				|

		52012PC0744

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 o úpadkovém řízení /* COM/2012/0744 final - 2012/0360 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
1.1.        Obecné souvislosti
Tento návrh je změnou nařízení
Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000
o úpadkovém řízení (dále také „nařízení o úpadku“ nebo
„nařízení“).
Úpadkové nařízení zřizuje
evropský rámec pro přeshraniční úpadkové řízení. Toto
nařízení se použije ve všech případech, kdy má dlužník majetek nebo
věřitele ve více než jednom členském státě bez ohledu na
skutečnost, zda je dlužník fyzickou či právnickou osobou.
Nařízení určuje, který soud má příslušnost zahájit úpadkové
řízení. Hlavní řízení musí být zahájeno v členském
státě, ve kterém se nachází místo, kde jsou soustředěny hlavní
zájmy dlužníka (dále také „středisko HZ“), a účinky tohoto
řízení jsou uznávány v rámci celé EU. Vedlejší řízení může
být zahájeno v místě, kde má dlužník provozovnu, avšak účinky
vedlejšího řízení jsou omezeny na majetek, který se nachází v tomto
státě. Nařízení rovněž obsahuje pravidla o rozhodném právu a
některá pravidla pro koordinaci hlavního a vedlejších úpadkových řízení.
Úpadkové nařízení platí ve všech členských státech s výjimkou
Dánska, které se neúčastní justiční spolupráce v rámci Smlouvy o
fungování Evropské unie.
Úpadkové nařízení bylo přijato v
květnu 2000 a používá se od dne 31. května 2002. Komise deset od vstupu v platnost přezkoumala
jeho fungování v praxi a má za to, že je nutné jej pozměnit.
1.2.        Potřeba revize
úpadkového nařízení
Přestože se obecně shledává, že
úpadkové nařízení funguje úspěšně při usnadňování
přeshraničních úpadkových řízení v rámci Evropské unie,
konzultace se zúčastněnými stranami a právní a empirické studie
vypracované pro Komisi odhalily řadu problémů s jeho
uplatňováním v praxi. Nařízení navíc
nezachycuje dostatečně současné priority EU a vnitrostátní praxi
v oblasti úpadkového práva, zejména pokud jde o prosazování záchrany
podniků v potížích. Hodnocení úpadkového
nařízení odhalilo v zásadě pět hlavních nedostatků:
·
Působnost nařízení by se měla
rozšířit zejména na vnitrostátní řízení, která upravují
restrukturalizaci společnosti ve fázi před rozhodnutím o úpadku
(„předúpadkové řízení“) nebo která ponechávají ve funkci stávající
vedení („hybridní řízení“). V mnoha členských státech[1] byla tato řízení
v nedávné době zavedena a má se za to, že zvyšují vyhlídky na
úspěšnou restrukturalizaci podniku. Působnost nařízení se navíc
nevztahuje na řadu úpadkových řízení proti fyzickým osobám.
·
Existují problémy při určování, který
členský stát má příslušnost zahájit úpadkové řízení. Zatímco je
zde široká podpora pro přiznání příslušnosti k zahájení hlavního
úpadkového řízení členskému státu, ve kterém se nachází
středisko HZ, tento koncept se v praxi aplikuje jen obtížně.
Pravidla příslušnosti obsažená v nařízení byla rovněž
kritizována za to, že společnostem a fyzickým osobám nekalým přenášením
střediska svých zájmů umožňují vyhledávat nejvhodnější
příslušnost (tzv. forum shopping).
·
Byly rovněž identifikovány problémy
v souvislosti s vedlejším řízením. Zahájení vedlejšího
řízení může rovněž bránit účinné správě dlužníkova
majetku. Při zahájení vedlejšího řízení ztrácí správce podstaty
v hlavním řízení kontrolu nad majetkem, který se nachází v jiném
členském státě, což činí prodej dlužníkova podniku
(přetrvávající účetní jednotky[2])
složitějším. V současnosti musí být vedlejší řízení
řízením likvidačním, což je na překážku úspěšné
restrukturalizaci dlužníka.
·
Problémy se vyskytují související
s pravidly pro zveřejňování informací o úpadkovém řízení a
s přihlašováním pohledávek. V současnosti neexistuje
povinnost zveřejňovat nebo zapisovat rozhodnutí do
rejstříků v členských státech, kde bylo zahájeno řízení,
ani ve státech, kde se nachází provozovna. Neexistuje žádný evropský
insolvenční rejstřík, který by umožňoval vyhledávat
v několika vnitrostátních rejstřících. Řádně fungující
úpadkové řízení však do značné míry spoléhá na publicitu
příslušných rozhodnutí souvisejících s úpadkovým řízením. Soudci
potřebují mít informace o tom, zda bylo již zahájeno řízení
v jiném členském státě; věřitelé nebo potenciální
věřitelé potřebují mít informace o tom, že došlo k zahájení
řízení. Věřitelé navíc, a to zejména malí věřitelé a
malé a střední podniky, čelí problémům a vznikají jim náklady
při přihlašování pohledávek podle úpadkového nařízení.
·
Konečně nařízení neobsahuje
specifická pravidla, která by upravovala úpadek nadnárodních skupin
podniků, přestože se velký počet přeshraničních
úpadkových řízení týká skupin společností. Základním východiskem
úpadkového nařízení je, že pro každého jednotlivého člena skupiny musí
být zahájeno samostatné řízení a tato řízení jsou na sobě zcela
nezávislá. Neexistence specifických ustanovení pro úpadek skupiny často
snižuje vyhlídky na úspěšnou restrukturalizaci skupiny jako celku a
může vést k rozpadu skupiny na její stavební prvky.
Zpráva Komise, která je přiložena
k tomuto návrhu, podrobně hodnotí, jak je nařízení
uplatňováno v praxi. Hloubková analýza problémů stávajícího
nařízení, jakož i dopadů různých variant politik zvažovaných pro
jejich řešení, je k dispozici v posouzení dopadů, které
provedla Komise a které je rovněž přiloženo k tomuto návrhu.
Obecným cílem revize úpadkového
nařízení je zlepšit účinnost evropského rámce pro řešení
přeshraničních úpadků s cílem zajistit hladké fungování
vnitřního trhu a zvýšit jeho odolnost při hospodářských krizích.
Tento cíl má vazbu na stávající politické priority EU na podporu
hospodářského oživení a udržitelného růstu, vyšší míry investic a
záchrany pracovních míst, jak je stanovuje strategie Evropa 2020. Revize
nařízení přispěje k zajištění hladkého rozvoje a
přežití podniků, jak uvádí iniciativa „Small Business Act“[3]. Revize nařízení je
rovněž jedním z klíčových opatření uvedených v Aktu o
jednotném trhu II[4].

2.           KONZULTACE A POSOUZENÍ DOPADŮ
Tomuto návrhu předcházela konzultace
veřejnosti, členských států, dalších orgánů a odborníků
o problémech, které se vyskytují ve stávajícím nařízení, a o jejich
možných řešení. Dne 29. března 2012 Komise zahájila veřejnou
konzultaci, ve které obdržela 134 příspěvků. Komise rovněž
zohlednila výsledky externí studie, kterou vypracovalo konsorcium universit
v Heidelbergu a Vídni a která posuzovala uplatňování úpadkového
nařízení. Empirická data o dopadu
různých variant reformy byla sebrána během další externí studie,
kterou provedlo konsorcium tvořené subjekty GHK a Milieu. Obě studie budou zveřejněny na
internetových stránkách GŘ pro spravedlnost společně
s tímto návrhem. V dubnu a říjnu
2012 proběhla dvě jednání s odborníky z členských
států. Komise navíc založila skupinu
soukromých odborníků z oblasti přeshraničních úpadků, která
se sešla pětkrát v období od května do října 2012 a navrhla
řešení, varianty a znění novely nařízení.
Stanoviska zúčastněných osob
k hlavním prvkům reformy lze shrnout do takto:
·
Pokud jde o rozšíření působnosti
nařízení, podstatná většina respondentů měla pocit, že by
se nařízení mělo vztahovat na předúpadková a hybridní
řízení. Stanoviska se rozcházela v otázce, na jaká řízení by se
mělo nařízení vztahovat, a zejména, zda by měl být vyžadován
dohled soudu. Většina respondentů souhlasila s tím, že by se
úpadkové nařízení mělo vztahovat na soukromé osoby a osoby
samostatně výdělečně činné.
·
Pokud jde o příslušnost, tři
čtvrtiny respondentů souhlasilo s použitím konceptu
střediska HZ pro účely příslušnosti u hlavního řízení.
Většina však měla za to, že výklad pojmu středisko HZ
v judikatuře způsoboval praktické problémy. Téměř
polovina respondentů uvedla důkazy o nekalém přemístění
střediska HZ[5].

·
Co se týče vztahu mezi hlavním a
vedlejším úpadkovým řízením, téměř polovina respondentů
nebyla spokojena s koordinací mezi těmito řízeními.
·
Pokud jde o zveřejňování informací o
řízení, tři čtvrtiny respondentů souhlasilo s tím, že
neexistence povinnosti zveřejňovat rozhodnutí o zahájení úpadkového
řízení je problémem. Téměř polovina z těch, kdo
vyjádřili názor, měla za to, že existují problémy s přihlašování
pohledávek.
·
Co se týče úpadku skupiny, téměř
polovina respondentů měla za to, že v případě úpadku
členů mezinárodní skupiny společností úpadkové nařízení
nefunguje účinně.
Komise provedla analýzu nákladů a
výhod hlavních aspektů navrhované reformy v posouzení dopadů, jež
doprovází tento návrh.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
3.1.        Shrnutí navrhovaných
opatření
 Prvky navrhované reformy úpadkového nařízení lze shrnout takto: ·               Oblast působnosti: návrh rozšiřuje oblast působnosti nařízení tím, že reviduje definici úpadkového řízení tak, aby zahrnovala hybridní a předúpadková řízení, jakož i řízení o oddlužení a jiná úpadková řízení pro fyzické osoby, jež v současnosti nespadají do definice;
 ·               Příslušnost: návrh vyjasňuje pravidla příslušnosti a zdokonaluje procesní rámec pro stanovování příslušnosti;
 ·               Vedlejší řízení: návrh zavádí účinnější vedení úpadkových řízení tím, umožňuje soudu nezahájit vedlejší řízení, pokud takové řízení není nutné pro ochranu zájmů místních věřitelů; tím, že ruší požadavek, aby vedlejší řízení bylo likvidačním řízením a tím, že zlepšuje spolupráci mezi hlavním a vedlejším řízení, a to zejména díky rozšíření požadavku spolupracovat na zapojené soudy; ·               Zveřejňování informací o řízení a přihlašování pohledávek: návrh požaduje po členských státech, aby zveřejňovaly příslušná soudní rozhodnutí v přeshraničních úpadkových věcech ve veřejně přístupném elektronickém rejstříku a zavádí propojení vnitrostátní insolvenčních rejstříků. Zavádí rovněž standardní formuláře pro přihlašování pohledávek;
 ·               Skupiny společností: návrh zavádí koordinaci úpadkových řízení proti různým členům stejné skupiny společností tím, že správců podstaty a zapojeným soudům v různých hlavních řízeních stanoví povinnost navzájem spolupracovat a komunikovat; návrh dává navíc správcům podstaty zapojeným do těchto řízení procesní nástroje, kterými mohou žádat o přerušení jiného řízení a navrhovat záchranný plán pro členy skupiny, proti kterým se vede úpadkové řízení.
3.1.1.     Působnost úpadkového
nařízení
Změnou stávající definice „úpadkového
řízení“ v čl. 1 odst. 1 návrh rozšiřuje působnost
úpadkového nařízení. V tomto ohledu
se navrhuje rozšířit působnost na řízení, ve kterých není
jmenován správce podstaty, ale ve kterých jsou majetek a záležitosti dlužníka
pod kontrolou či dohledem soudu. Tato
novela by měla umožnit, aby řízení, ve kterých dlužníkovi
zůstávají dispoziční oprávnění a není jmenován správce podstaty,
mohlo být uznáváno za úpadkové řízení s účinky v celé EU, tj.
účinky, které nařízení zavádí. Změna
by rovněž umožnila, aby se nařízení vztahovalo na více úpadkových
řízení proti fyzickým osobám. Navrhuje se
navíc výslovný odkaz na řízení o úpravě dluhu a účel záchrany,
aby se nařízení vztahovalo i řízení, která umožňují dlužníkovi
nalézt dohodu s věřiteli ve fázi před rozhodnutím o úpadku. Novela by rovněž nařízení více sladila s
přístupem přijatým ve vzorových zákonech komise UNCITRAL o
přeshraničním úpadkovém řízení[6].
Přestože je důležité
rozšířit působnost nařízení, aby se zajistilo účinné vedení
předúpadkových a hybridních řízení s přeshraničním
prvkem, do oblasti působnosti by neměla spadat řízení, která
jsou důvěrná. Existuje
určitě řada vnitrostátních předúpadkových řízení, ve
kterých vstoupí dlužník do jednání v (některými) věřiteli
s cílem dosáhnout dohody o jeho refinancování nebo reorganizaci, ale tyto
informace nejsou veřejně přístupné. Součástí
těchto řízení může být moratorium na vymáhání individuálních
nároků nebo tato řízení mohou vytvářet po určitou dobu pro
věřitele překážku pro podání návrhu na zahájení úpadkového
řízení, přičemž účelem je, aby se dlužník „mohl
nadechnout“. Přestože
v některých členských státech mohou tato řízení hrát
důležitou roli, bylo by komplikované uznávat jejich účinky
v celé EU vzhledem k jejich smluvní a důvěrné povaze, protože
soud nebo věřitelé nacházející se v jiném členském
státě by nemuseli vědět, že takovéto řízení probíhá. Nebrání to však tomu, aby se na tato řízení
vztahovala působnost úpadkového nařízení od okamžiku, kdy se stanou
veřejnými.
Tento návrh nepředpokládá změnu
stávajícího mechanismu, podle kterého jsou vnitrostátní úpadková řízení,
na něž se nařízení vztahuje, uvedena v příloze A, a je na
členských státech rozhodnout, zda oznámí, že má být konkrétní úpadkové
řízení zahrnuto do přílohy. Návrh
však zavádí postup, při kterém Komise ověřuje, zda oznámené
vnitrostátní úpadkové řízení skutečně splňuje podmínky
revidované definice. Zajistí se tak, že
v příloze A figurují pouze řízení, která vyhovují pravidlům
vyplývajícím z nařízení.
3.1.2.     Příslušnost pro
zahájení úpadkového řízení
Návrh zachovává koncept střediska HZ,
neboť tento koncept zajišťuje, že věc bude projednaná
v jurisdikci, se kterou má dlužník opravdové spojení, a ne v jurisdikci
zvolené zakladateli společnosti. Koncepce
střediska HZ je rovněž v souladu s mezinárodním vývojem,
protože byla zvolena jako standardní příslušnost ve vzorových
zákonech komise UNCITRAL o přeshraničním úpadkovém řízení. Návrh doplňuje definici střediska HZ
s cílem poskytnout praktikujícím právníků vodítka pro jeho stanovení;
zavádí rovněž ustanovení o stanovení střediska HZ fyzických osob. Nové body odůvodnění navíc objasňují
okolnosti, za kterých lze vyvrátit domněnku, že se středisko HZ
právnické osoby nachází v místě sídla; znění tohoto bodu odůvodnění
bylo převzato z rozsudku Soudního dvora Evropské unie ve věci
„Interedil“[7].
Návrh rovněž zdokonaluje procesní
rámec určující příslušnost pro zahájení řízení. Návrh požaduje
po soudu, aby před zahájením úpadkového řízení z úřední
povinnosti přezkoumal svou příslušnost a aby ve svém rozhodnutí
specifikoval, na jakých důvodech ji zakládá. Návrh navíc přiznává
všem zahraničním věřitelům právo napadnout rozhodnutí o
zahájení řízení a zajišťuje, aby tito věřitelé byli
informováni o rozhodnutí o zahájení řízení, a mohli tak účinně
vykonávat svá práva. Cílem těchto změn je zajistit, aby k zahájení
řízení docházelo pouze v případech, kdy dotčený
členský stát skutečně má příslušnost. Mělo by tedy
dojít ke snížení počtu případů vyhledávání nejvhodnější
soudní příslušnosti pomocí nekalého a nikoliv opravdového
přemístění střediska HZ.
Návrh dále objasňuje, že by soudy,
které zahájily úpadkové řízení, měly mít příslušnost pro žaloby,
které přímo vyplývají z úpadkového řízení a úzce s ním
souvisí, jako jsou vylučovací žaloby. Tato změna je kodifikací
judikatury Soudního dvora EU v rozsudku ve věci „DekoMarty“[8]. V případě, že
taková žaloba souvisí s jinou žalobou proti stejnému žalovanému, která je
založena na obecném občanském nebo obchodním právu, dává návrh správci
podstaty možnost podat obě žaloby k soudům příslušným na
základě dlužníkova bydliště, je-li tato příslušnost dána podle
nařízení (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 příslušnosti a
uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních
věcech[9]
(v platném znění). Toto pravidlo by správci podstaty umožnilo podat u
stejného soudu např. žalobu na vedení společnosti na odpovědnost
za škodu na základě úpadkového práva spolu s žalobou založenou na právu
společností nebo obecné odpovědnosti za škodu.
3.1.3.     Vedlejší úpadková
řízení
Navrhuje se provést několik úprav za
účelem zlepšení účinnosti správy dlužníkova majetku v situacích,
kdy má dlužník provozovnu v jiném členském státě.
·
Soud, u kterého byl podán návrh na zahájení
vedlejšího řízení, by měl mít možnost, je-li o to požádán správcem
podstaty, zahájení odmítnout nebo rozhodnutí o něm odložit, pokud vedlejší
řízení není nezbytné pro ochranu zájmů místních
věřitelů. Mohlo by tomu tak být například, pokud investor
učinil nabídku na koupi společnosti jako trvající účetní
jednotky a tato nabídka by místním věřitelům vynesla více než
likvidace majetku společnosti. Zahájení vedlejšího řízení by také
nemělo být zapotřebí, pokud správce podstaty v hlavním řízení
slíbí místním věřitelům, že s nimi bude v hlavním
řízení zacházeno, jako kdyby bylo zahájeno vedlejší řízení, a že
práva, která by v takovém případě měli, pokud jde o určení
a pořadí jejich pohledávek, budou zachována při rozdělování
majetku. V praxi se tato „syntetická vedlejší řízení“ vytvořila
v několika přeshraničních úpadkových věcech, které
byly zahájeny ve Spojeném království (zejména úpadkové řízení proti
Collins&Aikman, MG Rover a Nortel Networks). Anglické soudy přijaly,
že angličtí správci podstaty byli oprávněni rozdělit část
majetku podle práva členského státu, kde se nacházela provozovna. Jelikož
právo mnoha členských států takovýto postup v současnosti
neumožňuje, návrh zavádí hmotněprávní úpravu, která správcům
podstaty umožňuje učinit ve prospěch místních
věřitelů závazek, jenž bude zavazovat majetkovou podstatu.
·
Navrhovaná změna nebude mít vliv na možnost
správce podstaty požadovat, aby bylo zahájeno vedlejší řízení, pokud by to
usnadnilo správu komplexních věcí, například dochází-li ve státě
provozovny k propouštění značného počtu zaměstnanců.
V takových případech může být užitečné zahájit vedlejší
řízení a jmenovat místního správce podstaty, a zajistit tak účinnou
správu majetku dlužníka.
·
Návrh nařizuje soudu, u kterého byl podán
návrh na zahájení vedlejšího řízení, aby před tím, než o návrhu
rozhodne, vyslechnul správce podstaty v hlavním řízení. Cílem této
změny je zajistit, aby soud, u kterého byl podán návrh na zahájení
vedlejšího řízení, získal ucelený přehled o tom, zda podle správce
podstaty případně existují možnosti na záchranu či reorganizaci,
a byl tak schopen řádně posoudit důsledky vyplývající ze
zahájení vedlejšího řízení. Tuto povinnost doplňuje právo správce
podstaty napadnout rozhodnutí o zahájení vedlejšího řízení.
·
Návrh ruší stávající požadavek, aby vedlejší
řízení bylo řízením likvidačním. V případě, že je
zahájeno vedlejší řízení, si soud, který jej zahájil, může vybrat z
celé škály řízení dostupných ve vnitrostátním právu, včetně
restrukturalizace. Tato změna zaručuje, že zahájením vedlejšího
řízení není automaticky ohrožena záchrana či restrukturalizace
dlužníka jako celku. Touto změnou by neměla být dotčena pravidla
pro navracení státní podpory a judikatura Soudního dvora Evropské unie o
navracení podpory od společností v platební neschopnosti[10].
·
Návrh navíc zlepšuje koordinaci mezi hlavním a
vedlejším řízením tím, že rozšiřuje povinnost spolupracovat platnou
dosud pouze pro správce podstaty i na soudy zapojené do těchto
řízení. Soudy budou mít povinnost navzájem spolupracovat a komunikovat;
správci podstaty budou navíc muset spolupracovat a komunikovat se soudy
v jiných členských státech zapojenými do řízení. Spolupráce mezi
soudy zlepší koordinaci hlavního a vedlejších řízení. Může to být
stěžejní pro zajištění úspěšné restrukturalizace, např.
při schvalování protokolů stanovujících záchranný plán.
3.1.4.     Zveřejňování
informací o úpadkovém řízení a přihlašování pohledávek
Návrh stanoví, že určité minimální
informace o úpadkovém řízení musí být zveřejněny v elektronickém
rejstříku, který je bezplatně a veřejně přístupný na
internetu. Povinně se zveřejňují informace o soudu, který
zahájil úpadkové řízení, datu zahájení řízení – a u hlavního
řízení datu ukončení řízení, druhu řízení, dlužníkovi,
jmenovaném správci podstaty, rozhodnutí o zahájení řízení, jakož i rozhodnutí
o jmenování správce podstaty (je-li jmenován samostatným rozhodnutím) a
lhůtě pro přihlašování pohledávek. Vzhledem k rozdílnostem
ve vnitrostátních právních systémech, co se týče zveřejňování
informací o úpadkových řízeních, a vzhledem k rozdílným potřebám
věřitelů, se povinnost zveřejňovat dané informace
omezuje pouze na společnosti a osoby samostatně
výdělečně činné; nepodléhají ji úpadková řízení proti
spotřebitelům. Návrh zavádí systém propojení vnitrostátních
rejstříků, které budou přístupné prostřednictvím portálu
evropské e-justice. Komise prováděcím aktem stanoví minimální
společná kritéria pro vyhledávání v rejstříku a pro získávání
výsledků, která budou vycházet z informací, jež se mají
zveřejňovat v insolvenčních rejstřících. Propojení vnitrostátních
rejstříků zajistí, aby soud, u kterého byl podán návrh na zahájení
úpadkového řízení, byl schopen určit, zda bylo proti stejnému
dlužníkovi zahájeno řízení v jiném členské státě;
věřitelům umožní rovněž zjistit, zda bylo zahájeno
řízení proti stejnému dlužníkovi, a pokud ano, jaké pravomoci má
případný správce podstaty. U dlužníků, kteří jsou
společnostmi, budou moci členské státy stavět na povinnostech
vyplývajících ze směrnice 2012/17/EU ze dne 13. června 2012 o
propojení ústředních, obchodních a podnikových rejstříků[11]. Pro účely tohoto
nařízení však pouhá informace, že bylo s dlužníkem zahájeno řízení,
nestačí k tomu, aby došlo ke koordinaci přeshraničních
úpadkových řízení a aby věřitelé mohli v takovém řízení
využívat svých práv.
Návrh usnadňuje přihlašování
pohledávek zahraničních věřitelů, zejména drobných
věřitelů a malých a středních podniků, a to třemi
způsoby: Zaprvé, prováděcím aktem zavede dva standardní formuláře,
jeden pro oznámení zasílané věřitelům a druhý pro
přihlašování pohledávek. Tyto standardní formuláře budou
k dispozici ve všech úředních jazycích Evropské unie, což sníží
náklady na překlady. Zadruhé, návrh poskytuje zahraničním
věřitelům nejméně 45 dnů od zveřejnění
oznámení o zahájení řízení v insolvenčním rejstříku na to,
aby přihlásili své pohledávky bez ohledu na jakoukoliv kratší lhůtu
platnou podle vnitrostátního práva. Věřitelé budou rovněž muset
být vyrozuměni, pokud je jejich pohledávka popírána a budou mít možnost
dodat další důkazy o její existenci a výši. Pro přihlašování
pohledávky v cizí jurisdikci nebude povinné právní zastoupení, což sníží
náklady věřitelů.
3.1.5.     Úpadek členů
skupiny společností
Návrh vytváří specifický právní rámec
pro řešení úpadku členů skupiny společností při
současném zachování individuálního přístupu, který je ústředním
východiskem stávajícího úpadkového nařízení. Návrh zavádí povinnost
koordinovat úpadková řízení proti různým členům jedné
skupiny společností tím, že správcům podstaty a zapojeným soudům
ukládá povinnost navzájem spolupracovat a komunikovat stejným způsobem,
jak je to navrhováno v souvislosti s hlavním a vedlejším řízením. Taková
spolupráce může mít v závislosti na okolnostech případu
různé formy. Správci podstaty by si především měli
vyměňovat příslušné informace a případně spolupracovat
při přípravě záchranného nebo reorganizačního plánu. Je
výslovně uvedena možnost spolupracovat prostřednictvím
protokolů, aby se uznala praktická důležitost těchto
nástrojů a podpořilo jejich další používání. Soudy by měly
spolupracovat a především si vyměňovat informace,
případně koordinovat jmenování správců podstaty, kteří
spolu mohou navzájem spolupracovat, a schvalovat protokoly, které jim
předloží správci podstaty.
Návrh navíc dává každému správci podstaty
aktivní legitimaci v řízení proti jinému členu stejné
skupiny. Konkrétně má správce podstaty právo na to být slyšen
v těchto jiných řízeních, požadovat přerušení těchto
řízení a navrhnout plán reorganizace způsobem, který umožní, aby o
něm rozhodnul příslušný věřitelský výbor nebo soud. Správce
podstaty má rovněž právo účastnit se schůze
věřitelů. Tyto procesní nástroje umožní správci podstaty, který
má největší zájem na úspěšné restrukturalizaci všech dotčených
společností, oficiálně předložit svůj plán
restrukturalizace v řízení proti členovi skupiny, i
v případě, kdy správce podstaty jmenovaný v tomto
řízení nechce spolupracovat nebo je proti tomuto plánu.
Návrh tím, že upravuje koordinaci
různých řízení proti členům stejné skupiny, nehodlá bránit
stávající praxi u vysoce integrovaných skupin společností, kterou je
stanovení střediska HZ všech členů skupiny na jednom a tomtéž
místě, a tudíž praxi zahájit řízení pouze v jedné jurisdikci.
3.2.        Právní základ
Tento návrh mění nařízení č.
1346/2000, které je založeno na čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 1
Smlouvy o založení Evropského společenství. Od vstupu v platnost
Lisabonské smlouvy je odpovídajícím právním základem čl. 81 odst. 2
písm. a), c) a f) Smlouvy o fungování Evropské unie.
Hlava V části třetí Smlouvy o
fungování Evropské unie není použitelná na Dánsko z důvodu Protokolu o
postavení Dánska, připojeného ke Smlouvám. Hlava V není rovněž
použitelná na Spojené království a Irsko, pokud tyto země nerozhodnou
jinak v souladu s příslušnými pravidly protokolu o jejich postavení s ohledem
na prostor svobody, bezpečnosti a práva. Pokud však Komise mění
stávající akt a Spojené království nebo Irsko nevyužijí možnosti připojit
se k pozměňujícímu opatření, Rada na základě návrhu Komise
může rozhodnout, že neúčast příslušné země
v pozměněné podobě stávajícího opatření způsobí
neproveditelnost tohoto opatření pro další členské státy nebo Unii,
přičemž v takovém případě se lhůta pro provedení
oznámení prodlužuje. Pokud příslušná země do vypršení prodloužené
lhůty nevyužije možnosti připojit se, stávající opatření pro
ně přestává být závazné i použitelné.
3.3.        Subsidiarita a
proporcionalita
Různé prvky revize úpadkového
nařízení uvedené výše jsou v souladu s požadavky subsidiarity a
proporcionality. Co se týče subsidiarity, členské státy nemohou samy
dosáhnout navrhovaných změn, protože tyto změny vyžadují
pozměnění stávajících pravidel úpadkového nařízení, pokud jde o
oblast působnosti, příslušnost pro zahájení úpadkového řízení,
ustanovení týkající se vedlejšího řízení, zveřejňování
rozhodnutí a přihlašování pohledávek. Změna úpadkového nařízení
z podstaty vyžaduje intervenci zákonodárce Unie. Zatímco lze teoreticky
dosáhnout vytvoření insolvenčních rejstříku samotnými
členskými státy, propojení těchto rejstříků vyžaduje
opatření na úrovni Unie. Cílů navrhovaného opatření – tj.
umožnit propojení insolvenčních rejstříků – nelze proto
dostatečným způsobem dosáhnout samotnými členskými státy, ale
lze jich lépe dosáhnout opatřením na úrovni Unie.
Co se týče proporcionality, obsah ani
forma navrhovaného opatření nepřekročí rámec toho, co je
nezbytné pro dosažení cílů Smluv. Posouzení dopadů připojené k
tomu návrhu navíc dokládá, že výhody u každé navrhované změny
převažují nad souvisejícími náklady, a jsou tudíž proporcionální.
3.4.        Dopad na základní práva
Jak je podrobně uvedeno v posouzení
dopadů doprovázejícím tento návrh, všechny prvky reformy dodržují, v
souladu s unijní strategií účinného uplatňování Listiny základních
práv Evropské unie, práva stanovená touto listinou. Změny zlepší postavení
osob účastnících se přeshraničních úpadkových řízení, pokud
jde o jejich práva na majetek, svobodu podnikání a právo pracovat, svobodu
pohybu a pobytu a právo na účinnou právní ochranu.
Navrhovaná změna vytvářející veřejně přístupné
elektronické insolvenční rejstříky respektuje ochranu osobních
údajů způsobem, který je proporcionální k cílům, protože
budou zavedena opatření k zajištění souladu se směrnicí 95/46/ES
o ochraně údajů.
4.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Návrh bude mít omezený dopad na
rozpočet EU. Již byly vyvinuty IT aplikace pro propojení
insolvenčních rejstříků a hosting bude na portálu e-Justice.
Dopad na rozpočet EU v letech 2014–2020 budou tvořit náklady na
hosting a údržbu IT aplikací. Celkem budou náklady činit 1 500 000 EUR v
období 2014–2020 a budou hrazeny z finančního krytí budoucího programu
Spravedlnost[12].

2012/0360 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY,
kterým se mění nařízení Rady
(ES) č. 1346/2000 o úpadkovém řízení
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na článek 81 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[13],

v souladu s řádným legislativním
postupem,
po konzultaci s evropským inspektorem
ochrany údajů[14],
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Nařízení Rady (ES)
č.1346/2000[15]
vytvořilo evropský rámec pro přeshraniční úpadková řízení.
Určuje, který členský stát má příslušnost k zahájení úpadkového
řízení, stanoví jednotná pravidla pro rozhodné právo a zavádí uznávání a
výkon rozhodnutí souvisejících s úpadkovým řízením a koordinaci
hlavního a vedlejších úpadkových řízení.
(2)       Zpráva Komise o
uplatňování nařízení (ES) č. 1346/2000 ze dne 12. prosince 2012[16] konstatuje, že nařízení
obecně funguje dobře, ale je žádoucí zlepšit uplatňování
některých jeho ustanovení za účelem posílení účinného vedení
přeshraničních úpadkových řízení.
(3)       Oblast působnosti
nařízení (ES) č. 1346/2000 by se měla rozšířit a zahrnovat
řízení, jež usilují o záchranu hospodářsky životaschopného dlužníka s
cílem pomoci zdravým společnostem přežít a poskytnout
podnikatelům druhou šanci. Působnost nařízení by se měla
zejména rozšířit na řízení, která upravují restrukturalizaci dlužníka
ve fázi před rozhodnutí o úpadku nebo která ponechávají ve funkci
stávající vedení. Působnost nařízení by se rovněž měla
vztahovat na řízení, která upravují oddlužení spotřebitelů a
osob samostatně výdělečně činných, kteří
nesplňují požadavky stávajícího nástroje.
(4)       Měla by být
upřesněna pravidla příslušnosti pro zahájení řízení a
měl by se zdokonalit procesního rámce pro její určování. Mělo by
rovněž existovat výslovné pravidlo o příslušnosti pro žaloby, které přímo
vyplývají z úpadkového řízení nebo s ním úzce souvisí.
(5)       V zájmu zlepšení
účinnosti úpadkových řízení v případech, kdy dlužník má
provozovnu v jiném členském státě, by se měla zrušit
povinnost, že vedlejší řízení musí být likvidačním řízením. Soud
by navíc měl mít možnost nezahájit vedlejší řízení, není-li nezbytné
k ochraně zájmů místních věřitelů. Měla by se
zlepšit koordinace mezi hlavním a vedlejším řízením, zejména povinnou
spoluprácí zapojených soudů.
(6)       Aby se zlepšily informace,
které jsou k dispozici dlužníkům a zapojeným soudům, a aby se
zabránilo zahajování souběžných úpadkových řízení, měly by
členské státy mít povinnost zveřejňovat příslušná
rozhodnutí v přeshraničních úpadkových věcech ve
veřejně přístupných elektronických rejstřících. Mělo
by se vytvořit propojení insolvenčních rejstříků. Měly
by se rovněž zavést standardní formuláře pro přihlašování
pohledávek, aby zahraniční věřitelé mohli pohledávky snáze
přihlašovat a snížily se náklady na překlady.
(7)       Měla by být zavedena
zvláštní pravidla pro koordinaci řízení proti různým členům
jedné skupiny společností. Správci podstaty a soudy zapojení do
různých úpadkových řízení by měli mít povinnost navzájem
spolupracovat a komunikovat. Zapojení správci podstaty by navíc měli mít
procesní nástroje k tomu, aby mohli navrhnout záchranný plán pro skupinu
společností, na něž se vztahuje úpadkové řízení, a
v případě nutnosti žádat o přerušení úpadkového řízení
proti jiné společnosti, než u které byli jako správci podstaty jmenováni.
Definice pojmu „skupina společností“ by měla být chápána tak, že je
omezena kontextem úpadku a neměla by mít žádný vliv na strukturu
společností v rámci skupiny.
(8)       Aby bylo možné snadno
přizpůsobovat nařízení příslušným změnám ve
vnitrostátním úpadkovém právu, které členské státy oznámily, měla by
být Komisi ve vztahu ke změnám příloh svěřena pravomoc
přijímat akty podle článku 290 Smlouvy. Je zejména důležité, aby
Komise v rámci přípravné činnosti prováděla řádné
konzultace, a to rovněž na odborné úrovni. Komise by při
přípravě a navrhování aktů v přenesené pravomoci měla
zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány Evropskému parlamentu
a Radě současně, včas a vhodným způsobem.
(9)       Aby se zajistily jednotné
podmínky pro provádění nařízení (ES) č. 1346/2000, měly by
být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Výkon těchto
pravomocí by měl být v souladu s nařízením Evropského parlamentu a
Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a
obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při
výkonu prováděcích pravomocí[17].
(10)     Nařízení (ES) č.
1346/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(11)     Novelou tohoto
nařízení by neměla být dotčena pravidla pro zpětné
získávání státní podpory od společností v platební neschopnosti, jak
jsou vykládána v judikatuře Soudního dvora Evropské unie (Věc
C-454/09 Komise v. Itálie – „New Interline“). Pokud není možné získat zpět
celou částku státní podpory, protože se inkasní příkaz týká
společnosti v úpadkovém řízení, takové řízení by mělo být
vždy likvidačním řízením a vést ke konečnému ukončení
činností příjemce a zpeněžení jeho majetku.
(12)     V souladu s články 1 a
2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor
svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské
unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, [Spojené království a Irsko
oznámily své přání podílet se na přijímání a používání tohoto
nařízení] / [a aniž by byl dotčen článek 4 uvedeného protokolu
se Spojené království a Irsko neúčastní přijímání tohoto
nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné].
(13)     V souladu s články 1 a
2 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii
a ke Smlouvě o fungování Evropské unie se Dánsko neúčastní
přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Rady (ES) č. 1346/2000
se mění takto:
(1)
V bodu odůvodnění 2 se odkaz na
článek 65 nahrazuje odkazem na článek 81.
(2)
V bodech odůvodnění 3, 5, 8, 11, 12,
14 a 21 se pojem „Společenství“ nahrazuje pojmem „Unie“.
(3)
Bod odůvodnění 4 se nahrazuje tímto:
„(4)   Pro řádné fungování vnitřního
trhu je nutné vyhnout se podnětům, které motivují
zúčastněné strany k převodům majetku nebo soudních
řízení z jednoho členského státu do druhého za účelem
výhodnějšího právního postavení na úkor věřitelů (tzv. forum
shopping).“
(4)
Bod odůvodnění 6 se nahrazuje tímto:
„(6)   Toto nařízení by mělo
obsahovat ustanovení, která upravují příslušnost pro zahájení úpadkových
řízení a řízení, která přímo vyplývají z úpadkových
řízení a úzce s nimi souvisí. Toto nařízení by mělo
rovněž obsahovat ustanovení, která se týkají uznávání a výkonu rozhodnutí
vydaných v takových řízeních, a ustanovení, která se týkají práva
rozhodného pro úpadkové řízení. Kromě toho by toto nařízení
mělo obsahovat pravidla pro koordinaci úpadkových řízení, která se
týkají stejného dlužníka nebo několika členů jedné skupiny
společností.“
(5)
Bod odůvodnění 7 se nahrazuje tímto:
„(7)   Konkursy, vyrovnání a podobná
řízení a opatření týkající takových řízení jsou vyňaty z
působnosti nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince
2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí
v občanských a obchodních věcech[18]. Na tato řízení by se
mělo vztahovat toto nařízení. Výklad tohoto nařízení by měl
v největší možné míře vyloučit případné právní mezery mezi
těmito dvěma nástroji.“
(6)
Bod odůvodnění 9 se nahrazuje tímto:
„(9)   Toto nařízení by se mělo
vztahovat na úpadková řízení, která splňují podmínky stanovené
v tomto nařízení, bez ohledu na to, zda dlužníkem je fyzická nebo
právnická osoba, podnikatel či jednotlivec. Příloha A obsahuje
vyčerpávající seznam těchto řízení. V případě, že
je vnitrostátní řízení uvedeno v příloze A, mělo by se toto
nařízení použít, aniž by soudy jiného členského státu dále
přezkoumávaly, zda jsou splněny podmínky uvedené v tomto
nařízení. Úpadková řízení, která se týkají pojišťoven,
úvěrových institucí, investičních podniků v rozsahu,
v jakém se na ně vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady
2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových
institucí[19]
(v platném znění), a podniků kolektivního investování, by měla
být z oblasti působnosti tohoto nařízení vyloučena. Tyto podniky
by neměly spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení,
neboť se na ně vztahuje zvláštní úprava a vnitrostátní kontrolní
orgány jsou vybaveny rozsáhlými pravomocemi k zásahu.“
(7)
Vkládá se nový bod odůvodnění 9a,
který zní:
„(9a)  Oblast působnosti tohoto
nařízení by se měla rozšířit na řízení, která prosazují
záchranu hospodářsky životaschopného dlužníka s cílem pomoci zdravým
společnostem přežít a podnikatelům poskytnout druhou
příležitost. Působnost nařízení by se měla rozšířit
zejména na řízení, která upravují restrukturalizaci dlužníka ve fázi
před rozhodnutím o úpadku nebo která ponechávají ve funkci stávající
vedení, a na řízení, která upravují oddlužení spotřebitelů nebo
osob samostatně výdělečně činných. Jelikož v
těchto řízeních nedochází vždy ke jmenování správce podstaty, toto
nařízení by se na ně mělo vztahovat, pokud probíhají pod
kontrolou nebo dohledem soudu. V této souvislosti by pojem „kontrola“ měl
zahrnovat situace, ve kterých soud zasahuje pouze v případě
opravných prostředků věřitele či zúčastněné
osoby.“
(8)
Bod odůvodnění 10 se nahrazuje tímto:
„(10) Úpadkové řízení nemusí
nezbytně zahrnovat zásah soudního orgánu; výrazu „soud“ je v tomto
nařízení dán širší význam, který zahrnuje osobu nebo orgán s
oprávněním zahájit úpadkové řízení podle vnitrostátního práva. Aby se
toto nařízení mohlo použít, musí být řízení (tvořené úkony a
formálními náležitostmi stanovenými právními předpisy) v souladu nikoli
pouze s tímto nařízením, ale musí být rovněž úředně uznáno
a mít právní účinky v členském státě, ve kterém bylo úpadkové
řízení zahájeno.“
(9)
Vkládá se nový bod odůvodnění 12a,
který zní:
(12a) Před zahájením úpadkového
řízení by měl soud přezkoumat z úřední povinnosti, zda
se místo, kde jsou soustředěny hlavní zájmy nebo provozovna dlužníka,
skutečně nachází v rámci jeho příslušnosti. V případě,
že okolnosti věci zpochybňují soudní příslušnost, měl by
soud po dlužníkovi požadovat předložení dalších důkazů na
podporu svých tvrzení a případně poskytnout dlužníkovým
věřitelům příležitost vyjádřit svá stanoviska k otázce
příslušnosti. Věřitelé by navíc měli mít účinný
prostředek právní ochrany proti rozhodnutí o zahájení úpadkového
řízení.
(10)
Bod odůvodnění 13 se zrušuje.
(11)
Vkládají se nové body odůvodnění 13a a
13b, které znějí:
(13a) Za „místo, kde se soustřeďují
hlavní zájmy“ společnosti nebo jiné právnické osoby by se mělo
považovat místo sídla. Tuto domněnku by mělo být možné vyvrátit,
pokud se ústřední správa společnosti nachází v jiném
členském státě nežli její sídlo a z komplexního hodnocení všech
relevantních faktorů vyplývá, způsobem zjistitelným pro třetí
osoby, že skutečné středisko správy, kontroly a řízení jejích
zájmů se nachází v tomto jiném členském státě. Naproti tomu
by tuto domněnku nemělo být možně vyvrátit, pokud jsou
řídící a dozorčí orgány společnosti ve stejném místě, jako
je sídlo, a rozhodnutí v oblasti řízení jsou v daném místě
přijímána způsobem zjistitelným pro třetí osoby.
(13b) Soudy členského státu, které
zahájily řízení, by měly mít rovněž příslušnost pro
rozhodování o žalobách, které přímo vyplývají z úpadkového
řízení a úzce s ním souvisí, jako jsou vylučovací žaloby. Pokud taková
žaloba souvisí s jinou žalobou založenou na občanském a obchodním právu,
správce podstaty by měl mít možnost podat obě žaloby k soudu
bydliště žalovaného, považuje-li tento postup za účelnější.
Může tomu tak být například, pokud si správce podstaty přeje spojit
žalobu o odpovědnosti za škodu na vedení společnosti na základě
úpadkového práva s žalobou založenou na právu společností nebo obecné
odpovědnosti za škodu.
(12)
Vkládají se nové body odůvodnění 19a a
19b, které znějí:
(19a) Vedlejší řízení však může
rovněž bránit účinné správě majetku. Soud, u kterého bylo podán
návrh na zahájení vedlejšího řízení, by měl proto být oprávněn
na žádost správce podstaty zahájení řízení odložit nebo odmítnout, pokud
nejsou tato řízení nezbytná ochraně zájmů místních
věřitelů. Mělo by tomu být tak zejména, pokud správce
podstaty, učiněním závazku zatěžujícího majetkovou podstatu,
souhlasí s tím, že s místními věřiteli bude zacházet stejně,
jako kdyby bylo zahájeno vedlejší řízení, a použije pravidla pořadí
pohledávek členského státu, kde bylo o zahájení vedlejšího řízení
požádáno, při provedení rozvrhu výtěžku ze zpeněžení majetku
nacházejícího se tomto členském státě. Toto nařízení by
mělo správci podstaty dát možnost činit takové závazky.
(19b) V zájmu účinného
zajištění ochrany místních zájmů by správce podstaty v hlavním
řízení neměl být schopen nekalým způsobem zpeněžovat nebo
přemísťovat majetek nacházející se v členském státě, kde je
umístěna provozovna, aby zmařil možnost účinného uspokojení
těchto zájmů, pokud by následně bylo zahájeno vedlejší
řízení.
(13)
Bod odůvodnění 20 se nahrazuje tímto:
„(20) Hlavní řízení a vedlejší úpadková
řízení mohou přispět k účinnému zpeněžení celkového
majetku pouze tehdy, pokud jsou všechna souběžně probíhajících
řízení koordinována. Základní podmínkou je, aby různí správci
podstaty a zapojené soudy úzce spolupracovali a zejména si vyměňovali
dostatečné množství informací. Aby se zajistila rozhodující úloha hlavního
řízení, měl by mít správce podstaty v tomto řízení několik
možností, jak zasahovat do vedlejších úpadkových řízení, která probíhají
ve stejné době. Měl by mít zejména možnost navrhnout
restrukturalizační plán nebo vyrovnání nebo požádat o přerušení
zpeněžování majetku ve vedlejším úpadkovém řízení. Při
spolupráci by správci podstaty a soudy měli rovněž zohlednit
osvědčené postupy spolupráce v přeshraničních úpadkových
věcech, jak jsou stanoveny v zásadách a pokynech pro komunikaci a
spolupráci, které přijaly evropská a mezinárodní sdružení v oblasti
úpadkového práva.“
(14)
Vkládají se nové body odůvodnění 20a a
20b, které znějí:
(20a) Tato nařízení by mělo zajistit
účinné vedení úpadkových řízení, která se týkají různých
společností tvořících skupinu společností. Pokud byla zahájena
úpadková řízení proti několika společnostem z jedné skupiny,
měla by být tato řízení řádně koordinována. Různí
správci podstaty a zapojené soudy by měli proto mít stejnou povinnost
navzájem spolupracovat a komunikovat jako ti, kteří jsou zapojeni do
hlavního a vedlejšího řízení, která se vedou proti stejnému dlužníkovi.
Správce podstaty jmenovaný v řízení proti členovi skupiny
společností by navíc měl mít aktivní legitimaci navrhovat záchranný
plán v řízení proti jinému členovi stejné skupiny, a to
v rozsahu, v jakém je takový nástroj k dispozici ve vnitrostátním úpadkovém
právu.
(20b) Zavedení pravidel o úpadku skupiny
společností by nemělo omezit možnost soudu zahájit v jediné
jurisdikci úpadkové řízení proti několika společnostem
náležejícím do stejné skupiny, shledá-li, že místo, kde jsou soustředěny
jejich hlavní zájmy, se nachází v jediném členském státě.
V takových situacích by soud měl mít rovněž možnost jmenovat
stejného správce podstaty ve všech dotčených řízeních.
(15)
Vkládá se nový bod odůvodnění 21a,
který zní:
(21a) Je zásadní, aby věřitelé,
kteří mají své obvyklé místo pobytu, bydliště nebo sídlo v Unii,
byli informováni o zahájení úpadkového řízení, jež se týká majetku jejich
dlužníka. V zájmu zajištění hladkého přenosu informací k
věřitelům by se nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a
mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v
členských státech[20]
nemělo použít v situacích, kde toto nařízení odkazuje na povinnost
informovat věřitele. Přihlašování pohledávek v řízení
zahájeném v jiném členském státě by mělo být pro
věřitele snazší díky standardním formulářům dostupným ve
všech úředních jazycích Unie.“
(16)
Bod odůvodnění 29 se nahrazuje tímto:
„(29) Vzhledem k podnikatelským
vztahům by hlavní obsah rozhodnutí o zahájení řízení měl být na
žádost správce podstaty zveřejněn v jiném členské státu.
Nachází-li se v daném členském státě provozovna, toto
zveřejnění by mělo být povinné do doby, než se vytvoří
systém propojení insolvenčních rejstříků. V žádném
případě však zveřejnění nesmí být předběžnou
podmínkou pro uznání řízení vedeného v jiném členském státě.“
(17)
Vkládá se nový bod odůvodnění 29a,
který zní:
(29a) Aby se zlepšily informace, které jsou k
dispozici dlužníkům a zapojeným soudům, a aby se zabránilo zahajování
souběžných úpadkových řízení, měly by mít členské státy
povinnost zveřejňovat příslušné informace
z přeshraničních úpadkových věcí ve veřejně
přístupných elektronických rejstřících. Aby se zlepšil přístup
věřitelů a soudů s bydlištěm nebo sídlem v jiném
členském státu k těmto informacím, mělo toto nařízení by
stanovit propojení insolvenčních rejstříků.
(18)
Bod odůvodnění 31 se nahrazuje tímto:
„(31) Toto nařízení by mělo
obsahovat přílohy, které zejména specifikují vnitrostátní úpadková
řízení, na která se toto nařízení vztahuje. Aby bylo možné snadno
přizpůsobovat nařízení příslušným změnám ve vnitrostátním
úpadkovém právu, které členské státy oznámily, měla by být Komisi
svěřena pravomoc přijímat změny příloh pomocí
aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o
fungování Evropské unie. Před přijetím aktu v přenesené pravomoci,
kterým se mění seznam vnitrostátních řízení v příloze, Komise
ověří, zda oznámené řízení splňuje požadavky stanovené v
tomto nařízení. Komise by při přípravě a navrhování
aktů v přenesené pravomoci měla zajistit, aby byly
příslušné dokumenty předány Evropskému parlamentu a Radě
současně, včas a vhodným způsobem.“
(19)
Vkládají se nové body odůvodnění 31a,
31b a 31c, které znějí:
„(31a) Aby se zajistily jednotné podmínky pro
provádění nařízení (ES) č. 1346/2000, měly by být Komisi
svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být
vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady
způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu
prováděcích pravomocí[21].
(31b) Toto nařízení ctí základní práva a
dodržuje zásady uznané Listinou základních práv Evropské unie. Toto
nařízení zejména usiluje o podporu uplatňování článků 8, 17
a 47 týkajících se ochrany osobních údajů, práva na vlastnictví a práva na
účinnou právní ochranu a spravedlivý proces.
(31c) Směrnice Evropského parlamentu a
Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v
souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto
údajů[22]
a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18.
prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním
osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu
těchto údajů[23]
se vztahují na zpracovávání osobních údajů v rámci tohoto nařízení.“
(20)
V bodech odůvodnění 32 a 33 se
slova „Smlouva o založení Evropského společenství“ nahrazují slovy
„Smlouva o fungování Evropské unie“.
(21)
Články 1 a 2 se nahrazují tímto:
„Článek 1
Oblast působnosti
1.           Toto nařízení se
použije na kolektivní soudní nebo správní řízení, včetně
předběžných řízení, která jsou založena na právu upravujícím úpadek
nebo oddlužení a ve kterých, za účelem záchrany, úpravy dluhu,
reorganizace nebo likvidace,
(a)
je dlužník zcela či částečně
zbaven dispozičních oprávnění k svému majetku a je jmenován správce
podstaty, nebo
(b)
jsou majetek a záležitosti dlužníka pod kontrolou
či dohledem soudu.
Řízení podle tohoto odstavce jsou uvedená
v příloze A.
2.           Toto nařízení se
nepoužije na úpadková řízení, která se týkají
(c)
pojišťoven,
(d)
úvěrových institucí,
(e)
investičních podniků v rozsahu,
v jakém se na ně vztahuje směrnice 2001/24/ES (v platném
znění) a
(f)
podniků kolektivního investování.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
(a)
„úpadkovým řízením“ se rozumí řízení
vyjmenovaná v příloze A;
(b)
„správcem podstaty“ se rozumí
i)        každá osoba nebo subjekt, jejichž
funkcí je spravovat nebo zpeněžovat majetek, u kterého byl dlužníkovi
pozbyl dispozičních oprávnění, nebo dohlížet na správu jeho
záležitostí. Seznam těchto osob a subjektů je obsažen v příloze
C;
ii)       ve věci, která nezahrnuje
jmenování správce podstaty nebo převod dlužníkových pravomocí na něj,
dlužník s dispozičními oprávněními;
(c)
„soudem“ se rozumí ve všech článcích vyjma
čl. 3b odst. 2 soudní orgán nebo jiný příslušný subjekt
členského státu, který je oprávněn zahájit úpadkové řízení,
potvrdit zahájení takového řízení nebo v průběhu takového
řízení rozhodovat;
(d)
„rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení“
zahrnuje
i)        rozhodnutí soudu o zahájení
úpadkového řízení nebo o potvrzení zahájení takového řízení a
ii)       rozhodnutí soudu o jmenování
provizorního správce podstaty;
(e)
„okamžikem zahájení řízení“ se rozumí
okamžik, kdy rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení nabývá účinku,
bez ohledu na to, zda se jedná o konečné rozhodnutí či nikoli;
(f)
„členským státem, ve kterém se nachází
majetek“ se rozumí v případě:
i)        hmotného majetku, členský stát,
na jehož území se majetek nachází,
ii)       majetku nebo vlastnických práv nebo
nároků, které musí být zapsány ve veřejném rejstříku,
členský stát, pod jehož pravomoc rejstřík spadá,
iii)      akcií na jméno, členský stát,
na jehož území má společnost vydávající akcie svoje sídlo,
iv)      finančních nástrojů, u
kterých je vlastnické právo prokazováno záznamem v rejstříku nebo
účtem vedeným zprostředkovatelem nebo na jeho jméno („zaknihované
cenné papíry“), členský stát, ve kterém je veden rejstřík nebo
účet se záznamy,
v)       hotovosti na bankovních účtech u
úvěrové instituce, členský stát uvedený v čísle IBAN
účtu,
vi)      pohledávek za jinými třetími
osobami, než jsou osoby uvedené v pododstavci písm. v), členský stát,
na jehož území jsou soustředěny hlavní zájmy povinné třetí
osoby, určený podle čl. 3 odst. 1;
(g)
„provozovnou“ se rozumí jakékoli provozní místo,
kde dlužník vykonává nikoli přechodnou hospodářskou činnost za
pomoci lidských zdrojů a majetku;
(h)
„místními věřiteli“ se rozumí
věřitelé, jejichž pohledávky za dlužníkem vznikly z provozu
provozovny nacházející se v jiném členském státě, než je
členský stát, ve kterém je místo, kde jsou soustředěny hlavní
zájmy dlužníka;
(i)
„skupinou společností“ se rozumí skupina
společností sestávající z mateřské společnosti a dceřiných
společností;
(j)
„mateřskou společností“ se rozumí
společnost, která
i)        má většinu hlasovacích práv,
která náležejí akcionářům nebo společníkům, v jiné
společnosti („dceřiná společnost“); nebo
ii)       je akcionářem nebo
společníkem dceřiné společnosti a má právo
aa)     jmenovat nebo odvolat většinu
členů správních, řídících nebo dozorčích orgánů dané
dceřiné společnosti; nebo
bb)    vykonávat rozhodující vliv
v dceřiné společnosti podle smlouvy s touto
společností nebo podle ustanovení jejích stanov.
(22)
V článku 3 se odstavce 1 a 3
nahrazují tímto:
„1.          Soudy členského
státu, na jehož území je místo, kde jsou soustředěny hlavní zájmy
dlužníka, mají příslušnost zahájit úpadkové řízení („hlavní
řízení“). Místo, kde jsou soustředěny hlavní zájmy, je místem,
ze kterého dlužník své zájmy pravidelně spravuje a které je zjistitelné
třetími osobami.
V případě společnosti nebo
právnické osoby se za místo, kde jsou soustředěny hlavní zájmy,
považuje místo sídla, není-li prokázán opak.
V případě osoby samostatně
výdělečně činné se za místo, kde jsou soustředěny
hlavní zájmy, považuje hlavní provozovna; v případě ostatních
fyzických osob je místem, kde jsou soustředěny hlavní zájmy, místo
obvyklého bydliště.
3.           Pokud bylo zahájeno
úpadkové řízení podle odstavce 1, stávají se jakákoli řízení
následně zahájená podle odstavce 2 vedlejšími řízeními.
Příslušným časovým okamžikem pro posouzení, zda má dlužník provozovnu
na území jiného členského státu, je v takovém případě datum
zahájení hlavního řízení.“
(23)
Vkládají se nové články 3a a 3b, které
znějí:
„Článek
3a
Příslušnost
pro související žaloby
1.           Soudy členského státu, na jehož
území bylo zahájeno úpadkové řízení podle článku 3, jsou
příslušné pro žaloby, které přímo vyplývají z úpadkového
řízení a úzce s ním souvisí.
2.           Pokud žaloba uvedená v odstavci 1 souvisí
s žalobou v občanských a obchodních věcech proti stejnému
žalovanému, může správce podstaty podat obě žaloby k soudům v
členském státě, na jehož území má žalovaný bydliště, nebo je-li
podávána žaloba na několik žalovaných, k soudům členského státu,
na jehož území má bydliště kterýkoliv z nich, má-li daný soud
příslušnost podle pravidel nařízení (ES) č.
44/2001.
3.           Žaloby navzájem souvisejí ve smyslu tohoto
článku, pokud je mezi nimi dán tak úzký vztah, že jejich společné
projednání a rozhodnutí je vhodné k tomu, aby se zabránilo vydání
vzájemně si odporujících rozhodnutí v oddělených řízeních.

Článek
3b
Přezkoumání
příslušnosti; právo na soudní přezkum
1.           Soud, u kterého byl podán
návrh na zahájení úpadkového řízení, přezkoumá z úřední
povinnosti, zda má příslušnost podle článku 3. V rozhodnutí o
zahájení úpadkového řízení soud uvede důvody, na nichž je založena
jeho příslušnost a konkrétně, zda je příslušnost založena na
čl. 3 odst. 1 nebo 2.
2.           Je-li úpadkové řízení
zahájeno v souladu s vnitrostátním právem bez soudního rozhodnutí,
správce podstaty jmenovaný v takovém řízení přezkoumá, zda má
členský stát, ve kterém řízení probíhá, příslušnost podle
článku 3. Shledá-li správce podstaty, že příslušnost existuje, uvede
důvody, na kterých je příslušnost založena a konkrétně, zda je
příslušnost založena na čl. 3 odst. 1 nebo 2.
3.           Každý věřitel
nebo zúčastněná osoba s obvyklým místem pobytu, bydlištěm nebo
sídlem v jiném členském státě, než je stát, kde bylo zahájeno
řízení, má právo napadnout rozhodnutí o zahájení hlavního řízení.
Soud, který zahajuje hlavní řízení, nebo správce podstaty o svém
rozhodnutí včas informuje věřitele, jsou-li známi, aby jim
umožnil toto rozhodnutí napadnout.“
(24)
Změna znění čl. 4 odst. 2
v anglickém jazyce nemá žádný účinek na znění ustanovení
v českém jazyce.
(25)
Vkládá se nový článek 6a, který zní:
„Článek 6a
Ujednání o započtení
Ujednání o započtení se řídí
výhradně právem rozhodným pro smlouvu, jíž se řídí tato ujednání.“
(26)
Vkládá se nový článek 10a, který zní:
„Článek 10a
Schvalovací požadavky
podle místního práva
Pokud právo členského státu, kterým se
řídí účinky úpadkového řízení na smlouvy uvedené
v článcích 8 a 10, stanoví, že smlouvu lze platně
vypovědět nebo změnit pouze se souhlasem soudu, který zahájil
úpadkové řízení, avšak žádné úpadkové řízení v daném
členském státě zahájeno nebylo, pravomoc schválit výpověď
nebo změnu těchto smluv má soud, který zahájil úpadkové řízení.“
(27)
Článek 15 se nahrazuje tímto:
„Článek 15
Účinky úpadkového
řízení na probíhající soudní nebo rozhodčí řízení
Účinky úpadkového řízení na
probíhající soudní nebo rozhodčí řízení, která se týkají majetku nebo
práva náležejícího do majetkové podstaty, se řídí výlučně právem
členského státu, ve kterém se probíhající soudní nebo rozhodčí
řízení koná.“
(28)
Článek 18 se mění takto:
(a)
Odstavec 1 článku 18 se nahrazuje tímto:
1.           Správce podstaty jmenovaný
soudem s příslušností podle čl. 3 odst. 1 může v jiném
členském státě vykonávat veškeré pravomoci, které jsou mu
svěřeny podle práva státu, ve kterém bylo řízení zahájeno, dokud
v tomto státě není na základě návrhu zahájeno jiné úpadkové
řízení nebo schváleno ochranné opatření bránící jejich výkonu. S
výhradou článků 5 a 7 může správce podstaty zejména přemístit
majetek dlužníka z území členského státu, ve kterém se nachází. Může
rovněž učinit závazek, že v hlavním řízení budou
respektována práva na rozvrh výtěžku ze zpeněžení a práva na
pořadí pohledávky, která by věřitelé měli, pokud by bylo
zahájeno vedlejší řízení. Tento závazek podléhá případným
formálním požadavkům státu, ve kterém bylo zahájeno hlavní řízení, a
je vymahatelný na majetkové podstatě a zatěžuje ji.“
(b)
V odstavci 3 se poslední věta nahrazuje
tímto:
„Tyto pravomoci nesmějí zahrnovat
donucovací opatření, nejsou-li nařízena soudem, nebo právo rozhodovat
v soudních řízeních či sporech.“
(29)
Vkládají se nové články 20a, 20b, 20c a
20d, které znějí:
„Článek 20a
Vytvoření
insolvenčních rejstříků
Členské státy na svém území vytvoří a
povedou jeden či několik rejstříků, ve kterých
prostřednictvím internetu zpřístupní veřejnosti tyto informace
(„insolvenční rejstříky“):
(a)
datum zahájení úpadkového řízení;
(b)
soud, který zahájil úpadkové řízení, a
případné číslo jednací;
(c)
druh zahájeného insolvenčního řízení;
(d)
jméno a adresu dlužníka;
(e)
jméno a adresu jmenovaného správce podstaty;
(f)
lhůtu pro přihlášení pohledávek;
(g)
rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení;
(h)
rozhodnutí o jmenování správce podstaty, jde-li
o jiné rozhodnutí než rozhodnutí v písm. g) tohoto odstavce;
(i)
datum skončení hlavního řízení.
Článek 20b
Propojení
insolvenčních rejstříků
1.           Komise prováděcím
aktem vytvoří decentralizovaný systém propojení insolvenčních
rejstříků. Tento systém sestává z insolvenčních
rejstříků a portálu evropské e-justice, který slouží jako
ústřední elektronické přístupové místo k informacím ze systému.
Systém poskytne službu vyhledávání ve všech úředních jazycích Unie za
účelem zpřístupnění informací uvedených v článku 20a.
2.           Prováděcím aktem v
souladu s postupem uvedeným v čl. 45b odst. 3 přijme Komise do …[36
měsíců od data vstupu tohoto nařízení v platnost]:
–
technické specifikace vymezující metody
komunikace a výměny informací elektronickými prostředky na
základě specifikace rozhraní pro systém propojení insolvenčních
rejstříků,
–
technická opatření zajišťující
minimální technologické zabezpečení informací pro komunikaci a šíření
informací v rámci systému propojení insolvenčních rejstříků,
–
minimální kritéria pro vyhledávání v portálu
evropské e-justice založená na informacích uvedených v článku 20a,
–
minimální kritéria pro zobrazování výsledků
vyhledávání založená na informacích uvedených v článku 20a,
–
modality a technické podmínky dostupnosti služeb
poskytovaných systémem propojení a
–
glosář se základním vysvětlením
vnitrostátních úpadkových řízení uvedených v příloze A.
Článek 20c
Náklady na vytvoření
a propojení insolvenčních rejstříků
1.           Vytvoření a budoucí
vývoj systému propojení insolvenčních rejstříků jsou financovány
ze souhrnného rozpočtu Unie.
2.           Každý členský stát
ponese náklady spojené s přizpůsobením svých vnitrostátních
insolvenčních rejstříků tak, aby byly interoperativní s portálem
evropské e-justice, a dále náklady spojené se správou, provozem a údržbou
rejstříku.
Článek 20d
            Zápis
úpadkového řízení do rejstříku
Pokud bylo zahájeno hlavní nebo vedlejší
řízení proti společnosti nebo právnické osobě nebo osobě
samostatně výdělečně činné, soud, který zahajuje
řízení, zajistí, aby byly informace uvedené v článku 20a
bezodkladně zveřejněny v insolvenčním rejstříku státu,
kde se řízení zahajuje.“
(30)
Články 21 a 22 se nahrazují tímto:
„Článek 21
            Zveřejnění
v jiném členském státě
1.           Do vytvoření systému
propojení insolvenčních rejstříků uvedeného v článku
20b správce podstaty požádá, aby oznámení o zahájení úpadkového řízení a
případně i rozhodnutí o jeho jmenování bylo zveřejněno
v jiném členském státě, kde se nachází provozovna dlužníka,
podle pravidel pro zveřejnění platných v tomto státě. Toto
zveřejnění označí jmenovaného správce podstaty a zda se
příslušnost odvozuje podle čl. 3 odst. 1 nebo 2.
2.           Správce podstaty může
žádat, aby informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku byly
zveřejněny v kterémkoliv jiném členském státě, kde se
nachází majetek nebo věřitelé, a to podle pravidel pro
zveřejnění stanovených v tomto státě.“
(31)
Článek 22 se nahrazuje tímto:
„Článek 22
            Zápis do
veřejných rejstříků jiného členského státu
Do zprovoznění systému propojení
insolvenčních rejstříků uvedeného v článku 20b správce
podstaty požádá, aby byla rozhodnutí uvedená v článku 21
zveřejněna v katastru nemovitostí, obchodním rejstříku nebo
kterémkoliv jiném veřejném rejstříku v kterémkoliv jiném
členském státě, kde se nachází provozovna dlužníka. Správce podstaty
může požádat, aby ke zveřejnění došlo v kterémkoliv jiném
členském státě.“
(32)
Článek 25 se nahrazuje tímto:
„Článek 25
Uznávání a vykonatelnost
jiných rozhodnutí
1.           Rozhodnutí, která se
týkají průběhu a skončení úpadkového řízení a jsou vynesena
soudem, jehož rozhodnutí o zahájení řízení je uznáno podle článku 16,
a vyrovnání tímto soudem schválená, se rovněž uznávají bez dalších formalit.
Tato rozhodnutí se vykonávají v souladu s články 32 až 56, s výjimkou
čl. 34 odst. 2, nařízení (ES) č. 44/2001.
První pododstavec se rovněž vztahuje na
rozhodnutí, která vyplývají přímo z úpadkového řízení, a na
rozhodnutí, která s ním úzce souvisejí, i když je vynesl jiný soud.
První pododstavec se rovněž vztahuje na
rozhodnutí týkající se ochranných opatření, která byla učiněna
po podání návrhu na zahájení úpadkového řízení nebo spolu s ním.
2.           Uznávání a výkon
rozhodnutí jiných než uvedených v odstavci 1 se řídí nařízením
uvedeným v odstavci 1, je-li použitelné.“
(33)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Zahájení řízení
Pokud bylo soudem členského státu zahájeno
hlavní řízení a toto řízení bylo uznáno v jiném členském
státě, soud jiného členského státu, jenž je příslušný podle
čl. 3 odst. 2, může zahájit vedlejší úpadkové řízení
v souladu s ustanoveními této kapitoly. Účinky vedlejšího
řízení se omezují na majetek dlužníka nacházející se na území
členského státu, ve kterém bylo toto řízení zahájeno.“
(34)
Vkládá se nový článek 29a, který zní:
„Článek 29a
Rozhodnutí o zahájení
vedlejšího řízení
1.           Soud, u kterého byl podán
návrh na zahájení vedlejšího řízení, o tom bezodkladně vyrozumí
správce podstaty v hlavním řízení a poskytne mu příležitost být
ve věci tohoto návrhu slyšen.
2.           Na žádost správce podstaty
v hlavním řízení odloží soud uvedený v odstavci 1 rozhodnutí o
zahájení nebo odmítne zahájit vedlejší řízení, pokud zahájení takového
řízení není nutné k ochraně zájmů místních věřitelů,
zejména když správce podstaty v hlavním řízení učinil závazek
uvedený v čl. 18 odst. 1 a dodržuje jeho podmínky.
3.           Při rozhodování o
tom, zda zahájit vedlejší řízení, soud uvedený v odstavci 1 zahájí
takový druh řízení podle vnitrostátního práva, který je při
zohlednění zájmů místních věřitelů nejvhodnější
bez ohledu na to, zda jsou splněny jakékoliv podmínky ohledně
solventnosti dlužníka.
4.           Rozhodnutí o zahájení
vedlejšího řízení se oznamuje správci podstaty v hlavním řízení,
který má právo toto rozhodnutí napadnout.“
(35)
Článek 31 se nahrazuje tímto:
„Článek 31
Spolupráce a komunikace
mezi správci podstaty
1.           Správce podstaty
v hlavním řízení a správce podstaty ve vedlejším řízení navzájem
spolupracují, a to v rozsahu, v jakém je tato spolupráce slučitelná s
pravidly platnými pro každé z těchto řízení. Tato spolupráce
může mít formu dohod nebo protokolů.
2.           Správci podstaty, zejména:

(a)
si navzájem neprodleně sdělují
jakékoli informace, které mohou mít význam pro druhé řízení, zejména vývoj
u přihlašování a ověřování pohledávek, a veškerá opatření
zaměřená na záchranu nebo restrukturalizaci dlužníka a na
skončení řízení, pod podmínkou, že jsou učiněna vhodná
opatření na ochranu důvěrných informací;
(b)
prozkoumají možnost restrukturalizace dlužníka,
a kde tato možnost existuje, koordinují tvorbu a provádění
restrukturalizačního plánu;
(c)
koordinují průběh zpeněžování
nebo vypořádání majetku nebo záležitostí dlužníka; správce podstaty ve
vedlejším řízení poskytne správci podstaty v hlavním řízení včas
příležitost k tomu, aby předložil návrhy na zpeněžení nebo
vypořádání majetku ve vedlejším řízení.“
(36)
Vkládají se nové články 31a a 31b, které
znějí:
„Článek 31a
Spolupráce a komunikace
mezi soudy
1.           Aby se usnadnila
koordinace hlavního a vedlejšího úpadkového řízení proti stejnému dlužníkovi,
soud, u kterého byl podán návrh na zahájení úpadkového řízení nebo který
takové řízení zahájil, spolupracuje s kterýmkoliv jiným soudem, u kterého
byl podán návrh na zahájení úpadkového řízení nebo který takové
řízení zahájil, a to v rozsahu, v jakém je tato spolupráce
slučitelná s pravidly platnými pro každé z těchto řízení.
Za tímto účelem mohou soudy případně jmenovat osobu nebo subjekt
jednající pod jejich vedením.
2.           Soudy uvedené v odstavci 1
mohou spolu přímo komunikovat nebo se navzájem žádat o informace či
pomoc pod podmínkou, že tato komunikace není zpoplatněna a respektuje
procesní práva účastníků řízení a pravidla pro
důvěrnost informací.
3.           Spolupráci lze
provádět všemi vhodnými prostředky, včetně
(a)
sdělování informací způsobem, který
soud považuje za vhodný;
(b)
koordinace správy dlužníkova majetku a
záležitostí a dohledu v této oblasti;
(c)
koordinace průběhu jednání;
(d)
koordinace schvalování protokolů.
Článek 31b
Spolupráce a komunikace
mezi správci podstaty a soudy
1.           Aby se usnadnila koordinace
hlavního a vedlejšího úpadkového řízení, která byla zahájena proti
stejnému dlužníkovi,
(a)
správce podstaty v hlavním řízení
spolupracuje a komunikuje s kterýmkoliv soudem, u kterého byl podán návrh
na zahájení úpadkové řízení nebo který takové řízení zahájil, a
(b)
správce podstaty v řízení vedlejším nebo
územně omezeném spolupracuje a komunikuje s kterýmkoliv soudem, u
kterého byl podán návrh na zahájení úpadkové řízení nebo který takové
řízení zahájil.
2.           Spolupráci uvedenou
v odstavci 1 lze provádět všemi vhodnými prostředky stanovenými
v čl. 31a odst. 3, a to v rozsahu, v jakém je tato
spolupráce slučitelná s pravidly platnými pro každé z těchto
řízení.“
(37)
Článek 33 se mění takto:
(a)
Název se nahrazuje tímto:
„Přerušení
řízení“
(b)
V odstavci 1 a 2 se výraz „zpeněžování“
nahrazuje výrazem „řízení“.
(38)
Článek 34 se nahrazuje tímto:
„Článek 34
Skončení hlavního
nebo vedlejšího úpadkového řízení
1.           Skončení hlavního
řízení nebrání v tom, aby pokračovala vedlejší řízení,
která v daný okamžik probíhají.
2.           Pokud bylo zahájeno
vedlejší řízení proti právnické osobě v členském státě, ve
kterém má tato osoba sídlo, a součástí skončení daného řízení je
zrušení této právnické osoby, takové zrušení nebrání v tom, aby
pokračovalo hlavní řízení, které bylo zahájeno v jiném
členském státě.“
(39)
Změna znění článku 35 v anglickém
jazyce nemá žádný účinek na znění ustanovení v českém jazyce.
(40)
Článek 37 se nahrazuje tímto:
„Článek 37
            Přeměna dříve zahájených řízení
Správce podstaty v hlavním řízení
může požadovat, aby soud v členském státě, u kterého bylo
zahájeno vedlejší řízení, nařídil přeměnu vedlejšího
řízení na jiný druh úpadkového řízení upravený v právu tohoto
členského státu.“
(41)
Článek 39 se nahrazuje tímto:
„Článek 39
Právo přihlásit
pohledávky
Každý věřitel včetně
správce daně a orgánů sociálního zabezpečení, který má své
obvyklé místo pobytu, bydliště nebo sídlo v jiném členském
státě, než je stát, který zahájil řízení („zahraniční
věřitel“), má právo přihlásit pohledávky v úpadkovém
řízení, a to jakýmkoliv prostředkem komunikace, včetně
elektronickým, který je přijatelný podle práva státu, ve kterém bylo
řízení zahájeno. Pro přihlašování pohledávky není povinné zastoupení
advokátem nebo příslušníkem jiné právní profese.“
(42)
Článek 40 se mění takto:
(a)
V odstavci 2 se doplňuje nová věta,
která zní:
„Oznámení obsahuje rovněž kopii
standardního formuláře pohledávky, který je uveden v článku 41, nebo
odkaz na zveřejnění tohoto formuláře na internetu.“
(b)
Vkládá se nový odstavec 3, který zní:
„3.          Informace uvedené
v tomto článku se poskytují na standardním formuláři oznámení,
který se stanoví v souladu s poradním postupem uvedeným v článku
45b a zveřejní na portálu evropské e-justice do ……[24 měsíců od
data vstupu tohoto nařízení v platnost]. Formulář má záhlaví
„Oznámení o úpadkovém řízení“ ve všech úředních jazycích Unie.
Předává se v úředním jazyce nebo v úředních jazycích státu, ve
kterém se zahajuje řízení, nebo v jiném jazyce, který daný stát
označil za přijatelný v souladu s čl. 41 odst. 3, pokud lze
předpokládat, že tomuto jazyku mohou cizí věřitelé snáze
porozumět.“
(43)
Článek 41 se nahrazuje tímto:
„Článek 41
Postup při
přihlašování pohledávek
1.           Každý známý
zahraniční věřitel přihlašuje svou pohledávku na
standardním formuláři, který se stanoví v souladu s poradním
postupem uvedeným v čl. 45b odst. 4 a zveřejní na
portálu evropské e-justice do ……[24 měsíců od data vstupu tohoto
nařízení v platnost]. Formulář má záhlaví „Přihláška pohledávky“
ve všech úředních jazycích Unie.
2.           Na standardním
formuláři přihlášky věřitel uvedený v odstavci 1 uvede
(a)
své jméno a adresu;
(b)
povahu pohledávky;
(c)
výši pohledávky a den jejího vzniku;
(d)
zda je uplatňováno přednostní
pořadí pohledávky;
(e)
zde uplatňuje u pohledávky věcné
zajištění nebo výhradu vlastnictví, a pokud ano, na který majetek se
vztahují zástavní nároky, jichž se dovolává, a
(f)
zda uplatňuje nějaké započtení
či zda je uplatňovaná částka prosta započtení.
K standardnímu formuláři
přihlášky se připojí kopie podkladů, pokud existují.
3.           Pohledávky lze
přihlašovat v kterémkoliv úředním jazyce Unie. Věřitel
může být požádán o poskytnutí překladu do úředního jazyka nebo
do jednoho z úředních jazyků státu, ve kterém bylo řízení
zahájeno, nebo do jiného jazyka, který tento stát označil za
přijatelný. Každý členský stát označí nejméně jeden
úřední jazyk Unie, jiný než jeho vlastní, který je pro něj
přijatelný pro účely přihlašování pohledávek.
4.           Pohledávky lze
přihlašovat ve lhůtě, kterou stanoví právo státu, ve kterém bylo
zahájeno úpadkové řízení. V případě zahraničního
věřitele nesmí činit tato lhůta méně než 45 dní od
zveřejnění oznámení o zahájení úpadkového řízení v
insolvenčním rejstříku státu, kde bylo řízení zahájeno.
5.           Pokud správce podstaty
popírá pohledávku přihlášenou v souladu s tímto článkem, poskytne
věřiteli příležitost předložit další důkazy o její
existenci a výši.“
(44)
Článek 42 se zrušuje.
(45)
Vkládá se nová kapitola IVa, která zní:
„KAPITOLA
IVa
ÚPADKOVÉ ŘÍZENÍ PROTI ČLENŮM SKUPINY SPOLEČNOSTÍ
Článek 42a
Povinnost spolupráce a
sdělování informací mezi správci
1.           Pokud se úpadkové
řízení týká dvou nebo více členů skupiny společností,
správce podstaty jmenovaný v řízení proti členovi takové skupiny
spolupracuje s kterýmkoliv jiným správcem podstaty jmenovaným
v řízení proti jinému členovi stejné skupiny, a to
v rozsahu, v jakém je taková spolupráce vhodná pro usnadnění
účelného vedení řízení, není neslučitelná s pravidly, která
se na ně vztahují, a nezahrnuje žádný konflikt zájmů. Tato spolupráce
může mít formu dohod nebo protokolů.
2.           Při provádění
spolupráce uvedené v odstavci 1 správci podstaty
(a)
si bezodkladně navzájem sdělí
informace, které mohou mít význam pro druhé řízení pod podmínkou, že
jsou přijata vhodná opatření k ochraně důvěrných
informací;
(b)
prozkoumají možnosti restrukturalizace skupiny,
a existují-li tyto možnosti, koordinují návrhy a vyjednávání koordinovaného
restrukturalizačního plánu;
(c)
koordinují správu záležitostí členů
skupiny, na které se vztahují úpadková řízení, a dohlíží na tyto
záležitosti.
Správci podstaty mohou souhlasit s poskytnutím
dalších pravomocí správci podstaty jmenovanému v jednom z daných
řízení, pokud takovou dohodu nezakazují pravidla platná pro každé z
těchto řízení.
Článek 42b
Komunikace a spolupráce
mezi soudy
1.           Pokud se úpadkové
řízení týká dvou nebo více členů skupiny společností, soud,
u kterého byl podán návrh na zahájení řízení proti členovi
takové skupiny nebo který takové řízení zahájil, spolupracuje
s kterýmkoliv jiným soudem, u kterého byl podán návrh na
zahájení řízení proti jinému členovi stejné skupiny nebo který
takové řízení zahájil, a to v rozsahu, v jakém je taková
spolupráce vhodná pro usnadnění účelného vedení řízení a není
neslučitelná s pravidly, která se na ně vztahují. Za tímto
účelem mohou soudy případně jmenovat osobu nebo subjekt jednající
pod jejich vedením.
2.           Soudy uvedené
v odstavci 1 mohou komunikovat nebo žádat o informace či pomoc
přímo mezi sebou.
3.           Spolupráce se provádí
všemi vhodnými prostředky, včetně
(a)
sdělování informací všemi vhodnými
prostředky pod podmínkou, že tato komunikace není zpoplatněna a
respektuje procesní práva účastníků řízení a pravidla pro
důvěrnost informací;
(b)
koordinace správy majetku a záležitostí
člena skupiny a dohledu nad nimi;
(c)
koordinace průběhu jednání;
(d)
koordinace schvalování protokolů.
Článek 42c
Spolupráce a komunikace
mezi správci podstaty a soudy
Správce podstaty jmenovaný v úpadkovém
řízení proti členovi skupiny společností spolupracuje a
komunikuje s kterýmkoliv soudem, u kterého byl podán návrh na
zahájení řízení proti jinému členovi stejné skupiny nebo který takové
řízení zahájil, a to v rozsahu, v jakém je taková spolupráce
vhodná pro usnadnění koordinace řízení a není neslučitelná
s pravidly, která se na ně vztahují. Správce podstaty zejména
může požadovat po soudu informace o řízení proti jinému členovi
skupiny, nebo požadovat pomoc v řízení, ve kterém byl jmenován.
Článek 42d
Pravomoci správců
podstaty a přerušení řízení
1.           Správce podstaty jmenovaný
v úpadkovém řízení, které bylo zahájeno proti členovi skupiny
společností, má právo
(a)
být slyšen v každém řízení zahájeném proti
kterémukoliv jinému členu stejné skupiny a účastnit se jej, a to
zejména prostřednictvím účasti na schůzi
věřitelů;
(b)
žádat o přerušení řízení, které bylo
zahájeno proti kterémukoliv jinému členu stejné skupiny;
(c)
navrhnout záchranný plán, vyrovnání nebo
srovnatelné opatření pro všechny či některé členy skupiny,
proti kterým byla zahájena úpadková řízení, a předložit takový návrh
v řízení zahájeném proti jinému členu stejné skupiny v souladu s rozhodným
právem těchto řízení; a
(d)
žádat o další procesní opatření v rámci
práva uvedeného v písm. c), která mohou být nezbytná pro účely záchrany,
včetně změny řízení.
2.           Soud, který zahájil
řízení uvedené v odst. 1 písm. b) přeruší řízení v celém
rozsahu nebo z části, pokud se prokáže, že toto přerušení bude k
užitku věřitelů v těchto řízeních. Toto přerušení
lze nařídit až na dobu tří měsíců a lze jej na stejnou dobu
prodloužit nebo obnovit. Soud, který nařídil přerušení řízení,
může po správci podstaty požadovat, aby přijal vhodná opatření k
zajištění zájmů věřitelů v řízení.“
(46)
Vkládá se nový článek 44a, který zní:
„Článek 44a
Informace o vnitrostátním
úpadkovém právu
1.           S cílem zpřístupnit
informace veřejnosti poskytnou členské státy v rámci Evropské
soudní sítě pro občanské a obchodní věci vytvořené
rozhodnutím Rady 2001/470/ES[24]
popis svých vnitrostátních právních předpisů a řízení
v oblasti úpadkového práva, a to zejména těch, které se týkají
záležitostí uvedených v čl. 4 odst. 2.
2.           Členské státy tyto
informace pravidelně aktualizují.“
(47)
Článek 45 se nahrazuje tímto:
„Článek 45
Změna příloh
1.           Komise je zmocněna
přijmout akty v přenesené pravomoci ke změně
přílohy A a C v souladu postupem stanoveným v tomto článku
a v článku 45a.
2.           Za účelem vyvolání
změn přílohy A členské státy oznámí Komisi svá vnitrostátní
pravidla úpadkových řízení, u kterých chtějí, aby byla zahrnuta v
příloze A, a to spolu s jejich krátkým popisem. Komise přezkoumá, zda
oznámená pravidla vyhovují podmínkám stanoveným v článku 1, a je-li tomu
tak, aktem v přenesené pravomoci změní přílohu A.“
(48)
Vkládají se nové články 45a a 45b, které
znějí:
„Článek 45a
Výkon přenesené
pravomoci
1.           Pravomoc
přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi
podléhá podmínkám stanoveným v tomto článku.
2.           Přenesení
pravomoci uvedené v článku 45 platí na dobu neurčitou ode
dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
3.           Evropský parlament nebo Rada
mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 45 kdykoli zrušit.
Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm
blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po zveřejnění
rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu
dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných
aktů v přenesené pravomoci.
4.           Přijetí
aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí
současně Evropskému parlamentu a Radě.
5.           Akt v přenesené pravomoci
přijatý podle článku 45 vstoupí v platnost, pokud proti němu
Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou
měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský
parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že
námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato
lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 45b
Pravomoc přijímat
prováděcí akty
1.           Pravomoc přijímat
prováděcí akty se Komisi svěřuje k těmto účelům:
(a)
zavést propojení insolvenčních
rejstříků, jak je uvedeno v článku 20b; a
(b)
vytvořit a následně
pozměňovat formuláře uvedené v článcích 40 a 41.
2.           Při přijímání
nebo pozměňování prováděcích aktů uvedených v odstavci
1 je Komisi nápomocen výbor ve smyslu nařízení Evropského parlamentu
a Rady (EU) č. 182/2011[25].

3.           Odkazuje-li se na tento
odstavec, použije se článek 5 nařízení 182/2011.
4.           Odkazuje-li se na tento
odstavec, použije se článek 4 nařízení 182/2011.“
(49)
V článku 46 se datum „1. června 2012“
nahrazuje datem „[10 let po datu použitelnosti]“.
(50)
Vkládá se nový článek 46a, který zní:
„Článek 46a
Ochrana údajů
1.           Na zpracovávání osobních
údajů podle tohoto nařízení uplatňují členské státy
směrnici 95/46/ES.
2.           Na zpracovávání osobních
údajů prováděné Komisí podle tohoto nařízení se uplatňuje
nařízení (ES) č. 45/2001.“
(51)
Příloha B se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Je použitelné ode dne …..[24
měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost], s výjimkou
ustanovení o poskytování informací o vnitrostátních úpadkových řízení
(článek 44a), který je použitelný ode dne …..[12 měsíců od data
vstupu tohoto nařízení v platnost].
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se
Smlouvami.
V Štrasburku dne
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda                                                        předseda
LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ
1.           RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU
1.1.        Název návrhu/podnětu
Návrh nařízení Evropského parlamentu
a Rady, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1346/2000
o úpadkovém řízení
1.2.        Příslušné oblasti
politik podle členění ABM/ABB[26]
Hlava 33 – Spravedlnost
1.3.        Povaha návrhu/podnětu

¨ Návrh/podnět
se týká nové akce
¨ Návrh/podnět
se týká nové akce následující po pilotním projektu / přípravné akci[27]
Ø Návrh/podnět se týká prodloužení
stávající akce
¨ Návrh/podnět
se týká akce přesměrované na jinou akci
1.4.        Cíle
1.4.1.     Víceleté strategické cíle
Komise sledované návrhem/podnětem
Rozvoj oblasti spravedlnosti, Spravedlnost pro
růst
1.4.2.     Specifické cíle a
příslušné aktivity ABM/ABB
Specifický cíl č.
Justiční spolupráce v občanských a
obchodních věcech
Příslušné aktivity ABM/ABB
33 03
1.4.3.     Očekávané výsledky a
dopady
Upřesněte
účinky, které by návrh/podnět měl mít na příjemce / cílové
skupiny.
Zvýšení účinnosti a transparentnosti
přeshraničních úpadkových řízení
1.4.4.     Ukazatele výsledků a
dopadů
Upřesněte
ukazatele, podle kterých je možno sledovat uskutečňování
návrhu/podnětu.
1.5.        Odůvodnění
návrhu/podnětu
1.5.1.     Potřeby, které mají
být uspokojeny v krátkodobém nebo dlouhodobém horizontu
Revize nařízení č. 1346/2000 o úpadkovém řízení
1.5.2.     Přidaná hodnota ze
zapojení EU
1.5.3.     Závěry vyvozené z
podobných zkušeností v minulosti
1.5.4.     Provázanost a možná
součinnost s dalšími finančními nástroji
1.6.        Doba trvání akce a
finanční dopad
¨ Časově omezený návrh/podnět
–        ¨         Návrh/podnět
s platností od [DD/MM]RRRR do [DD/MM]RRRR
–        ¨         Finanční
dopad od RRRR do RRRR
Ø Časově neomezený návrh/podnět
–        Provádění
s obdobím rozběhu od přijetí nařízení
–        poté plné fungování.
1.7.        Předpokládaný
způsob řízení[28]
Ø Přímé centralizované
řízení Komisí
¨ Nepřímé centralizované
řízení, při kterém jsou úkoly plnění
rozpočtu svěřeny:
–        ¨ výkonným agenturám
–        ¨ subjektům
zřízeným Společenstvími[29]

–        ¨ vnitrostátním
veřejnoprávním subjektům / subjektům pověřeným výkonem
veřejné služby
–        ¨ osobám
pověřeným prováděním zvláštních opatření podle hlavy V
Smlouvy o Evropské unii a označeným v příslušném základním právním
aktu ve smyslu článku 49 finančního nařízení
¨ Sdílené řízení s členskými státy
¨ Decentralizované řízení s třetími zeměmi
¨ Společné řízení s mezinárodními organizacemi (upřesněte)
Pokud vyberete více
způsobů řízení, upřesněte je v části „Poznámky“.
Poznámky
Finanční dopad na rozpočet EU bude mít pouze
propojení insolvenčních rejstříků (ústřední propojení).
Insolvenční rejstříky budou propojeny
prostřednictvím portálu evropské e-justice, který bude ústředním
elektronickým přístupovým místem k informacím ze systému (viz článek
20b návrhu).
2.           SPRÁVNÍ OPATŘENÍ
2.1.        Pravidla pro sledování a
podávání zpráv
Upřesněte
četnost a podmínky.
2.2.        Systém řízení a
kontroly
2.2.1.     Zjištěná rizika
2.2.2.     Předpokládané metody
kontroly
2.3.        Opatření k zamezení
podvodů a nesrovnalostí
Upřesněte
stávající či předpokládaná preventivní a ochranná opatření.
3.           ODHADOVANÝ FINANČNÍ DOPAD
NÁVRHU/PODNĚTU
3.1.        Okruhy víceletého
finančního rámce a dotčené výdajové rozpočtové linie
·      Stávající výdajové rozpočtové linie
V pořadí
okruhů víceletého finančního rámce a rozpočtových linií.
 Okruh víceletého finančního rámce || Rozpočtová linie || Druh výdajů || Příspěvek
 Číslo [Popis…...….] || RP/NRP ([30]) || ze zemí ESVO[31] || z kandidátských zemí[32] || ze třetích zemí || ve smyslu čl. 18 odst. 1 písm. aa) finančního nařízení
 [3] || [33.0301] [Program Spravedlnost] || Rozl./ || NE || NE || NE || NE
·      Nové rozpočtové linie, jejichž vytvoření se požaduje
V pořadí okruhů víceletého finančního
rámce a rozpočtových linií.
 Okruh víceletého finančního rámce || Rozpočtová linie || Druh výdajů || Příspěvek
 Číslo [okruh……………………….] || RP/NRP || ze zemí ESVO || z kandidátských zemí || ze třetích zemí || ve smyslu čl. 18 odst. 1 písm. aa) finančního nařízení
 [3] || [XX.YY.YY.YY]   ||   || ANO/NE || ANO/NE || ANO/NE || ANO/NE
3.2.        Odhadovaný dopad na výdaje

3.2.1.     Odhadovaný souhrnný dopad
na výdaje
v milionech EUR (zaokrouhleno na 3 desetinná místa)
 Okruh víceletého finančního rámce: || Číslo || [okruh…3…………………………………………………………………….]
 GŘ: JUST ||   ||   || Rok 2014[33] || Rok 2015 || Rok 2016 || Rok 2017 || Roky 2018, 2019, 2020 || CELKEM
  Operační prostředky ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 33.0301 || Závazky || (1) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Platby || (2) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Číslo rozpočtové linie || Závazky || (1a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || (2a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Prostředky správní povahy financované  z rámce na specifické programy[34] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Číslo rozpočtové linie ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 CELKEM prostředky pro GŘ JUST || Závazky || =1+1a +3 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Platby || =2+2a +3 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
  Operační prostředky CELKEM || Závazky || (4) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Platby || (5) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
  Prostředky správní povahy financované z rámce na zvláštní programy CELKEM || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 CELKEM prostředky z OKRUHU 3 víceletého finančního rámce || Závazky || =4+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Platby || =5+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
Má-li návrh/podnět dopad na více okruhů:
  Operační prostředky CELKEM || Závazky || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Prostředky správní povahy financované z rámce na zvláštní programy CELKEM || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 CELKEM prostředky z OKRUHU 1 až 4 víceletého finančního rámce (referenční částka) || Závazky || =4+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Platby || =5+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Okruh víceletého finančního rámce: || 5 || „Správní výdaje“ – nepoužije se
v milionech EUR (zaokrouhleno na 3 desetinná místa)
   ||   ||   || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || …vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
 GŘ: <…….> ||
  Lidské zdroje ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Ostatní správní výdaje ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 GŘ <….> CELKEM || Prostředky ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 CELKEM prostředky z OKRUHU 5 víceletého finančního rámce || (Závazky celkem = platby celkem) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
v milionech EUR (zaokrouhleno na 3 desetinná místa)
   ||   ||   || Rok N[35] || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || …vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
 CELKEM prostředky z OKRUHU 1 až 5 víceletého finančního rámce || Závazky || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Platby || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
3.2.2.     Odhadovaný dopad na
operační prostředky
–        ¨ Návrh/podnět
nevyžaduje využití operačních prostředků
–        Ø Návrh/podnět
vyžaduje využití operačních prostředků, jak je vysvětleno
dále:
Prostředky na závazky v milionech EUR
(zaokrouhleno na 3 desetinná místa)
 Uveďte cíle a výstupy   ò ||   ||   || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || …vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
 VÝSTUPY
 Druh výstupu[36] || Průměrné náklady výstupu || Číslo výstupů || Náklady || Číslo výstupů || Náklady || Číslo výstupů || Náklady || Číslo výstupů || Náklady || Číslo výstupů || Náklady || Číslo výstupů || Náklady || Číslo výstupů || Náklady || Celkový počet výstupů || Celkem Náklady
 SPECIFICKÝ CÍL Č. 1[37] Justiční spolupráce v občanských a obchodních věcech
 – Výstup || Údržba propojení insolvenčních rejstříků || 214 300 ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
 – Výstup ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Výstup ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mezisoučet za specifický cíl č. 1 ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
 SPECIFICKÝ CÍL Č. 2… ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Výstup ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mezisoučet za specifický cíl č. 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 NÁKLADY CELKEM ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
3.2.3.     Odhadovaný dopad na
prostředky správní povahy
3.2.3.1.  Shrnutí
– Ø    Návrh/podnět nevyžaduje využití
správních prostředků
3.2.3.2.  Odhadované potřeby v
oblasti lidských zdrojů
– Ø    Návrh/podnět nevyžaduje využití
lidských zdrojů
3.2.4.     Soulad se stávajícím
víceletým finančním rámcem
– Ø    Návrh/podnět je v souladu s
víceletým finančním rámcem na období 2014–2020.
3.2.5.     Příspěvky
třetích stran
–ØNávrh/podnět nepočítá se
spolufinancováním od třetích stran.
3.3.        Odhadovaný dopad na
příjmy
–Ø Návrh/podnět nemá žádný finanční dopad na příjmy.
[1]               Přehled vnitrostátních předúpadkových a
hybridních řízení obsahuje oddíl 2 zprávy Komise ze dne 12.12.2012 o
hodnocení nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 o úpadkovém
řízení.
[2]               „Nepřetržité trvání účetní jednotky“ je
konceptem používaným primárně v účetnictví, na jehož
základě se připravuje účetní závěrka
s předpokladem, že podnik nebude zlikvidován v nadcházejících 12
měsících.
[3]               KOM(2008) 394, 25.6.2008.
[4]               COM(2012) ……
[5]               K rozsahu tohoto problému viz oddíl 3.4.1 zprávy
Komise o posouzení dopadů, která je přiložena k tomuto návrhu.
[6]               http://www.uncitral.org/uncitral/en/uncitral_texts/insolvency/1997Model.html
[7]               Rozsudek Soudního dvora ze dne 20. října 2011 ve
věci C – 396/09.
[8]               Rozsudek Soudního dvora ze dne 12. února 2009 ve
věci Věc C – 339/07.
[9]               Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1.
[10]             Rozsudek Soudního dvora ze dne 13. října 2011 ve
věci Komise v. Italská republika – „New Interline“, C-454/09.
[11]             Úř. věst. L 156, 16.6.2012, s. 1.
[12]             KOM(2011)759 v konečném znění.
[13]             Úř. věst. C , , s. .
[14]             Úř. věst. C …,, s. ….
[15]             Úř. věst. L 160, 30.6.2000, s. 1.
[16]             Úř. věst. C …,, s. ….
[17]             Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13.
[18]             Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1.
[19]             Úř. věst. L 125, 5.5.2001, s. 15.
[20]             Úř. věst. L 324, 10.12.2007, s. 79.
[21]             Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13.
[22]             Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.
[23]             Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.
[24]             Úř. věst. L 174, 27.6.2001, s. 25.
[25]             Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13.
[26]             ABM: řízení podle činností (Activity-Based
Management) – ABB: sestavování rozpočtu podle činností
(Activity-Based Budgeting).
[27]             Uvedené v čl. 49 odst. 6 písm. a) nebo b)
finančního nařízení.
[28]             Podrobnosti o způsobech řízení a odkazy na
finanční nařízení jsou uvedeny na internetové stránce GŘ pro
rozpočet: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[29]             Uvedené v článku 185 finančního
nařízení.
[30]             RP = rozlišené prostředky / NRP = nerozlišené
prostředky.
[31]             ESVO: Evropské sdružení volného obchodu.
[32]             Kandidátské země a případně potenciální
kandidátské země západního Balkánu.
[33]             Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět
začíná provádět.
[34]             Technická a/nebo administrativní pomoc a výdaje na
podporu provádění programů a/nebo akcí EU (bývalé linie „BA“),
nepřímý výzkum, přímý výzkum.
[35]             Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět
začíná provádět.
[36]             Výstupy se rozumí produkty a služby, které mají být
dodány ( např.: počet financovaných studentských výměn,
počet vybudovaných kilometrů silnic atd.).
[37]             Podle popisu v oddíle 1.4.2. „Specifické cíle…"