				|

		52012PC0073

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zlepšení vypořádání obchodů s cennými papíry v Evropské unii a centrálních depozitářích cenných papírů a o změně směrnice 98/26/ES /* COM/2012/073 final - 2012/0029 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           Souvislosti návrhu
Centrální depozitáře cenných papírů
(dále jen „centrální depozitáře“) jsou ze systémového hlediska významnými
institucemi pro finanční trhy. Po každém obchodu s cennými papíry na burze
cenných papírů nebo mimo ni následují procesy, které vedou k
vypořádání obchodu, tj. dodání cenných papírů proti zaplacení.
Centrální depozitáře jsou hlavní instituce, které vypořádání
umožňují, protože provozují systémy vypořádání obchodů s cennými
papíry (dále jen „vypořádací systémy“). Zajišťují rovněž prvotní
zápis a centrální vedení účtů cenných papírů, na nichž se
eviduje, kolik cenných papírů bylo vydáno a kým a každá změna v
jejich držení.
Centrální depozitáře také hrají zásadní
úlohu na trhu s finančním kolaterálem, zejména pro účely
měnové politiky. Například téměř veškerý finanční
kolaterál způsobilý pro měnově-politické operace centrálních
bank v EU, zvláště v eurozóně, prochází vypořádacími systémy
provozovanými centrálními depozitáři.
V roce 2010 byly přes vypořádací
systémy v EU vypořádány obchody v hodnotě přibližně 920
bilionů EUR a ke konci roku 2010 tyto systémy evidovaly cenné papíry v
hodnotě téměř 39 bilionů EUR. V EU existuje více než 30
centrálních depozitářů, obvykle v každé zemi jeden, a dva
„mezinárodní“ depozitáře (Clearstream Banking Luxembourg a Euroclear
Bank), které jsou podkategorií centrálních depozitářů a specializují
se na emise mezinárodních dluhopisů obecně známých jako „eurobondy“.
Zatímco v rámci hranic jednotlivých států
fungují centrální depozitáře obecně bezpečně a
účinně, přes hranice se propojují a komunikují méně
bezpečně, což pro investory znamená vyšší rizika a náklady při
přeshraničních investicích. Například počet selhání
vypořádání je u přeshraničních transakcí vyšší než u domácích a
náklady na přeshraniční vypořádání jsou až čtyřikrát
vyšší než náklady na vypořádání domácí.
Tyto bezpečnostní problémy jsou
důsledkem několika faktorů, mezi něž patří:
·      Délka vypořádacího cyklu. Doba mezi uzavřením obchodu a
vypořádáním není v EU sladěna, což vede k obtížím při
přeshraničním vypořádání;
·      Malá, ale nikoli bezvýznamná část cenných papírů se stále
vyskytuje v listinné podobě. Ty jsou vypořádávány v mnohem delších
vypořádacích cyklech, což zvyšuje riziko pro investory;
·      Selhání vypořádání – což jsou situace, kdy nedojde k
vypořádání obchodu k určenému dni vypořádání – není
předmětem odrazujících sankcí na všech trzích, a pokud opatření
k zajištění disciplíny existují, značně se mezi jednotlivými
trhy liší;
·      Směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních
systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry
(směrnice o neodvolatelnosti zúčtování)[1] sice omezuje narušení
vypořádacího systému způsobené insolvenčním řízením proti
účastníkovi systému, avšak neřeší jiná rizika tohoto systému ani
odolnost centrálního depozitáře, který systém provozuje. Některé
centrální depozitáře jsou vystaveny dodatečnému úvěrovému riziku
a riziku likvidity vyplývajícím z poskytování bankovních služeb
doplňkově k vypořádání;
·      Dohody o propojení mezi centrálními depozitáři jsou považovány za
první krok ke konsolidaci evropských vypořádacích trhů, avšak
zároveň vyvolávají obavy ohledně bezpečnosti vzhledem k absenci
zvláštních obezřetnostních pravidel pro tato propojení. Kromě toho
skutečnost, že zvyšují vzájemnou propojenost depozitářů, je
dalším důvodem k zavedení společného obezřetnostního rámce.
Zdrojem vážných obav je také neexistence
účinného jednotného vnitřního trhu pro vypořádání. Nadále
existují významné překážky bránící rozvoji evropského poobchodního trhu,
jako je omezený přístup emitentů cenných papírů k centrálním
depozitářům, rozdílné vnitrostátní režimy udělování povolení a
rozdílná pravidla pro centrální depozitáře v rámci EU a omezená konkurence
mezi centrálními depozitáři jednotlivých států. Tyto překážky
vedou k velké roztříštěnosti trhu. V důsledku toho
přeshraniční vypořádání obchodů závisí na
zbytečně složitých řetězcích držitelů cenných
papírů, často zahrnujících několik centrálních
depozitářů a několik dalších zprostředkovatelů. To má
negativní dopad na efektivnost, ale také na rizika spojená s
přeshraničními obchody.
Tyto problémy jsou důležité vzhledem k
tomu, že přeshraniční transakce v Evropě, od obvyklého
nákupu/prodeje cenných papírů až po převody finančního
kolaterálu, neustále narůstají a centrální depozitáře jsou stále více
propojeny. Tento vývoj se pravděpodobně urychlí se zavedením systému
TARGET2 Securities (T2S), což je projekt, který zahájil Eurosystém s cílem
vytvořit společnou evropskou platformu pro vypořádání
obchodů s cennými papíry bez ohledu na hranice a který má být spuštěn
v roce 2015.
Tento návrh nařízení zmíněné
problémy řeší. Zavádí povinnost zachytit veškeré převoditelné cenné
papíry v zaknihované podobě a před jejich obchodováním v regulovaných
systémech je zaevidovat u centrálního depozitáře. Harmonizuje
vypořádací lhůty a režimy pro zajištění disciplíny při
vypořádání v celé EU. Zavádí společný soubor pravidel pro řešení
rizik souvisejících s fungováním a službami centrálních depozitářů,
vycházející z mezinárodních norem. Jelikož se na centrální depozitáře
budou vztahovat hmotněprávní pravidla stejná v celé EU, budou moci využít
jednotných požadavků pro udělování povolení a celounijního „pasu“,
což pomůže odstranit stávající překážky přístupu.
Navrhované nařízení proto zvýší
bezpečnost systému a otevře trh pro služby centrálních
depozitářů, a tak povede ke zlepšení efektivnosti vypořádání
obchodů s cennými papíry. Navrhované nařízení doplní předpisový
rámec pro infrastrukturu trhu s cennými papíry vedle směrnice 2004/39/ES o
trzích finančních nástrojů (MiFID)[2]
pro obchodní systémy a návrhu nařízení o derivátových transakcích (EMIR)
pro ústřední protistrany.
Tato iniciativa získala širokou politickou
podporu. Rada ECOFIN dne 2. prosince 2008 zdůraznila potřebu posílit
bezpečnost a stabilitu vypořádacích systémů provozovaných
centrálními depozitáři a shodla se na tom, že k vyřešení právních
překážek týkajících se operací po uzavření obchodu, včetně
překážek pro přístup k centrálním depozitářům, je
zapotřebí legislativa EU. Potřeba vhodných standardů pro
centrální depozitáře je také uznávána na mezinárodní úrovni. Již v roce
2001 světové regulační orgány pro bankovnictví a cenné papíry
(CPSS-IOSCO) přijaly soubor doporučení pro vypořádací systémy.
Ty byly zpracovány do nezávazných pokynů evropskými regulačními
orgány (ESCB-CESR) v roce 2009. V říjnu 2010 Rada pro finanční
stabilitu zopakovala výzvu k aktualizaci standardů za účelem posílení
klíčové tržní infrastruktury a požádala o revizi a zlepšení stávajících
standardů.
2.           Výsledky konzultací se
zúčastněnými stranami a posouzení dopadů
Tato iniciativa je výsledkem rozsáhlého a
nepřetržitého dialogu a konzultací se všemi hlavními
zúčastněnými stranami, včetně regulátorů cenných
papírů a bankovních služeb, ECB a všech typů účastníků
trhu. Bere v úvahu názory vyjádřené v rámci veřejné konzultace, která
proběhla od 13. ledna do 1. března 2011, a informace
získané prostřednictvím jednání celé řady skupin zúčastněných
stran od léta roku 2010.
Kromě toho byla zadána externí studie
nákladů a cen v poobchodním odvětví společnosti OXERA
Consulting. OXERA předložila první zprávu v roce 2009 a druhou v roce
2011. Tyto zprávy poskytují užitečné údaje o rozdílech v nákladech mezi
přeshraničními a domácími poobchodními operacemi v Evropě.
V souladu se svou politikou „zlepšování právní
úpravy“ provedla Komise posouzení dopadů alternativ politiky. Varianty
politiky byly posouzeny podle hlavních cílů, kterými je zvýšení
bezpečnosti, efektivnosti a rovných podmínek pro služby centrálních depozitářů
v Evropě. Posouzení bylo provedeno s ohledem na reálnost dosažení výše
uvedených cílů a nákladovou efektivnost provádění různých
variant politiky.
Návrh zprávy o posouzení dopadů byl
předložen dne 16. března 2011 výboru pro posouzení dopadů, jeho
nová verze dne 8. srpna 2011. Návrh zprávy byl po připomínkách výboru pro
posouzení dopadů podstatně vylepšen, kdy byl posílen soubor
podkladů ke zjištěným problémům a k analýze různých
variant politiky, zejména pokud jde o bankovní služby doplňkové k vypořádání,
a zahrnut odhad celkových přínosů a dopadů různých variant
politiky na různé skupiny zúčastněných stran a jasnější a
pevnější rámec pro monitorování a hodnocení.
3.           Právní stránka návrhu
3.1.        Právní základ
Návrh vychází z článku 114 Smlouvy o fungování
Evropské unie jako nejvhodnějšího právního základu v této oblasti. Návrh
je zaměřen především na řešení nedostatečné
bezpečnosti a efektivnosti vypořádání obchodů s cennými papíry a
z toho pramenících překážek fungování vnitřního trhu
zapříčiněných rozdílnými vnitrostátními pravidly pro
vypořádání a činnost centrálních depozitářů, které
provozují vypořádací systémy, a to tím, že zavádí soubor společných
pravidel týkajících se některých hledisek vypořádacího cyklu a
disciplíny a soubor společných obezřetnostních standardů
zaměřených na odolnost centrálních depozitářů a
přístup k nim. Nebudou-li existovat společná pravidla a požadavky,
budou mít pravděpodobně odlišná opatření na úrovni jednotlivých
států přímý negativní dopad na bezpečnost, efektivnost a
konkurenci na trzích vypořádání obchodů s cennými papíry v Unii.
Nařízení se považuje za nejvhodnější nástroj pro zajištění toho,
aby se na všechny účastníky trhu vztahovaly jednotné a přímo
použitelné povinnosti týkající se vypořádacího cyklu a disciplíny a aby se
na centrální depozitáře v Unii vztahovaly jednotné a přímo použitelné
obezřetnostní standardy, které by měly posílit jejich odolnost a
ústřední úlohu v udržování knihovacích systémů a v procesu
vypořádání.
Jelikož hlavním účelem tohoto nařízení
je zavést určitý počet právních povinností uložených přímo
hospodářským subjektům a spočívajících mimo jiné v zaknihování
prakticky všech převoditelných cenných papírů v centrálním
depozitáři a v přísnějších časových lhůtách pro
vypořádání a protože centrální depozitáře odpovídají za provoz
vypořádacích systémů a provádění opatření k zajištění
včasného vypořádání v rámci Unie, je nezbytné, aby všechny centrální
depozitáře trvale splňovaly jednotné a přísné obezřetnostní
požadavky stanovené v návrhu. Proto je nutné do tohoto návrhu zahrnout vzhledem
k právním povinnostem uloženým hospodářským subjektům soubor
jednotných a přímo použitelných pravidel pro povolování centrálních
depozitářů a trvalý dohled nad nimi.
3.2.        Zásada subsidiarity
a proporcionality
Podle zásady subsidiarity uvedené v čl. 5
odst. 3 Smlouvy o Evropské unii by měla být opatření na úrovni Unie
učiněna pouze tehdy, pokud plánovaných cílů nelze
uspokojivě dosáhnout pouze na úrovni členských států, a proto, z
důvodu rozsahu nebo účinků navrhovaného opatření, jich
může být lépe dosaženo na úrovni EU.
Základním cílem tohoto návrhu je vyšší
bezpečnost a efektivnost evropského trhu s cennými papíry v rámci Unie,
což vyžaduje koordinované opatření na úrovni EU. Opatření na úrovni
Unie je dále odůvodněno systémovou povahou centrálních
depozitářů a jejich rostoucí propojeností, zejména po zavedení
systému T2S.
Pokud jde o povolování centrálních
depozitářů a dohled nad nimi, je cílem navrhovaného nařízení
vytvořit rovnováhu mezi pravomocemi vnitrostátních orgánů a zájmy
ostatních příslušných orgánů. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
(ESMA) bude hrát klíčovou úlohu při řešení sporů,
usnadnění spolupráce mezi vnitrostátními orgány a přípravě technických
norem v rámci důkladných konzultací s členy Evropského systému
centrálních bank (ESCB).
Některé otázky již řeší stávající
právní předpisy Unie. Například vypořádací systémy jsou již
definovány ve směrnici 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v
platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými
papíry[3]
a směrnice 2004/39/ES (MiFID) stanoví určitá pravidla přístupu
účastníků trhu k vypořádacímu systému podle své volby.
Navrhované nařízení je s těmito dokumenty Unie v souladu.
Návrh rovněž bere plně v úvahu
zásadu proporcionality požadovanou v čl. 5 odst. 4 Smlouvy o Evropské
unii, tj. že opatření Unie by mělo být přiměřené k
dosažení stanoveného cíle a nepřekračovat rámec toho, co je nezbytné.
Navrhované nařízení je v souladu s touto zásadou a nastoluje správnou
rovnováhu mezi veřejným zájmem, o nějž jde, a nákladovou efektivností
navrhovaných opatření. Návrh plně zohlednil potřebu vyvážit
bezpečnost, efektivnost trhů a náklady pro zúčastněné
strany.
3.3.        Podrobné vysvětlení
návrhu
Navrhované nařízení má dvě hlavní
části: opatření určená pro všechny hospodářské subjekty v
souvislosti s vypořádáním obchodů s cennými papíry (hlava II) a
opatření určená konkrétně pro centrální depozitáře (hlavy
III, IV a V). Zbývající hlavy týkající se oblasti působnosti a definic
(hlava I) a přechodných a závěrečných ustanovení (hlava VI) se
vztahují na obě části návrhu.
3.3.1.     Působnost návrhu (hlava
I)
Navrhované nařízení se vztahuje na
všechny centrální depozitáře, ale vyjímá z požadavků na povolení a
dohled členy Evropského systému centrálních bank a jiné vnitrostátní nebo
veřejné subjekty plnící podobné služby, jako jsou vnitrostátní subjekty
členských států pověřené správou veřejného dluhu nebo
do ní zasahující, které by jinak bylo možné považovat za centrální depozitáře.
Tyto instituce nicméně nadále podléhají celému souboru požadavků na
centrální depozitáře. Jsou vyňaty z působnosti hlavy IV, která
ukládá oddělení bankovních služeb doplňkových k vypořádání od
jiných služeb centrálních depozitářů, protože tyto instituce již ze
své povahy takové doplňkové služby poskytují.
Pokud jde o finanční nástroje, návrh se
ve vztahu k požadavkům na centrální depozitáře týká všech
finančních nástrojů, ale pro účely hlavy II o vypořádání
obchodů s cennými papíry se vztahuje především na převoditelné
cenné papíry vymezené v čl. 4 odst. 1 bodu 18 směrnice 2004/39/ES
(MiFID) (v podstatě akcie a dluhopisy).
3.3.2.     Vypořádání obchodů s
cennými papíry (hlava II)
Základní cíl navrhovaného nařízení
spočívá ve zvýšení bezpečnosti vypořádání. Hlava II zahrnuje
tři soubory opatření k dosažení tohoto cíle. Zaprvé ukládá tzv.
dematerializaci/imobilizaci cenných papírů, což znamená vydávání cenných
papírů v zaknihované podobě. Cílem tohoto opatření je zvýšit
efektivnost vypořádání, napomoci zkrácení vypořádacích lhůt a
zajistit celistvost emisí cenných papírů usnadněním sesouhlasení
evidovaných držených cenných papírů. Zaknihované cenné papíry nemusí být
nutně před svým obchodováním nebo poskytnutím jako finanční
kolaterál evidovány v centrálním depozitáři. Mohou být například
vedeny v registrech emisí cenných papírů. Jestliže jsou však
obchodovány v systémech regulovaných směrnicí 2004/39/ES (MiFID), musí být
zaevidovány v centrálním depozitáři, aby se na ně vztahovala ochrana
pro vypořádací systémy podle směrnice 98/26/ES a bylo umožněno
sesouhlasení mezi evidovanými cennými papíry na straně jedné a
obchodovanými cennými papíry na straně druhé. Navrhované nařízení
stanoví dostatečně dlouhé přechodné období – do 1. ledna 2018 –,
aby hospodářské subjekty z členských států, kde stále existuje
značný objem cenných papírů v listinné podobě, měly
čas dosáhnout souladu s tímto opatřením.
Zadruhé hlava II slaďuje vypořádací
lhůtu obchodů s cennými papíry v celé EU. V Evropě dochází k
vypořádání obchodů s cennými papíry dva nebo tři dny po dni
uzavření obchodu v závislosti na každém trhu. Vypořádací lhůta
bude sladěna na dva dny po dni obchodu, ale bude povolena i lhůta
kratší. Zatřetí hlava II harmonizuje opatření k zajištění
disciplíny při vypořádání v celé EU. Ta zahrnují opatření ex
ante k prevenci selhání vypořádání a opatření ex post po
té, co k selhání dojde. Hlavním cílem je omezit případy selhání
vypořádání a odradit od konkurenčního chování, které by vedlo ke
snížení standardů pro disciplínu při vypořádání, například
mezi trhy, kde mohou být zavedeny různé systémy sankcí. Navrhovaná
ustanovení překračují okruh centrálních depozitářů a jejich
záměrem je postihnout účastníky trhu, kteří nepředloží
cenné papíry k určenému dni vypořádání, prostřednictvím
harmonizovaného procesu „náhradní koupě“, kterou může provést
ústřední protistrana v případě jí vypořádané transakce nebo
která je zakomponována do vlastních pravidel obchodních systémů
nějakým jiným způsobem.
3.3.3.     Centrální depozitáře
cenných papírů (hlava III)
Povolování centrálních depozitářů
a dohled nad nimi (kapitola I)
Směrnice 98/26/ES již definuje
vypořádací systémy jako formální dohody umožňující převody
cenných papírů mezi různými účastníky. Uvedená směrnice se
však nezabývá institucemi, které jsou odpovědné za provozování těchto
systémů. Vzhledem k rostoucí složitosti těchto systémů a
rizikům souvisejícím s vypořádáním je nezbytné, aby instituce
provozující vypořádací systémy byly právně vymezeny, povolovány a
dozorovány podle souboru společných obezřetnostních standardů.
Centrální depozitář je vymezen jako právnická osoba, která provozuje
vypořádací systém a poskytuje alespoň jednu další základní službu
(buď službu registrace nebo centrální evidence). Dále by centrálním
depozitářům bylo povoleno vykonávat pouze určité „doplňkové“
služby, které většinou souvisejí se základními službami. Pokud by tyto
doplňkové služby zahrnovaly služby související s daněmi, musely by
centrální depozitáře zajistit dodržování daňových právních
předpisů příslušných členských států. V případech
týkajících se úlev ze srážkové daně by centrální depozitáře musely
dodržovat požadavky, které členský stát zdroje příjmů
podléhajících srážkové dani ukládá finančním zprostředkovatelům,
aby mohli být zmocněni k uplatnění srážky u zdroje a podání žádosti o
úlevu na dani jménem skutečného příjemce daných příjmů.
Tyto požadavky mohou zahrnovat zejména povinnost oznamovat informace o
investorech přímo členskému státu zdroje (za to, že mohou podat
žádost o úlevu na dani vybírané srážkou u zdroje), který může tyto informace
předat členskému státu usazení skutečného vlastníka
finančních nástrojů.
Centrální depozitáře budou muset být
povoleny a dozorovány vnitrostátními příslušnými orgány podle místa, kde
jsou usazeny. Nicméně s ohledem na rostoucí přeshraniční dimenzi
jejich činnosti budou muset být konzultovány i jiné orgány, které
odpovídají za vypořádací systémy provozované centrálními depozitáři a
za další členy skupiny. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy bude mít
důležitou roli při přípravě návrhu technických norem pro
harmonizaci povolovacího procesu a pro zajištění spolupráce mezi orgány.
Podle návrhu lze povoleným centrálním
depozitářům udělit „pas“, neboli oprávnění poskytovat
služby v celé Unii buď na základě přímého poskytování služby v
jiném členském státě, nebo prostřednictvím zřízení
pobočky v tomto členském státě. Centrálnímu depozitáři ze
třetí země může být povolen přístup do Unie, pokud ho uzná
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy. Depozitář lze takto uznat pouze
tehdy, pokud Komise shledá, že právní a dohledový rámec třetí země je
rovnocenný s rámcem Unie a že třetí země umožňuje účinné
rovnocenné uznání regulačního a dohledového rámce Unie, dále pokud
centrální depozitář podléhá v dané třetí zemi účinnému
povolování a dohledu a pokud jsou zavedena opatření pro spolupráci mezi
Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a orgány dané třetí země.
Požadavky na centrální depozitáře
cenných papírů a kolizní právo (kapitoly II a III)
Jelikož jsou centrální depozitáře
systémově důležité a poskytují zásadní služby pro trh s cennými
papíry, musí podléhat vysoce obezřetnostním standardům, aby byla
zajištěna jejich životaschopnost a ochrana jejich účastníků.
Požadavky na centrální depozitáře jsou rozděleny do několika kategorií
v kapitole II: organizační požadavky (oddíl 1), pravidla chování (oddíl
2), požadavky na služby centrálních depozitářů (oddíl 3),
obezřetnostní požadavky (oddíl 4) a požadavky na propojení centrálních
depozitářů (oddíl 5).
Oddíl 1 vyžaduje, aby centrální
depozitáře měly stabilní systém správy a řízení, zkušené a
vhodné vrcholové vedení, správní radu a podílníky a aby zřídily
uživatelské výbory zastupující emitenty a účastníky každého
vypořádacího systému. Případné externí zajišťování služeb nebo
činností by nemělo omezit odpovědnost centrálního
depozitáře vůči účastníkům nebo emitentům ani
výkon funkce dohledu a dozoru různých orgánů. Předpokládá se
významná výjimka pro externí zajišťování služeb u veřejných
subjektů, např. v případě projektu T2S provozovaným
Eurosystémem, které se řídí zvláštním rámcem schváleným příslušnými
orgány.
Oddíl 2 zavádí důležité požadavky, aby
centrální depozitáře zavedly nediskriminační a transparentní kritéria
pro účast ve vypořádacím systému, striktně založená na rizicích.
Tyto požadavky jsou posíleny ustanoveními o přístupu stanovenými v
kapitole IV. Oddíl 2 dále zavádí důležité zásady transparentnosti, pokud
jde o zveřejňování cen a poskytování informací příslušným
orgánům o nákladech a výnosech v členění podle poskytovaných
služeb.
Oddíl 3 v článku 34 o požadavcích na
služby centrálních depozitářů uznává důležitou úlohu, kterou
depozitáře hrají při zajišťování celistvosti emisí cenných
papírů, a obsahuje povinnosti týkající se sesouhlasení účtů
během provozního dne. Pokud jde o oddělení účtů za
účelem ochrany aktiv účastníků, návrh přesahuje rámec
požadavků stanovených ve směrnici 2004/39/ES (MiFID) a vyžaduje, aby
centrální depozitáře oddělily účty každého účastníka od
účtů dalších účastníků a umožnily účastníkům
oddělit účty jejich jednotlivých klientů. Pokud jde o
peněžní vypořádání, návrh požaduje, aby centrální depozitáře
prováděly vypořádání na účtech u centrální banky, kdykoli je to
vhodné a možné. Peněžní vypořádání přes komerční banky je
na rozdíl od některých současných postupů povoleno, musí však
být prováděno prostřednictvím samostatné úvěrové instituce,
která funguje jako zúčtovatel.
Obezřetnostní požadavky na centrální
depozitáře v oddílu 4 obsahují důležitá ustanovení o snížení
operačního rizika. Protože by centrálním depozitářům nemělo
být umožněno poskytovat bankovní služby přímo, hlavním rizikem,
kterému budou vystaveny, je operační riziko. Tato ustanovení zahrnují
vhodná opatření k zajištění kontinuity provozu, včetně
vypořádání, za všech okolností. Kapitálové požadavky jsou také stanoveny
odkazem na provozní náklady – centrální depozitáře by měly držet
kapitál, nerozdělený zisk a rezervní fondy za účelem pokrytí
provozních nákladů alespoň po dobu šesti měsíců.
Jelikož jsou centrální depozitáře stále
více vzájemně propojeny a očekává se, že tento proces se ještě
zrychlí se zavedením systému T2S, článek 45 stanoví důležité
obezřetnostní požadavky na propojení depozitářů,
včetně zavedení jednotných pravidel o neodvolatelnosti
vypořádání.
Kapitola III má za cíl zvýšit právní jistotu
pro transakce s cennými papíry navržením kolizní právní normy, pokud jde o
majetkové aspekty týkající se cenných papírů držených centrálním
depozitářem.
Přístup k centrálním
depozitářům cenných papírů (kapitola IV)
Jedním z cílů této iniciativy je
otevření trhu služeb centrálních depozitářů a odstranění
překážek přístupu na něj. Kapitola IV se zaměřuje na
tři druhy přístupu: a) ve vztahu mezi emitenty a centrálními
depozitáři, b) mezi centrálními depozitáři navzájem a c) mezi
centrálními depozitáři a jinými subjekty tržní infrastruktury.
V mnoha členských státech mají emitenti
ze zákona povinnost vydávat určité druhy cenných papírů,
především akcií, u vnitrostátního centrálního depozitáře. Článek
47 zavádí právo emitentů zaevidovat své cenné papíry u jakéhokoli
centrálního depozitáře povoleného v Unii, jakož i právo centrálních
depozitářů poskytovat služby pro cenné papíry, které byly vydány
podle práva jiného členského státu. Specifika jednotlivých států jsou
respektována tím, že se uznává, že by daným právem nemělo být dotčeno
právo společností, podle něhož jsou cenné papíry vydány.
Oddíly 2 a 3 stanoví zásady pro přístup.
Centrální depozitář by měl mít právo stát se účastníkem
vypořádacího systému jiného centrálního depozitáře na základě
zásady nediskriminace a kritérií zohledňujících riziko. Na základě
stejných zásad by centrální depozitář také měl mít právo požadovat po
jiném centrálním depozitáři, aby vytvořil zvláštní funkce, za
něž by se měl účtovat poplatek podle vícenákladů.
Podobně by měl mít právo obdržet údaje o obchodech od ústředních
protistran a obchodních systémů a tyto subjekty infrastruktury by
měly mít přístup k vypořádacím systémům, které
centrální depozitáře provozují. Spory mezi příslušnými orgány by
mohly být postoupeny k vyřešení orgánu ESMA.
3.3.4.     Úvěrové instituce, které
mají vystupovat jako zúčtovatelé (hlava IV)
Jak bylo uvedeno výše, pokud vypořádání
prostřednictvím centrální banky není vhodné či možné, mohou centrální
depozitáře účastníkům nabídnout peněžní vypořádání
přes komerční banky. Centrální depozitáře by však neměly
poskytovat bankovní služby doplňkové k vypořádání samy, ale měly
by být svými příslušnými orgány oprávněny určit úvěrovou
instituci, která bude vystupovat jako zúčtovatel, jenž bude otevírat
peněžní účty a poskytovat úvěrové nástroje pro účely
vypořádání, ledaže by příslušné orgány na základě dostupných
důkazů doložily, že expozice této jedné úvěrové instituce
koncentraci úvěrového rizika a rizika likvidity není dostatečně
omezena. Toto oddělení centrálních depozitářů od zúčtovatelů
je důležitým opatřením, které řeší a zvyšuje bezpečnost
centrálních depozitářů. Bankovní služby doplňkové k
vypořádání zvyšují rizika, kterým jsou centrální depozitáře
vystaveny, a tudíž i pravděpodobnost, že depozitář nebude schopen
hradit své závazky nebo se dostane do závažných potíží. I když jsou bankovní
služby některými centrálními depozitáři poskytovány obvykle na bázi
provozního dne a jsou omezeny na služby doplňkové k vypořádání, jsou
vyřizované objemy významné a jakékoli selhání centrálních depozitářů
by mělo negativní důsledky pro cenné papíry a platební trhy.
Povinnost poskytovat bankovní služby v rámci odděleného právního subjektu,
než který poskytuje základní služby centrálního depozitáře, zabrání
přenosu rizik z bankovních služeb na poskytování základních služeb
centrálního depozitáře, zejména v případě platební neschopnosti
nebo vážných obtíží plynoucích z poskytování bankovních služeb. Tento požadavek
také poskytne centrálním depozitářům a orgánům veřejné
správy více možností při hledání vhodných řešení v případě
selhání zúčtovatele poskytujícího bankovní služby. Hlavní náklady
související s tímto opatřením pro centrální depozitáře, které v
současné době poskytují bankovní služby, jsou právní náklady na
zřízení samostatného právního subjektu pro poskytování bankovních služeb,
zatímco depozitářům, které chtějí tyto služby poskytovat v
budoucnosti, by v souvislosti se zřízením samostatného právního
subjektu neměly vzniknout významné přírůstkové náklady. Žádné
jiné méně přísné alternativy k oddělení bankovních služeb, které
by zcela eliminovaly nebezpečí přenosu rizik z bankovních služeb na
hlavní služby centrálního depozitáře, neexistují.
Aby zůstaly zachovány úspory plynoucí z
poskytování služeb centrálního depozitáře společně s bankovními
službami v rámci stejné skupiny podniků, neměl by požadavek, aby
bankovní služby poskytovala samostatná úvěrová instituce, bránit tomu, aby
tato instituce patřila do stejné skupiny podniků jako centrální
depozitář. Pokud jsou služby centrálního depozitáře poskytovány
společně s bankovními službami v rámci stejné skupiny podniků, měla
by však činnost úvěrové instituce poskytující bankovní služby být
omezena na poskytování bankovních služeb doplňkových k vypořádání.
Cílem tohoto omezení je snížit celkový rizikový profil skupiny plynoucí z
přítomnosti úvěrové instituce ve skupině.
Příslušný orgán by měl být schopen
prokázat v jednotlivých případech neexistenci systémového rizika
vzniklého poskytováním služeb centrálního depozitáře i bankovních služeb
toutéž právnickou osobou. V takovém případě by se mohla Evropské
komisi podat odůvodněná žádost, a Komise může povolit výjimku.
V každém případě by činnost centrálního depozitáře
s povolením působit jako úvěrová instituce měla být omezena
na poskytování bankovních služeb doplňkových k vypořádání.
Úvěrová instituce jednající jako
zúčtovatel by měla být povolena podle směrnice 2006/48/ES, o
přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu[4]. Jelikož by však
vypořádací systémy provozované centrálními depozitáři měly být
co možná nejvíce chráněny proti možným rizikům
zapříčiněným zúčtovateli, měli by zúčtovatelé
splňovat dodatečné požadavky na omezení úvěrového rizika a
rizika likvidity, pokud jde o každý vypořádací systém, pro který poskytují
služby.
Vzhledem k tomu, že směrnice 2006/48/ES
se konkrétně nezabývá úvěrovým rizikem a rizikem likvidity během
provozního dne vyplývajícím z poskytování bankovních služeb doplňkově
k vypořádání, měly by úvěrové instituce podléhat rovněž
zvláštním přísnějším požadavkům na omezení úvěrového rizika
a rizika likvidity, které by se měly vztahovat na každý vypořádací
systém, pro nějž fungují jako zúčtovatelé. Navrhované požadavky na
zúčtovatele jsou inspirovány mezinárodními standardy CPSS-IOSCO pro
subjekty infrastruktury finančních trhů a současnými zvyklostmi
na trhu. Zahrnují úplné zajištění úvěrových expozic, sledování
likvidity během provozního dne s ohledem na riziko likvidity plynoucí ze
selhání dvou největších účastníků a limity koncentrace pro
poskytovatele likvidity.
3.3.5.     Sankce (hlava V)
V kontextu sdělení Komise o posílení
sankčních režimů v odvětví finančních služeb[5] byl proveden přezkum
stávajících sankčních pravomocí a jejich praktického uplatňování,
zaměřený na podporu sbližování sankcí v celém rámci dohledových činností.
„Inventarizace“ stávajících vnitrostátních režimů například ukázala,
že úroveň peněžitých sankcí se mezi členskými státy velmi liší,
že některé příslušné orgány nemají určité důležité
sankční pravomoci a že některé orgány nemohou ukládat sankce fyzickým
a právnickým osobám. Výsledkem je současný návrh Komise, aby členské
státy stanovily, že za porušení nařízení lze ukládat
přiměřené správní sankce a opatření. Za tímto účelem
by příslušné orgány měly mít k dispozici základní soubor správních
sankcí a opatření, který by zahrnoval odnětí povolení, veřejné
varování, odvolání vedení, navrácení zisku získaného porušením tohoto
nařízení, pokud lze určit jeho výši, a správní pokuty. Maximální výše
správních pokut by neměla být nižší než úroveň stanovená nařízením
– 10 % ročního obratu právnické osoby nebo pět milionů EUR
nebo 10 % ročního příjmu fyzické osoby. Při určování
druhu a výše sankcí by příslušné orgány měly vzít v úvahu kritéria
stanovená v nařízení, včetně velikosti a finanční síly
odpovědné osoby, dopadu porušení nařízení a součinnosti
odpovědné osoby. Navrhované nařízení nebrání jednotlivým
členským státům stanovit vyšší standardy.
3.3.6.     Soulad s články 290
a 291 Smlouvy o fungování Evropské unie
Dne 23. září 2009 Komise přijala
návrhy nařízení zřizujících orgány EBA, EIOPA a ESMA. V této
souvislosti by Komise ráda připomenula svá prohlášení
k článkům 290 a 291 Smlouvy o fungování Evropské unie, jež
učinila při přijímání nařízení, kterými se zřizují
evropské orgány dohledu. V těchto prohlášeních Komise uvedla: „Pokud
jde o postup přijímání regulačních norem, zdůrazňuje Komise
jedinečný charakter odvětví finančních služeb, který vyplývá z
Lamfalussyho struktury a který je výslovně uznán v prohlášení 39 ke Smlouvě
o fungování EU. Komise má však závažné pochybnosti o tom, zda omezení její
úlohy při přijímaní aktů v přenesené pravomoci a
prováděcích opatření jsou v souladu s články 290 a 291 Smlouvy o
fungování EU.“
4.           Rozpočtové důsledky
Návrh má
důsledky pro rozpočet Evropské unie v souvislosti s úkoly
přidělenými Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, které jsou
uvedeny v legislativním finančním výkazu přiloženém k tomuto návrhu.
2012/0029 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY
o zlepšení vypořádání obchodů s
cennými papíry v Evropské unii a centrálních depozitářích cenných
papírů a o změně směrnice 98/26/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA
EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování
Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[6],
s ohledem na stanovisko Evropské
centrální banky[7],
v souladu s řádným
legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Centrální depozitáře cenných papírů (dále
jen „centrální depozitáře“) spolu s ústředními protistranami
přispívají do značné míry k udržování infrastruktury pro operace
následující po uzavření obchodů, která chrání finanční trhy a
dává účastníkům trhu jistotu, že obchody s cennými papíry jsou
prováděny řádně a včas, a to i v období mimořádně
nepříznivých podmínek.
(2)
Vzhledem ke své pozici na konci procesu
vypořádání mají vypořádací systémy provozované centrálními
depozitáři systémový význam pro fungování trhů s cennými papíry.
Nacházejí se na vrcholu řetězce držitelů cenných papírů,
jehož prostřednictvím jejich účastníci informují o cenných papírech v
držení investorů, takže slouží též jako základní nástroj pro kontrolu
celistvosti emise, a tak hrají důležitou roli při zachování
důvěry investorů. Kromě toho se vypořádací systémy
provozované centrálními depozitáři úzce podílejí na zajištění operací
měnové politiky a rovněž na poskytování zajištění mezi
úvěrovými institucemi, a proto jsou důležitými hráči na trzích
s finančním kolaterálem.
(3)
Ačkoli směrnice Evropského parlamentu a
Rady 98/26/ES ze dne 19. května 1998 o neodvolatelnosti zúčtování v
platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými
papíry[8]
omezila případné narušení vypořádacího systému způsobené
úpadkovým řízením proti účastníkovi tohoto systému, je nezbytné
řešit i jiná rizika pro vypořádací systémy, jakož i riziko platební
neschopnosti nebo narušení fungování centrálních depozitářů, které
vypořádací systémy provozují. Řada centrálních depozitářů
je vystavena úvěrovému riziku a riziku likvidity, která vyplývají z
poskytování bankovních služeb doplňkově k vypořádání.
(4)
Rostoucí počet vypořádání
přeshraničních obchodů v důsledku stále většího
využívání dohod o propojení mezi centrálními depozitáři vyvolává
vzhledem k absenci společných obezřetnostních pravidel obavy o
odolnost depozitářů, které takto „dovážejí“ riziko, s nímž se
potýkají depozitáře z jiných členských států. Navíc i přes
nárůst přeshraničního vypořádání je sektor vypořádání
v Unii i nadále roztříštěný a přeshraniční vypořádání
nákladnější z důvodu odlišných vnitrostátních pravidel upravujících
vypořádání a činnost centrálních depozitářů a omezené
konkurence mezi depozitáři. Tato roztříštěnost vytváří
překážky a další rizika a náklady pro přeshraniční
vypořádání. Nebudou-li stanoveny totožné povinnosti pro hospodářské
subjekty a společné obezřetnostní standardy pro centrální
depozitáře, budou mít pravděpodobně odlišná opatření na
úrovni jednotlivých států přímý negativní dopad na bezpečnost,
efektivnost a konkurenci na trzích vypořádání obchodů s cennými
papíry v Unii. Tyto významné překážky fungování vnitřního trhu je
nutné odstranit a zabránit narušování hospodářské soutěže a tomu, aby
takové překážky a narušení vznikly v budoucnosti. V důsledku toho by
vhodným právním základem tohoto nařízení měl být článek 114
Smlouvy o fungování Evropské unie podle výkladu v souladu s ustálenou
judikaturou Soudního dvora Evropské unie.
(5)
Je nezbytné v nařízení stanovit určité
jednotné povinnosti pro účastníky trhu týkající se některých
aspektů vypořádacího cyklu a disciplíny při vypořádání,
jakož i soubor společných požadavků na centrální depozitáře
provozující vypořádací systémy. Přímo použitelná pravidla
nařízení by měla zajistit, že všechny hospodářské subjekty a
centrální depozitáře budou podléhat stejným přímo použitelným
pravidlům a povinnostem. Nařízení by mělo zvýšit bezpečnost
a efektivitu vypořádání v rámci Unie, protože zabrání odlišnosti
vnitrostátních pravidel, která by vznikla v důsledku provedení
směrnice. Nařízení by mělo omezit regulační složitost pro
hospodářské subjekty a centrální depozitáře vyplývající z odlišných
vnitrostátních pravidel a mělo by depozitářům umožnit poskytovat
své služby v zahraničí, aniž by musely dodržovat různé soubory
vnitrostátních požadavků týkajících se například povolování, dohledu,
organizace nebo rizik centrálního depozitáře. Nařízení ukládající
totožné požadavky na centrální depozitáře by mělo rovněž
přispět k odstranění deformací hospodářské soutěže.
(6)
Rada pro finanční stabilitu vyzvala dne 20.
října 2010[9]
ke zvýšení stability základní tržní infrastruktury a požádala o revizi a
zkvalitnění stávajících norem. Výbor pro platební a vypořádací
systémy (CPSS) Banky pro mezinárodní platby a Mezinárodní organizace komisí pro
cenné papíry (IOSCO) dokončují návrhy celosvětových norem. Mají
nahradit doporučení Banky pro mezinárodní platby z roku 2001, která byla v
roce 2009 na evropské úrovni zpracována do nezávazných pokynů Evropským
systémem centrálních bank (ESCB) a Evropským výborem regulátorů trhů
s cennými papíry (CESR).
(7)
Rada ve svých závěrech ze dne 2. prosince 2008[10] zdůraznila potřebu
posílit bezpečnost a spolehlivost vypořádacích systémů a
řešit právní překážky při poobchodních operacích v Unii.
(8)
Jedním ze základních úkolů Evropského systému
centrálních bank je podporovat hladké fungování platebních systémů. V
tomto ohledu jeho členové vykonávají dohled a zajišťují účinnost
a spolehlivost clearingových a platebních systémů. Členové Evropského
systému centrálních bank často vystupují jako zúčtovatelé pro
peněžní složku obchodu s cennými papíry. Jsou rovněž důležitými
klienty centrálních depozitářů, které často řídí
zajištění operací měnové politiky. Členové Evropského systému
centrálních bank by měli být zapojeni do úzké spolupráce tím, že budou
konzultováni při udělování povolení centrálním depozitářům
a dohledu nad nimi, při uznávání depozitářů ze třetích zemí
a při schvalování propojení depozitářů. Rovněž by se
měli formou konzultací podílet na stanovení regulačních a
prováděcích technických norem, pokynů a doporučení. Tímto
nařízením by neměla být dotčena povinnost Evropské centrální
banky a národních centrálních bank zajišťovat efektivnost a spolehlivost
clearingových a platebních systémů v Unii a jiných zemích.
(9)
Centrální banky členských států nebo jiné
subjekty plnící podobné funkce v některých členských státech, jako
jsou vnitrostátní subjekty členských států pověřené správou
veřejného dluhu nebo do ní zasahující, mohou samy poskytovat řadu
služeb, na jejichž základě by mohly být považovány za centrální
depozitáře. Tyto instituce by měly být osvobozeny od požadavků
na povolení a dohled, avšak měly by podléhat úplnému souboru
obezřetnostních požadavků na centrální depozitáře. Jelikož
centrální banky vystupují pro účely vypořádání jako zúčtovatelé,
měly by být rovněž osvobozeny od požadavků stanovených v
hlavě IV tohoto nařízení.
(10)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na
vypořádání obchodů se všemi finančními nástroji a na
činnost centrálních depozitářů, pokud není uvedeno jinak. Tímto
nařízením by také neměly být dotčeny jiné právní předpisy
Unie, které se týkají konkrétních finančních nástrojů, např.
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října
2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise
skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice
Rady 96/61/ES[11]
a opatření přijatá v souladu s touto směrnici.
(11)
Evidence cenných papírů v zaknihované
podobě je důležitým krokem ke zvýšení efektivnosti vypořádání a
zajištění celistvosti emisí cenných papírů, zejména v souvislosti s
rostoucí složitostí způsobů jejich držení a převodů. Za
účelem bezpečnosti toto nařízení zavádí evidenci všech
převoditelných cenných papírů v zaknihované podobě. Nemělo
by ukládat jeden konkrétní způsob prvotního zaknihování, které může
mít podobu imobilizace cenných papírů vydáním hromadného cenného papíru
nebo přímé dematerializace. Nařízení by nemělo ukládat, jaký
druh instituce by měl při emisi cenné papíry zaknihovat, a mělo
by umožnit, aby tuto funkci plnily různé subjekty, včetně
registrů emisí cenných papírů. Jakmile jsou však tyto cenné papíry
obchodovány v obchodních systémech regulovaných směrnicí Evropského
parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních
nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice
Rady 93/22/EHS[12], nebo poskytnuty jako finanční kolaterál podle podmínek
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES ze dne 6. června
2002 o dohodách o finančním zajištění[13],
měly by být tyto cenné papíry zaevidovány v knihovacím systému centrálního
depozitáře, aby se mimo jiné zajistilo, že všechny tyto cenné papíry budou
moci být vypořádány ve vypořádacím systému.
(12)
Za účelem zajištění bezpečnosti
vypořádání by každý účastník vypořádacího systému, který
nakupuje nebo prodává určité finanční nástroje, konkrétně
převoditelné cenné papíry, nástroje peněžního trhu, podíly v
subjektech kolektivního investování a emisní povolenky, měl vypořádat
svůj závazek v určený den vypořádání.
(13)
Delší lhůty vypořádání obchodů s
převoditelnými cennými papíry způsobují nejistotu a zvýšené riziko
pro účastníky vypořádacích systémů. Různé vypořádací
lhůty, jež se liší mezi členskými státy, ztěžují sesouhlasení a
jsou zdrojem chyb pro emitenty, investory i zprostředkovatele. Je proto
nezbytné stanovit společnou vypořádací lhůtu, která by usnadnila
stanovení určeného dne vypořádání a provádění opatření k
zajištění disciplíny při vypořádání. Určený den
vypořádání obchodů s převoditelnými cennými papíry, které jsou
přijaty k obchodování v obchodních systémech regulovaných směrnicí
2004/39/ES, by měl být nejpozději druhý provozní den po
uskutečnění obchodu.
(14)
Centrální depozitáře a jiné subjekty tržní
infrastruktury by měly přijmout opatření k prevenci a
řešení selhání vypořádání. Je nezbytné, aby tato pravidla byla v Unii
uplatňována jednotně a přímo. Zejména by se od centrálních
depozitářů a jiných subjektů tržní infrastruktury mělo
vyžadovat, aby zavedly postupy, které jim umožní přijmout vhodná
opatření k dočasnému vyloučení účastníka, který
soustavně zapříčiňuje selhání vypořádání, a
zveřejnit jeho totožnost za předpokladu, že účastník dostane
před přijetím takového rozhodnutí příležitost se vyjádřit.
(15)
Jedním z nejúčinnějších způsobů
řešení selhání vypořádání je požadovat, aby se na neplnící
účastníky uplatňovalo pravidlo náhradní koupě, kdy musí být
cenné papíry, jež měly být dodány, po určeném dni vypořádání zakoupeny
na trhu a dodány přijímajícímu účastníku. Toto nařízení by
mělo stanovit jednotná pravidla týkající se některých aspektů
náhradní koupě, např. časových lhůt, cen a sankcí, pro
všechny převoditelné cenné papíry, nástroje peněžního trhu, podíly v
subjektech kolektivního investování a emisní povolenky.
(16)
Jelikož hlavním účelem tohoto nařízení je
zavést určitý počet právních povinností uložených přímo
hospodářským subjektům a spočívajících mimo jiné v zaknihování
všech převoditelných cenných papírů v centrálním
depozitáři, jakmile jsou obchodovány v obchodních systémech regulovaných
směrnicí 2004/39/ES nebo poskytnuty jako finanční kolaterál podle
podmínek směrnice 2002/47/ES, a ve vypořádání závazků
nejpozději druhý provozní den po uskutečnění obchodu a protože
centrální depozitáře odpovídají za provoz vypořádacích systémů a
provádění opatření k zajištění včasného vypořádání v
rámci Unie, je nezbytné zajistit, aby situace všech centrálních
depozitářů byla bezpečná a stabilní a aby depozitáře trvale
splňovaly přísné organizační, etické a obezřetnostní
požadavky stanovené tímto nařízením. Jednotná a přímo použitelná
pravidla týkající se povolení pro centrální depozitáře a trvalého dohledu
nad nimi jsou proto hlavním důsledkem právních povinností uložených
účastníkům trhu tímto nařízením a jsou s nimi provázána. Je proto
nezbytné zahrnout pravidla týkající se povolení pro centrální depozitáře a
dohledu nad nimi do stejného aktu jako právní povinnosti uložené
účastníkům trhu.
(17)
Vzhledem k tomu, že na centrální depozitáře by
se měl vztahovat soubor společných požadavků, a s cílem
odstranit stávající překážky přeshraničního vypořádání,
měly by mít všechny povolené depozitáře možnost svobodně
poskytovat své služby na území Unie buď prostřednictvím zřízení
pobočky, nebo formou přímého poskytování služeb.
(18)
Na unijním trhu pro vypořádání bez ohledu na
hranice je nezbytné vymezit pravomoci různých orgánů, které se
podílejí na uplatňování tohoto nařízení. Členské státy by
měly zejména jmenovat orgány příslušné k uplatňování tohoto nařízení,
jimž by měly být svěřeny pravomoci pro dohled a šetření,
které jsou nezbytné pro výkon jejich funkcí. Centrální depozitář by
měl podléhat povolení a dohledu příslušného orgánu podle místa svého
usazení, neboť takový orgán má nejlepší předpoklady sledovat každodenní
fungování depozitáře, provádět pravidelné kontroly a v
případě potřeby přijímat vhodná opatření a měl by
k tomu být oprávněn. Tento orgán by však měl od počátku
konzultovat a spolupracovat s ostatními příslušnými orgány, mezi něž
patří orgány příslušné k dohledu nad jednotlivými vypořádacími
systémy provozovanými daným depozitářem, a v případě
potřeby s centrálními bankami, které vystupují jako zúčtovatel pro
každý vypořádací systém, jakož i případně s příslušnými
orgány jiných členů ve skupině. Tato spolupráce rovněž
znamená okamžité informování dotčených orgánů v případě
naléhavých situací, které mají dopad na likviditu a stabilitu finančního
systému v některém členském státě, v němž jsou centrální
depozitář nebo jeho účastníci usazeni. Pokud centrální depozitář
poskytne své služby v jiném členském státě, než kde je usazen
buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo formou
přímého poskytování služeb, je za dohled na ním zodpovědný
především příslušný orgán místa usazení.
(19)
Všechny právnické osoby odpovídající definici
centrálního depozitáře musí před zahájením své činnosti získat
povolení příslušných vnitrostátních orgánů. Aby byly zohledněny
různé obchodní modely, měl by být centrální depozitář definován
odkazem na určité základní služby, které spočívají ve
vypořádání, tedy v provozování vypořádacího systému, službě
registrace a vedení centrálních účtů cenných papírů. Centrální
depozitář by měl přinejmenším provozovat vypořádací systém
a poskytovat jednu další základní službu. Tato definice by tedy měla
vyloučit subjekty, které neprovozují vypořádací systémy, např.
registry emisí cenných papírů nebo orgány veřejné správy a subjekty
spravující systém registrů zřízených podle směrnice 2003/87/ES.
Uvedená kombinace je pro centrální depozitáře nezbytná, aby mohli hrát
svou roli ve vypořádání obchodů s cennými papíry a v zajištění
celistvosti emisí cenných papírů.
(20)
Aby se vyloučilo, že centrální depozitáře
budou podstupovat riziko v rámci jiných činností, než jsou činnosti
podléhající povolení podle tohoto nařízení, měly by být činnosti
povoleného depozitáře omezeny na poskytování služeb, na něž se
povolení vztahuje, a depozitáře by neměly mít žádnou účast
vymezenou v tomto nařízení odkazem na čtvrtou směrnici Rady
78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založenou na čl. 54 odst. 3
písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých
forem společností[14]
ani přímo či nepřímo vlastnit podíl ve výši 20 % nebo více
na hlasovacích právech nebo kapitálu v jiných institucích, než které poskytují
obdobné služby.
(21)
V zájmu zajištění bezpečného fungování
vypořádacích systémů by tyto systémy měly být provozovány pouze
centrálními depozitáři podléhajícími pravidlům stanoveným v tomto
nařízení nebo centrálními bankami.
(22)
Aniž jsou dotčeny zvláštní požadavky
daňových právních předpisů členských států, mělo
by být centrálním depozitářům povoleno poskytovat ke svým základním
službám doplňkové služby, které přispívají ke zvýšení
bezpečnosti, efektivnosti a transparentnosti trhů s cennými papíry.
Pokud se poskytování těchto služeb týká srážkové daně, budou tyto
služby nadále poskytovány v souladu s právními předpisy
příslušných členských států.
(23)
Pokud centrální depozitář zamýšlí externě
zajišťovat určitou základní službu u třetí strany nebo
poskytovat novou základní nebo doplňkovou službu, provozovat další
vypořádací systém, používat jinou centrální banku jako zúčtovatele
nebo zřídit propojení s jiným depozitářem, měl by požádat o
povolení stejným postupem jako při počátečním povolení s tou
výjimkou, že příslušný orgán by měl žadatele informovat o
udělení nebo zamítnutí povolení ve lhůtě tří
měsíců.
(24)
Centrální depozitáře usazené ve třetích
zemích mohou nabízet své služby buď prostřednictvím pobočky,
nebo formou přímého poskytování služeb emitentům a
účastníkům usazeným v Unii v souvislosti s jejich tamější
činností a mohou zřídit propojení s centrálními depozitáři
usazenými v Unii pod podmínkou uznání Evropským orgánem pro cenné papíry a
trhy. S ohledem na globální povahu finančních trhů má Evropský orgán
pro cenné papíry a trhy nejlepší předpoklady k uznávání centrálních depozitářů
ze třetích zemí. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy může uznat
centrálního depozitáře ze třetí země, pouze pokud Komise
dospěje k závěru, že podléhá právnímu a dohledovému rámci
rovnocennému rámci stanovenému v tomto nařízení, pokud podléhá účinnému
povolování a dohledu ve své zemi a pokud byla navázána spolupráce mezi
Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a příslušnými orgány
dotyčného centrálního depozitáře. Uznání Evropským orgánem pro cenné
papíry a trhy je podmíněno faktickým rovnocenným uznáním
obezřetnostního rámce pro centrální depozitáře usazené v Unii a
povolené podle tohoto nařízení.
(25)
Vzhledem ke globální povaze finančních
trhů a systémovému významu centrálních depozitářů je nezbytné
zajistit mezinárodní sbližování obezřetnostních požadavků, jež se na
ně vztahují. Ustanovení tohoto nařízení by se měla řídit
stávajícími doporučeními vypracovanými Výborem pro platební a
vypořádací systémy, Mezinárodní organizací komisí pro cenné papíry a
Evropským systémem centrálních bank ve spolupráci s Evropským výborem
regulátorů trhů s cennými papíry. Evropský orgán pro cenné papíry a
trhy by měl stávající normy a jejich budoucí vývoj zohlednit při
vypracování regulačních technických a prováděcích norem, jakož i
pokynů a doporučení požadovaných v tomto nařízení, nebo při
návrhu jejich změn.
(26)
Vzhledem ke složitosti, jakož i systémové povaze
centrálních depozitářů a služeb, jež poskytují, by transparentní
pravidla správy a řízení měla zajistit, aby vrcholové vedení,
členové rady, akcionáři a účastníci, kteří jsou schopni
vykonávat vliv na fungování centrálního depozitáře vymezený odkazem na
sedmou směrnici Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983, založenou na
čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách[15], měli vhodné
předpoklady k zajištění řádného a obezřetného řízení
depozitáře.
(27)
Transparentní pravidla správy a řízení by
měla zajistit zohlednění zájmů akcionářů, vedení a
pracovníků centrálního depozitáře na jedné straně a zájmů
jejich uživatelů na straně druhé. Tyto zásady správy a řízení by
se měly uplatňovat bez ohledu na vlastnický model centrálního
depozitáře. Pro každý vypořádací systém provozovaný centrálním
depozitářem by měl být zřízen výbor uživatelů, který bude
poskytovat poradenství správní radě depozitáře ohledně zásadních
otázek, jež mají dopad na členy.
(28)
Vzhledem k významu úkolů svěřených
centrálním depozitářům by toto nařízení mělo stanovit, aby
depozitáře nepřenášely svou odpovědnost na třetí strany
prostřednictvím externího zajišťování svých činností. Externí
zajišťování těchto činností by mělo podléhat přísným
podmínkám, podle nichž zůstává odpovědnost za tyto činnosti na
depozitáři a jež zajišťují, aby nedošlo k narušení dohledu a dozoru
nad depozitářem. Z uvedených požadavků lze za určitých podmínek
vyjmout externí zajišťování činností depozitáře u veřejných
subjektů.
(29)
Pravidla chování by měla zajistit
transparentnost ve vztazích mezi centrálním depozitářem a jeho uživateli.
Zejména by centrální depozitáře měly mít veřejná, transparentní,
objektivní a nediskriminační kritéria pro účast ve vypořádacím
systému, jež by umožnila omezit přístup účastníků pouze na
základě souvisejícího rizika. Příslušné orgány by měly mít k
dispozici vhodná opatření k rychlému zajištění nápravy, aby mohly
řešit případné bezdůvodné odmítnutí depozitáře poskytovat
služby účastníkům. Depozitář by měl zveřejnit ceny a
poplatky za služby. S cílem zajistit otevřený a nediskriminační
přístup ke službám centrálních depozitářů a s ohledem na významnou
tržní sílu, kterou depozitáře momentálně stále mají na území svých
členských států, se depozitáře nesmí odklonit od své
zveřejněné cenové politiky. Centrální depozitář by měl
zavést uznané postupy komunikace. Tato ustanovení o účasti doplní a posílí
právo účastníků trhu na používání vypořádacího systému v jiném
členském státě podle směrnice 2004/39/ES.
(30)
Vzhledem k ústřední roli vypořádacích
systémů na finančních trzích by centrální depozitáře měly
při poskytování služeb zajišťovat včasné vypořádání,
celistvost emisí, oddělení účtů cenných papírů vedených pro
jednotlivé účastníky a možnost nabídnout na žádost i oddělení
účtů jednotlivých klientů účastníků. Centrální
depozitáře by měly tyto požadavky splňovat zvlášť pro každý
vypořádací systém.
(31)
S cílem zabránit rizikům pro vypořádání
souvisejícím s platební neschopností zúčtovatele by centrální
depozitář měl, kdykoli je to vhodné a možné, provádět
peněžní vypořádání obchodu s cennými papíry na účtech vedených u
centrální banky. Pokud tato varianta není vhodná ani možná, měl by být
depozitář schopen provést vypořádání prostřednictvím
účtů vedených u úvěrové instituce založené podle podmínek
stanovených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14.
června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o
jejím výkonu[16]
a podléhající zvláštnímu povolovacímu postupu a obezřetnostním
požadavkům podle hlavy IV tohoto nařízení. Vystupuje-li uvedená
úvěrová instituce jako zúčtovatel, měla by být schopna
poskytovat účastníkům centrálního depozitáře služby uvedené v
tomto nařízení, na které se vztahuje povolení, a jinak může
poskytovat i jiné služby, na něž se toto nařízení nevztahuje.
(32)
Vzhledem k tomu, že směrnice 2006/48/ES se
konkrétně nezabývá úvěrovým rizikem a rizikem likvidity během
provozního dne, která vyplývají z poskytování bankovních služeb doplňkově
k vypořádání, měly by úvěrové instituce poskytující tyto služby
rovněž podléhat zvláštním přísnějším požadavkům na omezení
úvěrového rizika a rizika likvidity, které by se měly vztahovat na
každý vypořádací systém, pro nějž fungují jako zúčtovatelé. V
zájmu zajištění naprostého souladu se zvláštními opatřeními
zaměřenými na snížení úvěrového rizika a rizika likvidity by
příslušné orgány měly mít možnost požadovat, aby centrální
depozitáře určily více než jednu úvěrovou instituci, budou-li
schopny na základě dostupných důkazů doložit, že expozice jedné
úvěrové instituce koncentraci úvěrového rizika a rizika likvidity
není zcela omezena.
(33)
Požadavek, aby peněžní vypořádání obchodu
s cennými papíry prováděl samostatný právní subjekt jednající jako
zúčtovatel, je důležitým opatřením ke zvýšení bezpečnosti a
odolnosti centrálních depozitářů. Toto oddělení hlavních služeb
centrálních depozitářů od bankovních služeb doplňkových k
vypořádání se skutečně jeví jako nezbytné, chceme-li zabránit
nebezpečí přenosu rizik vyplývajících z bankovních služeb, např.
úvěrového rizika a rizika likvidity, na poskytování základních služeb
centrálního depozitáře. K odstranění uvedeného úvěrového rizika
a rizika likvidity neexistují opatření, která by představovala menší
zásah a současně zajistila zamýšlenou úroveň bezpečnosti a
odolnosti centrálních depozitářů. Aby však zůstaly zachovány
úspory plynoucí z poskytování služeb centrálního depozitáře
společně s bankovními službami v rámci stejné skupiny podniků,
neměl by požadavek, aby bankovní služby poskytovala samostatná
úvěrová instituce, bránit tomu, aby tato instituce patřila do stejné
skupiny podniků jako centrální depozitář. Pokud jsou služby
centrálního depozitáře poskytovány společně s bankovními
službami v rámci stejné skupiny podniků, měla by být v zájmu
zvýšení bezpečnosti a efektivnosti poskytovaných služeb činnost
úvěrové instituce poskytující bankovní služby omezena na poskytování
bankovních služeb doplňkových k vypořádání. Výjimka z povinnosti
oddělovat bankovní služby doplňkové k vypořádání od
hlavních služeb centrálního depozitáře by navíc měla být k dispozici
při absenci nebezpečí přenosu úvěrového rizika a rizika
likvidity z bankovních služeb na poskytování hlavních služeb centrálního
depozitáře. S cílem zajistit konzistentní uplatňování možnosti
odchýlit se od povinnosti centrálního depozitáře neposkytovat žádné
doplňkové služby bankovní povahy by Komise měla být zmocněna na
žádost příslušného vnitrostátního orgánu rozhodnout, zda je jakákoli
taková výjimka povolená s ohledem na absenci systémového rizika vzniklého
poskytováním hlavních služeb centrálního depozitáře i bankovních služeb
toutéž právnickou osobou. V každém případě by činnosti
centrálního depozitáře, který využívá takovou výjimku a je oprávněn
působit jako úvěrová instituce, měly být omezeny výhradně
na poskytování bankovních služeb doplňkových k vypořádání.
(34)
Aby byla zajištěna dostatečná míra
bezpečnosti a kontinuita služeb poskytovaných centrálními depozitáři,
měly by depozitáře podléhat zvláštním jednotným a přímo
použitelným obezřetnostním a kapitálovým požadavkům, které snižují
jejich právní, operační a investiční riziko.
(35)
Bezpečnost propojení mezi centrálními
depozitáři by měly upravovat zvláštní požadavky, aby byl jednotlivým
účastníkům depozitářů umožněn přístup do
ostatních vypořádacích systémů. Požadavek, aby bankovní
doplňkové služby poskytoval samostatný právní subjekt, by neměl
centrálním depozitářům bránit tyto služby přijímat,
především pokud jsou účastníky vypořádacího systému
provozovaného jiným centrálním depozitářem. Je obzvláště
důležité, aby všechna potenciální rizika vyplývající z tohoto propojení,
jako je úvěrové riziko, riziko likvidity, organizační riziko a
jakákoli jiná relevantní rizika pro centrální depozitáře, byla zcela
omezena. V případě interoperabilního propojení je důležité, aby
propojené vypořádací systémy měly shodně stanovený okamžik
zadání převodních příkazů do systému, neodvolatelnosti
převodních příkazů a neodvolatelnosti převodů cenných
papírů a peněžních prostředků. Stejné zásady by se
měly vztahovat na centrální depozitáře, které používají
společnou IT infrastrukturu pro vypořádání.
(36)
Jako provozovatelé vypořádacích systémů
plní centrální depozitáře klíčovou úlohu při převodech
cenných papírů na účtech cenných papírů. Ke zvýšení právní
jistoty zejména v přeshraničním kontextu je důležité stanovit
jasná pravidla pro určení práva použitelného na aspekty vlastnictví ve
vztahu k cenným papírům, které depozitář vede na svých účtech.
Na základě přístupu podle stávajících pravidel pro kolizní
předpisy by rozhodným právem mělo být právo místa, kde jsou vedeny
účty depozitáře.
(37)
V mnoha členských státech vnitrostátní právní
předpisy vyžadují, aby emitenti vydávali určité druhy cenných
papírů, zejména akcie, prostřednictvím vnitrostátního centrálního
depozitáře. S cílem odstranit tuto překážku hladkého fungování
unijního trhu, pokud jde o operace následující po uzavření obchodu, a
umožnit emitentům rozhodnout se pro nejefektivnější způsob
správy svých cenných papírů by emitenti měli mít právo zvolit si pro
zaevidování cenných papírů a využívání příslušných služeb
depozitáře jakéhokoli centrálního depozitáře usazeného v Unii.
Příslušné orgány by měly mít k dispozici vhodná opatření k
rychlému zajištění nápravy, aby mohly řešit případné
bezdůvodné odmítnutí depozitáře poskytnout emitentům služby. Za
účelem ochrany práv akcionářů by právo emitentů na
výběr centrálního depozitáře nemělo bránit v uplatňování
vnitrostátního práva společností, podle něhož jsou cenné papíry
vydány a kterým se řídí vztahy mezi emitenty a jejich akcionáři.
(38)
Evropský kodex chování v oblasti clearingu a
vypořádání ze dne 7. listopadu 2006[17]
vytvořil dobrovolný rámec, který umožňuje vzájemný přístup mezi
centrálními depozitáři a jinými subjekty tržní infrastruktury. Poobchodní
sektor však zůstává roztříštěný podle hranic jednotlivých
států a přeshraniční obchody jsou tak nákladnější. Je nutné
stanovit jednotné podmínky pro propojení mezi centrálními depozitáři a
vzájemný přístup mezi depozitáři a jinými subjekty tržní infrastruktury.
Aby centrální depozitáře mohly svým účastníkům nabízet
přístup na jiné trhy, měly by mít právo stát se účastníkem
jiného depozitáře nebo požádat jiný depozitář, aby pro přístup k
sobě vytvořil zvláštní funkce. Příslušné orgány by měly mít
k dispozici vhodná opatření k rychlému zajištění nápravy, aby mohly
řešit případné bezdůvodné odmítnutí depozitáře poskytnout
přístup jinému depozitáři. Jelikož propojení depozitářů
může vést k dodatečnému riziku pro vypořádání, mělo by
podléhat povolení a dohledu příslušných orgánů.
(39)
Centrální depozitáře by rovněž měly
mít přístup k údajům o obchodech od ústřední protistrany nebo
obchodního systému a tyto subjekty tržní infrastruktury by měly mít
přístup do vypořádacích systémů provozovaných centrálními depozitáři,
pokud tento přístup neohrožuje výkon jejich činností. Příslušné
orgány by měly mít k dispozici vhodná opatření k rychlému
zajištění nápravy, aby mohly řešit případné bezdůvodné
odmítnutí depozitáře nebo jiných subjektů tržní infrastruktury
poskytnout přístup ke svým službám.
(40)
Přiměřený rámec pro
obezřetnostní požadavky a pravidla chování pro finanční sektor by
měl spočívat na pevném systému dohledu a sankcí. Za tímto účelem
by orgány dohledu měly být vybaveny dostatečnými pravomocemi jednat a
měly by mít možnost uplatňovat v reakci na protiprávní jednání
systémy odrazujících sankcí. Přezkum stávajících sankčních pravomocí
a jejich praktického uplatňování, zaměřený na podporu sbližování
sankcí v celém rámci dohledových činností, byl proveden v kontextu
sdělení Komise ze dne 8. prosince 2010 Evropskému parlamentu, Radě,
Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o
posílení sankčních režimů v odvětví finančních služeb.
(41)
Proto by v zájmu zajištění účinného
dodržování požadavků tohoto nařízení ze strany centrálních
depozitářů, úvěrových institucí určených za
zúčtovatele, členů jejich řídících orgánů a dalších
osob, které skutečně řídí jejich činnost, a jakýchkoli
jiných osob měly být příslušné orgány schopny ukládat správní sankce
a opatření, které jsou účinné, přiměřené a odrazující.
(42)
V zájmu zajištění prevence a důsledného
uplatňování sankcí napříč členskými státy by mělo toto
nařízení stanovit seznam hlavních správní sankcí a opatření, jež mají
mít příslušné orgány k dispozici, pravomoc ukládat tyto sankce a
opatření všem fyzickým nebo právnickým osobám odpovědným za porušení
pravidel, seznam základních kritérií pro stanovení stupně a druhu sankce
nebo opatření a výši správních peněžitých sankcí. Správní pokuty by
měly zohledňovat faktory, jako jsou zjištěné finanční
výhody plynoucí z porušení pravidel, závažnost a trvání porušení pravidel a
různé přitěžující nebo polehčující okolnosti, a měly
by mít odrazující účinek a případně zahrnovat zmírnění
sankce v případě spolupráce s příslušným orgánem. Přijetí a
zveřejnění sankcí by mělo respektovat základní práva stanovená v
Listině základních práv Evropské unie, a to zejména právo na respektování
soukromého a rodinného života (článek 7), právo na ochranu osobních údajů
(článek 8) a právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces
(článek 47).
(43)
V zájmu odhalování možného porušení pravidel by
měly být zavedeny účinné mechanismy motivující k oznamování možného
nebo skutečného porušení tohoto nařízení příslušným
orgánům. Tyto mechanismy by měly zahrnovat přiměřená
ochranná opatření pro osoby, které možné nebo skutečné porušení
tohoto nařízení oznámí i osoby obviněné z porušení. Je třeba
zavést vhodné postupy, aby bylo dodrženo právo obviněného na ochranu
osobních údajů, na obhajobu a na vlastní vyjádření před
přijetím konečného rozhodnutí, které se ho týká, jakož i právo využít
proti jakémukoliv rozhodnutí nebo opatření, které se ho týká, účinné
prostředky nápravy před soudem.
(44)
Tímto nařízením by neměla být
dotčena žádná ustanovení právních předpisů členských
států týkající se trestních sankcí.
(45)
Na zpracování osobních údajů prováděné na
základě tohoto nařízení v členských státech se vztahuje
směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995
o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů
a o volném pohybu těchto údajů[18].
Každá výměna nebo předání osobních údajů příslušnými orgány
členských států by měly probíhat v souladu s pravidly o
předávání osobních údajů stanovenými ve směrnici 95/46/ES.
Zpracování osobních údajů podle tohoto nařízení prováděné
Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy upravuje nařízení Evropského
parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000
o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních
údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu
těchto údajů[19].
Každá výměna nebo předání osobních údajů Evropským orgánem pro
cenné papíry a trhy by měly probíhat v souladu s pravidly o předávání
osobních údajů stanovenými v nařízení (ES) č. 45/2001.
(46)
Toto nařízení respektuje základní práva a
dodržuje zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie,
především právo na respektování soukromého a rodinného života, právo na
ochranu osobních údajů, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý
proces, právo nebýt stíhán nebo potrestán dvakrát za stejný čin a zásadu
svobody podnikání, a musí být uplatňováno v souladu s těmito právy a
zásadami.
(47)
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)
zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010
ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského
orgánu pro cenné papíry a trhy), o změně rozhodnutí č.
716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/77/ES[20] by měl hrát klíčovou
roli při uplatňování tohoto nařízení tím, že bude
zajišťovat jednotné uplatňování pravidel Unie příslušnými
vnitrostátními orgány a urovnávat spory mezi nimi.
(48)
Vzhledem k vysoce odborným znalostem, jimiž
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy disponuje, by bylo efektivní a vhodné
pověřit ho vypracováním návrhů regulačních a
prováděcích technických norem, které se nebudou týkat strategických
rozhodnutí, a jejich předložením Komisi. Je-li to uvedeno, měl by
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy rovněž úzce spolupracovat s
členy Evropského systému centrálních bank a s Evropským orgánem pro
bankovnictví (EBA) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady
(EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského
orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), o změně
rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/78/ES[21].
(49)
Komise by měla být zmocněna přijímat
v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie a s postupem
stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010
regulační technické normy týkající se konkrétních prvků opatření
k zajištění disciplíny při vypořádání, informací a jiných
prvků, které mají centrální depozitáře uvést ve své žádosti o
povolení, informací, které si mají různé orgány vzájemně
předávat v rámci dohledu nad centrálními depozitáři, podrobností
organizace vzájemné spolupráce mezi domácími a hostitelskými orgány, prvků
organizace řízení a správy centrálních depozitářů, podrobností
evidence, již vedou centrální depozitáře, konkrétních prvků
opatření, která mají centrální depozitáře přijmout pro zachování
celistvosti emise, ochrany cenných papírů účastníků,
včasného provádění vypořádání, snížení operačního rizika a
rizika vyplývajícího z propojení s jinými centrálními depozitáři,
upřesnění kapitálových požadavků na centrální depozitáře,
upřesnění obezřetnostních požadavků k úvěrovému riziku
a riziku likvidity pro určené úvěrové instituce.
(50)
Komise by rovněž měla být zmocněna k
přijímání prováděcích technických norem formou prováděcích
aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování Evropské unie a v souladu s
postupem stanoveným v článku 15 nařízení (ES) č. 1095/2010,
pokud jde o standardní formuláře a vzory pro žádosti o povolení
podávané centrálními depozitáři, poskytování informací mezi různými
příslušnými orgány pro účely dohledu nad centrálními depozitáři,
příslušná ujednání o spolupráci mezi domácími a hostitelskými orgány,
formát evidence vedené centrálními depozitáři, postupy v případech,
kdy je účastníkovi nebo emitentovi odepřen přístup k centrálnímu
depozitáři, kdy je odepřen přístup centrálním
depozitářům mezi sebou nebo mezi depozitáři a jinými subjekty
tržní infrastruktury, konzultace s různými orgány před vydáním
povolení zúčtovateli.
(51)
Komise by měla být zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
290 Smlouvy. Zejména by měly být přijaty akty v přenesené
pravomoci týkající se konkrétních podrobností ohledně definic, kritérií,
na jejichž základě by měla být činnost centrálního
depozitáře v hostitelském členském státě považována za
činnost zásadního významu pro tento členský stát, služeb, u nichž má
centrální depozitář ze třetí země žádat o uznání Evropským
orgánem pro cenné papíry, a informací, které žádající depozitář tomuto
orgánu poskytne ve své žádosti o uznání, rizik, která mohou být pro centrálního
depozitáře důvodem k odmítnutí přístupu účastníků, a
prvků postupu, podle něhož mohou žádající účastníci postupovat,
vyhodnocení situací, kdy není vhodné a možné vypořádání pomocí
prostředků na účtech u centrální banky, prvků postupu pro přístup
emitentů k centrálním depozitářům, mezi depozitáři navzájem
a mezi depozitáři a jinými subjekty tržní infrastruktury.
(52)
S cílem zajistit jednotné podmínky pro
provádění tohoto nařízení by Komisi měly být svěřeny
prováděcí pravomoci k přijímání rozhodnutí o posouzení pravidel
třetích zemí pro účely uznávání centrálních depozitářů ze
třetích zemí a výjimek z povinnosti oddělovat bankovní
služby doplňkové k vypořádání od hlavních služeb centrálního
depozitáře. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu
s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011
ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady
způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu
prováděcích pravomocí[22].
(53)
Jelikož cíle tohoto nařízení, tedy stanovení
jednotných požadavků pro vypořádání, jakož i pro centrální
depozitáře, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni
členských států, a proto ho z důvodu rozsahu opatření
může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout
opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5
Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality
stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto
nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto
cílů.
(54)
Je nezbytné změnit směrnici 98/26/ES a
uvést ji v soulad se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU ze
dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 98/26/ES, 2002/87/ES,
2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES,
2006/48/ES, 2006/49/ES a 2009/65/ES s ohledem na pravomoci Evropského orgánu
dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví, Evropského orgánu dohledu
(Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní
pojištění) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry
a trhy)[23],
na jejímž základě se určené vypořádací systémy již neoznamují
Komisi, nýbrž Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy.
(55)
Uplatňování požadavků na povolování a
uznávání podle tohoto nařízení by mělo být odloženo, aby centrální
depozitáře usazené v Unii nebo ve třetích zemích měly dostatek
času požádat o povolení a uznání podle tohoto nařízení.
(56)
Rovněž je nezbytné odložit uplatňování
požadavků na evidenci určitých převoditelných cenných
papírů v zaknihované podobě a vypořádání závazků ve
vypořádacích systémech nejpozději druhý provozní den po uzavření
obchodu, aby účastníci trhu, kteří drží cenné papíry v listinné
podobě nebo uplatňují delší vypořádací lhůty, měli
dostatek času k dosažení souladu s těmito požadavky,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Hlava I
Předmět, oblast působnosti a definice
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1.
Toto nařízení stanoví jednotné požadavky pro
vypořádání obchodů s finančními nástroji v Unii a pravidla
organizace a chování centrálních depozitářů cenných papírů na
podporu bezpečného a hladkého vypořádání.
2.
Nestanoví-li se v tomto nařízení jinak,
vztahuje se nařízení na vypořádání obchodů se všemi
finančními nástroji a veškerou činnost centrálních
depozitářů cenných papírů.
3.
Tímto nařízením nejsou dotčena ustanovení
právních předpisů Unie týkajících se konkrétních finančních
nástrojů, především směrnice 2003/87/ES.
4.
Články 9 až 18 a 20, jakož i ustanovení hlavy
IV se nevztahují na členy Evropského systému centrálních bank (ESCB), jiné
vnitrostátní subjekty členských států plnící podobné funkce nebo
veřejné subjekty členských států pověřené správou
veřejného dluhu nebo do ní zasahující.
Článek 2
Definice
1.
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto
definice:
1)      „centrálním depozitářem cenných
papírů“ (dále jen „centrální depozitář“) se rozumí právnická osoba,
která provozuje vypořádací systém, jak je uvedeno v příloze v oddíle
A bodě 3, a poskytuje alespoň jednu další základní službu uvedenou v
příloze v oddíle A;
2)      „vypořádáním“ se rozumí
dokončení obchodu s cennými papíry, jehož cílem je splnění
závazků účastníků převodem peněžních
prostředků nebo cenných papírů;
3)      „systémem vypořádání obchodů s
cennými papíry“ (dále jen „vypořádací systém“) se rozumí systém podle
čl. 2 písm. a) první a druhé odrážky směrnice 98/26/ES, jehož
činnost spočívá v provádění převodních příkazů
vymezených v článku 2 písm. i) druhé odrážce směrnice 98/26/ES;
4)      „vypořádací lhůtou“ se rozumí
období mezi dnem uzavření obchodu a určeným dnem vypořádání;
5)      „provozním dnem“ se rozumí obchodní den
vymezený v čl. 2 písm. n) směrnice 98/26/ES;
6)      „selháním vypořádání“ se rozumí
neuskutečnění vypořádání obchodu s cennými papíry k
určenému dni vypořádání v důsledku nedodání cenných papírů
nebo peněžních prostředků bez ohledu na důvod;
7)      „určeným dnem vypořádání“ se
rozumí datum, k němuž má na základě dohody stran obchodu s cennými
papíry proběhnout vypořádání;
8)      „ústřední protistranou“ se rozumí
subjekt, který vstupuje mezi protistrany smluv obchodovaných na jednom či
několika finančních trzích, a stává se tak kupujícím pro každého
prodávajícího a prodávajícím pro každého kupujícího;
9)      „příslušným orgánem“ se rozumí
orgán, který každý členský stát určí v souladu
s článkem 10;
10)    „účastníkem“ se rozumí kterýkoli
účastník vypořádacího systému vymezený v čl. 2 písm. f)
směrnice 98/26/ES, včetně ústřední protistrany;
11)    „účastí“ se rozumí účast ve
smyslu první věty článku 17 směrnice 78/660/EHS nebo přímé
či nepřímé držení nejméně 20 % hlasovacích práv nebo základního
kapitálu podniku;
12)    „domovským členským státem“ se rozumí
členský stát, v němž bylo centrálnímu depozitáři uděleno
povolení;
13)    „hostitelským členským státem“ se
rozumí členský stát jiný než domovský členský stát, v němž má
centrální depozitář pobočku nebo poskytuje služby;
14)    „pobočkou“ se rozumí provozovna,
která není ústředím centrálního depozitáře, je jeho součástí,
nemá právní subjektivitu a poskytuje služby centrálního depozitáře, pro
něž centrální depozitář získal povolení;
15)    „ovládáním“ se rozumí vztah mezi
dvěma podniky vymezený v článku 1 směrnice 83/349/EHS;
16)    „selháním účastníka“ se rozumí
situace, kdy je proti účastníkovi zahájeno úpadkové řízení vymezené v
čl. 2 písm. j) směrnice 98/26/ES;
17)    „dodáním proti zaplacení“ se rozumí
mechanismus vypořádání obchodů s cennými papíry, který spojuje
převod cenných papírů s převodem peněžních
prostředků tak, že k dodání cenných papírů dojde pouze v
případě, že dojde k odpovídající platbě;
18)    „účtem cenných papírů“ se rozumí
účet, na který lze připsat nebo z kterého lze odepsat cenné papíry;
19)    „propojením centrálních
depozitářů“ se rozumí ujednání mezi centrálními depozitáři,
podle kterého jeden centrální depozitář otevře druhému centrálnímu
depozitáři účet ve svém vypořádacím systému, aby umožnil
převod cenných papírů od účastníků druhého centrálního
depozitáře svým účastníkům. Propojení centrálních
depozitářů zahrnuje standardní propojení, nadstandardní propojení a
interoperabilní propojení;
20)    „standardním propojením“ se rozumí
propojení centrálních depozitářů, kdy je jeden centrální
depozitář napojen na druhého centrálního depozitáře jako kterýkoli
jiný účastník vypořádacího systému provozovaného druhým centrálním
depozitářem;
21)    „nadstandardním propojením“ se rozumí
propojení centrálních depozitářů, kdy jeden centrální depozitář
poskytuje jinému centrálnímu depozitáři zvláštní služby odlišné od služeb
poskytovaných ostatním účastníkům svého vypořádacího systému;
22)    „interoperabilním propojením“ se rozumí
propojení centrálních depozitářů, kdy se vypořádací systémy
provozované centrálními depozitáři stanou interoperabilními podle vymezení
v čl. 2 písm. o) směrnice 98/26/ES;
23)    „převoditelnými cennými papíry“ se
rozumějí převoditelné cenné papíry vymezené v čl. 4 bodě 18
směrnice 2004/39/ES;
24)    „nástroji peněžního trhu“ se
rozumějí nástroje peněžního trhu vymezené v čl. 4 bodě 19
směrnice 2004/39/ES;
25)    „podílovými jednotkami subjektů
kolektivního investování“ se rozumějí podílové jednotky subjektů
kolektivního investování uvedené v příloze I oddíle C bodě 3
směrnice 2004/39/ES;
26)    „emisními povolenkami“ se rozumějí
nástroje, které se považují za nástroje splňující požadavky směrnice
2003/87/ES;
27)    „regulovaným trhem“ se rozumí regulovaný
trh vymezený v čl. 4 bodě 14 směrnice 2004/39/ES;
28)    „mnohostranným obchodním systémem“ se
rozumí mnohostranný obchodní systém vymezený v čl. 4 bodě 15
směrnice 2004/39/ES;
29)    „organizovaným obchodním systémem“ se
rozumí systém nebo zařízení, které není regulovaným trhem ani
mnohostranným obchodním systémem, které je provozováno investičním
podnikem nebo organizátorem trhu a uvnitř kterého mohou vzájemně
reagovat vícečetné zájmy třetích stran na nákupu či prodeji
finančních nástrojů způsobem, jenž vede k uzavření
smlouvy v souladu s ustanoveními hlavy II směrnice
2004/39/ES;
30)    „dceřinou společností“ se rozumí
dceřiný podnik ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS;
31)    „zúčtovatelem“ se rozumí
zúčtovatel vymezený v čl. 2 písm. d) směrnice 98/26/ES.
2.
Komise je zmocněna k přijímání aktů
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 64 týkajících se
opatření k upřesnění technických prvků definic v odst. 1
bodech 17, 20, 21 a 22 a k upřesnění doplňkových služeb
uvedených v příloze v oddíle B bodech 1 až 4 a služeb uvedených v
příloze v oddíle C bodech 1 a 2.
Hlava II
Vypořádání obchodů s cennými papíry
Kapitola I
Zaknihovaná podoba cenných papírů
Článek 3
Zaknihovaná podoba cenných papírů
1.
Společnost vydávající převoditelné cenné
papíry, které jsou přijaty k obchodování na regulovaných trzích, zajistí,
aby tyto cenné papíry byly zachyceny v zaknihované podobě
prostřednictvím imobilizace vydáním hromadného cenného papíru
zastupujícího celou emisi nebo formou přímé emise cenných papírů v
dematerializované podobě.
2.
Pokud jsou cenné papíry uvedené v odstavci 1
obchodovány na regulovaných trzích, v mnohostranných obchodních systémech nebo
organizovaných obchodních systémech nebo pokud jsou převáděny v návaznosti
na dohodu o finančním zajištění vymezenou v čl. 2 písm. a)
směrnice 2002/47/ES, musí být před dnem uzavření obchodu
zaknihovány v centrálním depozitáři, pokud tak nebylo učiněno
již dříve.
Článek 4
Prosazování pravidel
1.
Orgány členského státu, ve kterém je
společnost vydávající cenné papíry usazena, jsou příslušné pro
zajištění uplatňování čl. 3 odst. 1.
2.
Orgány příslušné pro dohled nad regulovanými
trhy, mnohostrannými obchodními systémy a organizovanými obchodními systémy
zajistí uplatňování čl. 3 odst. 2, pokud jsou cenné papíry uvedené v
čl. 3 odst. 1 obchodovány na regulovaných trzích, v mnohostranných
obchodních systémech nebo organizovaných obchodních systémech.
3.
Orgány členských států odpovědné za
uplatňování směrnice 2002/47/ES jsou příslušné pro
zajištění uplatňování čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení, pokud
jsou cenné papíry uvedené v čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení
převáděny v návaznosti na dohodu o finančním zajištění
vymezenou v čl. 2 písm. a) směrnice 2002/47/ES.
Kapitola II
Vypořádací lhůty
Článek 5
Určený den vypořádání
1.
Účastník vypořádacího systému, který na
vlastní účet nebo jménem třetí strany nakupuje nebo prodává
převoditelné cenné papíry, nástroje peněžního trhu, podílové jednotky
subjektů kolektivního investování a emisní povolenky, vypořádá své
závazky související s těmito cennými papíry ve vypořádacím systému k
určenému dni vypořádání.
2.
V případě převoditelných cenných
papírů uvedených v odstavci 1, které jsou obchodovány na regulovaných
trzích, v mnohostranných obchodních systémech nebo organizovaných obchodních
systémech, je určeným dnem vypořádání nejpozději druhý provozní
den po uzavření obchodu.
3.
Příslušný orgán členského státu, jehož
právem se řídí vypořádací systém provozovaný centrálním
depozitářem, je příslušný pro zajištění uplatňování
odstavců 1 a 2.
Kapitola III
Disciplína při vypořádání
Článek 6
Opatření k prevenci selhání vypořádání
1.
Regulovaný trh, mnohostranný obchodní systém nebo
organizovaný obchodní systém zavedou postupy, které umožní potvrzení
příslušných údajů obchodu s finančními nástroji uvedenými v
čl. 5 odst. 1 v den, kdy jim byly zaslány příkazy.
2.
Centrální depozitář u každého
vypořádacího systému, který provozuje, zavede postupy, které usnadní
vypořádání obchodů s finančními nástroji uvedenými v čl. 5
odst. 1 v určený den vypořádání. Podporuje včasné
vypořádání k určenému dni vypořádání prostřednictvím
vhodných mechanismů, například progresivní struktury poplatků.
3.
Centrální depozitář u každého
vypořádacího systému, který provozuje, zavede nástroje pro sledování, jež
mu umožní předem určit, u kterých obchodů s finančními
nástroji uvedenými v čl. 5 odst. 1 je největší pravděpodobnost
selhání vypořádání, a požádá účastníky o vypořádání těchto
obchodů k určenému dni vypořádání.
4.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem k upřesnění postupů uvedených
v odstavcích 1 a 2, které mají umožnit potvrzení příslušných údajů
obchodů a usnadnit vypořádání, a podrobností týkajících se
nástrojů pro sledování uvedených v odstavci 3, pomocí nichž má být
zjišťováno pravděpodobné selhání vypořádání.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 7
Opatření k řešení selhání vypořádání
1.
Centrální depozitář u každého vypořádacího
systému, který provozuje, zavede systém pro sledování případů selhání
vypořádání obchodů s finančními nástroji uvedenými v čl. 5
odst. 1. Pravidelně předkládá zprávy příslušnému orgánu a každé
osobě s oprávněným zájmem, pokud jde o počet a podrobnosti
případů selhání vypořádání a další důležité informace.
Příslušné orgány sdílejí veškeré důležité informace o případech
selhání vypořádání s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy.
2.
Centrální depozitář u každého
vypořádacího systému, který provozuje, zavede postupy, které usnadní
vypořádání obchodů s finančními nástroji uvedenými v čl. 5
odst. 1, jež nejsou vypořádány v určený den vypořádání. Tyto
postupy zahrnují dostatečně odrazující mechanismus sankcí pro
účastníky, kteří způsobili selhání vypořádání.
3.
Na účastníka vypořádacího systému, který
nedodá finanční nástroje uvedené v čl. 5 odst. 1 přijímajícímu
účastníku k určenému dni vypořádání, se uplatní pravidlo
náhradní koupě, při níž jsou dané nástroje nejpozději do
čtyř dnů po určeném dni vypořádání zakoupeny na trhu a
dodány příjemci, a další opatření v souladu s odstavcem 4.
4.
Opatření uvedená v odstavci 3 stanoví
alespoň:
a)      denní penále na vrub neplnícího
účastníka za každý provozní den, který uplyne od určeného dne
vypořádání do skutečného dne vypořádání;
b)      lhůtu pro informování neplnícího
účastníka před uskutečněním náhradní koupě;
c)      stanovení ceny a nákladů náhradní
koupě;
d)      případně stranu, která náhradní
koupi uskuteční;
e)      výši náhrady pro přijímajícího
účastníka, nebude-li možné náhradní koupi uskutečnit.
5.
Opatření uvedená v odstavci 3 musí zajistit,
aby:
a)      přijímající účastník získal
finanční nástroje alespoň za cenu, jaká byla dohodnuta při
uzavření obchodu;
b)      denní penále na vrub neplnícího
účastníka bylo pro tohoto účastníka dostatečně odrazující;
c)      v případě, že nelze
uskutečnit náhradní koupi, byla částka peněžité náhrady
vyplacené přijímajícímu účastníkovi vyšší než cena finančních
nástrojů dohodnutá při uzavření obchodu a poslední zveřejněná
cena těchto nástrojů v obchodním systému, v němž byl obchod
uzavřen, a dostatečně odrazující pro neplnícího účastníka;
d)      strany uskutečňující náhradní
koupě, uvedené v odstavci 7, včetně ústředních protistran,
sdělily účastníkům poplatky účtované za tuto službu;
e)      v případě, že náhradní koupi
uskuteční jiná strana než neplnící účastník, nahradil neplnící
účastník veškeré částky zaplacené stranou uskutečňující
náhradní koupi v souladu s odstavci 3 a 4.
6.
Centrální depozitáře, ústřední
protistrany, regulované trhy, mnohostranné obchodní systémy a organizované
obchodní systémy zavedou postupy, které jim umožní dočasně
vyloučit účastníka, který soustavně nedodává finanční
nástroje uvedené v odstavci 1 nebo peněžní prostředky k určenému
dni vypořádání, a zveřejnit jeho totožnost poté, co daný účastník
dostane příležitost k vyjádření svého stanoviska.
7.
Odstavce 2 až 6 se použijí na všechny obchody s
nástroji uvedenými v čl. 5 odst. 1, které jsou přijaty k obchodování
na regulovaných trzích, obchodovány v mnohostranných obchodních systémech nebo
organizovaných obchodních systémech nebo vypořádávány ústřední
protistranou.
U obchodů, které jsou před
vypořádáním ve vypořádacím systému vypořádány ústřední
protistranou, provádí opatření uvedená v odstavcích 3 až 5 ústřední
protistrana.
U obchodů, které nejsou vypořádány
ústřední protistranou, zahrnou regulované trhy, mnohostranné obchodní
systémy a organizované obchodní systémy do svých vnitřních pravidel
povinnost účastníků podrobit se opatřením uvedeným v odstavcích
3 až 5.
8.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem k upřesnění systému sledování
případů selhání vypořádání a podávání zpráv o těchto
případech podle odstavce 1, postupů pro usnadnění vypořádání
obchodů po selhání podle odstavce 2 a opatření uvedených v odstavcích
3 až 5.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 8
Prosazování pravidel
1.
Příslušný orgán členského státu, jehož
právem se řídí vypořádací systém provozovaný centrálním
depozitářem, je příslušný pro zajištění uplatňování
článků 6 a 7 a sledování ukládání sankcí v úzké spolupráci s orgány
příslušnými pro dohled nad regulovanými trhy, mnohostrannými obchodními
systémy, organizovanými obchodními systémy a ústředními protistranami
uvedenými v článku 7. Orgány sledují zejména ukládání sankcí uvedených v
čl. 7 odst. 2 a 4 a opatření uvedených v čl. 7 odst. 6.
2.
S cílem zajistit jednotné, účinné a efektivní
postupy dohledu v Unii v souvislosti s články 6 a 7 tohoto nařízení
může Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vydávat pokyny v souladu s
článkem 16 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Hlava III
Centrální depozitáře cenných papírů
Kapitola I
Povolování centrálních depozitářů a dohled nad nimi
Oddíl 1
Orgány odpovědné za povolování centrálních depozitářů a dohled
nad nimi
Článek 9
Příslušný orgán
Centrální depozitář musí mít povolení a
podléhat dohledu příslušného orgánu členského státu, v němž je
usazen.
Článek 10
Určení příslušného orgánu
1.
Každý členský stát určí příslušný
orgán odpovědný za plnění povinností podle tohoto nařízení
týkajících se udělování povolení centrálním depozitářům usazeným
na jeho území a dohledu nad nimi a informuje o něm Evropský orgán pro
cenné papíry a trhy.
Pokud členský stát určí více než jeden
příslušný orgán, stanoví jejich příslušné kompetence a určí
jeden orgán, který bude odpovědný za spolupráci s příslušnými orgány
ostatních členských států, jinými příslušnými orgány uvedenými v
článku 11, Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a Evropským orgánem
pro bankovnictví, kdykoli je to výslovně uvedeno v tomto nařízení.
2.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy na své
internetové stránce zveřejní seznam příslušných orgánů
určených v souladu s odstavcem 1.
3.
Příslušné orgány mají pravomoci pro dohled a
šetření, které jsou nezbytné pro výkon jejich funkcí.
Článek 11
Jiné příslušné orgány
1.
Následující orgány se podílejí na povolování
centrálních depozitářů a dohledu nad nimi, kdykoli je to
výslovně uvedeno v tomto nařízení:
a)      orgán příslušný pro dohled nad vypořádacím
systémem provozovaným centrálním depozitářem v členském státě,
jehož právem se tento vypořádací systém řídí;
b)      případně centrální banka v
Unii, na jejíchž účtech dochází k peněžnímu vypořádání
obchodů ve vypořádacím systému provozovaném centrálním
depozitářem, nebo v případě vypořádání prostřednictvím
úvěrové instituce v souladu s hlavou IV centrální banka v Unii, která
vydává příslušnou měnu.
2.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy na své
internetové stránce zveřejní seznam příslušných orgánů uvedených
v odstavci 1.
Článek 12
Spolupráce mezi orgány
1.
Orgány uvedené v článcích 9 a 11 a Evropský
orgán pro cenné papíry a trhy úzce spolupracují při uplatňování
tohoto nařízení, zejména v naléhavých situacích uvedených v článku
13. Je-li to vhodné a potřebné, jsou do této spolupráce zapojeny i jiné
veřejné orgány a subjekty, zejména orgány a subjekty zřízené nebo
jmenované podle směrnice 2003/87/ES.
S cílem zajistit jednotné, účinné a efektivní
postupy dohledu v Unii, včetně spolupráce mezi orgány uvedenými v
článcích 9 a 11 při různém posuzování nezbytném pro
uplatňování tohoto nařízení, může Evropský orgán pro cenné
papíry a trhy vydávat pokyny určené orgánům uvedeným v článku 9
v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1095/2010.
2.
Na základě dostupných informací příslušné
orgány při výkonu svých obecných povinností řádně zváží
potenciální dopad svých rozhodnutí na stabilitu finančního systému ve
všech ostatních dotčených členských státech, zejména
v naléhavých situacích uvedených v článku 13.
Článek 13
Naléhavé situace
Orgány uvedené v článcích 9 a 11
neprodleně informují Evropský orgán pro cenné papíry a trhy a všechny
ostatní orgány o naléhavé situaci týkající se centrálního depozitáře,
včetně jakýchkoli změn na finančních trzích, které mohou
mít nepříznivý dopad na likviditu trhu a stabilitu finančního systému
v některém z členských států, v nichž je centrální
depozitář nebo jeden z jeho účastníků usazen.
Oddíl 2
Podmínky a postupy povolování centrálních depozitářů
Článek 14
Povolení centrálního depozitáře
1.
Právnická osoba, která odpovídá definici
centrálního depozitáře, musí před zahájením své činnosti získat
povolení od příslušného orgánu členského státu, v němž je
usazena.
2.
V povolení jsou určeny služby stanovené v
příloze v oddílech A a B, které je centrální depozitář oprávněn
poskytovat.
3.
Centrální depozitář musí trvale splňovat
podmínky pro udělení povolení.
Centrální depozitář bez zbytečného
odkladu informuje příslušný orgán o veškerých podstatných
změnách, které mají vliv na podmínky pro udělení povolení.
Článek 15
Postup pro udělení povolení
1.
Žádající centrální depozitář předkládá
žádost o povolení svému příslušnému orgánu.
2.
Žádost o povolení musí být doplněna veškerými
informacemi nezbytnými k tomu, aby se příslušný orgán
přesvědčil, že žádající centrální depozitář učinil k
okamžiku udělení povolení všechny potřebné kroky pro splnění
svých povinností stanovených v tomto nařízení. Žádost o povolení musí
obsahovat podnikatelský plán, v němž jsou uvedeny zamýšlené druhy
podnikání a organizační struktura centrálního depozitáře.
3.
Do 20 pracovních dnů od obdržení žádosti
příslušný orgán posoudí, zda je žádost úplná. Pokud žádost není úplná,
stanoví příslušný orgán lhůtu, ve které musí žádající centrální
depozitář poskytnout doplňující informace. Příslušný orgán
informuje žádající centrální depozitář, když je žádost považována za
úplnou.
4.
Jakmile je žádost považována za úplnou, předá
příslušný orgán všechny informace uvedené v žádosti příslušným
orgánům uvedeným v článku 11 a konzultuje s nimi parametry
vypořádacího systému provozovaného žádajícím centrálním depozitářem.
5.
Příslušný orgán před udělením
povolení žádajícímu centrálnímu depozitáři konzultuje příslušné
orgány druhého zúčastněného členského
státu v případě, že:
a)      centrální depozitář je dceřinou
společností centrálního depozitáře povoleného v jiném členském
státě;
b)      centrální depozitář je dceřinou
společností mateřské společnosti centrálního depozitáře
povoleného v jiném členském státě;
c)      centrální depozitář je ovládán týmiž
fyzickými nebo právnickými osobami, které ovládají jiný centrální
depozitář povolený v jiném členském státě.
Konzultace uvedené v prvním pododstavci se týkají:
a)      vhodnosti podílníků a
účastníků podle čl. 25 odst. 4 a pověsti a zkušeností osob,
které skutečně řídí činnost centrálního depozitáře,
pokud tito podílníci, účastníci a osoby patří jak k žádajícímu
centrálnímu depozitáři, tak k centrálnímu depozitáři povolenému v
jiném členském státě;
b)      toho, zda vztahy uvedené v odstavci 5
mezi centrálním depozitářem povoleným v jiném členském státě a
žádajícím centrálním depozitářem nemají vliv na schopnost žádajícího
centrálního depozitáře splnit požadavky tohoto nařízení.
6.
Do šesti měsíců od předložení úplné
žádosti příslušný orgán informuje žádající centrální depozitář
písemně s plným odůvodněním svého rozhodnutí o tom, zda povolení
bylo uděleno, či zamítnuto.
7.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem k upřesnění informací, které má žádající
centrální depozitář poskytnout příslušnému orgánu v žádosti o
povolení.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
8.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy prováděcích
technických norem za účelem zavedení standardních formulářů,
vzorů a postupů pro žádost o povolení.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 16
Účinky povolení
1.
Činnost povoleného centrálního depozitáře
je omezena na poskytování služeb, na které se vztahuje jeho povolení.
2.
Vypořádací systémy mohou být provozovány pouze
povolenými centrálními depozitáři a centrálními bankami.
3.
Povolený centrální depozitář nesmí být
vystaven žádným rizikům souvisejícím s poskytováním bankovních
doplňkových služeb úvěrovou institucí určenou k poskytování
těchto služeb v souladu s ustanoveními hlavy IV.
4.
Povolený centrální depozitář může mít
účast pouze v právnické osobě, jejíž činnost je omezena na
poskytování služeb stanovených v příloze v oddílech A a B.
Článek 17
Rozšíření a externí zajišťování činností a služeb
1.
Povolený centrální depozitář předloží
příslušnému orgánu členského státu, v němž je usazen, žádost o
povolení, přeje-li si externě zajišťovat určitou základní
službu u třetí strany podle článku 28 nebo rozšířit svou
činnost o jednu nebo více z těchto činností:
a)      poskytování další základní a
doplňkové služby stanovené v příloze v oddílech A a B, na niž se
nevztahuje původní povolení;
b)      provozování dalšího vypořádacího
systému;
c)      provádění peněžního
vypořádání všech nebo některých obchodů ve vypořádacím
systému na účtech u jiné centrální banky;
d)      zřízení propojení centrálních
depozitářů.
2.
Udělení povolení podle odstavce 1 se řídí
postupem stanoveným v článku 15.
Příslušný orgán informuje žádající centrální
depozitář, zda bylo povolení uděleno, či zamítnuto, do tří
měsíců od předložení úplné žádosti.
Článek 18
Odnětí povolení
1.
Příslušný orgán členského státu, v
němž je centrální depozitář usazen, odejme povolení za některé z
těchto okolností:
a)      pokud centrální depozitář nevyužil
povolení během období dvanácti měsíců, výslovně se jej
vzdal nebo během šesti předchozích měsíců neposkytoval
služby či nevykonával činnost;
b)      pokud centrální depozitář získal
povolení na základě nepravdivého prohlášení nebo pomocí jakýchkoli jiných
protiprávních prostředků;
c)      pokud centrální depozitář
přestal splňovat podmínky, za nichž bylo povolení uděleno, a ve
stanovené lhůtě nepřijal nápravná opatření vyžadovaná
příslušným orgánem;
d)      pokud centrální depozitář závažně
a soustavně porušuje požadavky stanovené v tomto nařízení.
2.
Jakmile se příslušný orgán dozví o
některé z okolností uvedených v odstavci 1, neprodleně konzultuje
příslušné orgány uvedené v článku 11 o nutnosti odejmout povolení, s
výjimkou případů, kdy je takové rozhodnutí naléhavě nezbytné.
3.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy a
příslušné orgány uvedené v článku 11 mohou kdykoli požádat
příslušný orgán členského státu, v němž je centrální
depozitář usazen, o prověření, zda centrální depozitář stále
splňuje podmínky, za nichž mu bylo uděleno povolení.
4.
Příslušný orgán může odnětí povolení
omezit na konkrétní službu, činnost nebo finanční nástroj.
Článek 19
Rejstřík centrálních depozitářů
1.
Rozhodnutí přijatá příslušnými orgány
podle článků 14, 17 a 18 musí být neprodleně oznámena Evropskému
orgánu pro cenné papíry a trhy.
2.
Centrální banky neprodleně informují Evropský
orgán pro cenné papíry a trhy o každém centrálním depozitáři, který
provozují.
3.
Název každého centrálního depozitáře, který
provozuje činnost v souladu s tímto nařízením a byl povolen nebo
uznán podle článků 14, 17 a 23, musí být zapsán v rejstříku
s upřesněním služeb a druhů finančních nástrojů, pro
něž tento centrální depozitář získal povolení. Do rejstříku
se zapisují pobočky provozované centrálním depozitářem v jiných
členských státech a propojení centrálních depozitářů. Evropský
orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní rejstřík na zvláštní
internetové stránce a průběžně ho aktualizuje.
4.
Příslušné orgány uvedené v článku 9
informují Evropský orgán pro cenné papíry a trhy o institucích, které
působí jako centrální depozitáře, do 90 dnů ode dne vstupu
tohoto nařízení v platnost.
Oddíl 3
Dohled nad centrálními depozitáři
Článek 20
Prověření a vyhodnocení
1.
Příslušný orgán alespoň jednou
ročně prověří opatření, strategie, procesy a
mechanismy zavedené centrálním depozitářem z hlediska souladu s tímto
nařízením a vyhodnotí rizika, kterým centrální depozitář je nebo
může být vystaven.
2.
Příslušný orgán stanoví četnost a hloubku
prověření a vyhodnocení podle odstavce 1 s ohledem na velikost,
systémový význam, povahu, rozsah a komplexnost činností dotyčného
centrálního depozitáře. Výsledky prověření a vyhodnocení se
aktualizují minimálně jednou ročně.
3.
Příslušný orgán může centrální
depozitář podrobit kontrole na místě.
4.
Při prověření a vyhodnocení podle
odstavce 1 konzultuje příslušný orgán v rané fázi příslušné orgány
uvedené v článku 11 ohledně fungování vypořádacích systémů
provozovaných daným centrálním depozitářem.
5.
Příslušný orgán pravidelně a alespoň
jednou ročně informuje příslušné orgány uvedené v článku 11
o výsledcích prověření a vyhodnocení podle odstavce 1,
včetně případných nápravných opatření nebo sankcí.
6.
Při prověření a vyhodnocení podle
odstavce 1 si příslušné orgány odpovědné za dohled nad centrálními
depozitáři, které jsou v některém ze vztahů uvedených v
čl. 15 odst. 5 prvním pododstavci písm. a), b) a c), navzájem poskytují
veškeré relevantní informace, které by mohly usnadnit plnění jejich
úkolů.
7.
Příslušný orgán vyžaduje po centrálním depozitáři,
který nesplňuje požadavky tohoto nařízení, aby hned v rané fázi
přijal nezbytná opatření nebo kroky k řešení situace.
8.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem k upřesnění těchto informací:
a)      informací, které má centrální
depozitář poskytnout příslušnému orgánu pro účely
prověření uvedeného v odstavci 1;
b)      informací, které má poskytnout
příslušný orgán jiným příslušným orgánům podle odstavce 5;
c)      informací, které si mají vzájemně
poskytnout příslušné orgány podle odstavce 6.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
9.           Evropský orgán pro cenné papíry a
trhy vypracuje po konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank
návrhy prováděcích technických norem za účelem stanovení standardních
formulářů, vzorů a postupů pro poskytování informací
uvedených v odst. 8 prvním pododstavci.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Oddíl 4
Poskytování služeb v jiném členském státě
Článek 21
Svoboda poskytování služeb v jiném členském státě
1.
Povolený centrální depozitář může
provozovat své činnosti na území Unie buď prostřednictvím
zřízení pobočky, nebo formou přímého poskytování služeb za
předpokladu, že se na dotyčné druhy činnosti vztahuje jeho
povolení.
2.
Centrální depozitář, který zamýšlí poskytovat
služby poprvé na území jiného členského státu nebo změnit rozsah
poskytovaných služeb, sdělí příslušnému orgánu členského státu,
v němž je usazen, tyto informace:
a)      členský stát, ve kterém hodlá
provozovat činnost;
b)      podnikatelský plán, v němž jsou
uvedeny především služby, které hodlá poskytovat;
c)      v případě pobočky
organizační strukturu pobočky a jména osob odpovědných za její
vedení.
3.
Do tří měsíců od obdržení informací
uvedených v odstavci 2 příslušný orgán sdělí tyto informace
příslušnému orgánu hostitelského členského státu, ledaže by měl
s ohledem na plánované poskytování služeb důvody pochybovat o
přiměřenosti administrativní struktury nebo finanční
situace centrálního depozitáře, který zamýšlí poskytovat služby v
hostitelském členském státě.
4.
Pokud příslušný orgán odmítne sdělit
informace příslušnému orgánu hostitelského členského státu,
zdůvodní své odmítnutí dotčenému centrálnímu depozitáři do
tří měsíců ode dne, kdy obdržel úplné informace.
5.
Centrální depozitář může zahájit
poskytování služeb v hostitelském členském státě za těchto
podmínek:
a)      po obdržení sdělení od
příslušného orgánu v hostitelském členském státě, kterým tento
orgán potvrzuje přijetí informací podle odstavce 3;
b)      neobdrží-li žádné sdělení, po dvou
měsících od data předání informací podle odstavce 3.
6.
V případě změny informací
sdělovaných podle odstavce 2 uvědomí centrální depozitář o této
změně písemně příslušný orgán domovského členského
státu nejméně jeden měsíc předtím, než se tato změna
uskuteční. Příslušný orgán domovského členského státu
o této změně uvědomí příslušný orgán hostitelského
členského státu.
Článek 22
Spolupráce mezi domovskými a hostitelskými orgány
1.
Pokud centrální depozitář povolený v jednom
členském státě zřídil pobočku v jiném členském
státě, může příslušný orgán domovského členského státu
tohoto centrálního depozitáře při výkonu svých povinností a po
informování příslušného orgánu hostitelského členského státu
provádět v této pobočce kontroly na místě.
2.
Příslušné orgány hostitelských členských
států mohou požadovat, aby jim centrální depozitář poskytující služby
v souladu s článkem 21 pravidelně podával zprávy o své činnosti
v těchto hostitelských členských státech, zejména pro účely
shromažďování statistických údajů.
3.
Příslušný orgán domovského členského
státu centrálního depozitáře sdělí na žádost příslušného orgánu
hostitelského členského státu v přiměřené lhůtě
totožnost emitentů a účastníků vypořádacích systémů
provozovaných centrálním depozitářem, který poskytuje služby v daném
hostitelském členském státě, a jakékoli další důležité informace
týkající se činností tohoto centrálního depozitáře v tomto
hostitelském členském státě.
4.
Jestliže s ohledem na situaci na trzích s cennými
papíry v hostitelském členském státě dosáhnou činnosti
centrálního depozitáře, který zřídil pobočku nebo
interoperabilní propojení s jinými centrálními depozitáři nebo
vypořádací systémy v tomto hostitelském členském státě,
podstatného významu pro fungování trhů s cennými papíry a ochranu
investorů v daném hostitelském členském státě, uzavřou
domovské a hostitelské příslušné orgány dohodu o spolupráci pro účely
dohledu nad činnostmi daného centrálního depozitáře v hostitelském členském
státě.
5.
Pokud má příslušný orgán hostitelského
členského státu jasné a prokazatelné důvody k domněnce, že
centrální depozitář poskytující v souladu s článkem 21 služby na jeho
území porušuje povinnosti vyplývající z ustanovení tohoto nařízení,
předá svá zjištění příslušnému orgánu domovského členského
státu.
Pokud i přes opatření přijatá
příslušným orgánem domovského členského státu nebo protože tato
opatření nebyla dostatečná, centrální depozitář svým jednáním
nadále porušuje povinnosti vyplývající z ustanovení tohoto nařízení,
přijme příslušný orgán hostitelského členského státu poté, co
uvědomí příslušný orgán domovského členského státu, veškerá
vhodná opatření nezbytná k zajištění souladu s ustanoveními tohoto
nařízení na svém území. O těchto opatřeních musí být
neprodleně informován Evropský orgán pro cenné papíry a trhy.
Příslušný orgán hostitelského členského
státu může věc předat Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy,
který může jednat v souladu s pravomocemi, jež jsou mu
svěřeny podle článku 19 nařízení (EU)
č. 1095/2010.
6.
Komise je zmocněna k přijímání aktů
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 64 týkajících se
opatření ke stanovení kritérií, podle nichž by bylo možné považovat
činnost centrálního depozitáře v hostitelském členském
státě za činnost podstatného významu pro fungování trhů s
cennými papíry a ochranu investorů v tomto hostitelském členském
státě.
7.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje
návrhy prováděcích technických norem za účelem zavedení standardních
formulářů, vzorů a postupů pro spolupráci podle odstavců 1,
3 a 5.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Oddíl 5
Vztahy se třetími zeměmi
Článek 23
Třetí země
1.
Centrální depozitář usazený ve třetí zemi
může poskytovat služby centrálního depozitáře buď
prostřednictvím pobočky, nebo formou přímého poskytování služeb
emitentům a účastníkům usazeným v Unii ve vztahu k jejich
činnosti v Unii a může zřídit propojení s centrálním
depozitářem usazeným v Unii, pouze pokud byl uznán Evropským orgánem pro
cenné papíry a trhy.
2.
Po konzultaci s orgány uvedenými v odstavci 3 uzná
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy centrální depozitář usazený ve
třetí zemi, který požádal o uznání za účelem poskytování služeb
uvedených v odstavci 1, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)      Komise přijala rozhodnutí
v souladu s odstavcem 6;
b)      centrální depozitář podléhá
účinnému povolování a dohledu, které zajišťují plný soulad s
obezřetnostními požadavky platnými v dané třetí zemi;
c)      mezi Evropským orgánem pro cenné papíry a
trhy a příslušnými orgány třetí země byla uzavřena dohoda o
spolupráci podle odstavce 7.
3.
Při posuzování, zda jsou podmínky uvedené v
odstavci 2 splněny, vede Evropský orgán pro cenné papíry a trhy konzultace
s těmito subjekty:
a)      příslušnými orgány členských
států, ve kterých centrální depozitář ze třetí země zamýšlí
poskytovat služby centrálního depozitáře;
b)      příslušnými orgány dohledu nad
centrálními depozitáři usazenými v Unii, se kterými je centrální
depozitář ze třetí země propojen;
c)      orgány uvedenými v čl. 11 odst. 1
písm. a);
d)      orgánem třetí země příslušným
pro povolování a dohled nad centrálními depozitáři.
4.
Centrální depozitář uvedený v odstavci 1
předloží žádost o uznání Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy.
Žádající centrální depozitář poskytne
Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy veškeré informace nezbytné k uznání.
Do 30 pracovních dnů od obdržení žádosti Evropský orgán pro cenné papíry a
trhy posoudí, zda je žádost úplná. Pokud žádost není úplná, stanoví lhůtu,
ve které musí žádající centrální depozitář poskytnout doplňující
informace.
Rozhodnutí o uznání je založeno na kritériích
stanovených v odstavci 2.
Do šesti měsíců od předložení úplné
žádosti Evropský orgán pro cenné papíry a trhy informuje žádající centrální
depozitář písemně s úplným odůvodněním svého rozhodnutí o
tom, zda bylo uznání vydáno, nebo zamítnuto.
5.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy po
konzultaci s orgány uvedenými v odstavci 3 přezkoumá uznání centrálního
depozitáře usazeného ve třetí zemi v případě, že tento
depozitář rozšiřuje v Unii služby uvedené v odstavci 1, v souladu s
postupem stanoveným v odstavcích 1 až 4.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zruší
uznání daného centrálního depozitáře, pokud podmínky a požadavky podle
odstavce 2 již nejsou splněny nebo za okolností uvedených v článku
18.
6.
Komise může přijmout rozhodnutí
v souladu s postupem uvedeným v článku 66, kterým
určí, že právní předpisy a pravidla pro dohled třetí
země zajišťují, že centrální depozitáře povolené v uvedené
třetí zemi splňují právně závazné požadavky, jež jsou rovnocenné
požadavkům stanoveným v tomto nařízení, že tyto centrální
depozitáře podléhají v uvedené třetí zemi trvalému účinnému
dohledu a prosazování pravidel a že právní rámec dané třetí země
stanoví účinný rovnocenný systém uznávání centrálních depozitářů
povolených podle právních režimů třetích zemí.
7.
V souladu s čl. 33 odst. 1 nařízení (EU)
č. 1095/2010 Evropský orgán pro cenné papíry a trhy uzavře dohodu o
spolupráci s dotčenými příslušnými orgány třetích zemí, jejichž
právní a dohledový rámec byl uznán za rovnocenný s tímto nařízením v
souladu s odstavcem 6. V těchto dohodách jsou stanoveny alespoň:
a)      mechanismus pro výměnu informací
mezi Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a příslušnými orgány
dotčených třetích zemí, včetně přístupu ke všem
informacím o centrálních depozitářích povolených v třetích
zemích, které Evropský orgán pro cenné papíry a trhy požaduje;
b)      mechanismus pro okamžité oznámení
Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, jestliže se příslušný orgán
třetí země domnívá, že centrální depozitář, nad nímž vykonává
dohled, porušuje podmínky svého povolení nebo jiné právní předpisy, jež je
povinen dodržovat;
c)      postupy týkající se koordinace
činností dohledu, včetně případných kontrol na místě.
Pokud dohoda o spolupráci zahrnuje předávání
osobních údajů členským státem, musí předávání údajů
splňovat ustanovení směrnice 95/46/ES, a pokud dohoda o spolupráci
zahrnuje předávání osobních údajů Evropským orgánem pro cenné papíry
a trhy, musí předávání údajů splňovat ustanovení nařízení
(EU) č. 45/2001.
8.
Komise je zmocněna k přijímání aktů
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 64 týkajících se
opatření k upřesnění služeb, pro které centrální depozitář
usazený ve třetí zemi musí žádat o uznání Evropským orgánem pro cenné
papíry a trhy podle odstavce 1, a informací, které má žádající centrální
depozitář tomuto orgánu poskytnout ve své žádosti o uznání podle odstavce
4.
Kapitola II
Požadavky na centrální depozitáře
Oddíl 1
Organizační požadavky
Článek 24
Obecná ustanovení
1.
Centrální depozitář má spolehlivé systémy
řízení a správy, které zahrnují jasnou organizační strukturu
s dobře vymezenými, transparentními a stabilními hranicemi
odpovědnosti, účinné postupy k určení, řízení,
sledování a oznamování rizik, kterým je nebo by mohl být vystaven, vhodnou
strategii odměňování a přiměřené mechanismy
vnitřní kontroly, včetně řádných administrativních a
účetních postupů.
2.
Centrální depozitář přijme strategie a
postupy, které jsou dostatečně účinné, aby umožňovaly
zajistit, že centrální depozitář i jeho řídící pracovníci a zaměstnanci
budou dodržovat veškerá ustanovení tohoto nařízení.
3.
Centrální depozitář má zavedeny a
uplatňuje účinná písemná organizační a administrativní
opatření k zjištění a řízení veškerých potenciálních
střetů zájmů mezi jím, včetně jeho řídících
pracovníků, zaměstnanců, členů správních orgánů
nebo jakékoli osoby, která je s nimi přímo či nepřímo
propojena, a jeho účastníky nebo jejich klienty. Má zavedeny a
uplatňuje adekvátní postupy řešení veškerých případných
střetů zájmů.
4.
Centrální depozitář zveřejní své systémy
řízení a správy, jakož i pravidla, kterými se řídí jeho činnost.
5.
Centrální depozitář má zavedeny vhodné
postupy, které jeho zaměstnancům umožňují oznamovat potenciální
porušení pravidel prostřednictvím zvláštního komunikačního kanálu.
6.
Centrální depozitář se podrobí častým a
nezávislým auditům. Výsledky auditů se sdělují správnímu orgánu
a poskytují příslušnému orgánu.
7.
Centrální depozitář vázaný kapitálovými vztahy
na jiný centrální depozitář, holdingovou společnost nebo
úvěrovou instituci uvedenou v hlavě IV přijme podrobnou
strategii a postupy, které upřesňují, jak se požadavky stanovené v
tomto článku vztahují na skupinu a různé subjekty ve skupině.
8.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem upřesňujících nástroje pro
sledování rizik pro centrální depozitář uvedených v odstavci 1 a
odpovědnost klíčových zaměstnanců, pokud jde o tato rizika,
potenciální střety zájmů podle odstavce 3 a metody auditu uvedeného v
odstavci 6 na úrovni centrálního depozitáře, jakož i na úrovni skupiny.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 25
Vrcholové vedení, správní orgán a podílníci
1.
Vrcholové vedení centrálního depozitáře musí
mít dostatečně dobrou pověst a množství zkušeností
k zajištění řádného a obezřetného řízení
centrálního depozitáře.
2.
Členové správní rady centrálního
depozitáře jsou alespoň z jedné třetiny, nejméně však dva,
nezávislí.
3.
Odměna nezávislých a jiných členů
správní rady bez výkonné funkce není spojena s obchodními výsledky
centrálního depozitáře.
4.
Správní rada se skládá z vhodných členů s
náležitou kombinaci dovedností, zkušeností a znalostí podniku a trhu.
5.
Centrální depozitář jednoznačně
vymezí úkoly a povinnosti správní rady a poskytne zápisy ze zasedání rady
příslušnému orgánu.
6.
Podílníci a účastníci centrálního
depozitáře, kteří jsou s to přímo nebo nepřímo vykonávat
vliv na řízení centrálního depozitáře, musí být vhodní k
zajištění řádného a obezřetného řízení centrálního
depozitáře.
7.
Centrální depozitář:
a)      poskytne příslušnému orgánu
informace o své vlastnické struktuře, zejména údaje o druhu a rozsahu
podílů všech osob, které jsou s to vykonávat vliv na činnost
centrálního depozitáře, a tyto informace rovněž zveřejní;
b)      informuje příslušný orgán o každém
převodu vlastnictví, který vede ke změně totožnosti osob
vykonávajících vliv na činnost centrálního depozitáře, a tyto
informace rovněž zveřejní.
8.
Do 60 pracovních dnů od obdržení informací
uvedených v odstavci 7 přijme příslušný orgán rozhodnutí o
navrhovaných změnách v ovládání centrálního depozitáře.
Příslušný orgán odmítne schválit navrhované změny v ovládání
centrálního depozitáře, pokud existují objektivní a prokazatelné důvody
k domněnce, že by tyto změny ohrozily řádné a obezřetné
řízení centrálního depozitáře nebo jeho schopnost dodržovat toto
nařízení.
Článek 26
Výbor uživatelů
1.
Centrální depozitář zřídí pro každý
vypořádací systém, který provozuje, výbor uživatelů složený ze
zástupců emitentů a účastníků těchto systémů.
Stanoviska výboru uživatelů nesmí být pod přímým vlivem vedení
centrálního depozitáře.
2.
Centrální depozitář vymezí mandát každého
zřízeného výboru uživatelů, systém jeho řízení a správy pro
zajištění jeho nezávislosti, jeho organizační postupy, jakož i
kritéria pro přijetí do výboru a volební mechanismus pro členy
výboru. Systém řízení a správy výboru musí být veřejně
přístupný a zajišťovat, aby výbor předkládal zprávy přímo
správní radě a pořádal pravidelná zasedání.
3.
Výbory uživatelů poskytují správní radě
centrálního depozitáře stanoviska k zásadním opatřením, která mají
dopad na členy, včetně kritérií pro přijímání emitentů
nebo účastníků do jednotlivých vypořádacích systémů, úrovně
služeb a cenové struktury.
4.
Aniž je dotčeno právo příslušných orgánů
být řádně informovány, jsou členové výboru uživatelů vázáni
mlčenlivostí. Pokud předseda výboru uživatelů určí, že
u některého člena dochází v souvislosti s konkrétní
záležitostí ke skutečnému nebo potenciálnímu střetu zájmů, nesmí
daný člen o uvedené záležitosti hlasovat.
5.
Centrální depozitář bezodkladně informuje
příslušný orgán o každém případu, kdy se správní rada rozhodne
neřídit se stanoviskem výboru uživatelů.
Článek 27
Evidence

1.
Centrální depozitář uchovává po dobu
alespoň pěti let veškeré záznamy o poskytnutých službách a
činnostech, aby příslušný orgán mohl sledovat dodržování
požadavků podle tohoto nařízení.
2.
Centrální depozitář poskytne evidenci uvedenou
v odstavci 1 na požádání příslušnému orgánu a jiným příslušným
orgánům uvedeným v článku 11 pro účely plnění jejich
pověření.
3.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem k upřesnění evidence uvedené v
odstavci 1, jež musí být uchovávána pro účely sledování, zda centrální
depozitáře dodržují ustanovení tohoto nařízení.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy Komisi do šesti měsíců ode dne vstupu
tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
4.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
prováděcích technických norem za účelem stanovení formátu evidence
uvedené v odstavci 1, jež musí být uchovávána pro účely sledování, zda
centrální depozitáře dodržují ustanovení tohoto nařízení.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 28
Externí zajišťování služeb
1.
Pokud centrální depozitář zajišťuje
služby či činnosti externě u třetí strany, zůstává
nadále plně odpovědný za plnění všech svých povinností podle
tohoto nařízení a musí neustále splňovat tyto podmínky:
a)      externí zajišťování služeb nevede
k přenesení vlastní odpovědnosti;
b)      vztah a závazky centrálního
depozitáře vůči jeho účastníkům či emitentům
se tím nezmění;
c)      nijak se nezmění podmínky pro
povolení centrálního depozitáře;
d)      externí zajišťování služeb nebrání
výkonu funkce dohledu a dozoru, včetně kontrol na místě za
účelem získání všech relevantních informací potřebných pro
plnění těchto funkcí;
e)      externí zajišťování služeb
neznemožňuje centrálnímu depozitáři používat systémy a kontrolní
mechanismy nezbytné k řízení rizik, kterým je vystaven;
f)       centrální depozitář udržuje
nezbytné odborné znalosti a zdroje pro hodnocení kvality poskytovaných služeb a
organizační a kapitálové přiměřenosti poskytovatele služeb,
pro účinný dohled nad externě zajišťovanými službami a pro řízení
rizik spojených s externím zajišťováním služeb;
g)      centrální depozitář má přímý
přístup k příslušným informacím o externě
zajišťovaných službách;
h)      poskytovatel služeb spolupracuje v
souvislosti s externě zajišťovanými činnostmi s příslušnými
orgány a jinými příslušnými orgány uvedenými v článku 11;
i)       centrální depozitář zajišťuje,
aby poskytovatel služeb splňoval normy stanovené příslušnými právními
předpisy o ochraně údajů, které by se uplatňovaly, kdyby
poskytovatelé služeb byli usazeni v Unii. Centrální depozitář je
odpovědný za to, aby tyto normy byly uvedeny ve smlouvě mezi
smluvními stranami a aby byly dodržovány.
2.
Centrální depozitář vymezí v písemné
dohodě práva a povinnosti své a poskytovatele služeb. Dohoda o externím
zajišťování služeb zahrnuje možnost ukončení centrálním
depozitářem.
3.
Centrální depozitář zpřístupní na
požádání příslušnému orgánu a jiným příslušným orgánům uvedeným
v článku 11 veškeré informace nezbytné k posouzení souladu externě
zajišťovaných činností s požadavky tohoto nařízení.
4.
Externí zajišťování základní služby podléhá
povolení příslušného orgánu podle článku 17.
5.
Odstavce 1 až 4 se nepoužijí, jestliže centrální
depozitář externě zajišťuje některé služby nebo
činnosti u veřejného subjektu a toto externí zajišťování se
řídí zvláštním právním, regulačním a organizačním rámcem, na
němž se veřejný subjekt a příslušný centrální depozitář
dohodly a který formalizovaly a který byl schválen příslušnými orgány na
základě požadavků stanovených v tomto nařízení.
Oddíl 2
Pravidla chování
Článek 29
Obecná ustanovení
1.
Centrální depozitář je zorganizován tak, aby
splňoval potřeby svých účastníků a trhů, kterým
poskytuje služby.
2.
Centrální depozitář má stanoveny jasně
definované, měřitelné a dosažitelné cíle, například pokud jde o
minimální úroveň služeb, očekávání z hlediska řízení rizik a
obchodní priority.
3.
Centrální depozitář má zavedena transparentní
pravidla pro vyřizování stížností.
Článek 30
Požadavky na účast
1.
Centrální depozitář má pro každý
vypořádací systém, který provozuje, zavedena veřejná kritéria pro
účast, která umožňují spravedlivý a otevřený přístup.
Kritéria jsou transparentní, objektivní, nediskriminační a založená na
rizicích, aby byl zajištěn spravedlivý a otevřený přístup k
centrálnímu depozitáři. Kritéria omezující přístup jsou povolena,
pouze pokud je jejich cílem kontrola rizika pro centrální depozitář.
2.
Centrální depozitář vyřizuje žádosti o
přístup neprodleně, nejpozději však do jednoho měsíce, a
postupy pro vyřizování žádostí o přístup zveřejní.
3.
Centrální depozitář může odepřít
přístup účastníkovi, který splňuje kritéria uvedená
v odstavci 1, pouze s řádným písemným odůvodněním a na
základě komplexní analýzy rizik.
V případě zamítnutí žádosti má žádající
účastník právo podat stížnost k příslušnému orgánu centrálního
depozitáře, který mu odepřel přístup.
Odpovědný příslušný orgán stížnost
řádně prošetří tak, že posoudí důvody zamítnutí žádosti, a
zašle žádajícímu účastníkovi odpověď s odůvodněním.
Odpovědný příslušný orgán konzultuje o
svém posouzení stížnosti příslušný orgán místa usazení žádajícího
účastníka. Pokud orgán žádajícího účastníka s posouzením nesouhlasí,
je věc postoupena Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, který
může jednat v souladu s pravomocemi, jež mu byly svěřeny podle
článku 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Pokud se odmítnutí centrálního depozitáře
udělit přístup žádajícímu účastníkovi považuje za
neoprávněné, vydá odpovědný příslušný orgán tomuto centrálnímu
depozitáři příkaz, aby žádajícímu účastníkovi přístup
udělil.
4.
Centrální depozitář má zavedeny objektivní a
transparentní postupy pro pozastavení a řádné ukončení účasti
účastníků, kteří již nesplňují kritéria pro účast
uvedená v odstavci 1.
5.
Komise je zmocněna k přijímání aktů
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 64 týkajících se
opatření k upřesnění rizik, která mohou být důvodem k
odepření přístupu účastníků k centrálnímu depozitáři,
a prvků postupu uvedeného v odstavci 3.
6.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
prováděcích technických norem za účelem zavedení standardních
formulářů a vzorů pro postup uvedený v odstavci 3.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 31
Transparentnost
1.
Centrální depozitář zveřejní u každého
vypořádacího systému, který provozuje, jakož i u každé z jiných služeb,
které vykonává, ceny a poplatky související s poskytovanými službami. Uvede
samostatně ceny a poplatky jednotlivých poskytovaných služeb a
funkcí, včetně slev a rabatů a podmínek jejich využití.
Umožňuje zákazníkům samostatný přístup ke konkrétním poskytovaným
službám.
2.
Centrální depozitář zveřejní svůj
ceník, aby usnadnil srovnání nabídek a umožnil zákazníkům předvídat
cenu, kterou mají zaplatit za využívání služeb.
3.
Centrální depozitář je vázán svou
uveřejněnou cenovou politikou.
4.
Centrální depozitář poskytuje svým
zákazníkům informace, které umožňují porovnání faktur se
zveřejněnými ceníky.
5.
Centrální depozitář informuje všechny
účastníky o rizicích spojených s poskytovanými službami.
6.
Centrální depozitář vede odděleně
účty nákladů a výnosů z poskytnutých služeb a tyto informace
poskytuje příslušnému orgánu.
Článek 32
Postupy komunikace s účastníky a jinými subjekty tržní infrastruktury
Centrální depozitáře se při
komunikaci s účastníky vypořádacích systémů, které provozují, a
se subjekty tržní infrastruktury, s nimiž jsou propojeny, řídí uznanými
postupy komunikace a standardy pro zpracování zpráv a referenčních
údajů, aby usnadnily efektivní vedení evidence, provádění plateb a
vypořádání.
Oddíl 3
Požadavky na služby centrálního depozitáře
Článek 33
Obecná ustanovení
Centrální depozitář má pro každý
vypořádací systém, který provozuje, zavedena vhodná pravidla a postupy,
včetně spolehlivých účetních postupů a kontrolních
mechanismů, aby byla zajištěna celistvost emisí cenných papírů a
bylo možné omezit a řídit rizika spojená s úschovou cenných papírů a
vypořádáním obchodů s cennými papíry.
Článek 34
Celistvost emise
1.
Centrální depozitář přijme vhodná
opatření pro účely sesouhlasení, kterým ověřuje, že
počet cenných papírů tvořících emisi nebo část emise a předložených
centrálnímu depozitáři se rovná souhrnu cenných papírů zachycených na
účtech cenných papírů účastníků vypořádacího systému,
který centrální depozitář provozuje. Opatření pro sesouhlasení se provádějí
během provozního dne.
2.
Je-li to vhodné a podílejí-li se na procesu
sesouhlasení určité emise cenných papírů jiné subjekty, např.
emitent, registry emisí cenných papírů, zprostředkovatelé emisí,
správci emisí, společné depozitáře, jiné centrální depozitáře nebo
jiné subjekty, vyžaduje centrální depozitář, aby tyto subjekty zavedly
odpovídající opatření pro spolupráci a výměnu informací s centrálním
depozitářem za účelem zachování celistvosti emise.
3.
Ve vypořádacím systému provozovaném centrálním
depozitářem není povoleno přečerpání účtu cenných
papírů, debetní zůstatky nebo vytváření nových cenných
papírů.
4.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem upřesňujících opatření
centrálního depozitáře pro účely sesouhlasení podle odstavců 1
až 3.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 35
Ochrana cenných papírů účastníků
1.
Centrální depozitář vede u každého
vypořádacího systému, který provozuje, evidenci a účty, které mu
umožňují kdykoli okamžitě rozlišit cenné papíry jednoho
účastníka od cenných papírů jiného účastníka a
případně od svých vlastních aktiv.
2.
Centrální depozitář vede evidenci a účty,
které umožňují účastníkovi rozlišit své cenné papíry od cenných
papírů jeho klientů.
3.
Centrální depozitář nabízí službu vedení
evidence a účtů, které umožňují účastníkovi rozlišit cenné
papíry jeho jednotlivých klientů, pokud si to účastník přeje
(„evidence jednotlivých klientů“).
4.
Centrální depozitář zveřejní úroveň
ochrany a náklady spojené s různými úrovněmi oddělení
účtů, které poskytuje, a nabízí tyto služby za
přiměřených obchodních podmínek.
5.
Centrální depozitář nesmí použít cenné papíry
účastníka pro jakýkoli účel bez výslovného souhlasu tohoto
účastníka.
6.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem upřesňujících metody knihování a
struktury účtů umožňující rozlišovat držení cenných papírů
podle odstavců 1 až 3 a metody jejich posuzování.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 36
Neodvolatelnost vypořádání
1.
Centrální depozitář zajistí, aby
vypořádací systém, který provozuje, nabízel účastníkům
přiměřenou ochranu. Vypořádací systém, který centrální
depozitář provozuje, musí být určen a oznámen podle postupů
uvedených v čl. 2 písm. a) směrnice 98/26/ES.
2.
Centrální depozitář zavede pro své
vypořádací systémy postupy, které umožňují včasné provedení
vypořádání, minimální vytavení účastníků riziku protistrany a
riziku likvidity a nízkou míru selhání vypořádání.
3.
Centrální depozitář jasně vymezí okamžik,
kdy se převodní příkaz ve vypořádacím systému stává
neodvolatelným, právně vymahatelným a závazným pro třetí strany.
4.
Centrální depozitář zveřejní, v jakém
okamžiku se převod peněžních prostředků a cenných
papírů ve vypořádacím systému stává neodvolatelným, právně
vymahatelným a závazným pro třetí strany.
5.
Odstavce 3 a 4 se použijí, aniž jsou dotčena
ustanovení týkající se propojení a společné IT infrastruktury pro
vypořádání podle článku 45.
6.
Centrální depozitář zajistí, aby se
vypořádání stalo neodvolatelným nejpozději ke konci provozního dne v
určený den vypořádání. Na žádost výboru uživatelů zavede
systémy, které umožňují vypořádání během provozního dne nebo
vypořádání v reálném čase.
7.
Peněžní prostředky získané při
vypořádání obchodů s cennými papíry musí být příjemcům k
dispozici nejpozději do konce provozního dne v určený den
vypořádání.
8.
Veškeré obchody s cennými papíry s převodem
peněžních prostředků mezi přímými účastníky
vypořádacích systémů provozovaných centrálním depozitářem se
vypořádávají na bázi dodání proti zaplacení.
9.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem upřesňujících prvky postupů
uvedených v odstavci 2, které umožňují včasné provedení
vypořádání.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 37
Peněžní vypořádání
1.
U obchodů denominovaných v měně
země, kde se uskutečňuje vypořádání, provádí centrální
depozitář, pokud je to vhodné a možné, vypořádání peněžních
převodů v příslušném vypořádacím systému
prostřednictvím účtů vedených u centrální banky používající tuto
měnu.
2.
Pokud vypořádání přes účty u
centrální banky není vhodné nebo možné, může centrální depozitář
nabídnout peněžní vypořádání všech nebo některých obchodů
ve svých vypořádacích systémech prostřednictvím účtů
vedených u úvěrové instituce. Pokud centrální depozitář nabídne
vypořádání přes účty u úvěrové instituce, učiní tak v
souladu s ustanoveními hlavy IV.
3.
Pokud centrální depozitář nabízí
vypořádání prostřednictvím účtů u centrální banky i u
úvěrové instituce, mají jeho účastníci právo zvolit si mezi
těmito dvěma možnostmi.
4.
Centrální depozitář poskytne
účastníkům trhu dostatečné informace, aby mohli určit a
vyhodnotit rizika a náklady související s těmito službami.
5.
Komise je zmocněna k přijímání aktů
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 64 týkajících se
opatření vymezujících případy, kdy vypořádání peněžních
převodů v konkrétní měně prostřednictvím
účtů u centrální banky není vhodné a možné, a metody posuzování
těchto případů.
Článek 38
Pravidla a postupy při selhání účastníka
1.
Centrální depozitář zavede pro každý
vypořádací systém, který provozuje, účinná a jasně vymezená
pravidla a postupy k řešení selhání účastníka, které zajišťují,
aby centrální depozitář mohl přijmout včasná opatření k
zmírnění ztráty a tlaků na likviditu a nadále plnit své povinnosti.
2.
Centrální depozitář svá pravidla a postupy pro
případ selhání účastníka zveřejní.
3.
Centrální depozitář se svými účastníky a
ostatními relevantními zúčastněnými stranami provádí pravidelné
testování a revize svých postupů pro případ selhání účastníka,
aby byla zajištěna jejich proveditelnost a účinnost.
4.
S cílem zajistit jednotné uplatňování tohoto
článku může Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vydávat pokyny v
souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Oddíl 4
Obezřetnostní požadavky
Článek 39
Obecné požadavky
Centrální depozitář přijme
spolehlivý rámec pro komplexní řízení právních, podnikatelských,
operačních a jiných rizik.
Článek 40
Právní rizika
1.
Pro účely povolování a dohledu, jakož i
informování svých zákazníků musí mít centrální depozitář pro všechny
vypořádací systémy, které provozuje, jasná a srozumitelná pravidla, postupy
a smlouvy.
2.
Centrální depozitář koncipuje pravidla,
postupy a smlouvy tak, aby mohly být vymáhány ve všech relevantních právních
jurisdikcích, a to i v případě selhání účastníka.
3.
Centrální depozitář provozující činnost v
různých jurisdikcích zjišťuje a snižuje rizika vyplývající z
případné kolize právních norem jednotlivých jurisdikcí.
Článek 41
Obecné podnikatelské riziko
Centrální depozitář musí mít spolehlivé
IT nástroje pro řízení a kontrolu, aby mohl zjišťovat, sledovat a
řídit obecná podnikatelská rizika, včetně obchodní strategie,
peněžních toků a provozních nákladů.
Článek 42
Operační rizika
1.
Centrální depozitář určí všechny
potenciální vnitřní i vnější zdroje operačního rizika a omezuje
jejich dopad zaváděním vhodných IT nástrojů, kontrolních
mechanismů a postupů pro všechny vypořádací systémy, které
provozuje.
2.
Centrální depozitář používá vhodné IT
nástroje, které zajišťují vysoký stupeň bezpečnosti a provozní
spolehlivosti a mají dostatečnou kapacitu. IT nástroje musí adekvátně
zvládat složitost, rozmanitost a druhy prováděných služeb a činností,
aby byla zajištěna vysoká úroveň bezpečnosti, celistvosti a
důvěrnosti uchovávaných informací.
3.
Pro účely služby registrace a centrální
evidence, jakož i pro každý vypořádací systém, který provozuje, centrální
depozitář vypracuje, zavede a udržuje odpovídající strategii
zajištění kontinuity provozu a plán obnovy provozu po havárii, aby
zajistil zachování služeb, včasnou obnovu provozu a plnění povinností
centrálního depozitáře v případě událostí, které
představují významné riziko narušení provozu.
4.
Plán uvedený v odstavci 3 musí zajistit
minimálně obnovení všech transakcí probíhajících v době narušení
provozu a umožnit účastníkům centrálního depozitáře
pokračovat s jistotou v činnosti a dokončit vypořádání v
plánovaný den. Plán musí zahrnovat zřízení druhého místa zpracování s
požadovanou úrovní hlavních zdrojů, kapacit a funkcí, včetně
vhodně kvalifikovaných a zkušených pracovníků.
5.
Centrální depozitář sestaví a provádí plán
testování režimů uvedených v odstavcích 1 až 4.
6.
Centrální depozitář určí, sleduje a
řídí rizika, která pro jeho provoz mohou představovat hlavní
účastníci vypořádacích systémů, které provozuje, jakož i
poskytovatelé služeb a technické infrastruktury, jiné centrální depozitáře
nebo jiné subjekty tržní infrastruktury.
7.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem upřesňujících operační rizika
uvedená v odstavcích 1 a 6, metody testování, řešení nebo minimalizace
těchto rizik, včetně strategie zajištění kontinuity provozu
a obnovy provozu po havárii uvedených v odstavcích 3 a 4, a metody jejich
posuzování.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 43
Investiční rizika
1.
Centrální depozitář drží svá finanční
aktiva u centrálních bank nebo povolených úvěrových institucí, které mají
spolehlivé účetní postupy, režimy úschovy a mechanismy vnitřní
kontroly, jež daná aktiva plně chrání.
2.
Centrální depozitář musí mít v
případě potřeby okamžitý přístup ke svým aktivům.
3.
Centrální depozitář ukládá své finanční
zdroje pouze do hotovosti nebo vysoce likvidních finančních nástrojů
s minimálním tržním a úvěrovým rizikem. Tyto investice lze rychle
přeměnit do likvidní podoby s minimálním nepříznivým
účinkem na cenu.
4.
Centrální depozitář bere při
přijímání svých investičních rozhodnutí v úvahu celkové expozice
vůči úvěrovému riziku jednotlivých institucí a zajistí, aby jeho
celková expozice vůči riziku jakékoli jednotlivé instituce
zůstala v přijatelných mezích koncentrace.
Článek 44
Kapitálové požadavky
1.
Kapitál centrálního depozitáře spolu s
nerozděleným ziskem a rezervními fondy musí být úměrný rizikům
vyplývajícím z jeho činností. Musí být neustále dostačující k tomu,
aby:
a)      byla zajištěna odpovídající ochrana
centrálního depozitáře proti operačnímu, právnímu, podnikatelskému a
investičnímu riziku a riziku plynoucímu z úschovy;
b)      pokryl případné obecné obchodní
ztráty, aby centrální depozitář mohl pokračovat v poskytování služeb;
c)      zajistil v případě selhání v
přiměřené lhůtě řádnou likvidaci nebo
restrukturalizaci podniku centrálního depozitáře;
d)      umožňoval centrálnímu
depozitáři hradit běžné a plánované provozní výdaje nejméně po
dobu šesti měsíců při různých stresových scénářích.
2.
Centrální depozitář udržuje plán pro
následující situace:
a)      získání dodatečného kapitálu, pokud
by jeho vlastní kapitál klesl téměř na nebo pod úroveň
požadavků podle odstavce 1;
b)      uskutečnění řádné
likvidace nebo reorganizace činností a služeb, pokud by centrální
depozitář nebyl schopen získat nový kapitál.
Tento plán je schválen správní radou nebo jejím
příslušným výborem a pravidelně aktualizován.
3.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem upřesňujících kapitál,
nerozdělený zisk a rezervní fondy centrálního depozitáře uvedené v
odstavci 1 a prvky plánu uvedeného v odstavci 2.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Oddíl 5
Požadavky na propojení centrálních depozitářů
Článek 45
Propojení centrálních depozitářů
1.
Před vytvořením propojení centrálních
depozitářů a poté průběžně musí všechny
zúčastněné centrální depozitáře zjišťovat, vyhodnocovat,
sledovat a řídit veškeré možné zdroje rizika pro sebe a pro své
účastníky vyplývajícího z vytvořeného propojení.
2.
Propojení podléhá povolení podle čl. 17 odst.
1 písm. d).
3.
Propojení musí poskytovat přiměřenou
ochranu propojeným centrálním depozitářům a jejich
účastníkům, zejména ve vztahu k případným úvěrům
přijatým centrálními depozitáři a k riziku koncentrace a k riziku
likvidity vyplývajícím z daného propojení.
Propojení musí mít základ v odpovídajícím smluvním
ujednání, které stanoví příslušná práva a povinnosti propojených
centrálních depozitářů a případně jejich
účastníků. Smluvní ujednání s přeshraniční dimenzí stanoví
jednoznačnou volbu práva, kterým se řídí každý aspekt fungování
daného propojení.
4.
V případě předběžných
převodů cenných papírů mezi propojenými centrálními
depozitáři je zakázán zpětný převod cenných papírů
před tím, než se první převod stane neodvolatelným.
5.
Centrální depozitář, který k provozování
propojení s jiným centrálním depozitářem využívá zprostředkovatele,
měří, sleduje a řídí další rizika vyplývající z využití daného
zprostředkovatele.
6.
Propojené centrální depozitáře mají zavedeny
spolehlivé postupy sesouhlasení, aby byla zajištěna správnost jejich
evidencí.
7.
Je-li to praktické a proveditelné, umožňuje
propojení centrálních depozitářů vypořádání obchodů mezi
jejich účastníky formou dodání proti zaplacení. Důvody pro
případné vypořádání jiným mechanismem se oznamují příslušným
orgánům.
8.
Interoperabilní vypořádací systémy a centrální
depozitáře, které používají společnou infrastrukturu pro
vypořádání, stanoví totožné okamžiky pro:
a)      zadávání převodních
příkazů do systému;
b)      neodvolatelnost převodních
příkazů;
c)      neodvolatelnost převodů cenných
papírů a peněžních prostředků.
9.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
regulačních technických norem upřesňujících podmínky stanovené v
odstavci 3, podle nichž každý druh propojení musí poskytovat
přiměřenou ochranu propojených centrálních depozitářů
a jejich účastníků, zejména pokud centrální depozitář hodlá stát
se účastníkem vypořádacího systému provozovaného jiným centrálním
depozitářem, sledování a řízení dalších rizik uvedených v odstavci 5
vyplývajících z využití zprostředkovatelů, metod sesouhlasení
uvedených v odstavci 6, případů uvedených v odstavci 7, kdy je
vypořádání formou dodání proti zaplacení prostřednictvím propojení
praktické a proveditelné, a metod jejich posuzování.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 řízení (EU) č. 1095/2010.
Kapitola III
Kolizní normy
Článek 46
Rozhodné právo pro majetkové aspekty
1.
Otázky týkající se majetkových aspektů ve
vztahu k finančním nástrojům v držení centrálního
depozitáře se řídí právem země, v níž je veden příslušný
účet.
2.
Pokud se účet používá k vypořádání ve
vypořádacím systému, je rozhodným právem právo, kterým se řídí
vypořádací systém.
3.
Pokud se účet nepoužívá k vypořádání ve
vypořádacím systému, má se za to, že tento účet je veden v místě
obvyklého sídla daného centrálního depozitáře podle vymezení v článku
19 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008[24].
4.
Použitím práva země určené v tomto
článku se rozumí použití právních norem platných v dané zemi,
s výjimkou jejích norem mezinárodního práva soukromého.
Kapitola IV
Přístup k centrálním depozitářům
Oddíl 1
Přístup emitentů k centrálním depozitářům
Článek 47
Svoboda vydat cenné papíry u centrálního depozitáře povoleného v EU
1.
Aniž je dotčeno právo společností, podle
něhož jsou cenné papíry vydány, má emitent právo zařídit jejich
zaevidování v jakémkoli centrálním depozitáři usazeném v jakémkoli
členském státu.
2.
Předloží-li emitent žádost o zaevidování
cenných papírů v centrálním depozitáři, vyřizuje tento centrální
depozitář žádost promptně a žádajícímu emitentovi odpoví ve
lhůtě tří měsíců.
3.
Centrální depozitář může odmítnout
poskytnout emitentovi služby. Odmítnutí může být založeno pouze na
komplexní analýze rizika nebo na neexistenci přístupu centrálního
depozitáře k údajům o obchodech z trhu, na kterém jsou nebo budou
cenné papíry žádajícího emitenta obchodovány.
4.
Pokud centrální depozitář odmítne žádajícímu
emitentovi poskytnout služby, sdělí mu úplné důvody svého odmítnutí.
V případě odmítnutí má žádající emitent
právo podat stížnost k příslušnému orgánu centrálního depozitáře,
který mu odmítl poskytnout služby.
Příslušný orgán centrálního depozitáře
stížnost řádně prošetří tak, že posoudí důvody odmítnutí
sdělené centrálním depozitářem, a zašle emitentovi odpověď
s odůvodněním.
Příslušný orgán centrálního depozitáře
konzultuje o svém posouzení stížnosti příslušný orgán místa usazení
žádajícího emitenta. Pokud orgán místa usazení žádajícího emitenta s posouzením
nesouhlasí, je věc postoupena Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy,
který může jednat v souladu s pravomocemi, jež mu byly svěřeny
podle článku 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Pokud se odmítnutí centrálního depozitáře
poskytnout služby emitentovi považuje za neoprávněné, vydá odpovědný
příslušný orgán tomuto centrálnímu depozitáři příkaz, aby
žádajícímu emitentovi služby poskytl.
5.
Komise je zmocněna k přijímání aktů
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 64 týkajících se
opatření k upřesnění rizik, která mohou být důvodem k
odmítnutí přístupu emitentů k centrálnímu depozitáři, a
prvků postupu uvedeného v odstavci 4.
6.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
prováděcích technických norem za účelem zavedení standardních
formulářů a vzorů pro postup uvedený v odstavci 2.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Oddíl 2
Vzájemný přístup mezi centrálními depozitáři
Článek 48
Standardní propojení
Centrální depozitář má právo stát se
účastníkem jiného centrálního depozitáře v souladu s článkem 30
a na základě povolení propojení centrálních depozitářů podle
článku 17.
Článek 49
Nadstandardní propojení
1.
Žádá-li centrální depozitář jiný centrální
depozitář o vytvoření zvláštních funkcí pro přístup k němu,
může hostitelský centrální depozitář takovou žádost zamítnout pouze
na základě zvážení rizika. Žádost nesmí zamítnout z důvodu ztráty
podílu na trhu.
2.
Hostitelský centrální depozitář může od
žádajícího centrálního depozitáře požadovat poplatek za zřízení
nadstandardního propojení na základě vícenákladů, nedohodnou-li se
strany jinak.
Článek 50
Postup zřízení propojení mezi centrálními depozitáři
1.
Předloží-li centrální depozitář žádost o
přístup k jinému centrálnímu depozitáři, vyřizuje tento
centrální depozitář žádost promptně a žádajícímu centrálnímu
depozitáři odpoví ve lhůtě tří měsíců.
2.
Centrální depozitář může odmítnout
přístup žádajícímu centrálnímu depozitáři, pouze pokud by jeho
přístup ovlivnil fungování finančních trhů a byl
příčinou systémového rizika. Odmítnutí se může zakládat pouze na
komplexní analýze rizika.
Pokud centrální depozitář odmítne
přístup, sdělí žádajícímu centrálnímu depozitáři úplné
důvody svého odmítnutí.
V případě odmítnutí má žádající
centrální depozitář právo podat stížnost k příslušnému orgánu
centrálního depozitáře, který mu odmítl přístup.
Odpovědný příslušný orgán stížnost
řádně prošetří tak, že posoudí důvody odmítnutí, a zašle
žádajícímu centrálnímu depozitáři odpověď s
odůvodněním.
Odpovědný příslušný orgán konzultuje o
svém posouzení stížnosti příslušný orgán žádajícího centrálního
depozitáře. Pokud orgán žádajícího centrálního depozitáře s
posouzením nesouhlasí, může každý z obou orgánů věc postoupit
Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat v souladu s
pravomocemi, jež mu byly svěřeny podle článku 19 nařízení
(EU) č. 1095/2010.
Pokud se odmítnutí centrálního depozitáře
udělit přístup žádajícímu centrálnímu depozitáři považuje za
neoprávněné, vydá odpovědný příslušný orgán tomuto centrálnímu
depozitáři příkaz, aby žádajícímu centrálnímu depozitáři
přístup udělil.
3.
Pokud se centrální depozitáře dohodnou na
zřízení propojení, předloží své rozhodnutí ke schválení svým
příslušným orgánům v souladu s článkem 17 a tyto orgány posoudí,
zda jsou potenciální rizika vyplývající z tohoto propojení, jako je
úvěrové riziko, riziko likvidity, operační riziko a jakákoli jiná
relevantní rizika, zcela omezena.
Příslušné orgány jednotlivých centrálních
depozitářů odmítnou propojení povolit, pokud by mohlo ovlivnit
fungování vypořádacích systémů provozovaných žádajícími centrálními
depozitáři.
4.
Příslušné orgány jednotlivých centrálních
depozitářů se navzájem konzultují, pokud jde o schválení propojení, a
pokud je to nezbytné v případě rozcházejících se rozhodnutí, mohou
věc postoupit Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, který může
jednat v souladu s pravomocemi, jež mu byly svěřeny podle článku
19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
5.
Komise je zmocněna k přijímání aktů
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 64 týkajících se
opatření k upřesnění prvků postupů uvedených v
odstavcích 1 až 3.
6.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy prováděcích
technických norem za účelem zavedení standardních formulářů a
vzorů pro postupy uvedené v odstavcích 1 až 3.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Oddíl 3
Přístup mezi centrálním depozitářem a jiným subjektem tržní
infrastruktury
Článek 51
Přístup mezi centrálním depozitářem a jiným subjektem tržní
infrastruktury
1.
Ústřední protistrana a obchodní systém
poskytnou centrálnímu depozitáři na jeho žádost na základě zásady
nediskriminace a transparentnosti údaje o obchodech a mohou po žádajícím
centrálním depozitáři požadovat za tyto údaje poplatek na základě
vícenákladů, nedohodnou-li se obě strany jinak.
Centrální depozitář poskytne ústřední
protistraně nebo obchodnímu místu přístup ke svým vypořádacím
systémům na základě zásady nediskriminace a transparentnosti a
může za tento přístup požadovat poplatek na základě
vícenákladů, nedohodnou-li se strany jinak.
2.
Předloží-li jedna strana druhé straně
žádost o přístup v souladu s odstavcem 1, musí být tato žádost
vyřízena promptně a žádající straně odpovězeno ve
lhůtě jednoho měsíce.
3.
Hostitelská strana může přístup
odmítnout, pouze pokud by tento přístup ovlivnil fungování finančních
trhů a byl příčinou systémového rizika. Žádost nesmí být
zamítnuta z důvodu ztráty podílu na trhu.
Strana, která odmítne umožnit přístup,
poskytne žádající straně úplné odůvodnění svého odmítnutí
založené na komplexní analýze rizika. V případě odmítnutí má žádající
strana právo podat stížnost k příslušnému orgánu strany, která přístup
odmítla.
Odpovědný příslušný orgán stížnost
řádně prošetří tak, že posoudí důvody odmítnutí, a zašle
žádající straně odpověď s odůvodněním.
Odpovědný příslušný orgán konzultuje o
svém posouzení stížnosti příslušný orgán žádající strany. Pokud orgán
žádající strany s posouzením nesouhlasí, může každý z obou orgánů
věc postoupit Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, který může
jednat v souladu s pravomocemi, jež mu byly svěřeny podle článku
19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Pokud se odmítnutí udělit přístup
považuje za neoprávněné, vydá odpovědný příslušný orgán
dotčené straně příkaz, aby přístup ke svým službám
udělila.
4.
Komise je zmocněna k přijímání aktů
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 64 týkajících se
opatření k upřesnění prvků postupu uvedeného v odstavcích 1
až 3.
5.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
prováděcích technických norem za účelem zavedení standardních
formulářů a vzorů pro postup uvedený v odstavcích 1 až 3.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat
prováděcí technické normy uvedené v předchozím pododstavci
postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Hlava IV
Úvěrové instituce určené k poskytování
bankovních doplňkových služeb účastníkům centrálních
depozitářů
Článek 52
Povolení poskytovat bankovní doplňkové služby
1.
Centrální depozitář neposkytuje žádné z
bankovních doplňkových služeb uvedených v příloze v oddíle C.
2.
Odchylně od odstavce 1 platí, že pokud je
příslušný vnitrostátní orgán podle čl. 53 odst. 1 tohoto
nařízení přesvědčen, že centrální depozitář má
zavedeny veškeré potřebné záruky, aby mohl vykonávat doplňkové služby,
může tento příslušný orgán Komisi předložit žádost, aby tomuto
centrálnímu depozitáři povolila vykonávat i doplňkové služby
stanovené v oddílu C přílohy. Tato žádost musí obsahovat:
a) důkazy odůvodňující žádost s
podrobným vysvětlením opatření, které centrální depozitář zavedl
k řešení v škerých souvisejících rizik;
b) odůvodněné posouzení, že toto
řešení je nejúčinnějším prostředkem k zajištění
systémové odolnosti;
c) analýzu očekávaného dopadu na relevantní
finanční trh a finanční stabilitu.
Následně po podrobném posouzení dopadů,
konzultaci s dotčenými podniky a po zohlednění stanovisek EBA,
ESMA a ECB přijme Komise prováděcí rozhodnutí postupem podle
článku 66. Komise své prováděcí rozhodnutí odůvodní.
Centrální depozitář, který využívá výjimku, má
povolení jako úvěrová instituce, jak je stanoveno v hlavě II směrnice
2006/48/ES. Toto povolení je omezeno výhradně na poskytování doplňkových
služeb bankovní povahy, které má povoleno poskytovat v souladu s odstavcem
4 a implikuje splnění obezřetnostních požadavků a
požadavků v oblasti dohledu stanovených v článcích 57 a 58.
3.
Centrální depozitář, který má v úmyslu
provádět peněžní vypořádání všech nebo některých
obchodů ve vypořádacím systému podle čl. 37 odst. 2 tohoto
nařízení, musí získat povolení, aby pro tento účel mohl určit
povolenou úvěrovou instituci podle hlavy II směrnice 2006/48/ES,
ledaže by příslušný orgán uvedený v čl. 53 odst. 1 tohoto
nařízení na základě dostupných důkazů doložil, že expozice
jedné úvěrové instituce koncentraci rizik podle čl. 57 odst. 3 a 4
tohoto nařízení není dostatečně omezena. Pokud příslušný
orgán uvedený v čl. 53 odst. 1 toto doloží, může požadovat, aby
centrální depozitář určil více než jednu uvěrovou instituci.
Určené úvěrové instituce se považují za zúčtovatele.
4.
Povolení uvedené v odstavci 3 se vztahuje na
doplňkové služby uvedené v příloze v oddíle C, které určená
úvěrová instituce nebo centrální depozitář, jemuž byla udělena
výjimka na základě odstavce 2 tohoto článku, může chtít
poskytovat svým účastníkům.
5.
Pokud centrální depozitář a určená
úvěrová instituce patří do skupiny podniků fakticky ovládané
toutéž mateřskou společností, je povolení podle hlavy II
směrnice 2006/48/ES této určené úvěrové instituce omezeno výlučně
na poskytování bankovních doplňkových služeb, jež má povoleny poskytovat v
souladu s odstavcem 3 tohoto článku. Stejný požadavek se použije
na centrálního depozitáře, jemuž byla přiznána výjimka podle odstavce
2 tohoto článku.
6.
Centrální depozitář a určené úvěrové
instituce musí trvale splňovat podmínky nezbytné pro povolení podle tohoto
nařízení.
Centrální depozitář bez zbytečného
odkladu informuje příslušný orgán o veškerých podstatných
změnách, které mají vliv na podmínky pro udělení povolení.
Článek 53
Postupy pro vydávání a zamítnutí povolení
1.
Centrální depozitář předloží žádost o
povolení určit úvěrovou instituci požadovanou podle článku 52
příslušnému orgánu členského státu, v němž je usazen.
2.
Žádost obsahuje veškeré informace nezbytné k tomu,
aby se příslušný orgán přesvědčil, že centrální
depozitář a určená úvěrová instituce učinily k okamžiku
udělení povolení všechny potřebné kroky pro splnění svých
povinností stanovených v tomto nařízení. Obsahuje podnikatelský plán
uvádějící zamýšlené bankovní doplňkové služby, organizační
strukturu vztahů mezi centrálním depozitářem a určenou
úvěrovou institucí a jakým způsobem tato úvěrová instituce hodlá
splnit obezřetnostní požadavky stanovené v čl. 57 odst. 1, 3 a 4.
3.
Příslušný orgán postupuje podle čl. 15
odst. 3 a 6.
4.
Příslušný orgán před udělením
povolení centrálnímu depozitáři konzultuje tyto orgány:
a)      příslušný orgán uvedený v čl.
11 odst. 1 písm. a) ohledně toho, zda zamýšlené poskytování služeb
určenou úvěrovou institucí neovlivní fungování vypořádacího
systému provozovaného žádajícím centrálním depozitářem;
b)      příslušný orgán uvedený v čl.
58 odst. 1 ohledně schopnosti úvěrové instituce splnit
obezřetnostní požadavky podle článku 57.
5.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy regulačních
technických norem k upřesnění informací, které má žádající centrální
depozitář poskytnout příslušnému orgánu.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
6.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje po
konzultaci s členy Evropského systému centrálních bank návrhy
prováděcích technických norem za účelem zavedení standardních
formulářů, vzorů a postupů pro konzultace mezi orgány
před udělením povolení podle odstavce 4.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do šesti
měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 54
Rozšíření bankovních doplňkových služeb
1.
Centrální depozitář, který má v úmyslu
rozšířit bankovní doplňkové služby, pro něž určil
úvěrovou instituci, předloží žádost o rozšíření příslušnému
orgánu členského státu, v němž je usazen.
2.
Žádost o rozšíření podléhá postupu podle
článku 53.
Článek 55
Odnětí povolení
1.
Příslušný orgán členského státu, v
němž je centrální depozitář usazen, odejme povolení za některé z
těchto okolností:
a)      pokud centrální depozitář nevyužil
povolení během období dvanácti měsíců, výslovně se jej
vzdal nebo pokud určená úvěrová instituce během šesti
předchozích měsíců neposkytovala služby či nevykonávala
činnost;
b)      pokud centrální depozitář získal
povolení na základě nepravdivého prohlášení nebo pomocí jakýchkoli jiných
protiprávních prostředků;
c)      pokud centrální depozitář a
určená úvěrová instituce přestaly splňovat podmínky, za
nichž bylo povolení uděleno, a ve stanovené lhůtě nepřijaly
nápravná opatření vyžadovaná příslušným orgánem;
d)      pokud centrální depozitář a
určená úvěrová instituce závažně a soustavně porušují
požadavky stanovené v tomto nařízení.
2.
Před odnětím povolení konzultuje
příslušný orgán o nutnosti odejmout povolení příslušné orgány uvedené
v čl. 11 odst. 1 písm. a) a orgány uvedené v čl. 58 odst. 1, s
výjimkou případů, kdy je takové rozhodnutí naléhavě nezbytné.
3.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy,
příslušné orgány podle čl. 11 odst. 1 písm. a) a orgány uvedené v
čl. 58 odst. 1 mohou kdykoli požádat příslušný orgán členského
státu, v němž je centrální depozitář usazen, o prověření,
zda centrální depozitář a určená úvěrová instituce stále
splňují podmínky, za nichž bylo povolení uděleno.
4.
Příslušný orgán může odnětí povolení
omezit na konkrétní službu, činnost nebo finanční nástroj.
Článek 56
Rejstřík centrálních depozitářů
1.
Rozhodnutí přijatá příslušnými orgány
podle článků 52, 54 a 55 musí být oznámena Evropskému orgánu pro
cenné papíry a trhy.
2.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zapíše do
rejstříku, který je povinen zveřejnit na zvláštní internetové stránce
podle čl. 19 odst. 3, tyto informace:
a)      název každého centrálního
depozitáře, který byl předmětem rozhodnutí podle
článků 52, 54 a 55;
b)      název každé určené úvěrové
instituce;
c)      seznam bankovních doplňkových
služeb, které má určená úvěrová instituce povoleno poskytovat
účastníkům centrálního depozitáře.
3.
Příslušné orgány oznámí Evropskému orgánu pro
cenné papíry a trhy, které instituce poskytují bankovní doplňkové služby
podle požadavků vnitrostátního práva, do 90 dnů od vstupu tohoto
nařízení v platnost.
Článek 57
Obezřetnostní požadavky vztahující se na úvěrové instituce
určené k poskytování bankovních doplňkových služeb
1.
Úvěrová instituce určená k poskytování
bankovních doplňkových služeb poskytuje služby uvedené v příloze v
oddíle C, na něž se vztahuje povolení.
2.
Úvěrová instituce určená k poskytování
bankovních doplňkových služeb dodržuje stávající a budoucí právní
předpisy vztahující se na úvěrové instituce.
3.
Úvěrová instituce určená k poskytování
bankovních doplňkových služeb splňuje pro každý vypořádací
systém následující zvláštní obezřetnostní požadavky k úvěrovému
riziku spojenému s uvedenými službami:
a)      vytvoří spolehlivý rámec pro
řízení odpovídajících úvěrových rizik;
b)      často a pravidelně
zjišťuje zdroje těchto úvěrových rizik, měří a sleduje
odpovídající úvěrové expozice a používá vhodné nástroje k řízení
těchto rizik;
c)      odpovídající úvěrové expozice
vůči jednotlivým dlužníkům plně zajišťuje kolaterálem
a jinými srovnatelnými finančními zdroji;
d)      pokud je k řízení příslušného
úvěrového rizika nezbytné zajištění, přijímá pouze kolaterál s
nízkým úvěrovým rizikem, rizikem likvidity a tržním rizikem;
e)      stanoví a uplatňuje
přiměřeně konzervativní srážky a limity koncentrace na
hodnotu kolaterálu určeného k zajištění úvěrových expozic
uvedených v písmenu c);
f)       zavede právně závazná pravidla, aby
kolaterál mohl být rychle prodán nebo zastaven, zejména v případě
přeshraničního zajištění;
g)      stanoví limity pro příslušné
úvěrové expozice;
h)      provádí analýzy a připravuje plány,
jak řešit případné zbytkové úvěrové expozice, přijímá
pravidla a postupy k realizaci těchto plánů;
i)       poskytuje úvěry pouze
účastníkům, kteří u ní mají peněžní účet;
j)       zavede automatizovaný postup splacení
vnitrodenních úvěrů a pomocí sankčních sazeb odrazuje od
úvěrů přes noc.
4.
Úvěrová instituce určená k poskytování
bankovních doplňkových služeb splňuje pro každý vypořádací
systém následující zvláštní obezřetnostní požadavky k riziku likvidity
spojenému s uvedenými službami:
a)      má spolehlivý rámec pro měření,
sledování a řízení rizika likvidity u každé měny vypořádacího
systému, pro kterou funguje jako zúčtovatel;
b)      nepřetržitě sleduje úroveň
držených likvidních aktiv a stanovuje hodnotu disponibilních likvidních aktiv s
přihlédnutím k příslušným srážkám jejich ocenění;
c)      neustále měří svou potřebu
likvidity a riziko likvidity; při tom bere v úvahu riziko likvidity
vyplývající ze selhání dvou účastníků, vůči nimž má
největší expozice;
d)      zmírňuje příslušná rizika
likvidity pomocí zdrojů, jež jsou bezprostředně k dispozici,
například dohod o předfinancování, a pokud to není možné, snaží se
získat nezbytné úvěrové linky nebo podobné nástroje k pokrytí odpovídající
potřeby likvidity pouze u institucí s přiměřeným rizikovým
a tržním profilem a zjišťuje, měří a sleduje své riziko
likvidity vyplývající ze vztahu s těmito institucemi;
e)      stanoví a prosazuje vhodné limity
koncentrace pro každého příslušného poskytovatele likvidity
včetně své mateřské společnosti a dceřiných
společností;
f)       stanoví a ověřuje
dostatečnost příslušných zdrojů pravidelnými a důkladnými
zátěžovými testy;
g)      provádí analýzy a připravuje plány,
jak řešit případný nepokrytý nedostatek likvidity, a přijímá
pravidla a postupy k realizaci těchto plánů;
h)      její služby týkající se vnitrodenních
úvěrů jsou podloženy přiměřenými zdroji s
přinejmenším stejnou dobou splatnosti, mezi něž patří kapitál,
peněžní vklady a dohody o půjčkách;
i)       kde je to vhodné a možné, skládá
příslušné peněžní zůstatky na vyhrazené účty u centrálních
bank;
j)       zajistí, aby mohla opakovaně použít
kolaterál, které jí poskytl neplnící klient, s jeho informovaným
souhlasem.
5.
Evropský orgán pro bankovnictví vypracuje po
konzultaci s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a s členy
Evropského systému centrálních bank návrhy regulačních technických norem k
upřesnění následujícího:
a)      četnosti měření a
sledování úvěrových expozic podle odst. 3 písm. b) a druhů
nástrojů pro řízení rizik, které mají být používány k řízení
rizik vyplývajících z těchto expozic;
b)      toho, co představují srovnatelné
finanční zdroje pro účely odst. 3 písm. c);
c)      druhu kolaterálu, který lze považovat za
kolaterál s nízkým úvěrovým rizikem, rizikem likvidity a tržním rizikem
pro účely odst. 3 písm. d);
d)      toho, co představují odpovídající
srážky při ocenění pro účely odst. 3 písm. e) a odst. 4 písm.
b);
e)      limitů koncentrace pro hodnotu
kolaterálu podle odst. 3 písm. e), pro úvěrové expozice podle odst. 3
písm. g) a pro poskytovatele likvidity podle odst. 4 písm. e);
f)       toho, co představují odrazující
sankční sazby pro účely odst. 3 písm. j);
g)      podrobností týkajících se rámce pro
sledování uvedeného v odst. 4 písm. b) a metodiky výpočtu hodnoty
disponibilních likvidních aktiv pro účely odst. 4 písm. b) a
měření potřeb likvidity a rizika likvidity uvedeného v odst. 4
písm. c);
h)      toho, co představují zdroje, jež
jsou bezprostředně k dispozici, a přiměřený rizikový a
tržní profil pro účely odst. 4 písm. d);
i)       četnosti, druhu a načasování
zátěžových testů pro účely odst. 4 písm. f);
j)       kritérií pro posuzování, kde je vhodné a
možné složit peněžní zůstatky na účty u centrálních bank pro
účely odst. 4 písm. i).
Evropský orgán pro bankovnictví předloží tyto
návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti měsíců ode
dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 58
Dohled nad úvěrovými institucemi určenými k poskytování bankovních
doplňkových služeb
1.
Příslušný orgán ve smyslu směrnice 2006/48/ES
odpovídá za udělování povolení úvěrovým institucím poskytujícím
bankovní doplňkové služby a dohled nad nimi za podmínek stanovených v
uvedené směrnici a za jejich dodržování čl. 57 odst. 3 a 4 tohoto
nařízení.
2.
Příslušný orgán uvedený v článku 9 po konzultaci
s příslušným orgánem uvedeným v odstavci 1 prověří a vyhodnotí
alespoň jednou ročně, zda určené úvěrové instituce
dodržují čl. 57 odst. 1 a zda jim všechna nezbytná ujednání mezi nimi a
centrálním depozitářem umožňují splnit povinnosti stanovené v tomto
nařízení.
3.
V zájmu ochrany účastníků
vypořádacích systémů, které provozuje, centrální depozitář
zajistí, aby mu jím určená úvěrová instituce umožnila přístup ke
všem nezbytným informacím pro účely tohoto nařízení, a jeho
případné porušení oznámí příslušným orgánům uvedeným v odstavci
1 a v článku 9.
4.
V zájmu jednotného, účinného a efektivního
dohledu v Unii nad úvěrovými institucemi určenými k poskytování
bankovních doplňkových služeb může Evropský orgán pro bankovnictví po
konzultaci s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a členy Evropského
systému centrálních bank vydávat pokyny určené příslušným
orgánům v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Hlava V
Sankce
Článek 59
Správní sankce a opatření
1.
Členské státy stanoví pravidla pro správní
sankce a opatření, které se za okolností vymezených v článku 60
budou vztahovat na osoby odpovědné za porušení ustanovení tohoto
nařízení, a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění
jejich uplatňování. Tyto sankce a opatření musí být účinné,
přiměřené a odrazující.
Do 24 měsíců od vstupu tohoto
nařízení v platnost oznámí členské státy pravidla uvedená v prvním
pododstavci Komisi a Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy. Neprodleně
také oznámí Komisi a Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy všechny jejich
následné změny.
2.
Příslušné orgány musí být schopny
uplatňovat správní sankce a opatření na centrální depozitáře,
určené úvěrové instituce, členy jejich řídících orgánů
a jiné osoby, které skutečně řídí jejich činnost, jakož i
na jakékoli jiné právnické nebo fyzické osoby odpovědné za porušení
právních předpisů.
3.
Při výkonu svých sankčních pravomocí za
okolností vymezených v článku 60 příslušné orgány úzce
spolupracují, aby zajistily, že správní sankce a opatření povedou k
žádoucím výsledkům tohoto nařízení, a koordinují svůj postup,
aby se zabránilo možnému zdvojení a překrývání při uplatňování
správních sankcí a opatření v přeshraničních případech v
souladu s článkem 12.
Článek 60
Sankční pravomoci
1.
Tento článek se vztahuje na následující
ustanovení tohoto nařízení:
a)      poskytování služeb vymezených v
příloze v oddílech A, B a C v rozporu s články 14, 23 a 52;
b)      získání povolení požadovaného podle
článků 14 a 52 na základě nepravdivého prohlášení nebo pomocí
jakýchkoli jiných protiprávních prostředků, jak je uvedeno v čl.
18 odst. 1 písm. b) a v čl. 55 odst. 1 písm. b);
c)      nesplnění požadavku, aby centrální
depozitář držel požadovaný kapitál, v rozporu s čl. 44 odst. 1;
d)      nesplnění organizačních
požadavků na centrální depozitáře v rozporu s články 24 až 28;
e)      nedodržení pravidel chování centrálních
depozitářů v rozporu s články 29 až 32;
f)       nesplnění požadavků na služby
centrálního depozitáře v rozporu s články 34 až 38;
g)      nesplnění obezřetnostních
požadavků na centrální depozitáře v rozporu s články 40 až 44;
h)      nesplnění požadavků na
propojení centrálních depozitářů v rozporu s článkem 45;
i)       nekorektní odmítnutí centrálního
depozitáře umožnit různé typy přístupu v rozporu s články
47 až 51;
j)       nesplnění zvláštních
obezřetnostních požadavků na určené úvěrové instituce
týkajících se úvěrových rizik v rozporu s čl. 57 odst. 3;
k)      nesplnění zvláštních
obezřetnostních požadavků na určené úvěrové instituce
týkajících se rizik likvidity v rozporu s čl. 57 odst. 4.
2.
Aniž jsou dotčeny dohledové pravomoci
příslušných orgánů, mají příslušné orgány v souladu s
vnitrostátním právem v případě porušení pravidel uvedeného v odstavci
1 pravomoc uložit alespoň tyto správní sankce a opatření:
a)      veřejné oznámení, v němž je
uvedena osoba odpovědná za porušení pravidel a povaha daného porušení;
b)      příkaz osobě odpovědné za
porušení pravidel, aby toto jednání ukončila a zdržela se jeho opakování;
c)      odnětí povolení uděleného podle
článků 14 a 52 v souladu s články 18 a 55;
d)      odvolání členů řídících
orgánů institucí odpovědných za porušení;
e)      správní peněžité sankce do výše
dvojnásobku zisku realizovaného následkem porušení pravidel, pokud jej lze
stanovit;
f)       v případě fyzické osoby
správní peněžité sankce do výše 5 milionů EUR nebo 10 %
celkového ročního příjmu dané osoby v předchozím
kalendářním roce;
g)      v případě právnické osoby
správní peněžité sankce do výše 10 % celkového ročního obratu
dané osoby v předchozím hospodářském roce; je-li podnik
dceřinou společností mateřské společnosti, je
příslušným celkovým ročním obratem celkový roční obrat
vyplývající z konsolidované účetní závěrky mateřského
podniku na vrcholu skupiny v předchozím hospodářském roce.
3.
Příslušné orgány mohou mít kromě
pravomocí uvedených v odstavci 2 i jiné sankční pravomoci a mohou stanovit
vyšší úrovně správních peněžitých sankcí, než jsou ty, které
stanovuje daný odstavec.
4.
Každá správní sankce nebo opatření uložené za
porušení tohoto nařízení se zveřejňují bez zbytečného
odkladu a obsahují přinejmenším údaje o druhu a povaze porušení a totožnost
odpovědných osob, pokud však takové zveřejnění vážně
neohrozí stabilitu finančních trhů. V případě, že by
zveřejnění zúčastněným stranám způsobilo
nepřiměřenou újmu, zveřejní příslušné orgány
opatření a sankce s anonymními údaji.
Při zveřejňování sankcí musí být
dodržena základní práva stanovená v Listině základních práv Evropské unie,
zejména právo na respektování soukromého a rodinného života a právo na ochranu
osobních údajů.
Článek 61
Účinné uplatňování sankcí
1.
Při určování druhu a výše správní sankce
nebo opatření berou příslušné orgány v úvahu následující kritéria:
a)      závažnost a délku trvání porušení
pravidel;
b)      míru odpovědnosti odpovědné
osoby;
c)      velikost a finanční sílu
odpovědné osoby, kterou vyjadřuje celkový obrat odpovědné
právnické osoby nebo roční příjem odpovědné fyzické osoby;
d)      význam realizovaného zisku nebo zamezené
ztráty odpovědné osoby nebo ztrát třetích stran plynoucích z porušení
pravidel, pokud je lze stanovit;
e)      úroveň spolupráce odpovědné
osoby s příslušným orgánem, aniž by byla dotčena nutnost zajistit
vrácení realizovaného zisku či zamezené ztráty;
f)       předchozí porušení pravidel
odpovědnou osobou.
2.
Příslušné orgány mohou vzít v úvahu i další
faktory, pokud jsou specifikovány ve vnitrostátním právu.
Článek 62
Oznamování porušení pravidel
1.
Členské státy zavedou účinné mechanismy,
které motivují k oznamování porušení tohoto nařízení příslušným
orgánům.
2.
Mechanismy uvedené v odstavci 1 zahrnují
alespoň:
a)      zvláštní postupy pro přijímání
oznámení o porušení pravidel a jejich prošetřování;
b)      přiměřenou ochranu pro
osoby, které oznámí možné nebo skutečné porušení;
c)      ochranu osobních údajů týkajících se
osoby, která oznámí potenciální nebo skutečné porušení, i obviněné
osoby v souladu se zásadami stanovenými ve směrnici 95/46/ES;
d)      vhodný postup k zajištění práva
obviněné osoby na obhajobu a vlastní vyjádření před
přijetím konečného rozhodnutí, které se dané osoby týká, a práva
využít účinné prostředky nápravy před soudem proti jakémukoliv
rozhodnutí nebo opatření, které se dané osoby týká.
Hlava VI
Akty v přenesené pravomoci, přechodná ustanovení, změny
směrnice 98/26/ES a závěrečná ustanovení
Článek 63
Přenesení pravomocí
Komise je zmocněna k přijímání aktů v
přenesené pravomoci v souladu s článkem 64 ohledně čl. 2
odst. 2, čl. 22 odst. 6, čl. 23 odst. 1, čl. 23 odst. 4,
čl. 30 odst. 1, čl. 30 odst. 3, čl. 37 odst. 1, čl. 50
odst. 1, čl. 50 odst. 2, čl. 50 odst. 3, čl. 51 odst. 2 a
čl. 51 odst. 3.
Článek 64
Výkon přenesené pravomoci
1.
Pravomoc přijímat akty v přenesené
pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v tomto
článku.
2.
Přenesení pravomocí uvedené
v článku 63 je svěřeno Komisi na dobu neurčitou
ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
3.
Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení
pravomoci uvedené v článku 63 kdykoli zrušit. Rozhodnutím
o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže
určených. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po
zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k
pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se
platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4.
Přijetí aktu v přenesené pravomoci
Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu
a Radě.
5.
Akt v přenesené pravomoci přijatý podle
článku 63 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský
parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců
ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada
před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky
nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato
lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 65
Prováděcí pravomoci
Komise je zmocněna k přijímání
prováděcích aktů podle čl. 23 odst. 6 a čl. 52 odst. 2
třetího pododstavce. Tyto prováděcí akty se přijímají
v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 66 odst. 2.
Článek 66
Postup projednávání ve výboru
1.
Komisi je nápomocen Evropský výbor pro cenné papíry
zřízený rozhodnutím Komise 2001/528/ES[25].
Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2.
Pokud Komise vykonává prováděcí pravomoci
svěřené jí tímto nařízením, použije se článek 5
nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 67
Přechodná ustanovení
1.
Instituce, které byly oznámeny Evropskému orgánu
pro cenné papíry a trhy jako centrální depozitáře za podmínek stanovených
v čl. 19 odst. 4, požádají o všechna povolení nezbytná pro účely tohoto
nařízení do dvou let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
2.
Do dvou let ode dne vstupu tohoto nařízení v
platnost požádá centrální depozitář usazený ve třetí zemi buď o
povolení od příslušného orgánu členského státu, v němž poskytuje
své služby, jestliže má v úmyslu poskytovat služby na základě článku
14, nebo o uznání od Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy, jestliže má v
úmyslu poskytovat služby na základě článku 23.
3.
Pokud ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost
centrální depozitář usazený ve třetí zemi již poskytuje služby v
členském státě v souladu s vnitrostátním právem tohoto členského
státu, je mu povoleno pokračovat v poskytování služeb, dokud mu není
uděleno nebo zamítnuto povolení uvedené v článku 14 nebo uznání
uvedené v článku 23.
4.
Propojení mezi centrálním depozitářem usazeným
ve třetí zemi a centrálními depozitáři povolenými v členských
státech se připouští do doby, dokud není uděleno nebo zamítnuto
povolení uvedené v článku 14 nebo uznání uvedené v článku 23.
Článek 68
Změna směrnice 98/26/ES
1.
V čl. 2 písm. a) prvním pododstavci
směrnice 98/26/ES se třetí odrážka nahrazuje tímto:
„-       označená za systém, aniž jsou
dotčeny jiné obecně použitelné přísnější podmínky stanovené
vnitrostátním právem, a oznámená Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy
členským státem, jehož právem se dohoda řídí, poté, co se
členský stát ujistí o přiměřenosti pravidel systému.“
2.
Do šesti měsíců po vstupu tohoto
nařízení v platnost členské státy přijmou, zveřejní a
sdělí Komisi opatření nezbytná pro dosažení souladu s ustanoveními
odstavce 1.
Článek 69
Zprávy a posouzení
1.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy ve
spolupráci s Evropským orgánem pro bankovnictví a orgány uvedenými v
článcích 9 a 11 předloží Komisi roční zprávy, v nichž posoudí
tendence, potenciální rizika a slabá místa a v případě potřeby
doporučí preventivní nebo nápravná opatření pro trhy se službami, na
něž se vztahuje toto nařízení. Zpráva obsahuje alespoň:
a)      posouzení efektivnosti vypořádání
domácích a přeshraničních operací za jednotlivé členské státy na
základě počtu a objemu selhání vypořádání, objemu sankcí
uvedených v čl. 7 odst. 4, počtu a objemu náhradních koupí uvedených
v čl. 7 odst. 4 a jiných vhodných kritérií;
b)      posouzení se stanovením rozsahu
vypořádání, které neprobíhá ve vypořádacích systémech provozovaných
centrálními depozitáři, na základě počtu a objemu obchodů a
jiných vhodných kritérií;
c)      posouzení přeshraničního
poskytování služeb, na něž se vztahuje toto nařízení, na základě
počtu a druhů propojení centrálních depozitářů, počtu
zahraničních účastníků vypořádacích systémů
provozovaných centrálními depozitáři, počtu a objemu obchodů, na
nichž se podílejí tito účastníci, počtu zahraničních emitentů
evidujících cenné papíry v centrálním depozitáři podle článku 47 a
jiných vhodných kritérií.
2.
Zprávy uvedené v odstavci 1 pokrývají vždy
kalendářní rok a jsou předkládány Komisi před 30. dubnem
následujícího kalendářního roku.
Článek 70
Vstup
v platnost a použitelnost
1.
Toto nařízení vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2.
Článek 5 se použije ode dne
1. ledna 2015.
3.
Čl. 3 odst. 1 se použije ode dne
1. ledna 2020.
Toto
nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech
členských státech.
V Bruselu dne 7.3.2012.
Za Evropský parlament                                                                Za
Radu
předseda / předsedkyně                                                                 předseda
/ předsedkyně

PŘÍLOHA
Seznam
služeb
Oddíl
A
Základní služby centrálního depozitáře
1.
Prvotní zaevidování cenných papírů v
knihovacím systému („služba registrace“);
2.
Vedení účtů cenných papírů na
nejvyšší úrovni („služba centrální evidence“);
3.
Provozování vypořádacího systému („služba
vypořádání“)
Oddíl
B
Nebankovní doplňkové služby centrálního depozitáře
Služby poskytované centrálními depozitáři
na podporu bezpečnosti, efektivnosti a transparentnosti trhů s cennými
papíry, mezi něž patří:
1.
Služby související s vypořádáním,
například:
a)      organizování mechanismu pro
půjčky cenných papírů jako prostředník mezi účastníky
vypořádacího systému;
b)      poskytování služeb správy zajištění
jako prostředník pro účastníky vypořádacího systému;
c)      párování příkazů k
vypořádání, směrování příkazů, potvrzování obchodů,
ověřování obchodů.
2.
Služby související s registrací a centrální
evidencí, například:
a)      služby týkající se seznamů
akcionářů/podílníků;
b)      spouštění zpracování úkonů
souvisejících s výkonem práv ve společnostech, včetně
služeb v oblasti daní, valných hromad a poskytování informací;
c)      služby pro nové emise včetně
přidělování kódů ISIN a podobných kódů a jejich správy;
d)      směrování a zpracování
příkazů, výběr a zpracování poplatků a související podávání
zpráv.
3.
Vedení účtů cenných papírů v
souvislosti s vypořádáním, správou zajištění a jinými
doplňkovými službami.
4.
Jakékoli jiné služby, například:
a)      poskytování všeobecných služeb správy
zajištění jako prostředník;
b)      zajišťování výkaznictví pro
účely regulace;
c)      poskytování údajů a statistik
institucím pro průzkum trhu/statistickým úřadům;
d)      poskytování služeb IT.
Sekce
C
Bankovní doplňkové služby
1.
Bankovní služby účastníkům
vypořádacího systému související s vypořádáním, například:
a)      vedení peněžních účtů;
b)      přijímání hotovostních vkladů;
c)      poskytování hotovostních úvěrů;
d)      půjčky cenných papírů.
2.
Bankovní služby související s jinými základními
nebo doplňkovými službami uvedenými v oddílech A a B, například:
a)      vedení peněžních účtů pro
vypořádání a přijímání hotovostních vkladů od majitelů
účtů cenných papírů;
b)      půjčky
cenných papírů majitelům účtů cenných papírů;
c)      bankovní služby usnadňující
zpracování úkonů souvisejících s výkonem práv ve společnostech,
například:
–
i) převody plateb investorům a vyplácení
splatných cenných papírů;
–
ii)            převody splatných daní za
investory.
PŘÍLOHA
LEGISLATIVNÍ
FINANČNÍ VÝKAZ
1.           RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU
              1.1.    Název návrhu/podnětu
              1.2.    Příslušné
oblasti politik podle členění ABM/ABB
              1.3.    Povaha
návrhu/podnětu
              1.4.    Cíle

              1.5.    Odůvodnění
návrhu/podnětu
              1.6.    Doba
trvání akce a finanční dopad
              1.7.    Předpokládaný
způsob řízení
2.           SPRÁVNÍ OPATŘENÍ
              2.1.    Pravidla
pro sledování a podávání zpráv
              2.2.    Systém
řízení a kontroly
              2.3.    Opatření
k zamezení podvodů a nesrovnalostí
3.           ODHADOVANÝ FINANČNÍ DOPAD
NÁVRHU/PODNĚTU
              3.1.    Okruhy
víceletého finančního rámce a dotčené výdajové rozpočtové linie
              3.2.    Odhadovaný
dopad na výdaje
              3.2.1. Odhadovaný souhrnný
dopad na výdaje
              3.2.2. Odhadovaný dopad na
operační prostředky
              3.2.3. Odhadovaný dopad na
prostředky správní povahy
              3.2.4. Soulad se stávajícím
víceletým finančním rámcem
              3.2.5. Příspěvky
třetích stran
              3.3.    Odhadovaný dopad na
příjmy
LEGISLATIVNÍ
FINANČNÍ VÝKAZ

1.
RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU
1.1.
Název návrhu/podnětu

Nařízení
Evropského parlamentu a Rady o zlepšení vypořádání obchodů s cennými
papíry v Evropské unii a centrálních depozitářích cenných papírů a o
změně směrnice 98/26/ES

1.2.
Příslušné oblasti politik podle
členění ABM/ABB[26]

Vnitřní
trh – finanční trhy

1.3.
Povaha návrhu/podnětu

ý Návrh/podnět
se týká nové akce
¨ Návrh/podnět se
týká nové akce následující po pilotním projektu / přípravné akci[27]
¨ Návrh/podnět se týká prodloužení
stávající akce
¨ Návrh/podnět se
týká akce přesměrované na jinou akci

1.4.
Cíle
1.4.1.
Víceleté strategické cíle Komise sledované
návrhem/podnětem

Zvýšit
bezpečnost a efektivnost finančních trhů; posílit vnitřní
trh s finančními službami

1.4.2.
Specifické cíle a příslušné aktivity ABM/ABB

 Specifické cíle: Na základě výše uvedených obecných cílů jsou stanoveny tyto specifické cíle: ·      zvýšit bezpečnost přeshraničního vypořádání ·      zvýšit efektivnost přeshraničního vypořádání ·      zajistit rovné podmínky pro poskytování služeb centrálních depozitářů

1.4.3.
Očekávané výsledky a dopady

Upřesněte
účinky, které by návrh/podnět měl mít na příjemce / cílové
skupiny.
 Návrh se zaměřuje na: ·      zvýšení bezpečnosti a efektivity vypořádání harmonizací vypořádacích lhůt a zajištěním, aby velká většina převoditelných cenných papírů byla vydávána v zaknihované podobě ·      zlepšení disciplíny při vypořádání vytvořením vhodného a harmonizovaného rámce pro prevenci a řešení selhání vypořádání ·      vhodnou regulaci všech centrálních depozitářů působících v EU ·      zajištění jednotnosti požadavků na centrální depozitáře a koordinace dohledu ze strany vnitrostátních regulačních orgánů ·      snížení nákladů investorů na přeshraniční vypořádání ·      poskytnutí větší možnosti volby pro emitenty i investory rozšířením přístupu k centrálním depozitářům ·      zlepšení rovných podmínek pro konkurenci v oblasti služeb centrálních depozitářů, což může vést ke zvýšení kvality a snížení poplatků za služby centrálních depozitářů pro emitenty a investory

1.4.4.
Ukazatele výsledků a dopadů

Upřesněte
ukazatele, podle kterých je možno uskutečňování návrhu/podnětu
sledovat.
 ·      Zpráva hodnotící efektivnost vypořádání na každém trhu EU. Ukazatele by mohly zahrnovat počet selhání vypořádání a objem dotčených obchodů (v členění na domácí a přeshraniční obchody), objem sankcí pro centrální depozitáře, počet případů náhradní koupě a počet případů pozastavení členství v důsledku soustavného selhávání při vypořádání. ·      Zpráva měřící objem stížností účastníků trhu na společnosti, jejímž účelem je posoudit, zda harmonizace vypořádacích lhůt vedla ke zvýšení efektivity úkonů souvisejících s výkonem práv ve společnostech. ·      Zpráva měřící internalizaci vypořádání uschovateli mimo vypořádací systémy provozované centrálními depozitáři. Tyto informace jsou důležité z hlediska systémového rizika a pomáhají posoudit, zda by v tomto ohledu mohl být nezbytný zásah EU. ·      Zpráva posuzující, zda narůstá přeshraniční činnost. Ukazatele by mohly zahrnovat počet propojení centrálních depozitářů, počet zahraničních účastníků centrálních depozitářů, objem obchodů pro zahraniční účastníky a počet emitentů přicházejících k zahraničním centrálním depozitářům. ·      Zpráva analyzující ceny v EU za základní služby centrálních depozitářů, například za vypořádání a úschovu u přeshraničních a tuzemských obchodů. ·      Průzkum mezi centrálními depozitáři, emitenty a dalšími subjekty tržní infrastruktury za účelem posouzení, do jaké míry přijatá opatření odstranila překážky přístupu, nebo zda překážky (praktické nebo právní povahy) stále přetrvávají.

1.5.
Odůvodnění návrhu/podnětu
1.5.1.
Potřeby, které mají být uspokojeny v
krátkodobém nebo dlouhodobém horizontu

 Uplatňování nařízení v členských státech by mělo mít tyto výsledky: ·      vypořádací lhůty by byly sladěny ·      velká většina převoditelných cenných papírů by byla vydávána v zaknihované podobě ·      disciplína při vypořádání by se zvýšila vytvořením vhodného a harmonizovaného rámce pro prevenci a řešení selhání vypořádání ·      všechny depozitáře působící v EU by byly vhodným způsobem regulovány na základě stejného souboru požadavků ·      udělování povolení a dohled nad centrálními depozitáři by byly sladěny a zlepšila by se koordinace mezi vnitrostátními regulačními orgány ·      přístup (emitentů, jiných centrálních depozitářů a dalších subjektů tržní infrastruktury) k centrálním depozitářům a přístup centrálních depozitářů (k jiným centrálním depozitářům a dalším subjektům tržní infrastruktury) by se zvýšil a podmínky přístupu by byly sladěny

1.5.2.
Přidaná hodnota ze zapojení EU

 ·      Finanční trhy jsou ze své podstaty přeshraniční povahy a to se stále více projevuje ve skutečnosti. Z tohoto důvodu by účinnost nápravných opatření prováděných autonomně a nekoordinovaně jednotlivými členskými státy pravděpodobně byla v přeshraničním kontextu velmi nízká. ·      Systémová povaha centrálních depozitářů a jejich rostoucí propojení v Evropě vyžaduje koordinovaný přístup. ·      Související aspekty jsou upraveny ve stávajících acquis communautaire, zejména ve směrnici o dohodách o finančním zajištění, směrnici o neodvolatelnosti zúčtování, směrnici o trzích finančních nástrojů (MiFID), směrnici o kapitálových požadavcích, jakož i v možné budoucí směrnici o právu cenných papírů. Jakýkoli nový návrh by musel být v naprostém souladu s těmito opatřeními EU. Toho lze nejlépe dosáhnout společným úsilím.

1.5.3.
Závěry vyvozené z podobných zkušeností v
minulosti

Centrální
depozitáře jsou instituce důležité pro finanční trhy, neboť
zajišťují evidenci a úschovu cenných papírů a provozují systémy,
kterými se zabezpečuje vypořádání obchodů s cennými papíry, což
znamená faktické dodání cenných papírů proti penězům. Vedle
obchodních systémů, centrálních protistran a registrů obchodních
údajů jsou centrální depozitáře důležitými subjekty
infrastruktury finančního trhu. Obchodní systémy jsou regulovány
směrnicí o trzích finančních nástrojů (MiFID) a ústřední
protistrany a registry obchodních údajů budou také regulovány na úrovni
EU, jakmile bude návrh nařízení o derivátových transakcích,
ústředních protistranách a registrech obchodních údajů schválen
Evropským parlamentem a Radou a vstoupí v platnost. Směrnice MiFID se
používá od listopadu 2007 a vedla k větší konkurenci mezi systémy pro
obchodování s finančními nástroji a k většímu výběru pro
investory z hlediska poskytovatelů služeb a dostupných finančních
nástrojů.

1.5.4.
Provázanost a možná synergie s dalšími relevantními
nástroji

Některé
otázky již řeší stávající právní předpisy Unie. Například
vypořádací systémy jsou již definovány ve směrnici 98/26/ES o
neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech
vypořádání obchodů s cennými papíry[28]
a směrnice 2004/39/ES (MiFID) stanoví určitá pravidla přístupu
účastníků trhu k vypořádacímu systému podle své volby. Další
otázky jsou zahrnuty do návrhů Komise. Například návrh Komise
týkající se krátkého prodeje a některých aspektů swapů
úvěrového selhání se zabývá rovněž disciplínou při
vypořádání obchodů s některými kategoriemi finančních
nástrojů a návrh Komise týkající se derivátových transakcí,
ústředních protistran a registrů obchodních údajů stanoví
pravidla pro clearing, což je proces úzce související s vypořádáním.
Navrhované nařízení je s těmito dokumenty Unie v souladu.

1.6.
Doba trvání akce a finanční dopad

¨ Časově omezený návrh/podnět
–
¨  Návrh/podnět s platností od [DD/MM]RRRR do [DD/MM]RRRR
–
¨  Finanční dopad od RRRR do RRRR
ý Časově neomezený návrh/podnět
–
Provádění s obdobím rozběhu od roku 2013
do roku 2015,
–
poté plné fungování.

1.7.
Předpokládaný způsob řízení[29]

¨ Přímé centralizované řízení Komisí
¨ Nepřímé centralizované řízení, při kterém jsou úkoly plnění rozpočtu
svěřeny:
–
¨  výkonným agenturám
–
ý  subjektům zřízeným Společenstvími[30]
–
¨  vnitrostátním veřejnoprávním subjektům / subjektům
pověřeným výkonem veřejné služby
–
¨  osobám pověřeným prováděním zvláštních opatření
podle hlavy V Smlouvy o Evropské unii a označeným v příslušném
základním právním aktu ve smyslu článku 49 finančního nařízení
¨ Sdílené řízení
s členskými státy
¨ Decentralizované řízení s třetími zeměmi
¨ Společné řízení s mezinárodními organizacemi (upřesněte)
Pokud vyberete více
způsobů řízení, upřesněte je v části „Poznámky“.
Poznámky
-

2.
SPRÁVNÍ OPATŘENÍ
2.1.
Pravidla pro sledování a podávání zpráv

Upřesněte
četnost a podmínky.
Článek
81 návrhu nařízení o zřízení Evropského orgánu pro cenné papíry a
trhy stanoví, že do tří let od skutečného zahájení provozu tohoto
orgánu musí být vyhodnoceny zkušenosti získané z jeho fungování. Za tím
účelem zveřejní Komise souhrnnou zprávu a předloží ji Evropskému
parlamentu a Radě.

2.2.
Systém řízení a kontroly
2.2.1.
Zjištěná rizika

 V rámci návrhu na reformu systému finančního dohledu v EU bylo vypracováno posouzení dopadů jako průvodní dokument k návrhům nařízení o zřízení Evropského orgánu pro bankovnictví, Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy. Na základě tohoto předloženého návrhu se počítá se zavedením dodatečného zdroje pro Evropský orgán pro cenné papíry a trhy, aby tento orgán mohl uplatňovat své pravomoci a především naplnit svou úlohu při: ·      harmonizaci a zkvalitnění režimu pro disciplínu při vypořádání tím, že zajistí sladění monitorování a oznamování případů selhání vypořádání a vypracuje normy pro opatření k prevenci a řešení selhání vypořádání ·      harmonizaci a koordinaci pravidel pro centrální depozitáře tím, že vypracuje normy ·      posílení a zajištění jednotného uplatňování vnitrostátních regulačních pravomocí tím, že vydá pokyny pro spolupráci mezi orgány a vypracuje normy, kterými se podrobněji stanoví obsah žádosti o povolení a informace, které mají být poskytnuty příslušným orgánům a které si mají orgány vzájemně sdělovat pro účely dohledu ·      koordinaci a harmonizaci podmínek přístupu uděleného podnikům ze třetích zemí ·      harmonizaci a koordinaci pravidel pro přístup účastníků, emitentů a jiných centrálních depozitářů k centrálním depozitářům a pro přístup mezi centrálními depozitáři a dalšími subjekty tržní infrastruktury Bez uvedeného zdroje by nebylo možné zajistit včasné a účinné plnění úlohy tohoto orgánu.
2.2.2. Předpokládané
metody kontroly
Systémy
řízení a kontroly stanovené v nařízení o Evropském orgánu pro cenné
papíry a trhy se použijí i na jeho úlohu v rámci tohoto návrhu.
O
konečném souboru ukazatelů pro posuzování výsledků Evropského
orgánu pro cenné papíry a trhy rozhodne Komise při realizaci prvního
požadovaného vyhodnocení. Pokud jde o konečné posouzení, budou
kvantitativní ukazatele stejně důležité jako kvalitativní důkazy
shromážděné během konzultací. Hodnocení se bude opakovat každé
tři roky.

2.3.
Opatření k zamezení podvodů a
nesrovnalostí

Upřesněte
stávající či předpokládaná preventivní a ochranná opatření.
Pro
účely boje proti podvodům, korupci a jiné protiprávní činnosti
se na Evropský orgán pro cenné papíry a trhy bez jakéhokoli omezení
uplatňují ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování
prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF).
Evropský
orgán pro cenné papíry a trhy přistoupí k interinstitucionální dohodě
uzavřené dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou
Evropské unie a Komisí Evropských společenství o interním vyšetřování
prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům a
neprodleně přijme odpovídající ustanovení platná pro všechny své
pracovníky.
Rozhodnutí
o financování a z nich plynoucí dohody a prováděcí nástroje
výslovně stanoví, že Účetní dvůr a Evropský úřad pro
boj proti podvodům mohou v případě potřeby
provádět šetření na místě u příjemců finančních
prostředků poskytovaných Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy
a u zaměstnanců odpovědných za jejich
přidělování.

3.
ODHADOVANÝ FINANČNÍ DOPAD NÁVRHU/PODNĚTU
3.1.
Okruhy víceletého finančního rámce a
dotčené výdajové rozpočtové linie

·      Stávající výdajové rozpočtové linie
V pořadí okruhů víceletého finančního rámce
a rozpočtových linií.
 Okruh víceletého finančního rámce || Rozpočtová linie || Druh výdaje || Příspěvek
 číslo [název… … … … … … … … … … … …] || RP/NRP ([31]) || zemí ESVO[32] || kandidátských zemí[33] || třetích zemí || ve smyslu čl. 18 odst. 1 písm. aa) finančního nařízení
   || 12.0404.01 [ESMA – dotace podle hlav 1 a 2 (Lidské zdroje a správní výdaje)] || RP || ANO || NE || NE || NE
·      Nové rozpočtové linie, jejichž vytvoření se požaduje
V pořadí okruhů víceletého finančního rámce
a rozpočtových linií.
-

3.2.
Odhadovaný dopad na výdaje
3.2.1.
Odhadovaný souhrnný dopad na výdaje

v milionech EUR (zaokrouhleno na 3 desetinná místa)
 Okruh víceletého finančního rámce || 1A || Konkurenceschopnost pro růst a zaměstnanost
 GŘ: MARKT ||   ||   || Rok 2013[34] || Rok 2014 || Rok 2015 ||   ||   || CELKEM
  Operační prostředky ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 12.0404.01 || Závazky || (1) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Platby || (2) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Prostředky správní povahy financované  z rámce na zvláštní programy[35] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Číslo rozpočtové linie ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 CELKEM prostředky pro GŘ MARKT || Závazky || =1+1a +3 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Platby || =2+2a+3 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
  Operační prostředky CELKEM || Závazky || (4) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Platby || (5) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
  Prostředky správní povahy financované z rámce na zvláštní programy CELKEM || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 CELKEM prostředky z OKRUHU 1A víceletého finančního rámce || Závazky || =4+ 6 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Platby || =5+ 6 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
Poznámky:
Výše uvedené operační prostředky se
týkají specifických úkolů přidělených podle tohoto návrhu
Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA):
1) Úkoly týkající se disciplíny při
vypořádání (dvě regulační normy, jedny pokyny a úkoly spojené s
evidencí)
Cílem těchto opatření je zavést
důsledné monitorování a oznamování případů selhání
vypořádání a snížit jejich počet pomocí přísných preventivních a
sankčních opatření.
ESMA bude muset vypracovat návrhy dvou
regulačních technických norem týkajících se opatření k prevenci
selhání vypořádání, monitorovacích nástrojů pro zjišťování
pravděpodobného selhání, opatření k jejich řešení a podrobných
charakteristik systému monitorování a oznamování případů selhání.
ESMA bude muset rovněž vydat pokyny pro
orgány k zajištění jednotného, účinného a efektivního
uplatňování opatření k prevenci a řešení selhání
vypořádání.
ESMA bude také shromažďovat příslušné
údaje o selhání vypořádání od příslušných orgánů.
2) Úkoly týkající se povolování centrálních
depozitářů a dohledu nad nimi (tři regulační normy,
čtyři prováděcí normy, jedny pokyny, úkoly spojené s evidencí a
stálé úkoly)
Cílem těchto opatření je zavést
jednotný rámec pro povolování centrálních depozitářů a dohled nad
nimi a prohloubit spolupráci mezi orgány. To by mělo mimo jiné omezit regulační
zátěž pro centrální depozitáře při přeshraničních
operacích.
ESMA bude muset vypracovat návrhy tří
regulačních technických norem a čtyř prováděcích
technických norem týkajících se obsahu žádostí o povolení, informací
poskytovaných centrálními depozitáři příslušným orgánům,
informací vzájemně sdělovaných mezi orgány pro účely dohledu a
spolupráce mezi domovskými a hostitelskými orgány.
ESMA bude muset vypracovat návrh pokynů za
účelem jednotné, účinné a efektivní spolupráce mezi orgány při
různých posuzováních nutných pro uplatňování tohoto nařízení.
ESMA bude muset vést podrobný rejstřík s
údaji o činnosti centrálních depozitářů v Unii, do něhož se
bude zapisovat název povoleného centrálního depozitáře a jím provozovaných
vypořádacích systémů, poskytované služby, odpovědné orgány,
centrální depozitáře ze třetích zemí atd.
ESMA bude hrát významnou úlohu ve vztahu k
centrálním depozitářům ze zemí mimo EU, které zamýšlejí v Unii
zřídit pobočku nebo poskytovat služby bez zřízení pobočky
nebo zřídit propojení s centrálním depozitářem v Unii. ESMA bude
muset především posoudit, zda takový centrální depozitář podléhá
účinnému povolování a dohledu ve své domovské zemi, a bude muset
uzavřít dohodu o spolupráci s příslušnými orgány v této zemi.
ESMA bude mít také řadu dalších stálých
úkolů, například zasahovat v případě neshody mezi
domovskými a hostitelskými orgány a přijímat informace v případě
naléhavých situací.
3) Úkoly týkající se požadavků na
centrální depozitáře (osm regulačních norem, dvě prováděcí
normy, jedny pokyny, stálé úkoly)
Cílem těchto opatření je zavést
sladěné požadavky na centrální depozitáře, pokud jde o otázky jejich
organizace, správy a řízení, pravidla chování, služby a obezřetnostní
rámec. To by mělo vést k bezpečnějšímu prostředí pro poskytování
služeb centrálních depozitářů a dále snížit regulační zátěž
pro centrální depozitáře při přeshraničních operacích.
ESMA bude muset vypracovat návrhy osmi
regulačních technických norem a dvou prováděcích technických norem k
upřesnění určitých podrobností v souvislosti s řadou
regulačních požadavků na centrální depozitáře, zejména pokud jde
o organizační otázky, vedení evidence, přístup účastníků,
sesouhlasení účtů cenných papírů, oddělení účtů
cenných papírů, neodvolatelnost vypořádání, snižování operačního
rizika, kapitálové požadavky a propojení centrálních depozitářů.
ESMA bude muset rovněž vydat pokyny týkající
se pravidel a postupů centrálních depozitářů při
řešení selhání účastníka.
ESMA bude mít rovněž stálé úkoly vyplývající
z jeho pravomoci zasáhnout v případě neshody mezi orgány v otázkách
přístupu účastníků k centrálnímu depozitáři.
4) Úkoly týkající se požadavků na
přístup (tři prováděcí normy, stálé úkoly)
Cílem těchto opatření je zvýšit
efektivnost tím, že emitenti a investoři získají možnost přístupu k
centrálnímu depozitáři podle své volby.
ESMA bude muset vypracovat návrh tří
prováděcích technických norem týkajících se postupu pro přístup
emitentů k centrálním depozitářům, mezi centrálními
depozitáři navzájem a mezi centrálními depozitáři a dalšími subjekty
tržní infrastruktury.
ESMA bude mít také stálé úkoly vyplývající z jeho
pravomoci zasáhnout v případě neshody mezi orgány v otázkách
přístupu.
5) Úkoly týkající se monitorování a vyhodnocení
návrhu (dvě roční zprávy)
ESMA bude muset vypracovat dvě roční
zprávy, přičemž jedna bude posuzovat efektivnost vypořádání na
každém trhu v EU na základě standardizovaných zpráv o selhání
vypořádání od subjektů na trhu a druhá se zaměří na to, zda
se rozvíjí přeshraniční činnost na základě údajů
evidovaných v rejstříku vedeném tímto orgánem.
 Okruh víceletého finančního rámce || 5 || „Správní výdaje“
v milionech EUR (zaokrouhleno na 3 desetinná místa)
   ||   ||   || Rok 2013 || Rok 2014 || Rok 2015 ||   ||   || CELKEM
 GŘ: MARKT ||
  Lidské zdroje || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
  Ostatní správní výdaje || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
 GŘ MARKT CELKEM || Prostředky || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
 CELKEM prostředky z OKRUHU 5 víceletého finančního rámce || (Závazky celkem = platby celkem) || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
v milionech EUR (zaokrouhleno na 3 desetinná místa)
   ||   ||   || Rok 2013[36] || Rok 2014 || Rok 2015 ||   ||   || CELKEM
 CELKEM prostředky z OKRUHU 1 až 5 víceletého finančního rámce || Závazky || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Platby || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093

3.2.2.
Odhadovaný dopad na operační prostředky

–
¨  Návrh/podnět nevyžaduje využití operačních
prostředků
–
ý  Návrh/podnět vyžaduje využití operačních
prostředků, jak je vysvětleno dále:
Specifické cíle návrhu jsou uvedeny v bodu 1.4.2.
Bude jich dosaženo prostřednictvím navrhovaných legislativních
opatření, jež mají být provedena na vnitrostátní úrovni, a
prostřednictvím činnosti Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy.
Jednotlivým operačním cílům není možné přiřadit konkrétní
číselně vyjádřené výsledky, úloha Evropského orgánu pro cenné
papíry a trhy a jeho přínos k dosažení cílů návrhu jsou podrobně
popsány v oddíle 3.2.1.

3.2.3.
Odhadovaný dopad na prostředky správní povahy
3.2.3.1.
Shrnutí

–
ý  Návrh/podnět nevyžaduje využití správních prostředků
–
¨  Návrh/podnět vyžaduje využití správních prostředků,
jak je vysvětleno dále:

3.2.3.2.
 Odhadované potřeby v oblasti lidských
zdrojů

–
ý  Návrh/podnět nevyžaduje využití lidských zdrojů
–
¨  Návrh/podnět vyžaduje využití lidských zdrojů, jak je
vysvětleno dále:
Poznámka:
Návrh nevyžaduje od GŘ MARKT žádné další
lidské ani administrativní zdroje. Pro plnění úkolů spojených s
návrhem budou postačovat zdroje používané v současnosti v souvislosti
se směrnicí 1997/9/ES.

3.2.4.
Soulad se stávajícím víceletým finančním
rámcem

–
¨  Návrh/podnět je v souladu se stávajícím víceletým finančním
rámcem.
–
ý  Návrh/podnět si vyžádá úpravu příslušného okruhu víceletého
finančního rámce.
Návrh stanoví zvláštní úkoly, jejichž prováděním
je pověřen Evropský orgán pro cenné papíry a trhy. To si vyžádá další
zdroje v rámci rozpočtové linie 12.0404.
–
¨  Návrh/podnět vyžaduje použití nástroje pružnosti nebo změnu
víceletého finančního rámce[37].

3.2.5.
Příspěvky třetích stran

–
¨  Návrh/podnět nepočítá se spolufinancováním od třetích
stran.
–
ý  Návrh/podnět počítá se spolufinancováním podle
následujícího odhadu:
prostředky v milionech EUR (zaokrouhleno na 3
desetinná místa)
   || Rok 2013 || Rok 2014 || Rok 2015 ||   ||   || Celkem
 Členské státy prostřednictvím vnitrostátních orgánů dohledu v rámci EU (*) || 0,577 || 0,531 || 0,531 ||   ||   ||   ||   || 1,639
 Spolufinancované prostředky CELKEM || 0,577 || 0,531 || 0,531 ||   ||   ||   ||   || 1,639
* Odhad vychází ze
stávajícího mechanismu financování uvedeného v nařízení o Evropském orgánu
pro cenné papíry a trhy (členské státy 60 %, Společenství
40 %).

3.3.
Odhadovaný dopad na příjmy

–
ý  Návrh/podnět nemá žádný finanční dopad na příjmy.
–
¨  Návrh/podnět má tento finanční dopad:
–
¨         dopad na vlastní zdroje
–
¨         dopad na různé příjmy
Příloha k legislativnímu
finančnímu výkazu k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o
zlepšení vypořádání obchodů s cennými papíry v Evropské unii a
centrálních depozitářích cenných papírů a o změně
směrnice 98/26/ES
Náklady související s úkoly, které má plnit
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy, byly odhadnuty u lidských zdrojů
(hlava 1) v souladu s klasifikací nákladů použitou v návrhu rozpočtu
tohoto orgánu na rok 2012 předloženém Komisi.
Návrh Komise obsahuje ustanovení, aby Evropský
orgán pro cenné papíry a trhy vypracoval 13 regulačních technických norem
a 9 prováděcích technických norem, které by měly zajistit, aby
ustanovení vysoce technické povahy byla v celé EU uplatňována
jednotně. Kromě toho bude muset Evropský orgán pro cenné papíry a
trhy vypracovat troje pokyny, zejména na podporu efektivní a účinné
spolupráce mezi orgány, a dvě roční zprávy o sledování a hodnocení
účinnosti tohoto nařízení, a dále povede rejstřík centrálních
depozitářů a bude mít řadu dalších stálých úkolů.
Pokud jde o načasování, předpokládá
se, že nařízení vstoupí v platnost na počátku roku 2013, a proto jsou
dodatečné zdroje pro Evropský orgán pro cenné papíry a trhy požadovány od
roku 2013. S dodatečnými personálními zdroji se počítá pouze pro
technické normy, pokyny a zprávy, které má orgán vypracovat, u ostatních
stálých úkolů, například u uznávání centrálních depozitářů
ze zemí mimo EU a mediace mezi orgány, se předpokládá, že budou zvládány
se stávajícími personálními kapacitami. Pokud jde o povahu pozic, úspěšné
a včasné odevzdání nových technických norem bude vyžadovat konkrétně
další odborné referenty v oblasti politiky, práva a posuzování dopadů.
Při posouzení dopadu na počet plných
pracovních úvazků, jež jsou zapotřebí k vypracování technických
norem, pokynů a zpráv, se vycházelo z těchto předpokladů:
·      Jeden referent pro oblast politiky vypracuje v průměru
pět technických norem za rok a zároveň může vypracovat
související pokyny nebo zprávy. To znamená, že jsou zapotřebí
čtyři referenti pro oblast politiky.
·      Pro výše uvedené technické normy je zapotřebí jeden referent pro
oblast posuzování dopadů.
·      Pro výše uvedené technické normy a pokyny je zapotřebí jeden
referent pro oblast práva.
To znamená, že od roku 2013 je zapotřebí
dalších šest plných pracovních úvazků.
Předpokládá se, že tyto nové plné
pracovní úvazky budou zachovány i v letech 2014 a 2015, protože normy budou
pravděpodobně dokončeny až v roce 2014 a v roce 2015 budou možná
požadovány změny.
Další předpoklady:
·      na základě rozložení plných pracovních úvazků v návrhu
rozpočtu na rok 2012 se předpokládá, že dodatečných 6 plných
pracovních úvazků budou představovat 4 dočasní zaměstnanci
(74 %), 1 přidělený národní odborník (16 %) a 1 smluvní
zaměstnanec (10 %);
·      průměrné roční mzdové náklady u různých kategorií
zaměstnanců vycházejí z pokynů GŘ BUDG;
·      mzdový koeficient pro Paříž činí 1,27;
·      náklady na vzdělávání se odhadují na 1 000 EUR na pracovníka na
plný pracovní úvazek za rok;
·      předpokládané náklady na služební cesty činí 10 000 EUR,
přičemž odhad vychází z návrhu rozpočtu na rok 2012 pro služební
cesty na daný počet zaměstnanců;
·      předpokládané náklady související s náborem (cestovné, hotel,
lékařská prohlídka, příspěvky na zařízení a jiné
příspěvky, náklady na stěhování atd.) činí 12 700 EUR,
přičemž odhad vychází z návrhu rozpočtu na rok 2012 pro nábor
daného počtu nových zaměstnanců.
Způsob výpočtu zvýšení požadovaného
rozpočtu na příští tři roky je uveden podrobněji v níže
uvedené tabulce. Ve výpočtu se odráží skutečnost, že z rozpočtu
Společenství se financuje 40 % nákladů.
 Druh nákladů || Výpočet || Částka (v tisících)
   ||   || 2013 || 2014 || 2015 || Celkem
   ||   ||   ||   ||   ||
 Hlava 1: Náklady na lidské zdroje ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||
 11 Platy a příspěvky ||   ||   ||   ||   ||
 - z toho dočasní zaměstnanci || =4*127*1,27 || 645 || 645 || 645 || 1,935
 - z toho vyslaní národní odborníci || =1*73*1,27 || 93 || 93 || 93 || 278
 - z toho smluvní zaměstnanci || =1*64*1,27 || 81 || 81 || 81 || 244
   ||   ||   ||   ||   ||
 12 Náklady spojené s náborem || =6*12,7 || 76 ||   ||   || 76
   ||   ||   ||   ||   ||
 13 Náklady na služební cesty || =6*10 || 60 || 60 || 60 || 180
   ||   ||   ||   ||   ||
 15 Odborné vzdělávání || =6*1 || 6 || 6 || 6 || 18
   ||   ||   ||   ||   ||
 Celkem hlava 1: Náklady na lidské zdroje ||   || 961 || 885 || 885 || 2,732
   ||   ||   ||   ||   ||
 - z toho příspěvek Společenství (40 %) ||   || 385 || 354 || 354 || 1,093
 - z toho příspěvek členských států (60 %) ||   || 577 || 531 || 531 || 1,639
V následující tabulce je uveden navrhovaný
plán pracovního zařazení daných čtyř dočasných
zaměstnanců:
 Funkční skupina a platová třída || Dočasná místa
   ||
 AD 8 || 1
 AD 7 || 1
 AD 6 || 1
 AD 5 || 1
   ||
 Celkem AD || 4
[1]               Úř. věst. L 60, 11.6.1998, s. 45.
[2]               Úř. věst. L 145, 30.4.2004, s. 1.
[3]               Úř. věst. L 166, 11.6.1998, s. 45.
[4]               Úř. věst. L 177, 30.6.2006, s. 1.
[5]               KOM(2010) 716, 8.12.2010.
[6]               Úř. věst. C , , s. .
[7]               Úř. věst. C , , s. .
[8]               Úř. věst. L 166,
11.6.1998, s. 45.
[9]               FSB „Reducing the moral hazard posed by systemically
important financial institutions“ (Omezení morálního hazardu, který
představují systémově důležité finanční instituce), 20.
října 2010.
[10]             Závěry z 2911. zasedání Rady ECOFIN dne 2. prosince
2008.
[11]             Úř. věst. L 275, 25.10.2003,
s. 32.
[12]             Úř. věst. L 145, 30.4.2004,
s. 1.
[13]             Úř. věst. L 168, 27.6.2002,
s. 43.
[14]             Úř. věst. L 222, 14.8.1978, s. 11.
[15]             Úř. věst. L 193, 18.7.1983,
s. 1.
[16]             Úř. věst. L 177, 30.6.2006,
s. 1.
[17]             „Evropský kodex chování v oblasti clearingu a
vypořádání“ podepsaný Federací evropských burz cenných papírů (FESE),
Evropským sdružením clearingových center (EACH) a Evropským sdružením
centrálních depozitářů cenných papírů (ECSDA) dne 7. listopadu
2006.
[18]             Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.
[19]             Úř. věst. L 8, 12.1.2001,
s. 1.
[20]             Úř. věst. L 331, 15.12.2010,
s. 84.
[21]             Úř. věst. L 331, 15.12.2010,
s. 12.
[22]             Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13.
[23]             Úř. věst. L 331, 15.12.2010,
s. 120.
[24]             Úř. věst. L 177, 4.7.2008,
s. 6.
[25]             Úř. věst. L 191, 13.7.2001,
s. 45.
[26]             ABM: řízení podle činností (Activity-Based
Management) – ABB: sestavování rozpočtu podle činností
(Activity-Based Budgeting).
[27]             Uvedené v čl. 49 odst. 6 písm. a) nebo b)
finančního nařízení.
[28]             Úř. věst. L 166, 11.6.1998, s. 45.
[29]             Vysvětlení způsobů řízení spolu s
odkazem na finanční nařízení jsou k dispozici na stránkách BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.
[30]             Uvedené v článku 185 finančního nařízení.
[31]             RP = rozlišené prostředky / NRP = nerozlišené
prostředky.
[32]             ESVO: Evropské sdružení volného obchodu.
[33]             Kandidátské země a případně potenciální
kandidátské země západního Balkánu.
[34]             Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět
začíná provádět.
[35]             Technická a/nebo administrativní pomoc a výdaje na podporu
provádění programů a/nebo akcí EU (bývalé linie „BA“), nepřímý
výzkum, přímý výzkum.
[36]             Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět
začíná provádět.
[37]             Viz body 19 a 24 interinstitucionální dohody.