               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 18.2.2016
            COM(2016) 69 final
            2016/0041(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o uzavření Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé, kterým se zohledňuje přistoupení Bulharské republiky, České republiky, Estonské republiky, Chorvatské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarska, Republiky Malta, Polské republiky, Rumunska, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, jménem Evropské unie a jejích členských států

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               Přiložený návrh představuje právní nástroj pro uzavření Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé, kterým se zohledňuje přistoupení Bulharské republiky, České republiky, Estonské republiky, Chorvatské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarska, Republiky Malta, Polské republiky, Rumunska, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii (dále jen „Protokol“).

               V souladu s příslušnými akty z roku 2003, 2005 a 2011 přistupují Estonská republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarsko, Republika Malta, Polská republika, Republika Slovinsko a Slovenská republika, Bulharská republika a Rumunsko a Chorvatská republika k mezinárodním dohodám podepsaným nebo uzavřeným Evropskou unií a jejími členskými státy prostřednictvím protokolu k uvedeným dohodám.

               Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé, dále jen „dohoda“, byla podepsána v Bruselu dne 25. května 1998 (dohoda se v současnosti ratifikuje a dosud nevstoupila v platnost).

               V návaznosti na rozhodnutí Rady ze dne [...] o podpisu Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy a Turkmenistánem, kterým se zohledňuje přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii, jménem Evropské unie a jejích členských států byl Protokol podepsán v [...] dne […].

               Navržený protokol zahrnuje Bulharskou republiku, Českou republiku, Estonskou republiku, Chorvatskou republiku, Kyperskou republiku, Lotyšskou republiku, Litevskou republiku, Maďarsko, Republiku Malta, Polskou republiku, Rumunsko, Republiku Slovinsko a Slovenskou republiku jako smluvní strany dohody a zavazuje EU k vypracování závazného znění dohody v anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském jazyce.

               Komise žádá Radu, aby uzavřela Protokol jménem Evropské unie a jejích členských států.

               Evropský parlament bude požádán o vyjádření souhlasu s tímto protokolem.

               2016/0041 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o uzavření Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé, kterým se zohledňuje přistoupení Bulharské republiky, České republiky, Estonské republiky, Chorvatské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarska, Republiky Malta, Polské republiky, Rumunska, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, jménem Evropské unie a jejích členských států

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 207 a 209 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,

               s ohledem na akt z roku 2003 o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,

               s ohledem na akt z roku 2005 o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,

               s ohledem na akt z roku 2011 o přistoupení Chorvatské republiky, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V souladu s čl. 6 odst. 2 aktů z roku 2003, 2005 a 2011 o přistoupení Bulharské republiky, České republiky, Estonské republiky, Chorvatské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Rumunska, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky se přistoupení Bulharské republiky, České republiky, Estonské republiky, Chorvatské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarska, Republiky Malta, Polské republiky, Rumunska, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé (dále jen „dohoda“) sjednává prostřednictvím protokolu k této dohodě. V souladu s čl. 6 odst. 2 aktů o přistoupení se na toto přistoupení použije zjednodušený postup, podle něhož protokol uzavírají Rada, jednající jednomyslně jménem členských států, a dotčené třetí země.

               (2)Dne 8. prosince 2003 zmocnila Rada Komisi, jménem Společenství a jeho členských států, aby sjednala s Turkmenistánem Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé, kterým se zohledňuje přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarska, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.

               (3)Dne 23. října 2006 zmocnila Rada Komisi, jménem Společenství a jeho členských států, aby sjednala s Turkmenistánem Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé, kterým se zohledňuje přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii.

               (4)Dne 14. září 2012 zmocnila Rada Komisi, aby zahájila jednání s dotčenými třetími zeměmi
                  1
                o úpravě dohod podepsaných nebo uzavřených mezi Evropskou unií, nebo Evropskou unií a jejími členskými státy, s ohledem na přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii.

               (5)Jednání byla úspěšně uzavřena a Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé, kterým se zohledňuje přistoupení Bulharské republiky, České republiky, Estonské republiky, Chorvatské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarska, Republiky Malta, Polské republiky, Rumunska, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, byl podepsán jménem Evropské unie a jejích členských států v [...] dne [...].

               (6)Protokol by měl být schválen,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               1.
                     Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé, kterým se zohledňuje přistoupení Bulharské republiky, České republiky, Estonské republiky, Chorvatské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarska, Republiky Malta, Polské republiky, Rumunska, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, se schvaluje jménem Evropské unie a jejích členských států.

               2.
                     Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Předseda Rady jmenuje osobu zmocněnou učinit jménem Evropské unie a jejích členských států oznámení stanovené v čl. 4 odst. 1 protokolu.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda / předsedkyně

                     (1)
                  Rozhodnutí Rady, kterým se povoluje zahájení jednání o úpravě podepsaných nebo uzavřených dohod mezi Evropskou unií, nebo Evropskou unií a jejími členskými státy, a jednou nebo více třetími zeměmi nebo mezinárodními organizacemi, s ohledem na přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii (dokument Rady č. 13351/12 LIMITED).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 18.2.2016
            COM(2016) 69 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o uzavření Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé, kterým se zohledňuje přistoupení Bulharské republiky, České republiky, Estonské republiky, Chorvatské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarska, Republiky Malta, Polské republiky, Rumunska, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, jménem Evropské unie a jejích členských států

               PROTOKOL
                  K DOHODĚ O PARTNERSTVÍ A SPOLUPRÁCI
                  MEZI EVROPSKÝMI SPOLEČENSTVÍMI
                  A JEJICH ČLENSKÝMI STÁTY NA JEDNÉ STRANĚ
                  A TURKMENISTÁNEM NA STRANĚ DRUHÉ,
                  KTERÝM SE ZOHLEDŇUJE PŘISTOUPENÍ
                  BULHARSKÉ REPUBLIKY, ČESKÉ REPUBLIKY,
                  ESTONSKÉ REPUBLIKY, CHORVATSKÉ REPUBLIKY,
                  KYPERSKÉ REPUBLIKY, LOTYŠSKÉ REPUBLIKY,
                  LITEVSKÉ REPUBLIKY, MAĎARSKA, REPUBLIKY MALTA,
                  POLSKÉ REPUBLIKY, RUMUNSKA, REPUBLIKY SLOVINSKO
                  A SLOVENSKÉ REPUBLIKY
                  K EVROPSKÉ UNII

               BELGICKÉ KRÁLOVSTVÍ,

               BULHARSKÁ REPUBLIKA,

               ČESKÁ REPUBLIKA,

               DÁNSKÉ KRÁLOVSTVÍ,

               SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO,

               ESTONSKÁ REPUBLIKA,

               IRSKO,

               ŘECKÁ REPUBLIKA,

               ŠPANĚLSKÉ KRÁLOVSTVÍ,

               FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA,

                CHORVATSKÁ REPUBLIKA,

               ITALSKÁ REPUBLIKA,

               KYPERSKÁ REPUBLIKA,

               LOTYŠSKÁ REPUBLIKA,

               LITEVSKÁ REPUBLIKA,

               LUCEMBURSKÉ VELKOVÉVODSTVÍ,

               MAĎARSKO,

               REPUBLIKA MALTA,

               NIZOZEMSKÉ KRÁLOVSTVÍ,

               RAKOUSKÁ REPUBLIKA,

               POLSKÁ REPUBLIKA,

               PORTUGALSKÁ REPUBLIKA,

               RUMUNSKO,

               REPUBLIKA SLOVINSKO,

               SLOVENSKÁ REPUBLIKA,

               FINSKÁ REPUBLIKA,

               ŠVÉDSKÉ KRÁLOVSTVÍ,

               SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA,

               strany Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii, dále jen „členské státy“,

               a dále

               EVROPSKÁ UNIE, dále jen „Unie“

               a dále

               EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ PRO ATOMOVOU ENERGII, dále jen „Euratom“,

                  na jedné straně,

               A

               TURKMENISTÁN,

               na straně druhé,

               společně dále jen „smluvní strany“,

                  VZHLEDEM K TOMU, že dne 25. května 1998 byla v Bruselu podepsána Dohoda o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé;

               S OHLEDEM NA přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarska, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii dne 1. května 2004, přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii dne 1. ledna 2007 a přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii dne 1. července 2013;

               VZHLEDEM K TOMU, ŽE podle čl. 6 odst. 2 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (dále jen „akt o přistoupení z roku 2003“), se jejich přistoupení k dohodě schvaluje uzavřením protokolu k dohodě;

               VZHLEDEM K TOMU, že podle čl. 6 odst. 2 Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (dále jen „akt o přistoupení z roku 2005“), se jejich přistoupení k dohodě schvaluje uzavřením protokolu k dohodě;

               VZHLEDEM K TOMU, že podle čl. 6 odst. 2 Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „akt o přistoupení z roku 2011“) se její přistoupení k dohodě schvaluje uzavřením protokolu k dohodě;

               SE DOHODLY TAKTO:

               ČLÁNEK 1

               Bulharská republika, Česká republika, Estonská republika, Chorvatská republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarsko, Republika Malta, Polská republika, Rumunsko, Republika Slovinsko a Slovenská republika tímto přistupují jako strany k Dohodě o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Turkmenistánem na straně druhé (dále jen „dohoda“) a přijímají a berou na vědomí, stejně jako ostatní členské státy, znění dohody, jakož i společných prohlášení, výměn dopisů a prohlášení Turkmenistánu připojených k závěrečnému aktu podepsanému téhož dne.

               ČLÁNEK 2

               Po podpisu tohoto protokolu sdělí Unie svým členským státům a Turkmenistánu bulharské, české, estonské, chorvatské, maďarské, lotyšské, litevské, maltské, polské, rumunské, slovenské a slovinské jazykové znění dohody. S výhradou vstupu tohoto protokolu v platnost se jazyková znění uvedená v první větě tohoto článku stávají závaznými za stejných podmínek jako anglické, dánské, finské, francouzské, italské, německé, nizozemské, portugalské, řecké, španělské, švédské a turkmenské jazykové znění dohody.

               ČLÁNEK 3

               Tento protokol tvoří nedílnou součást dohody.

               ČLÁNEK 4

               1.
                     Protokol schvalují smluvní strany v souladu se svými vlastními postupy. Strany si vzájemně oznámí dokončení postupů potřebných k tomuto účelu. Listiny o schválení se uloží u generálního sekretariátu Rady Evropské unie.

               2.
                     Tento protokol vstupuje v platnost prvním dnem prvního měsíce následujícího po dni uložení poslední listiny o schválení, s výhradou vstupu dohody v platnost.

               ČLÁNEK 5

               Tento protokol je sepsán ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském a turkmenském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.

               NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní a k tomuto účelu řádně zplnomocnění zástupci

               k tomuto protokolu své podpisy.

               V … dne … roku …

               ZA EVROPSKOU UNII, JEJÍ ČLENSKÉ STÁTY A EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ PRO ATOMOVOU ENERGII

               ZA TURKMENISTÁN


				|

		52013PC0315

			Návrh ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zavedení interoperabilní služby eCall v celé EU /* COM/2013/0315 final - 2013/0166 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ
ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Tento návrh se zabývá součástí strategie
Komise v oblasti systému eCall týkající se infrastruktury center
tísňového volání, jež je založena na metodě trojí regulace pro
palubní systém, telekomunikační sítě a centra tísňového volání.
1.1.        Obecné souvislosti
Bezpečnost provozu na pozemních
komunikacích je jedním z hlavních prvků dopravní politiky Evropské
unie. V roce 2011 bylo na silnicích EU při přibližně 1,1
milionu dopravních nehod zabito přibližně 30 000 lidí a zraněno
více než 1,5 milionu lidí. Kromě tragédie, kterou představuje ztráta
lidského života a zranění, představují tyto případy pro
společnost také hospodářskou zátěž každoročních
nákladů ve výši přibližně 130 miliard EUR. EU je pevně
odhodlána snížit počet silničních nehod (předcházení nehodám
čili aktivní bezpečnost), jakož i zmírňovat následky nehod,
pokud k nim dojde (pasivní bezpečnost), a zlepšit účinnost
záchranných služeb a účinnost lékařské péče po nehodě
(terciární bezpečnost). V této souvislosti může systém eCall
významnou měrou přispět ke snížení počtu smrtelných
zranění v silničním provozu a také ke zmírnění závažnosti
zranění v silničním provozu.
Jsou-li k silniční nehodě
přivolány záchranné služby, má každá minuta zásadní význam pro záchranu životů
a snížení závažnosti zranění. Zařízení eCall upozorňují
záchranné služby okamžitě, i když je řidič nebo cestující
v bezvědomí nebo není z jiného důvodu schopen zavolat,
a urychlují příjezd záchranných týmů odhadem o 40 %
v městských oblastech a 50 % ve venkovských oblastech.
Systém eCall může také mít významný dopad na snížení dopravního
přetížení způsobeného dopravními nehodami, a tak
i celkového dopravního přetížení na evropských silnicích.
Harmonizované zavedení interoperabilní služby
eCall v celé Evropské unii je tudíž v agendě Komise již od roku
2005 a nyní se stalo prioritním opatřením ke zlepšení bezpečnosti na
silnicích a zavedení inteligentních dopravních systémů (ITS)
v Evropě.
V rámci tohoto přístupu dobrovolného
zavedení Komise ve svém sdělení z roku 2005 s názvem
Zpřístupnění systému eCall občanům[1] naléhavě vyzvala státní i
regionální orgány, aby jednaly a investovaly do záchranné infrastruktury, jež
je pro systém eCall nezbytná, s cílem spustit plný provoz celoevropské
služby v roce 2009. Komise také požádala evropské normalizační
organizace (ETSI, CEN) o vypracování nezbytných společných evropských
norem a poskytla jim k tomu odpovídající podporu.
Dne 21. srpna 2009 sdělení s názvem
Systém eCall: čas jej zavést[2]
referovalo o pokroku při zavádění systému eCall a dospělo k
závěru, že dobrovolný přístup nevedl k dostatečným
výsledkům. Komise uvedla, že pokud nedojde k podstatnému pokroku do
konce roku 2009, zváží regulační opatření s cílem zajistit, aby
ve všech nových vozidlech v Evropě bylo nainstalováno standardní
vybavení systému eCall, přičemž by se začalo některými
kategoriemi vozidel (osobními automobily a lehkými nákladními vozidly).
V srpnu roku 2010 vstoupila v platnost
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU ze dne 7.
července 2010 o rámci pro zavedení inteligentních dopravních
systémů v oblasti silniční dopravy a pro rozhraní
s jinými druhy dopravy[3],
která označila „harmonizované poskytování interoperabilní služby eCall
v celé Unii“ za jednu ze šesti prioritních akcí pro přijetí
specifikací.
Ve svém nelegislativním usnesení „zpráva o
systému eCall: nová služba čísla 112 pro občany“[4], přijatém dne 3.
července 2012, Evropský parlament prohlásil, že:
–
„domnívá se, že eCall by se měl stát
veřejným systémem tísňového volání v rámci celé EU, měl by být
zabudován ve vozidle, využívat linku tísňového volání 112 a opírat se o
společné celoevropské normy“,
–
„připomíná, že hodnocení dopadů provedené
Komisí ukazuje, že přijetí regulačních opatření za účelem
povinného zavedení systému eCall je v současnosti jedinou možností, jak
dosáhnout všech pozitivních dopadů“,
–
„žádá Komisi, aby v rámci směrnice
2007/46/ES předložila návrh s cílem zajistit do roku 2015 ve všech
nových typově schválených vozidlech a ve všech členských státech
povinné zavedení veřejného systému eCall využívajícího linku
tísňového volání 112“,
–
„vítá doporučení Komise ze dne
8. září 2011 a žádá členské státy a operátory mobilní sítě,
aby požadovaná opatření obsažená v tomto doporučení a
modernizaci provedli nejpozději do konce roku 2014; lituje však, že pouze
18 členských států odpovědělo včas; vyzývá zbývající
členské státy, aby tak učinily co nejdříve“,
–
„vyzývá Komisi, aby do konce roku 2012 v rámci
směrnice o zavádění inteligentních dopravních systémů
přijala společné specifikace pro centra tísňového volání a aby
navrhla směrnici o zavedení systému eCall“.
Zavedení systému eCall rovněž
přispěje k plnění akčního plánu CARS 2020, který je
předmětem sdělení z 8. listopadu 2012 s názvem CARS 2020:
akční plán pro konkurenceschopný a udržitelný automobilový průmysl
v Evropě[5].
Dne 26. listopadu 2012 přijala Komise
nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 305/2013,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady
2010/40/EU, pokud jde o harmonizované poskytování interoperabilní služby
eCall v celé Unii[6],
které stanoví specifikace pro modernizaci infrastruktury center tísňového
volání, jež je nutná pro řádný příjem a vyřizování volání
eCall, aby se zajistila kompatibilita, interoperabilita a návaznost
harmonizované služby eCall v celé Unii.
1.2.        Odůvodnění návrhu
Vzhledem k tomu, že do konce roku 2009 nebylo
dosaženo v dobrovolném zavádění systému eCall významného pokroku, rozhodla
se Komise provést posouzení dopadu s cílem posoudit nejvhodnější
politickou možnost zavedení celoevropské služby systému eCall v celé EU.
Jak je vysvětleno v posouzení dopadů[7], systém eCall vyžaduje tři
druhy opatření: montáž zvláštního systému ve vozidlech, schopnost
operátorů mobilních sítí předávat zprávy v určitém formátu a v
neposlední řadě i kapacitu středisek pro odezvu na tísňová
volání (známých také jako centra tísňového volání) pro zpracování
těchto zpráv. Systém může fungovat pouze tehdy, pokud fungují všechny
tři části současně.
Posouzení dopadů dospělo
k závěru, že nejlepší možností účinného zavedení systému
eCall je přístup „regulační“. Základem systému služby eCall podle
něj bude typově schválené vybavení pro jednotné evropské číslo
linky tísňového volání 112 namontované do všech vozidel,
počínaje určitými kategoriemi vozidel, a rámec pro vyřizování
tísňových volání eCall v telekomunikačních sítích
a centrech tísňového volání. Tak se systém eCall zpřístupní všem
občanům v Evropě jakožto celounijní služba, urychlí se
zavádění a realizuje se plný potenciál systému eCall k záchraně
životů a zmírnění závažnosti zranění. V návaznosti
na toto standardně vyrobené vybavení pro využívání linky
tísňového volání 112 nebo souběžně s ním mohou být
konečnému uživateli poskytovány další palubní tísňové služby
a /nebo služby s přidanou hodnotou, které mu poskytnou ještě
více bezpečnosti a ekonomické přínosy.
V souladu s tím Komise zveřejnila
dne 8. září 2011 svou strategii k regulačním opatřením pro
systém eCall spolu s přijetím první části této strategie, která
spočívala v doporučení Komise[8]
ohledně podpory službě eCall v elektronických komunikačních
sítích pro předávání palubního tísňového volání využívajícího linku
tísňového volání 112 („systému eCall“) po celé EU.
Aby bylo dokončeno provádění její
strategie v oblasti systému eCall a zajištěno včasné a paralelní
zavádění služby systému eCall využívajícího linky tísňového volání
112 třemi skupinami zúčastněných stran (operátory mobilních
sítí, veřejnými záchrannými službami a automobilovým průmyslem) do
roku 2015, navrhuje Komise toto:
–
palubní zařízení: návrh v rámci daném
směrnicí 2007/46/ES, aby se závazně předepsal systém eCall pro
všechna nová vozidla kategorií M1 a N1 (osobní automobily a lehká užitková
vozidla);
–
mobilní komunikační sítě: výše uvedené
doporučení Komise ohledně systému eCall;
–
centra tísňového volání: přijetí výše
uvedeného nařízení v přenesené pravomoci jakožto aktu v
přenesené pravomoci podle směrnice 2010/40/EU ke stanovení
specifikací pro centra tísňového volání.
Ustanovení čl. 6 odst. 2 směrnice
2010/40/EU ukládá Komisi, aby nejpozději do 12 měsíců
po přijetí nezbytných specifikací pro prioritní akci případně
předložila, po provedení posouzení dopadů, včetně analýzy
nákladů a přínosů, Evropskému parlamentu a Radě
návrh na zavedení této prioritní akce v souladu s článkem 294
Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).
To je konkrétním předmětem tohoto
návrhu, kterým se doplňuje součást strategie Komise pro systém eCall
týkají se center tísňového volání.
Tyto různé texty se vzájemně
doplňují a společně umožní, aby služba eCall využívající
linku tísňového volání 112 byla plně funkční do 1.
října 2015.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
2.1.        Konzultace se
zúčastněnými stranami
Tento návrh je výsledkem obsáhlých konzultací
s hlavními zúčastněnými stranami.
Bere v úvahu všechny konzultace
v průběhu posouzení dopadů systému eCall. Tyto konzultace
zahrnovaly zejména rozsáhlé příspěvky od zúčastněných
stran, které se angažují v různých oblastech, např. v rámci Evropské
platformy pro zavedení systému eCall (EeIP), skupiny odborníků pro centra
tísňového volání systému eCall a řídicí skupiny pro systém eCall v
rámci fóra eSafety/i-mobility, a veřejnou konzultaci o zavádění
systému eCall, která probíhala od 19. července do 19. září 2010.
Návrh rovněž zohledňuje debaty
na schůzích s odborníky z členských států, zemí
EHP a Švýcarska konané ve dnech 13. října 2011, 29. května, 19.
června a 3. července 2012 v rámci vypracovávání specifikací
pro centra tísňového volání. Těchto zasedání se rovněž
zúčastnili zástupci Evropského parlamentu a Evropského inspektora
ochrany údajů[9].
Tento návrh rovněž bere v úvahu
stanovisko Evropské poradní skupiny pro ITS, složené z 25 zástupců na
vysoké úrovni poskytovatelů služeb ITS, sdružení uživatelů,
dopravců a provozovatelů zařízení, výrobního odvětví,
sociálních partnerů, profesních sdružení, místních orgánů a dalších
relevantních fór[10].
2.2.        Posouzení dopadů a
analýza nákladů a přínosů
Jako součást posouzení dopadů
systému eCall byla provedena rozsáhlá analýza nákladů a přínosů
u tří navržených variant, včetně upřednostněné
varianty spočívající v regulačních opatřeních.
Pokud jde o analýzu nákladů a
přínosů zvoleného řešení (varianta 3), každé ze tří
plánovaných regulačních opatření pro systém eCall (palubní
zařízení, telekomunikace, centra tísňového volání) je
neoddělitelné od obou dalších. Zatímco náklady na centra tísňového
volání lze odhadnout odděleně od palubní a telekomunikační
části systému eCall, přínosy lze odhadnout pouze pro celou iniciativu
systému eCall.
2.2.1.     Analýza hlavních nákladů
pro centra tísňového volání
Mezní náklady
vyřizování hovorů eCall využívajících tísňové linky 112 pro
každé z center tísňového volání řádně vybavených
k vyřizování hovorů využívajících tísňové linky 112
zdokonalených o lokalizační funkci – hovorů E112 (povinnost ze
směrnice o univerzální službě[11]) –
zahrnují toto:
–
server s vnitropásmovým modemem (od 3 000 EUR do 20
000 EUR, v závislosti na počtu volání v systému eCall),
–
software pro dekódování minimálního souboru
údajů a integraci se softwarem centra tísňového volání,
–
odbornou přípravu.
K těmto nákladům je třeba
přičíst roční provozní náklady. V případě, že
tísňová volání eCall budou přijímána v centru tísňového volání,
které rovněž přijímá jiná tísňová volání, bude většina
těchto nákladů začleněna do běžných provozních
nákladů. Jinak budou náklady záviset na počtu operátorů, jichž
je třeba k vyřízení odhadovaného počtu tísňových
volání systému eCall[12].
Odhadované náklady na modernizaci center
tísňového volání činí v průměru přibližně
1,1 milionu EUR na členský stát[13].
Tento odhad vyplývá ze shlukové analýzy, která vychází z hustoty obyvatelstva
země, typologie nehod, silniční infrastruktury a infrastruktury
záchranných služeb a další obecné statistiky. Náklady v každé zemi se
značně liší v závislosti na počtu center tísňového volání,
ale také na technickém řešení zvoleném pro modernizaci center
tísňového volání.
Další informace o nákladech poskytl pilotní
projekt HeERO, který byl proveden před zavedením systému[14] (leden 2011 až leden 2013) a
do něhož byly zapojeny orgány devíti členských států a
přidružených zemí, jakož i čtyřicet partnerů. Cílem tohoto
projektu byla příprava na zavedení nezbytné infrastruktury,
včetně spuštění interoperabilního harmonizovaného palubního
systému tísňového volání využívajícího linky tísňového volání 112. Na
tento projekt naváže pilotní projekt HeERO2, který byl spuštěn
začátkem roku 2013 a který bude probíhat po dobu 24 měsíců
za účasti dalších devíti členských států a přidružených
zemí.
Pilotní projekt HeERO pomohl prokázat, že inovativními
řešeními lze snížit náklady v porovnání se spíše konzervativním
přístupem uplatněným v posouzení dopadů systému eCall, zejména v
těch členských státech, kde existuje velký počet center
tísňového volání. Potvrdil také, že odhadované a skutečné náklady
provádění byly v očekávaném rozsahu.
2.2.2.     Analýza hlavních
přínosů
K přínosům identifikovaným v
posouzení dopadů a několika studiích, včetně vnitrostátních
studií, patří:
–
snížení počtu úmrtí (jež by za situace, kdy
budou všechna vozidla vybavena systémem eCall, mělo obnášet 1 % až
10 % v závislosti na hustotě obyvatelstva země, silniční
infrastruktuře a infrastruktuře záchranné odezvy)[15];
–
snížení závažnosti zranění (mezi 2 % a
15 %)[16];
–
snížení nákladů dopravního přetížení
způsobeného dopravními nehodami. Jde o důsledek zlepšeného zvládání
nehod, neboť nehoda je okamžitě nahlášena do center tísňového
volání, takže informace o ní mohou být předány příslušné kontrole
řízení provozu, která může okamžitě informovat ostatní uživatele
silnice a pomoci snížit druhotné dopravní nehody;
–
usnadnění záchranných služeb a zvýšená
bezpečnost záchranných týmů (např. požárníků) při
vyprošťování osob z vozidel, neboť minimální soubor údajů bude
mimo jiné poskytovat informace o druhu paliva;
–
snížení infrastruktury pro tísňová volání na
okraji silnic, neboť každý účastník silničního provozu by byl
s to spustit tísňové volání ze svého vozidla.
2.2.3.     Poměr přínosů k
nákladům
Přínosy byly vyčísleny také
peněžně[17]
a pro různé varianty i pro různé druhy dotčených kategorií byla
vypracována analýza nákladů a přínosů. Odhady jsou
vypočteny až do roku 2033, neboť se vychází z toho, že podle
upřednostněné politické varianty dojde v uvedeném roce
k plnému rozšíření služby systému eCall.
   || Politická varianta 1 žádné opatření EU || Politická varianta 2 dobrovolná koncepce || Politická varianta 3 regulační opatření
 poměr přínosů k nákladům || 0,29 || 0,68 || 1,74
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
3.1.        Právní základ
Ustanovení čl. 6 odst. 2
směrnice 2010/40/EU ukládá Komisi, aby nejpozději
do 12 měsíců po přijetí nezbytných specifikací pro
prioritní akci případně předložila, po provedení posouzení
dopadů, včetně analýzy nákladů a přínosů,
Evropskému parlamentu a Radě návrh na zavedení těchto
specifikací v souladu s článkem 294 Smlouvy o fungování
Evropské unie (SFEU).
3.2.        Subsidiarita a proporcionalita
Podle zásady subsidiarity (čl. 5 odst. 3
Smlouvy o Evropské unii) by EU měla jednat pouze tehdy, pokud zamýšlených
cílů nemůže být dosaženo dostatečně pouze členskými
státy, a proto jich z důvodu rozsahu nebo účinků zamýšlené
činnosti může být lépe dosaženo na úrovni EU.
Bezpečnost silničního provozu je v
centru zájmu celé Evropské unie a všech jejích obyvatel: 500 milionů
občanů z 27 členských států používá více než 230
milionů vozidel na více než 5 milionech km silnic. Účelem iniciativy
za interoperabilní službu systému eCall v celé EU je nakonec zavést do všech
vozidel v Evropě minimální funkce nezbytné pro zajištění adekvátního
vyřízení tísňových volání ze strany záchranných služeb.
V současné době se v různých členských státech
uskutečňuje ročně více než 100 milionů jízd na silnici
a jejich počet se zvyšuje v důsledku další konsolidace Evropské
unie (prostřednictvím volného pohybu zboží, osob a služeb). Je třeba
podniknout kroky na úrovni EU, aby byla zaručena interoperabilita a
kontinuita služby po celé Evropě, čehož nelze uspokojivě
dosáhnout pouze na úrovni jednotlivých členských států. Přijetí
opatření na úrovni EU na základě společných evropských norem pro
systém eCall schválených evropskými normalizačními organizacemi (CEN a
ETSI) navíc zajistí účinné poskytování záchranných služeb po celé
Evropě, například v případě vozidel cestujících do
zahraničí, a rovněž pomůže zabránit roztříštění trhu
(které může nastat v důsledku rozšiřování vnitrostátních a/nebo
registrovaných soukromých řešení zaváděných různými
způsoby).
Systém eCall po celé EU v souladu se zavedením
linek tísňového volání 112 a E112 byl koncipován tak, aby se minimalizoval
dopad na všechny zúčastněné strany v hodnotovém řetězci
(automobilový průmysl, operátory mobilních sítí, členské státy,
centra tísňového volání) a aby se tento dopad spravedlivě rozložil.
Tento návrh vyzývá členské státy, aby na
svém území zavedly nezbytnou infrastrukturu center tísňového volání eCall,
jež je nutná pro řádný příjem a vyřizování volání eCall,
a to v souladu se specifikacemi stanovenými v nařízení
Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 305/2013 ze dne 26.
listopadu 2012, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu
a Rady 2010/40/EU, pokud jde o harmonizované poskytování
interoperabilní služby eCall v celé Unii, aby se zajistila kompatibilita,
interoperabilita a návaznost harmonizované služby eCall v celé Unii.
Plánem je udržet finanční a administrativní náklady pro
vnitrostátní/regionální orgány na minimu, úměrně cílům, jichž má
být dosaženo. Podstatná část realizace (organizace center tísňového
volání) je ponechána na vnitrostátních rozhodovacích orgánech. Infrastrukturu
center tísňového volání zmodernizují členské státy způsobem,
který bude nejvhodnější pro jejich vnitrostátní/místní strukturu,
čímž se zohlední konkrétní otázky a okolnosti v každém členském
státě. Každý členský stát bude moci organizovat své záchranné služby
nákladově nejefektivněji a podle svých potřeb, včetně
možnosti filtrovat volání, která nejsou voláními tísňovými a která
centra tísňového volání služby eCall nesmí vyřizovat, zejména
v případě manuálně aktivovaných volání eCall.
3.3.        Podrobné vysvětlení
návrhu
Článek 1 ukládá členským
státům, aby nejpozději do 1. října 2015 na svém území zavedly
nezbytnou infrastrukturu center tísňového volání eCall, jež je nutná pro
řádný příjem a vyřizování volání eCall.
Článek 2 ukládá členským
státům, aby nejpozději do 18 měsíců po vstupu tohoto
rozhodnutí v platnost předložily Komisi zprávu o stavu jeho
provádění.
Článek 3 stanoví, že toto rozhodnutí
vstoupí v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku
Evropské unie.
4.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Návrh nemá žádné důsledky pro
rozpočet EU.
5.           NEPOVINNÉ PRVKY
·
Evropský hospodářský prostor
Navržený právní předpis se týká
záležitosti EHP, a proto by měl být rozšířen na Evropský
hospodářský prostor.
2013/0166 (COD)
Návrh
ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
o zavedení interoperabilní služby eCall
v celé EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ
PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 91 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[18],
s ohledem na stanovisko Výboru
regionů[19],
v souladu s řádným legislativním
postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Podle čl. 3
písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU ze dne
7. července 2010 o rámci pro zavedení inteligentních dopravních
systémů v oblasti silniční dopravy a pro rozhraní
s jinými druhy dopravy[20]
představuje harmonizované poskytování interoperabilní služby eCall
v celé Unii prioritní akci pro vypracování a použití specifikací
a norem.
(2)       V článku 6
směrnice 2010/40/EU se požaduje, aby Komise přijala akty v
přenesené pravomoci, pokud jde o specifikace nezbytné k zajištění
kompatibility, interoperability a návaznosti v souvislosti se
zaváděním a provozním využitím inteligentních dopravních systémů
(ITS) pro prioritní akce.
(3)       Nařízení Komise
v přenesené pravomoci (EU) č. 305/2013 ze dne 26. listopadu
2012, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady
2010/40/EU, pokud jde o harmonizované poskytování interoperabilní služby
eCall v celé Unii[21]
stanoví specifikace pro modernizaci infrastruktury center tísňového
volání, jež je nutná pro řádný příjem a vyřizování volání
eCall, aby se zajistila kompatibilita, interoperabilita a návaznost
harmonizované služby eCall v celé Unii.
(4)       Ustanovení čl. 6
odst. 2 směrnice 2010/40/EU ukládá Komisi, aby nejpozději
do 12 měsíců po přijetí výše uvedeného nařízení
v přenesené pravomoci případně předložila, po
provedení posouzení dopadů, včetně analýzy nákladů
a přínosů, Evropskému parlamentu a Radě návrh na
zavedení těchto specifikací v souladu s článkem 294 Smlouvy
o fungování Evropské unie (SFEU).
(5)       Očekává se, že
interoperabilní služba eCall v celé EU zkrácením reakční doby
tísňových služeb sníží počet smrtelných zranění v Unii a také
závažnost zranění při silničních nehodách. Rovněž se očekává, že interoperabilní
služba eCall v celé EU přinese společnosti úspory, neboť se
zlepší zvládání nehod a omezí se dopravní přetížení silnic i druhotné
dopravní nehody.
(6)       K zajištění
interoperability a návaznosti služby v celé Unii a snížení
nákladů na zavedení pro Unii jako celek je třeba, aby všechny
členské státy zavedly prioritní akci systému eCall v souladu se
společnými specifikacemi stanovenými v nařízení
v přenesené pravomoci (EU) č. 305/2013. Tím by nemělo
být dotčeno právo členských států zavést další technické
prostředky k vyřizování jiných tísňových volání.
(7)       Jak ukázaly zkušenosti
z jiných systémů tísňových volání, mohou ručně
aktivovaná volání systému eCall zahrnovat určitý podíl volání
zaměřených na asistenci v případě poruchy.
V případě nutnosti mohou členské státy uplatnit veškeré
vhodné technické a organizační prostředky k odfiltrování
těchto volání zaměřených na asistenci v případě
poruchy, aby se zajistilo, že centra tísňového volání služby eCall budou
vyřizovat pouze volání skutečně tísňová.
(8)       Jelikož cíle tohoto
rozhodnutí, totiž zajistit koordinované a soudržné zavedení
interoperabilní služby eCall v celé Unii a zajistit interoperabilitu
a návaznost této služby v celé Evropě, nemůže být
dostatečně dosaženo na úrovni členských států
a /nebo soukromého sektoru, ale z důvodu jeho rozsahu či
účinků jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může
Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity
stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se
zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku
nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné k dosažení
tohoto cíle,
PŘIJALY TOTO
ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy nejpozději do 1.
října 2015 na svém území zavedou nezbytnou infrastrukturu center
tísňového volání eCall, jež je nutná pro řádný příjem
a vyřizování volání eCall, případně očištěných od
volání netísňových, a to v souladu se specifikacemi stanovenými
v nařízení v přenesené pravomoci (EU)
č. 305/2013, v zájmu zajištění slučitelnosti,
interoperability a návaznosti interoperabilní služby eCall v celé
Unii. Tím není dotčeno právo jednotlivých členských států
organizovat své záchranné služby nákladově nejefektivněji a podle
svých potřeb, včetně možnosti filtrovat volání, která nejsou
voláními tísňovými a která centra tísňového volání služby eCall
nesmí vyřizovat, zejména v případě manuálně
aktivovaných volání eCall.
Článek 2
Nejpozději 18 měsíců po vstupu
tohoto rozhodnutí v platnost předloží členské státy Komisi
zprávu o stavu provádění tohoto rozhodnutí.
Tato zpráva musí obsahovat alespoň seznam příslušných
orgánů pro posuzování shody operací center tísňového volání služby
eCall s požadavky uvedenými v článku 3 nařízení
v přenesené pravomoci (EU) č. 305/2013, seznam a
zeměpisné pokrytí center tísňového volání služby eCall, popis zkoušek
shody a popis protokolů o ochraně soukromí a osobních
údajů.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým
dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským
státům.
V Bruselu dne
Za Evropský
parlament                                 Za Radu
předseda                                                        předseda
[1]               KOM (2005) 431 v konečném znění.
[2]               KOM(2009) 434.
[3]               Úř. věst. L 207, 6.8.2010, s. 1.
[4]               P7_TA(2012)0274.
[5]               COM(2012) 636 final.
[6]               Úř. věst. L 91, 3.4.2013, s. 1.
[7]               SEK(2011) 1019 v konečném znění.
[8]               2011/750/EU.
[9]               Viz program a souhrnný záznam na adrese:
http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=1941.
[10]             http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=2736.
[11]             Směrnice 2002/22/ES, článek 26.
[12]             SEK(2011) 1019 v konečném znění, příloha
III.
[13]             SEK(2011) 1019 v konečném znění, příloha
XIV.
[14]             http://ec.europa.eu/information_society/apps/projects/factsheet/index.cfm?project_ref=270906.
[15]             Studie SEiSS, E-MERGE, eIMPACT, AINO. Podrobnější
údaje k výpočtu lze nalézt v příloze IV posouzení dopadů
systému eCall.
[16]             Studie SEiSS, E-MERGE, eIMPACT, AINO. Podrobnější
údaje k výpočtu lze nalézt v příloze IV posouzení dopadů
systému eCall.
[17]             SEK(2011) 1019 v konečném znění, přílohy IV
a XIV.
[18]             Úř. věst. C …, …, s. …
[19]             Úř. věst. C …, …, s. …
[20]             Úř. věst. L 207, 6.8.2010, s. 1.
[21]             Úř. věst. L 91, 3.4.2013, s. 1.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 2.3.2016
            COM(2016) 62 final
            2016/0036(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o podpisu Pařížské dohody přijaté jménem Evropské unie v rámci Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Důvody a cíle návrhu

                  Návrh se týká rozhodnutí Rady o podpisu Pařížské dohody k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC) jménem Evropské unie, které má být přijato v souladu s čl. 218 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie.

                  Na 21. konferenci smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu (označované jako COP 21), která se konala v Paříži ve dnech 30. listopadu až 12. prosince 2015, byla přijata dohoda o celosvětovém snížení emisí skleníkových plynů. Dohoda vstoupí v platnost 30 dní od data, kdy své listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení uloží nejméně 55 smluvních stran rámcové úmluvy, jež podle odhadu celkem odpovídají alespoň za 55 % celkových emisí skleníkových plynů.

                  Dohoda bude otevřena k podpisu stranami rámcové úmluvy v období od 22. dubna 2016 do 21. dubna 2017. Mezi strany rámcové úmluvy patří Evropská unie a její členské státy. Dne 22. dubna 2016 se v New Yorku uskuteční slavnostní podpis na vysoké úrovni.

                  Pařížská dohoda je globálním mezníkem pro posílení společných opatření na celosvětové úrovni a pro urychlení celosvětového přechodu k nízkouhlíkové společnosti odolné vůči změně klimatu. Bude představovat pokrok oproti Kjótskému protokolu z roku 1997, který byl až do pařížské konference jedinou právně závaznou smlouvou o snižování emisí skleníkových plynů na světě a který obsahuje závazky do konce roku 2020. Pařížská dohoda stanoví dlouhodobý kvalitativní cíl v oblasti snižování emisí v souladu s cílem udržet globální nárůst teploty výrazně pod úrovní 2 °C a usilovat o to, aby nepřesáhl 1,5 °C. Za tímto účelem budou smluvní strany stanovovat nebo aktualizovat cíle snižování emisí. Počínaje rokem 2023 budou smluvní strany každých pět let provádět celkové hodnocení na základě nejnovějších vědeckých poznatků a stavu provádění k danému datu, jehož účelem bude sledovat dosažený pokrok a zvažovat snížení emisí, přizpůsobení a poskytovanou podporu.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Ještě před konáním konference COP 21 předložily smluvní strany rámcové úmluvy své zamýšlené vnitrostátně stanovené příspěvky k dohodě. Evropská unie a její členské státy byly dne 6. března 2015 první významnou ekonomikou, která oznámila svůj zamýšlený vnitrostátně stanovený příspěvek, jenž stanoví závazek dosáhnout do roku 2030 alespoň 40% snížení domácích emisí skleníkových plynů ve srovnání s rokem 1990, jak je uvedeno v závěrech Evropské rady ze dne 23. října 2014 o rámci politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030.

                  EU již zahájila realizaci uvedeného cíle 40% snížení emisí skleníkových plynů. Co se týče odvětví, na něž se vztahuje systém obchodování s emisemi, Komise dne 15. července 2015 přijala návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice 2003/87/ES za účelem posílení nákladově efektivních způsobů snižování emisí a investic do nízkouhlíkových technologií. Cílem návrhu je dosáhnout výše uvedeného cíle u odvětví, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi. V roce 2016 Komise rovněž hodlá předložit návrhy, které stanoví cíle členských států pro odvětví, na něž se systém obchodování s emisemi nevztahuje, a které se budou zabývat otázkou započítávání emisí a jejich pohlcování v důsledku činností v oblasti využívání půdy, změny ve využívání půdy a lesnictví.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Závěry Evropské rady ze dne 23. října 2014 rovněž vytyčily cíl pro podíl energie z obnovitelných zdrojů spotřebovávané v EU do roku 2030 ve výši nejméně 27 %. Je stanoven rovněž orientační cíl na úrovni EU pro zlepšení energetické účinnosti v roce 2030 nejméně o 27 %. V roce 2016 proto Komise dokončí přezkum a předloží opatření v oblasti obnovitelné energie a energetické účinnosti, včetně energetické účinnosti budov.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD

                  Tento návrh se předkládá podle čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 5 Smlouvy o fungování EU. Článek 218 Smlouvy o fungování EU stanoví postup pro sjednávání a uzavírání dohod mezi Evropskou unií a třetími zeměmi nebo mezinárodními organizacemi. Konkrétně odstavec 5 uvedeného článku stanoví, že Rada přijme na návrh Komise jakožto vyjednavače rozhodnutí, kterým dá zmocnění k podpisu dohody jménem Evropské unie.

                  V souladu s čl. 192 odst. 1 a článkem 191 Smlouvy o fungování EU přispívá Evropská unie mimo jiné k uskutečňování těchto cílů: zachování, ochrany a zlepšování kvality životního prostředí a podpory opatření na mezinárodní úrovni určených k řešení regionálních a celosvětových problémů životního prostředí, a zejména boje proti změně klimatu.

                  Unie má obsáhlý korpus právních předpisů k provádění těchto cílů, které bude třeba za účelem provedení Pařížské dohody zrevidovat, a tohoto cíle lze dosáhnout pouze prostřednictvím právních předpisů Unie.

               2016/0036 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o podpisu Pařížské dohody přijaté jménem Evropské unie v rámci Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Na 21. konferenci smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu (COP 21), která se konala v Paříži ve dnech 30. listopadu až 12. prosince 2015, bylo přijato znění dohody o celosvětovém snížení emisí skleníkových plynů. Tato dohoda vstoupí v platnost 30 dní od data, kdy své listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení uloží nejméně 55 smluvních stran rámcové úmluvy, které podle odhadu celkem odpovídají alespoň za 55 % celkových emisí skleníkových plynů. Mezi strany rámcové úmluvy patří Evropská unie a její členské státy.

               (2)Dohoda stanoví dlouhodobý kvalitativní cíl v oblasti snižování emisí v souladu s cílem udržet globální nárůst teploty výrazně pod úrovní 2 °C a usilovat o to, aby nepřesáhl 1,5 °C. Za tímto účelem budou smluvní strany stanovovat nebo aktualizovat cíle snižování emisí. Počínaje rokem 2023 budou smluvní strany každých pět let provádět celkové hodnocení na základě nejnovějších vědeckých poznatků a stavu provádění k danému datu, jehož účelem bude sledovat dosažený pokrok a zvažovat snížení emisí, přizpůsobení a poskytovanou podporu.

               (3)Evropská unie a její členské státy dne 6. března 2015 oznámily svůj zamýšlený vnitrostátně stanovený příspěvek, jenž stanoví závazek dosáhnout do roku 2030 alespoň 40% snížení domácích emisí skleníkových plynů ve srovnání s rokem 1990, jak je uvedeno v závěrech Evropské rady ze dne 23. října 2014 o rámci politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030.

               (4)Dohoda bude otevřena k podpisu v sídle Organizace spojených národů v New Yorku od 22. dubna 2016 do 21. dubna 2017.

               (5)Dohoda je v souladu s environmentálními cíli Evropské unie uvedenými v článku 191 Smlouvy, konkrétně s cíli zachování, ochrany a zlepšování kvality životního prostředí, ochrany lidského zdraví, podpory opatření na mezinárodní úrovni určených k řešení regionálních a celosvětových problémů životního prostředí, a zejména boje proti změně klimatu.

               (6)Unie má obsáhlý korpus právních předpisů k provádění těchto cílů, které bude třeba za účelem provedení Pařížské dohody zrevidovat, a tohoto cíle lze dosáhnout pouze prostřednictvím právních předpisů Unie.

               (7)Uvedená dohoda by proto měla být podepsána jménem Evropské unie s výhradou jejího pozdějšího uzavření,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Podpis Pařížské dohody k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu se schvaluje jménem Unie.

               Znění dohody bude podepsáno v New Yorku dne 22. dubna 2016
                  1
               .

               Článek 2

               Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Unie.

               Generální sekretariát Rady vystaví plnou moc k podepsání dohody s výhradou jejího uzavření osobě nebo osobám určeným Komisí.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně
                     […]

                     (1)


|

52011PC0147

Návrh ROZHODNUTÍ RADY o prodloužení výhod udělených společnému podniku Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)  /* KOM/2011/0147 konecném znení - NLE 2011/0064 */

	[pic] | EVROPSKÁ KOMISE |V Bruselu dne 24.3.2011KOM(2011) 147 v konečném znění2011/0064 (NLE)NávrhROZHODNUTÍ RADYo prodloužení výhod udělených společnému podniku Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)DŮVODOVÁ ZPRÁVAUSTANOVENÍ SMLOUVY O EURATOMU TÝKAJÍCÍ SE STATUSU SPOLEČNÉHO PODNIKU1.  Článek 45 Smlouvy o Euratomu stanoví podmínky zřízení společných podniků, které Smlouva definuje jako podniky, které mají prvořadý význam pro rozvoj jaderného průmyslu ve Společenství.Podle článku 46 Smlouvy o Euratomu je každý projekt na založení společného podniku předložen Komisi k šetření.Komise musí postoupit Radě každý projekt na založení společného podniku s odůvodněným stanoviskem.2.  Podle článků 47 až 49 Smlouvy o Euratomu se společné podniky zřizují rozhodnutím Rady na základě návrhu Komise.HISTORICKÉ SOUVISLOSTI STATUSU SPOLEČNÉHO PODNIKU SPOLEČNOSTI HKG A PROJEKTU THTR 300Důvody podání žádosti3.  Cílem Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) bylo vybudovat, vybavit a provozovat jadernou elektrárnu v Uentropu (okres Unna) ve Spolkové republice Německo. Mělo se jednat o prototyp vysokoteplotního thoriového reaktoru s výkonem přibližně 300 MWe (THTR 300). Ve snaze dosáhnout tohoto cíle zažádala společnost HKG o zřízení společného podniku.4.  Rada shledala stanovy HKG slučitelné s ustanoveními Smlouvy o Euratomu upravujícími společné podniky a došla k závěru, že v daném okamžiku byl projekt HKG projektem prvořadého významu pro rozvoj jaderného průmyslu ve Společenství, a proto udělila HKG status společného podniku na období 25 let počínaje dnem 1. ledna 1974.5.  Společnost HKG se rovněž ucházela o určité výhody uvedené v příloze III Smlouvy o Euratomu.Vzhledem k tomu, že:6.  jaderná elektrárna měla být vybudována konsorciem podniků Společenství a téměř výlučně s využitím komponent ze Společenství;7.  výstavba elektrárny by přinesla značné zlepšení technologií výroby elektrické energie v průmyslovém měřítku;8.  udělení výhod společnosti HKG uvedených v příloze III Smlouvy by mohlo snížit finanční zatížení a omezit hospodářská rizika, která jsou těmto podnikům vlastní;9.  společnost HKG měla poskytnout Společenství nepatentovatelné informace, které získá v průběhu realizace projektu výstavby jaderné elektrárny,Rada rozhodla udělit některé výhody uvedené v příloze III Smlouvy o Euratomu, konkrétně v podobě osvobození od některých daní. Tyto výhody byly uděleny na období končící tři roky po konečném převzetí jaderné elektrárny podnikem.Původní rozhodnutí10.  V červnu 1974 Rada jednající na návrh Komise přijala dvě rozhodnutí:11.  rozhodnutí Rady 74/295/Euratom ze dne 4. června 1974[1] o zřízení společného podniku Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG);12.  rozhodnutí Rady 74/296/Euratom ze dne 4. června 1974[2] o udělení výhod společnému podniku Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG).Změny původních rozhodnutí13.  Dne 11. července 1983 valná hromada společného podniku rozhodla o navýšení upsaného kapitálu společnosti. Toto navýšení si vyžádalo změnu stanov společného podniku.Společný podnik dále požádal o prodloužení osvobození od „Kapitalverkehrsteuer“ (daně z obratu kapitálu) uděleného v roce 1974 na vložená aktiva v souladu s výše uvedeným navýšením kapitálu.14.  Vzhledem k tomu, že:15.  změna stanov neměla žádný dopad na ustanovení, kterými se upravuje společný podnik, a byla v souladu s rozvojem projektu;16.  a prodloužení osvobození by mohlo snížit finanční výdaje, a tím omezit hospodářská rizika, která jsou tomuto podniku vlastní,Rada v únoru 1984 přijala dvě rozhodnutí, kterými se upravují rozhodnutí z roku 1974 s ohledem na navýšení základního kapitálu HKG:17.  rozhodnutí Rady 84/104/Euratom ze dne 21. února 1984, kterým se schvaluje změna stanov společného podniku HKG[3];18.  rozhodnutí Rady 84/105/Euratom ze dne 21. února 1984, kterým se mění rozhodnutí 74/296/Euratom o udělení výhod společnému podniku HKG[4].Historie provozu elektrárny a důvody změny cílů19.  Dne 1. června 1987 společnost HKG konečně zahájila program THTR 300. Elektrárna fungovala až do 29. září 1988, kdy byl provoz zastaven. V průběhu tohoto období byl provoz několikrát přerušen z důvodu závad.20.  Potíže hospodářské a technické povahy a nedostatky v dodávkách palivových článků spolu s problémy získat povolení k opětovnému uvedení závodu do provozu následkem finanční nejistoty vedly k rozhodnutí okamžitě a s konečnou platností elektrárnu odstavit z provozu, které bylo přijato dne 1. září 1989.21.  Od tohoto okamžiku byly cíle společného podniku následující: odstavení reaktoru, vyjmutí článků z jádra, výstavba bezpečného krytu a dohled. Dne 13. prosince 1989 byla mezi spolkovými orgány, spolkovou zemí Severní Porýní-Vestfálsko, společností HKG a jejími členy uzavřena smlouva o řízeném vyřazení THTR 300 z provozu. Smlouva zahrnovala i ustanovení o finančních otázkách.Následující další žádosti HKG22.  Daňové výhody udělené HKG rozhodnutím 74/296/Euratom pozbyly účinnosti ke dni 31. května 1990, tři roky po konečném převzetí jaderné elektrárny podnikem dne 1. června 1987.23.  V dopisech ze dne 9. února a 6. března 1990 členové HKG předložili žádost, aby udělené výhody byly prodlouženy až do okamžiku, k němuž HKG ztratí status společného podniku, a aby tyto výhody byly přizpůsobeny tehdejší situaci společného podniku, který potřeboval dodatečné finanční zdroje, na něž bylo z daňových důvodů nahlíženo jako na vklady aktiv.24.  Společnost HKG prováděla program vyřazení jaderné elektrárny z provozu až do fáze vybudování bezpečného krytu a navrhla, že by následně mohla realizovat i program dohledu nad dotčenými jadernými zařízeními.25.  Rada měla za to, že tyto programy nemají ve Společenství obdobu, a že jejich provádění je tudíž důležité k získání užitečných zkušeností pro jaderný průmysl a budoucí rozvoj jaderné energetiky ve Společenství.26.  Dále měla Rada za to, že je při provádění těchto programů žádoucí pomoci podniku HKG snížením jeho finanční zátěže, a prodloužit tak udělené výhody.27.  Rozhodnutím ze dne 16. listopadu 1992[5] Rada prodloužila výhody udělené společnosti HKG do data skončení platnosti rozhodnutí 74/295/Euratom.28.  Dne 30. března 1998 požádala společnost HKG Komisi o prodloužení svého statusu společného podniku na další období 25 let.29.  Důvodem žádosti byl význam zkušeností, které by byly získány v průběhu konečného odstavení a vyřazení z provozu pro jaderný průmysl v Německu, Evropě i na celém světě. Názor vycházel ze skutečnosti, že THTR 300 je největším reaktorem svého druhu na světě, a že jedinečné uspořádání závodu, zejména v souvislosti s krytem, nabízí zcela novou příležitost získat zkušenosti z výsledků budování krytu a z nákladů na jeho vybudování.30.  Společnost HKG doplnila, že dne 13. listopadu 1989 Spolková republika, spolková země Severní Porýní-Vestfálsko, společnost HKG a její členové uzavřeli rámcovou dohodu s cílem dokončit poslední etapu projektu THTR 300. Tato rámcová dohoda a její změna ze dne 18. prosince 1996 upravují etapy až do roku 2009 včetně ujednání ohledně financování činností HKG.31.  Německo podpořilo žádost HKG a uvedlo, že spolková vláda je pro zachování poskytnutých daňových výhod.32.  Na základě obdržených informací měla Komise za to, že důvody přijaté Radou v roce 1992 jsou stále platné, zejména vzhledem k tomu, že činnosti podniku jsou stále stejné a okolnosti, za nichž jsou prováděny, nedoznaly změn. Komise proto navrhla, aby Rada své rozhodnutí z roku 1992 dále prodloužila.33.  Nicméně vzhledem k tomu, že ujednání mezi Spolkovou republikou, spolkovou zemí Severní Porýní-Vestfálsko, společností HKG a jejími členy ohledně financování činností HKG jsou platná pouze na období do 31. prosince 2009, Komise navrhla, aby Rada v souladu s obdobím dohodnutým mezi německými orgány a HKG schválila prodloužení statusu společného podniku a výhod udělených podniku HKG na stejné období, tj. do 31. prosince 2009.34.  Na základě návrhu Komise Rada dne 7. května 2002 prodloužila společnosti HKG status společného podniku a udělené výhody až do 31. prosince 2009[6].AKTUÁLNÍ VÝVOJ35.  Dopisem ze dne 26. dubna 2010 společnost Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) v Hammu požádala o další prodloužení statusu společného podniku, který byl původně zřízen rozhodnutím 74/295/Euratom a který byl již jednou prodloužen rozhodnutím Rady ze dne 7. května 2002, a to na 11 let s účinností od 1. ledna 1999. Toto prodloužení by se mělo vztahovat i na osvobození od daně z převodu pozemků, pozemkové daně a daně z příjmů z dlouhodobého dluhového úroku, které bylo uděleno ve stejný okamžik.36.  Společnost HKG požádala o prodloužení stávajícího statusu na dalších 25 let počínaje dnem 31. prosince 2009. Ve svém odůvodnění HKG uvedla zejména tyto argumenty:37.  Projektem jaderné elektrárny s prototypem vysokoteplotního thoriového reaktoru (THTR) v Hammu-Uentropu se HKG zavázala provést testování technologie vysokoteplotního reaktoru v průmyslovém měřítku a z hospodářského hlediska s cílem Německu do budoucna zajistit dlouhodobou bezpečnost dodávek energie.38.  Poznatky získané na základě zkušeností s výrobou elektřiny z jaderné energie nelze omezit na samotnou výstavbu a provoz. Pro úplnost je třeba zahrnout i poznatky získané z plánování odstávky, vlastní odstávky, provozování bezpečného krytu a vyřazení z provozu (v tomto případě technologie vysokoteplotního reaktoru).39.  Podle názoru HKG budou poznatky získané v období údržby bezpečného krytu (doba konzervace) a následného vyřazení z provozu velmi významné pro jaderný průmysl v Evropě i na celém světě, zejména nyní, kdy je technologie vysokoteplotního reaktoru znovu využívána v rámci iniciativy Generace IV. Ve snaze získat ucelený pohled je dále třeba zaměřit se i na různé fáze odstavování z provozu (náklady na životní cyklus).40.  Zařízení THTR 300 je největším reaktorem s kuličkovým palivem na světě se železobetonovou tlakovou nádobou reaktoru (RCRPV) a vestavěným keramickým reflektorem, vložkou a izolací výtlačného potrubí.41.  Zvláštní povaha bezpečně uzavřeného zařízení nabízí dosud ojedinělou příležitost vypočítat údaje a náklady „kvazi-pasivního“ bezpečného krytu zařízení s RCRPV, především u nákladů na energie (odvětrávání, vysoušení vzduchu atd.), provozních nákladů, pravidelných zkoušek a oprav.42.  HKG očekává, že získá důležité informace z případného vyřazení zařízení z provozu a z prací na odstavování jádra reaktoru, ať už prováděných na dálku nebo manuálně. Navíc odstranění vnitřního povrchu RCRPV (ne všechny výztuhy lze bez pochyby uvolnit) a demontáž 550 Mg radiologicky kontaminovaných keramických komponent uložených uvnitř RCRPV přinese nové poznatky o odstavování vysokoteplotních reaktorů.43.  HKG chce tato zjištění i nadále sdílet s členskými státy EU.44.  Stále není jasné, kdy může ke konečnému vyřazení z provozu dojít – důležitým faktorem je nalezení vhodného úložiště a jeho příprava k přijetí odpadu –, což je důvodem k žádosti o prodloužení statusu společného podniku o dalších 25 let.45.  Prvořadý význam pro rozvoj jaderného průmyslu ve Společenství, který je nutný pro udělení statusu „společného evropského podniku“, byl uznán již rozhodnutím Rady ze dne 16. listopadu 1992 o prodloužení výhod udělených společnému podniku HKG, tj. v době, kdy již bylo zařízení THTR 300 odstaveno. Dále bylo uznáno, že ve Společenství neexistuje žádný podobný případ programů na odstavení elektrárny až do fáze vybudování bezpečného krytu a na zachování a sledování stavu „bezpečně krytého závodu“. Dále bylo zjištěno, že provádění těchto programů přináší cenné zkušenosti pro jaderný průmysl a budoucí rozvoj jaderné energetiky ve Společenství.46.  Projekt THTR 300 bude i nadále získávat významnou podporu od německé vlády a spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko. To bylo stanoveno smlouvou o řízeném vyřazení projektu THTR 300 z provozu uzavřenou v roce 1989, na jejímž základě je mimo jiné hrazen pohotovostní provoz závodu THTR 300 po 31. prosinci 2009.Stanovisko německé vlády k žádosti HKG o prodloužení statusu společného podniku47.  Ve svém sdělení Evropské komisi německá vláda podporuje žádost HKG o prodloužení statusu společného podniku, zejména z těchto důvodů:48.  HKG je podnikem odpovědným za vysokoteplotní thoriový reaktor (THTR) v Hammu-Uentropu. Od roku 1989 je THTR ve fázi vyřazení z provozu s cílem závod po delší fázi bezpečného uzavření zcela odstranit (plánováno na 30 let). Čas úplného vyřazení z provozu mimo jiné závisí na dostupnosti konečného úložiště vysoce radioaktivního odpadu, který s ohledem na nejistou budoucnost Gorlebenu nelze v dané chvíli předvídat.49.  Lze předpokládat, že fáze bezpečného uzavření THTR bude trvat déle, než je v současnosti plánováno. Tato fáze je finančně zajištěna dohodou mezi spolkovým státem, spolkovou zemí Severní Porýní-Vestfálsko a HKG. Doba platnosti této finanční dohody je však omezena dnem 31. prosince 2017.50.  Je třeba očekávat nezvykle dlouhou fázi bezpečného uzavření THTR, přičemž zejména pozdější kroky odstavování tlakové nádoby betonového reaktoru (SRB) určitě přinesou nové poznatky o vyřazování podobných zařízení z provozu. Práce na odstavování tlakové nádoby betonového reaktoru, s nimiž doposud nejsou žádné praktické zkušenosti, budou představovat významnou nákladovou položku. Za těchto okolností je nutný další závazek společnosti HKG a jejích partnerů, jakož i prodloužení statusu společného podniku.51.  Prodloužení by však mělo být uděleno pouze do 31. prosince 2017, a nikoliv na dalších 25 let, jak požaduje HKG, neboť německá dohoda o financování končí k tomuto datu.52.  Spolková vláda se o toto omezení životnosti zasazuje proto, že nevidí důvod ke zrušení souvislosti mezi statusem společného podniku a dobou platnosti německých finančních ujednání.53.  Za těchto okolností spolková vláda podporuje prodloužení statusu společného podniku společnosti HKG do 31. prosince 2017.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY54.  Neexistují žádné důsledky pro rozpočet EU.ZÁVĚRY55.  Komise má za to, že důvody přijaté Radou v roce 2002 pro prodloužení statusu společného podniku a výhod společnosti HKG jsou i dnes stále platné, zejména vzhledem k tomu, že činnosti podniku jsou stále stejné a okolnosti, za nichž jsou prováděny, nedoznaly změn. Komise se proto domnívá, že až Rada schválí prodloužení statusu společného podniku, měla by rovněž odpovídajícím způsobem prodloužit platnost svého rozhodnutí o výhodách udělených společnosti HKG.56.  Ujednání uzavřená mezi Spolkovou republikou Německo, spolkovou zemí Severní Porýní-Vestfálsko, společností HKG a jejími členy ohledně financování činností HKG se použijí pouze na období do 31. prosince 2017.57.  Komise tudíž navrhuje, aby Rada v souladu s obdobím sjednaným mezi německými orgány a HKG schválila prodloužení výhod udělených HKG do 31. prosince 2017.2011/0064 (NLE)NávrhROZHODNUTÍ RADYo prodloužení výhod udělených společnému podniku Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 48 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[7],vzhledem k těmto důvodům:58.  Rozhodnutím 74/295/Euratom[8] Rada zřídila Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (dále jen „HKG“) jako společný podnik ve smyslu Smlouvy na období 25 let počínaje dnem 1. ledna 1974.59.  Rozhodnutím 2002/355/Euratom ze dne 7. května 2002[9] Rada status společného podniku udělený společnosti Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) prodloužila na jedenáct let s účinkem od 1. ledna 1999, tedy do 31. prosince 2009.60.  Rozhodnutím 74/296/Euratom[10] a rozhodnutím ze dne 16. listopadu 1992[11] Rada společnosti HKG udělila několik výhod uvedených v příloze III Smlouvy na období 25 let počínaje dnem 1. ledna 1974.61.  Rozhodnutím 2002/356/Euratom ze dne 7. května 2002[12] Rada výhody udělené společnosti HKG prodloužila na období jedenácti let, tedy do 31. prosince 2009.62.  Dopisem ze dne 26. dubna 2010 společnost Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) v Hammu požádala o další prodloužení svých daňových výhod o nové období, na něž jí by udělen status společného podniku.63.  Současným cílem HKG je uskutečnit program vyřazení jaderné elektrárny z provozu až do fáze vybudování bezpečného krytu a následně provádět program dohledu nad krytými jadernými zařízeními.64.  Tyto programy nemají ve Společenství obdobu, neboť žádný vysokoteplotní reaktor dosud nebyl ve Společenství definitivně odstaven.65.  Provádění těchto programů je tudíž důležité, neboť tyto programy poskytují užitečné zkušenosti pro budoucí rozvoj jaderné energetiky ve Společenství, zejména pokud jde o vyřazování jaderných zařízení z provozu.66.  Společnosti HKG je tudíž třeba pomoci s prováděním programu vyřazení jaderné elektrárny z provozu až do fáze vybudování bezpečného krytu a programu dohledu nad krytými jadernými zařízeními, a to snížením finanční zátěže.67.  Mezi Spolkovou republikou Německo, spolkovou zemí Severní Porýní-Vestfálsko, společností HKG a jejími členy byla uzavřena ujednání o financování činností HKG na období do 31. prosince 2017.68.  Výhody udělené společnosti HKG by proto měly být prodlouženy na stejné období, o něž byl prodlužen její status společného podniku, tedy do 31. prosince 2017,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Členské státy prodlužují tyto výhody udělené společnému podniku Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) uvedené v příloze III Smlouvy na osm let s účinkem od 1. ledna 2010:1. podle bodu 4 výše uvedené přílohy: osvobození od daně z převodů v souvislosti s nabytím nemovitosti (Grunderwerbsteuer);2. podle bodu 5 výše uvedené přílohy:osvobození od pozemkové daně (Grundsteuer);osvobození od té části daně z průmyslových nebo obchodních zisků, která se v souladu s čl. 8 odst. 1 zákona o obchodní dani (Gewerbesteuergesetz) uvaluje na úrok z dlouhodobého dluhu.Článek 2Udělení výhod uvedených v článku 1 společnosti HKG je podmíněno tím, že Komise má přístup ke všem průmyslovým, technickým a hospodářským informacím, včetně informací týkajících se bezpečnosti, jež HKG nabyla v průběhu provádění programu vyřazení jaderné elektrárny z provozu až do fáze vybudování bezpečného krytu a programu dohledu nad krytými jadernými zařízeními. Tato povinnost se vztahuje na všechny informace, jež je HKG oprávněna postoupit v souladu se smlouvami, které uzavřela. Komise určí, jaké informaci jí musí být sděleny, a způsob tohoto sdělení a zajistí, aby tyto informace byly rozšířeny.Článek 3Toto rozhodnutí je určeno členským státům a HKG.V Bruselu dne […].Za Radupředseda [1] Úř. věst. L 165, 20.6.1974, s. 7–13.[2] Úř. věst. L 165, 20.6.1974, s. 14–15.[3] Úř. věst. L 58, 29.2.1984, s. 35.[4] Úř. věst. L 58, 29.2.1984, s. 37.[5] Nevyhlášeno.[6] Úř. věst. L 123, 2002/355/Euratom, 9.5.2002, s. 53; Úř. věst. L 123, 2002/356/Euratom, 9.5.2002, s. 54.[7] Úř. věst. C , , s. .[8] Úř. věst. L 165, 20.6.1974, s. 7.[9] Úř. věst. L 123, 9.5.2002, s. 53.[10] Úř. věst. L 165, 20.6.1974, s. 14.[11] Úř. věst. L 352, 2.12.1992, s. 9–12.[12] Úř. věst. L 123, 9.5.2002, s. 54.


|

52011PC0526

/* KOM/2011/0526 v konečném znění - 2011/0230 (NLE) */  Návrh ROZHODNUTÍ RADY kterým se pozměňuje a prodlužuje období uplatňování rozhodnutí 2007/641/ES o uzavření konzultací s Fidžijskou republikou podle článku 96 Dohody o partnerství AKT-EU a článku 37 finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci

	DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. Vojenský převrat v prosinci 2006 vedl ke konzultacím podle článku 96 revidované dohody z Cotonou. Jejich výsledkem byly v dubnu 2007 dohodnuté závazky týkající se lidských práv, demokratických zásad a právního státu. Rada dne 1. října 2007 rozhodla rozhodnutím 2007/641/ES, že pro Fidži bude vhodným opatřením, aby vznikla jistá paralela mezi dodržováním dohodnutých závazků ze strany Fidži a rozvojovou spoluprací.2. Prezident Fidži však zrušil dne 10. dubna 2009 ústavu, odvolal všechny soudce a vyhlásil, že volby se budou konat nejpozději v září 2014. Fidži tím jednostranně porušila hlavní závazky, které přislíbila EU v dubnu 2007. Stalo se to den poté, co odvolací soud rozhodl o nezákonnosti jmenování vojenské vlády po převratu v roce 2006. Na Fidži je také mimořádný stav a svoboda vyjadřování je podstatně omezena.3. Po tomto negativním vývoji se Rada dne 24. září 2009 rozhodla (rozhodnutím 2009/735/ES) prodloužit do dne 31. března 2010 platnost vhodných opatření pro Fidži stanovených rozhodnutím 2007/641/ES, jež měla skončit dne 1. října 2009. Vzhledem k dalším průtahům s prováděním závazků dohodnutých s EU se Rada dne 29. března 2010 (rozhodnutím 2010/208/EU) rozhodla prodloužit do dne 1. října 2010 platnost vhodných opatření pro Fidži stanovených rozhodnutím 2007/641/ES. Dne 27. září 2010 rozhodla (rozhodnutím 2010/589/EU) o prodloužení do dne 31. března 2011 a dne 31. března 2011 opět rozhodla svým rozhodnutím 2011/219/EU o dalším prodloužení do dne 30. září 2011.5. Nelze vysledovat žádný další pozitivní vývoj, pokud jde o plnění dohodnutých závazků.6. Zatímco příděly v rámci doprovodných opatření pro signatářské země bývalého protokolu o cukru pro rok 2010, podmíněné pokrokem v pokračování demokratického procesu, byly zrušeny v květnu 2010, byla jejich část rezervována k tomu, aby prostřednictvím delegace EU ve městě Suva byla poskytnuta přímá pomoc obyvatelstvu, které je bezprostředně závislé na produkci cukru s cílem zmírnit negativní sociální dopady.7. Na období 2011–2013 byla rozhodnutím Komise K(2010) 8130 stanovena orientační výše finančních prostředků pro Fidži na 51,094 milionu EUR. Podmínkou čerpání tohoto přídělu (celého nebo částečného) však bude pokrok v procesu konzultací podle článku 96 dohody z Cotonou, a pokud by k němu nedošlo, dalo by se uvažovat pouze o intervencích na zmírnění sociálních problémů.8. Vzhledem k pokračujícímu zhoršování sociálně-ekonomické situace a k tomu, že dosavadním přístupem se nepodařilo dosáhnout návratu k demokracii a právnímu státu, dojde ke změně přístupu, včetně obnovení cílené rozvojové pomoci Fidži na podporu zranitelného obyvatelstva a demokratizace. Tato pomoc nepůjde přes vládu (Společné sdělení SEK(2011) 585 přijaté dne 19. května 2011).9. S uvážením výše uvedeného by Evropská unie měla v této fázi prodloužit stávající politiku a vhodná opatření.10. Komise proto navrhuje Radě prodloužit použitelnost stávajícího rozhodnutí na dalších 12 měsíců do 30. září 2012.11. EU by nicméně měla nadále vést pravidelný dialog s Fidži a měla by se tam neustále politicky angažovat, a proto by se mělo rozhodnutí trvale přezkoumávat.12. Navrhuje se oznámit toto rozhodnutí prozatímní vládě Fidži formou přiložené předlohy dopisu prezidentu Nailatikauovi a informovat ho, a) že EU je nadále odhodlána vést posílený politický dialog podle článku 8 dohody z Cotonou; b) že v dalším rozhodování o doprovodných opatřeních pro signatářské země bývalého protokolu o cukru a o národním orientačním programu 10. ERF týkajícího se Fidži se EU bude řídit hodnocením pokroku dosaženého na cestě návratu k ústavnímu pořádku a c) že nové konzultace podle článku 96 dohody o partnerství AKT-ES a článku 37 finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci jsou pro Fidži vzácnou příležitostí.13. Změny vhodných opatření by tak měly být omezeny na to, co je nezbytně nutné k zohlednění příslušného vývoje a co umožní zejména realizaci změny v přístupu, přičemž podstata – i zastaralých – opatření zůstane nedotčena.ZávěrS ohledem na výše uvedené se žádá, aby Rada přijala přiloženou předlohu návrhu rozhodnutí Rady, kterým se pozměňuje a prodlužuje doba použitelnosti vhodných opatření pro Fidžijskou republiku.2011/0230 (NLE)NávrhROZHODNUTÍ RADYkterým se pozměňuje a prodlužuje období uplatňování rozhodnutí 2007/641/ES o uzavření konzultací s Fidžijskou republikou podle článku 96 Dohody o partnerství AKT-EU a článku 37 finančního nástroje pro rozvojovou spolupráciRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 217 této smlouvy,s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000[1]a revidovanou v Lucemburku dne 25. června 2005[2] (dále jen „dohoda o partnerství AKT-ES“), a zejména na článek 96 uvedené dohody,s ohledem na vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států, zasedajících v Radě, o opatřeních, která mají být přijata, a postupech, které mají být dodrženy při provádění dohody o partnerství AKT-ES[3], a zejména na článek 3 této dohody,s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 ze dne 18. prosince 2006, kterým se zřizuje finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci (dále jen „nástroj pro rozvojovou spolupráci“)[4], a zejména na článek 37 tohoto nařízení,s ohledem na návrh Evropské komise,vzhledem k těmto důvodům:1.  Rozhodnutí Rady 2007/641/ES[5] o uzavření konzultací s Fidžijskou republikou podle článku 96 dohody o partnerství AKT-ES a článku 37 finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci bylo přijato k provedení vhodných opatření po porušení podstatných prvků uvedených v článku 9 dohody o partnerství AKT-ES a hodnot, na které odkazuje článek 3 nástroje pro rozvojovou spolupráci.2.  Použitelnost těchto opatření byla prodloužena rozhodnutím 2009/735/ES[6] ze dne 24. září 2009 a následně rozhodnutím 2010/208/EU[7] ze dne 29. března 2010 a rozhodnutím 2010/589/EU[8] ze dne 27. září 2010 a 2011/219/EU[9] ze dne 31. března 2011, jelikož nejenže dosud nebyly splněny důležité závazky dohodnuté na konzultacích v dubnu 2007 a týkající se podstatných prvků dohody o partnerství AKT-ES a finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci, ale naopak v poslední době došlo k významnému regresivnímu vývoji v řadě těchto závazků.3.  Období uplatňování opatření uvedených v rozhodnutí 2007/641/ES skončí dne 30. září 2011. Je vhodné prodloužit jeho platnost a příslušným způsobem aktualizovat obsah vhodných opatření,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Rozhodnutí Rady 2007/641/ES se mění takto:4.  V článku 3 se druhý odstavec nahrazuje tímto:„Je použitelné do 30. září 2012. Bude pravidelně přezkoumáváno alespoň jednou za šest měsíců.“5.  Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.Článek 2Dopis uvedený v příloze tohoto rozhodnutí je určen Fidžijské republice.Článek 3Toto rozhodnutí nabývá účinku v den jeho přijetí.V Bruselu dne […]Za Radupředseda nebo předsedkyně […]PŘÍLOHAPředloha dopisuJeho Excelence Ratu Epeli NAILATIKAUprezident Fidžijské republikySuva,Fidžijská republikaVaše Excelence,Evropská unie (EU) přikládá velký význam článku 9 dohody o partnerství AKT-ES a článku 3 nástroje pro rozvojovou spolupráci. Dodržování lidských práv, demokratických zásad a právního státu, na kterých spočívá partnerství AKT-ES, jsou podstatnými prvky dohody o partnerství AKT-ES, a tvoří tudíž základ našich vztahů.Dne 11. prosince 2006 Rada Evropské unie odsoudila vojenský převrat na Fidži.Podle článku 96 dohody o partnerství AKT-ES a s ohledem na skutečnost, že vojenský převrat ze dne 5. prosince 2006 představoval porušení podstatných prvků uvedených v článku 9 této dohody, vyzvala Evropská unie Fidžijskou republiku (Fidži) ke konzultacím s cílem, jak to stanoví dohoda o partnerství AKT-ES, posoudit důkladně situaci a popřípadě podniknout kroky k její nápravě.Formální část těchto konzultací byla zahájena v Bruselu dne 18. dubna 2007. Evropská unie byla potěšena, že prozatímní vláda tehdy potvrdila řadu klíčových závazků ohledně lidských práv a základních svobod, dodržování demokratických zásad a právního státu, jak je uvedeno níže, a navrhla pozitivní kroky k jejich splnění.Žel od té doby došlo k řadě událostí regresivním směrem, zvláště v dubnu 2009, což ve svém důsledku znamená, že Fidži nyní porušuje mnoho svých závazků. Týká se to jmenovitě zrušení ústavy, značného odkladu konání parlamentních voleb a porušování lidských práv. I když se provedení závazků velice zpozdilo, většina těchto závazků má stále velký význam pro současnou situaci na Fidži, a proto jsou připojeny k tomuto dopisu. Jelikož se Fidži rozhodlo jednostranně porušit řadu klíčových závazků, dochází tím ke ztrátám pro tuto zemi, pokud jde o finanční prostředky na rozvoj.V duchu partnerství, které je podstatou dohody o partnerství AKT-ES, však EU vyjadřuje svoji připravenost zahájit nové oficiální konzultace, jakmile budou existovat odůvodněné vyhlídky na jejich pozitivní závěr. Prozatímní předseda vlády dne 1. července 2009 představil plán reforem a návratu k demokratickému řádu. Evropská unie je připravena zahájit dialog o tomto plánu a posoudit, zda by mohl posloužit za základ nových konzultací. EU tudíž rozhodla prodloužit platnost stávajících vhodných opatření týkajících se Fidži s cílem vytvořit příležitost pro nové konzultace. Přestože jsou některá vhodná opatření již zastaralá, bylo rozhodnuto, že místo jejich jednostranné aktualizace dá EU přednost dalšímu prozkoumání možností pro nové konzultace s Fidži. Proto je zvlášť důležité, aby se prozatímní vláda zavázala k širokému vnitropolitickému dialogu a k pružnému postoji, pokud jde o časový rámec plánu reforem. EU se ve svých postojích řídí a vždy bude řídit podstatnými prvky dohody o partnerství AKT-ES a jejími základními zásadami, jmenovitě ústřední úlohou dialogu a plněním vzájemných závazků, současně je však třeba zdůraznit, že na straně EU nejsou žádné předem dohodnuté závěry ohledně výsledků budoucích konzultací.Pokud budou výsledkem nových konzultací zásadní závazky ze strany Fidži, EU se zavazuje, že tato vhodná opatření brzy a pozitivním směrem přezkoumá. Naopak, pokud se situace na Fidži nezlepší, bude nepochybně následovat další snížení finančních prostředků na rozvoj určených pro Fidži. Zejména posouzení pokroku dosaženého na cestě k opětnému ústavnímu řádu se stane pro Evropskou unii směrodatným při přijímání budoucích rozhodnutí ohledně doprovodných opatření pro signatářské země protokolu o cukru a národního orientačního programu Fidži pro 10. ERF.Do doby, než se uskuteční nové konzultace, EU vyzývá Fidži, aby pokračovalo v posíleném politickém dialogu a dále jej posilovalo.Toto jsou vhodná opatření:-  humanitární pomoc a přímá podpora občanské společnosti a zranitelného obyvatelstva mohou pokračovat,-  probíhající činnosti v oblasti spolupráce, zejména podle 8. a 9. ERF, mohou pokračovat,-  činnosti v oblasti spolupráce, které by mohly přispět k návratu demokracie a zlepšit veřejnou správu, mohou být prováděny, kromě zcela výjimečných okolností,-  může pokračovat provádění opatření pro rok 2006, která doprovázejí reformu v oblasti cukru. Fidži podepsalo finanční dohodu na technické úrovni dne 19. června 2007. Je třeba poznamenat, že finanční dohoda obsahuje doložku o pozastavení,-  může pokračovat příprava a případně i dojít k podepsání víceletého orientačního programu pro opatření na období 2011–2013, jež doprovázejí reformu v oblasti cukru,-  finalizace, podepsání na technické úrovni a provádění strategického dokumentu pro Fidži a národního orientačního programu pro 10. ERF s orientačním finančním krytím, jakož i případné přidělení pobídkové tranše až do výše 25 % této částky bude podmíněno dodržováním přijatých závazků v oblasti lidských práv a právního státu: potvrzením ústavy prozatímní vládou, plným dodržováním nezávislosti soudní moci, co nejrychlejším zrušením nařízení o výjimečném stavu, jenž byl opětovně zaveden dne 6. září 2007, vyšetřováním všech údajných porušení lidských práv nebo jejich projednáváním v různých řízeních a na fórech podle právních předpisů Fidžijské republiky a veškerým úsilím prozatímní vlády o zabránění tomu, aby bezpečnostní složky pronášely zastrašující prohlášení,-  příděly v oblasti cukru pro rok 2007 se rovnaly nule,-  dostupnost přídělů v oblasti cukru pro rok 2008 závisela na tom, zda byly k dispozici důkazy o důvěryhodné a včasné přípravě voleb v souladu s dohodnutými závazky, zejména pokud jde o sčítání lidu, úpravu hranic volebních obvodů a reformu volebního systému v souladu s ústavou, a zda byla v souladu s ústavou přijata opatření za účelem zajištění fungování volební kanceláře včetně jmenování osoby dohlížející na průběh voleb do dne 30. září 2007. Příděly v oblasti cukru pro rok 2008 skončily ke dni 31. prosince 2009,-  příděly cukru na rok 2009 byly zrušeny v květnu 2009, protože prozatímní vláda rozhodla odložit všeobecné volby do září 2014,-  příděly pro rok 2010 byly před 1. květnem 2010 zrušeny z toho důvodu, že nebylo dosaženo žádného pokroku v pokračování demokratického procesu; za dané kritické situace v odvětví cukru však byla část přídělů vyhrazena pro přímou pomoc obyvatelstvu které je bezprostředně závislé na jeho produkci s cílem zmírnit negativní sociální dopady. Tyto fondy nejsou poskytovány vládními strukturami, ale centrálně řízeny delegací EU ve městě Suva,-  dostupnost orientačních přídělů v rámci víceletého orientačního programu doprovodných opatření pro signatářské země bývalého protokolu o cukru na období 2011–2013 bude závislá na dohodě v procesu konzultací; nedojde-li k této dohodě, budou k financování prostřednictvím těchto přídělů zvážena pouze opatření na zmírnění sociálních dopadů,-  pro přípravu a plnění klíčových závazků, zejména pro podporu přípravy a/nebo konání voleb, lze uvažovat o specifické podpoře,-  regionální spolupráce a účast Fidži na ní zůstává nedotčena,-  kontrola závazků bude v souladu s podmínkami uvedenými v příloze tohoto dopisu, které se týkají pravidelného dialogu, účinné spolupráce s hodnotícími a kontrolními misemi a podávání zpráv.Evropská unie navíc očekává, že Fidži bude plně spolupracovat s Fórem tichomořských ostrovů, pokud jde o provádění doporučení skupiny významných osobností (Eminent Persons’ Group), jak bylo potvrzeno fórem ministrů zahraničních věcí na schůzce ve Vanuatu dne 16. března 2007.Evropská unie bude pokračovat v pečlivém sledování situace na Fidži. Podle článku 8 dohody z Cotonou bude veden s Fidži posílený politický dialog, aby bylo zajištěno dodržování lidských práv, obnova demokracie a právního státu, a to tak dlouho, dokud obě strany neusoudí, že posílený charakter tohoto dialogu dosáhl svého cíle.Evropská unie si vyhrazuje právo upravit vhodná opatření, pokud dojde ke zpomalení, přerušení nebo opačnému vývoji při provádění závazků přijatých prozatímní vládou.Evropská unie zdůrazňuje, že výsady Fidži v rámci jeho spolupráce s EU závisejí na dodržování podstatných prvků dohody z Cotonou a zásad stanovených ve finančním nástroji pro rozvojovou pomoc. Aby bylo možno Evropskou unii přesvědčit o plné připravenosti prozatímní vlády, pokud jde o kontrolu přijatých závazků, je zásadní učinit včasný a podstatný pokrok v plnění dohodnutých závazků.S úctouV Bruselu dneZa EU |Příloha k příloze ZÁVAZKY DOHODNUTÉ S FIDŽIJSKOU REPUBLIKOU .A. Dodržování demokratických zásadZávazek č. 1Uskutečnit svobodné a spravedlivé parlamentní volby do 24 měsíců od dne 1. března 2007 podle závěrů hodnocení, které provedou nezávislí pozorovatelé jmenovaní sekretariátem Fóra tichomořských ostrovů. Jednotlivé kroky směrem k samotnému konání voleb budou společně sledovány a v případě nutnosti na základě společně dohodnutých parametrů upravovány a revidovány. Z toho zejména vyplývá, že:-  do 30. června 2007 prozatímní vláda přijme harmonogram plnění jednotlivých kroků, které se musí učinit při přípravě nových parlamentních voleb,-  plán určí časový horizont pro uskutečnění sčítání lidu, úpravu hranic volebních obvodů a reformu volebního systému,-  vymezení hranic volebních obvodů a reforma volebního systému proběhne v souladu s ústavou,-  budou učiněna opatření, aby bylo v souladu s ústavou zajištěno fungování volební kanceláře včetně jmenování osoby dohlížející na průběh voleb do dne 30. září 2007,-  jmenování viceprezidenta proběhne v souladu s ústavou.Závazek č. 2Při přijímání hlavních legislativních, daňových a dalších politických iniciativ a změn prozatímní vláda zohlední konzultace se subjekty občanské společnosti a se všemi dalšími relevantními zúčastněnými osobami.B. Právní státZávazek č. 1Prozatímní vláda vyvine veškeré úsilí, aby zabránila bezpečnostním složkám pronášet prohlášení, která mají zastrašovat.Závazek č. 2Prozatímní vláda potvrdí ústavu z roku 1997 a zaručí běžné a nezávislé fungování ústavních institucí, jako např. Fidžijského výboru pro lidská práva, Komise pro veřejnou službu a Komise pro ústavní kancelář. Podstatná nezávislost Velké rady náčelníků a její fungování bude zachována.Závazek č. 3Nezávislost soudní moci bude plně respektována, aby mohla rozhodovat svobodně a její rozhodnutí byla závazná pro všechny zúčastněné strany, a zejména-  se prozatímní vláda zavazuje, že do dne 15. července 2007 jmenuje tribunál podle čl. 138 odst. 3 ústavy,-  jmenování a/nebo odvolání soudců se bude nadále provádět pouze v přísném souladu s ustanoveními ústavy a podle procesních pravidel,-  na žádné úrovni se neobjeví v jakékoliv formě zásahy armády, policie nebo prozatímní vlády do soudních řízení, což zahrnuje i plné dodržování výsad advokátní profese.Závazek č. 4Veškerá trestní řízení o korupci budou vedena řádnými soudními postupy a všechny ostatní orgány případně zřízené pro vyšetřování údajných případů korupce budou jednat v ústavním rámci.C. Lidská práva a základní svobodyZávazek č. 1Prozatímní vláda podnikne veškeré možné kroky, aby se usnadnilo vyšetřování všech údajných porušení lidských práv či zpracování takových případů porušení v souladu s různými řízeními a fóry podle právních předpisů Fidžijské republiky.Závazek č. 2Prozatímní vláda zruší nařízení o výjimečném stavu v květnu 2007 pod podmínkou, že nebude existovat ohrožení národní bezpečnosti, veřejného pořádku a bezpečnosti.Závazek č. 3Prozatímní vláda je odhodlána zajistit, aby Fidžijský výbor pro lidská práva vykonával činnost zcela nezávisle a v souladu s ústavou.Závazek č. 4Svoboda projevu a svoboda médií v jejich jakékoliv formě jsou plně respektovány, jak je stanoveno ústavou.D. Závazky ke kontroleZávazek č. 1Prozatímní vláda se zavazuje udržovat pravidelný dialog, aby bylo umožněno ověřit dosažený pokrok, a uděluje orgánům a zástupcům EU a Evropské komise plný přístup k informacím o všech záležitostech, které se týkají lidských práv, obnovení demokracie a právního státu mírovými způsoby na Fidži.Závazek č. 2Prozatímní vláda plně spolupracuje s případnými misemi EU za účelem hodnocení a sledování vývoje.Závazek č. 3Prozatímní vláda zasílá zprávu o pokroku každé tři měsíce počínaje dnem 30. června 2007 ohledně základních prvků dohody z Cotonou a závazků.Je třeba poznamenat, že některé otázky lze účinně řešit pouze pragmatickým přístupem, který uznává současnou realitu a zaměřuje se na budoucnost.[1] Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.[2] Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 4.[3] Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 376.[4] Úř. věst. L 378, 27.12.2006, s. 41–71.[5] Úř. věst. L 260, 5.10.2007, s. 15.[6] Úř. věst. L 262, 6.10.2009, s. 43.[7] Úř. věst. L 89, 9.4.2010, s. 7.[8] Úř. věst. L 260, 2.10.2010, s. 10–15.[9] Úř. věst. L 93, 7.4.2011, s. 2–8.