rozkazu.
   Pro splnění časové lhůty musí být odpor nebo prohlášení informující o platbě soudu
   doručeno před jejím vypršením.
   Můžete použít standardní formulář pro odpověď přiložený k tomuto platebnímu
   rozkazu, ale není to Vaší povinností.
   Pokud do vypršení lhůty není podáno prohlášení informující o platbě nebo odpor, získá
   evropský platební rozkaz pravomoc konečného rozhodnutí a nebude již moci být
   napaden.
   3. Žalující strana
   3.1 Jméno:
   3.2 Adresa:
   4. Zástupce žalující strany
   4.1 Jméno:
   4.2 Adresa:
   5. Žalovaná strana
   5.1 Jméno:
   5.2 Adresa:
   6. Nárok
   6.1 Částka jistiny (bez úroků a nákladů):
CS                                               33                                        CS
 ---pagebreak---    6.2 Měna:           □         EUR
                      □       švédské koruny
                      □       [libry šterlinků]
   7. Úrok
   7.1 Úroková sazba (požadovaná z jistiny, dokud není provedena platba)
   7.1.1               %                                                 □
   7.1.2               % nad základní sazbou ECB                         □
   7.1.3               Zákonná úroková sazba                             □
   7.2 Úrok bude počítán od:
   8. Náklady (částky ve stejné měně jako podle 6.2)
   8.1 Náklady tohoto postupu
   8.1.1 Poplatek za žádost:
   8.1.2. Poplatek zástupce žalující strany:
   8.1.3 Jiné (vysvětlete):
   8.2 Náklady před soudním sporem (vysvětlete):
   8.3 Celkové požadované náklady:
   9. Nárok se týká
   9.1 Smlouvy o prodeji                   □                   9.6 Smlouvy o poskytování služeb – jiné □
   9.2 Nájemní smlouvy - nemovitost □                          9.7 Půjčky/záruky                       □
   9.3 Nájemní smlouvy – movitá věc □                          9.8 Odškodnění – dopravní nehoda        □
   9.4 Pojistné smlouvy                    □                   9.9 Odškodnění – jiné                   □
   9.5 Smlouvy o poskytování služeb
    – elektřina, plyn, voda, telefon       □                   9.10 Jiné                               □
   10. Stručný popis podstaty hlavního nároku:
   11. Stručný popis podstaty požadované úrokové sazby:
   11.1 Zákonná úroková sazba                                                                    □
   11.2 Úroková sazba, na které se strany dohodly                                                □
CS                                                      34                                               CS
 ---pagebreak---    11.3 Úroková sazba půjčky, kterou si vzala žalující strana, přinejmenším v hodnotě hlavního nároku       □
   11.4 Jiné (vysvětlete):
   12. Stručný popis důvodů pro mezinárodní příslušnost soudu, pokud žalovaná strana nemá trvalé bydliště
   v členském státu, jehož soudy jsou dosazeny:
   13. Důkazy
   Zkratky:          DD: dokumentární důkazy              SD: svědecké důkazy               ZD: znalecké důkazy
                     IN: inspekce věci nebo místa         JI: jiné
            Typ důkazů                 Popis poskytovaných důkazů
   13.1
   13.2
   13.3
                                                          V                                 Dne
                                                          Podpis a/nebo razítko
CS                                                         35                                                   CS
 ---pagebreak---              FORMULÁŘ PRO ODPOVĚĎ – EVROPSKÝ PLATEBNÍ ROZKAZ
   Reference:
   1.     Nárok uvedený v evropském platebním rozkazu je opodstatněný, v mezidobí jsem
          provedl/a platbu                                                        □
   2.     Tímto podávám odpor týkající se nároku v jeho plném rozsahu             □
   3.     Timto podávám odpor, pokud jde o následující části
          3.1     hlavní nárok:                                                   □
          3.2     úrok:                                                           □
          3.3     náklady:                                                        □
   4. Podpis žalované strany/ jejího zástupce:
CS                                             36                                      CS