				|

		52014PC0544

			Návrh ROZHODNUTÍ RADY o zaujetí stanoviska, které má být jménem Evropské unie přijato na jedenáctém zasedání konference smluvních stran a které se týká návrhů změn příloh Úmluvy o ochraně stěhovavých druhů volně žijících živočichů předložených různými stranami úmluvy /* COM/2014/0544 final - 2014/0252 (NLE) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1. Cílem Úmluvy o ochraně
stěhovavých druhů volně žijících živočichů
(rovněž známá jako úmluva CMS nebo Bonnská úmluva) je zachovat suchozemské
a mořské stěhovavé druhy živočichů a stěhovavé druhy
ptáků v celém areálu jejich rozšíření. Jde o mezivládní smlouvu
uzavřenou pod záštitou Programu OSN pro životní prostředí, který se
zabývá ochranou volně žijících živočichů a přírodních
stanovišť v celosvětovém měřítku. Evropská unie je stranou
Úmluvy o ochraně stěhovavých druhů volně žijících živočichů
od 1. listopadu 1983[1].
2. Stěhovavé druhy volně žijících
živočichů, které jsou chráněny, jsou uvedeny v přílohách I
(ohrožené druhy) a II (druhy, jež mají být předmětem dohod) úmluvy.
Článek III úmluvy stanoví, že příloha I obsahuje seznam stěhovavých
druhů, které jsou ohroženy, a že strany, které jsou areálovými státy
dotčených druhů, usilují o to, aby přijaly různá
opatření pro zachování zdrojů, a zakážou lov zvířat
patřících k těmto druhům. Článek IV úmluvy stanoví, že
příloha II obsahuje seznam stěhovavých druhů, jejichž stav
z hlediska ochrany je nepříznivý a pro jejichž zachování a
hospodaření s nimi se vyžadují mezinárodní dohody, a také druhů,
jejichž stav z hlediska ochrany by mohl významně těžit z
mezinárodní spolupráce, jíž by mohlo být dosaženo pomocí mezinárodní dohody.
3. Konference smluvních stran je rozhodovacím
orgánem úmluvy, jenž má pravomoc posuzovat stav stěhovavých druhů
z hlediska jejich ochrany a následně měnit přílohy I a II
úmluvy.
4. V souladu s článkem XI úmluvy
může návrhy na změnu učinit jakákoliv strana. Změna
příloh vstupuje v platnost pro všechny strany devadesát dnů po
zasedání konference smluvních stran, na němž je přijata, vyjma stran,
které uplatní výhradu.
5. Jedenácté zasedání konference smluvních
stran úmluvy se bude konat v Quitu (Ekvádor) ve dnech 4. až 9. listopadu 2014.
V rámci tohoto zasedání Unie navrhla změnit přílohu I úmluvy za
účelem doplnění středomořské subpopulace druhu Ziphius
cavirostris a druhu ptáků Coracias garrulus a přílohu II
úmluvy za účelem doplnění tří druhů liškouna, a to Alopias
superciliosus, Alopias vulpinus a Alopias pelagicus.
6. Ostatní strany úmluvy předložily
návrhy na změnu příloh I a II úmluvy s ohledem na druhy Ursus
maritimus, všechny poddruhy Panthera leo, Kobus kob, Eudorcas rufifrons,
Otis tarda, Calidris pusilla, calidris tenuirostris, Cardellina
canadiensis, Carcharhinus falciformis, Sphyrna lewini, Sphyrna mokarran,
Anoxypristis cuspidate, Pristis clavata, Pristis pectinata, Pristis zijsron,
Pristis pristis, Mobula mobular, Mobula japonica, Mobula thurstoni,
Mobula tarapacana, Mobula eregoodootenkee, Mobula kuhlii, Mobula hypostoma,
Mobula rochebrunei a Mobula munkiana, Manta alfredi a Anguilla
Anguilla.
7. Unie by měla podpořit všechny
návrhy, protože jsou vědecky podložené a jsou v souladu
s právními předpisy Unie a s jejím závazkem k mezinárodní
spolupráci v rámci ochrany biologické rozmanitosti. Doplnění uvedených
druhů do přílohy I nebo II úmluvy tak, jak je navrhováno,
by nevyžadovalo žádnou změnu práva Unie.
8. Je proto nezbytné, aby Rada přijala
rozhodnutí s cílem zaujmout stanovisko, které má být jménem Unie přijato
na jedenáctém zasedání konference smluvních stran s ohledem na návrhy na
změnu.
2014/0252 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTÍ RADY
o zaujetí stanoviska, které má být jménem
Evropské unie přijato na jedenáctém zasedání konference smluvních stran a
které se týká návrhů změn příloh Úmluvy o ochraně
stěhovavých druhů volně žijících živočichů
předložených různými stranami úmluvy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218
odst. 9 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       V souladu s rozhodnutím Rady
82/461/EHS ze dne 24. června 1982[2]
je Unie smluvní stranou Úmluvy o ochraně stěhovavých druhů
volně žijících živočichů (dále jen „úmluva“). Konference
smluvních stran je rozhodovacím orgánem úmluvy, jenž má mimo jiné pravomoc
posuzovat stav stěhovavých druhů z hlediska jejich ochrany a
následně měnit přílohy I a II úmluvy, jež obsahují seznam
chráněných druhů.
(2)       V souladu
s článkem XI úmluvy vstupuje změna příloh v platnost
pro všechny strany devadesát dnů po zasedání konference smluvních stran,
na němž je přijata, vyjma stran, které uplatní výhradu.
(3)       Jedenácté zasedání konference
smluvních stran úmluvy se koná v Quitu (Ekvádor) ve dnech 4. až 9. listopadu
2014.
(4)       V rámci příprav
na toto zasedání Unie předložila sekretariátu úmluvy návrh
na změnu přílohy I úmluvy s cílem zařadit druh Coracias
garrulus a středomořskou subpopulaci druhu Ziphius
cavirostris a na změnu přílohy II úmluvy s cílem
zařadit druhy Alopias superciliosus, Alopias vulpinus a Alopias
pelagicus[3].
(5)       Ostatní strany úmluvy
rovněž předložily návrhy na změnu příloh I a II úmluvy.
(6)       Unie by všechny návrhy
měla podpořit, protože jsou vědecky podložené, jsou v souladu
s právními předpisy Unie a s jejím závazkem k mezinárodní spolupráci
v rámci ochrany biologické rozmanitosti v souladu s článkem 5 Úmluvy
Spojených národů o biologické rozmanitosti a s rozhodnutími přijatými
na konferenci smluvních stran uvedené úmluvy, zejména s celosvětovým cílem
dohodnutým na desátém zasedání: „Do roku 2020 zabránit vyhynutí známých
ohrožených druhů a zlepšit a upevnit jejich stav z hlediska ochrany, a to
zejména v případě druhů, kterých ubývá nejvíce.“
(7)       Druh velryby Ziphius
cavirostris je obsažen v příloze IV směrnice Rady 92/43/EHS
ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť,
volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin[4]. Doplnění tohoto
druhu do přílohy I úmluvy by proto nevyžadovalo žádnou změnu
práva Unie.
(8)       Druh savců Ursus
maritimus, všechny poddruhy Panthera leo jiné než Panthera leo
persica a Kobus kob se v EU nevyskytují. Doplnění těchto
druhů do přílohy II úmluvy by proto nevyžadovalo žádnou
změnu práva Unie.
(9)       Druhy savců Panthera
leo persica a Eudorcas rufifrons se v EU nevyskytují. Doplnění
těchto druhů do přílohy I úmluvy by proto nevyžadovalo
žádnou změnu práva Unie.
(10)     Druh ptáků Otis tarda
je obsažen v příloze I směrnice Evropského parlamentu
a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně
volně žijících ptáků[5].
Doplnění tohoto druhu do přílohy I úmluvy by proto nevyžadovalo
žádnou změnu práva Unie. Středoevropská populace druhu Otis tarda
je již obsažena v příloze I úmluvy a vztahuje se na ni memorandum
o porozumění týkající se zachování a řízení
středoevropské populace dropa velkého (Otis tarda), jehož smluvními
stranami je dvanáct členských států. Kromě toho je celá
celosvětová populace tohoto druhu již zařazena do přílohy
II úmluvy.
(11)     Druhy ptáků Calidris
pusilla, calidris tenuirostris a Cardellina canadiensis se na
území EU nevyskytují s výjimkou zámořských území EU, která nespadají
do oblasti působnosti směrnice 2009/147/ES. Doplnění
těchto druhů do příloh I a II úmluvy by proto nevyžadovalo
žádnou změnu práva Unie.
(12)     Druh ptáků Coracias
garrulus je obsažen v příloze I směrnice 2009/147/ES.
Doplnění tohoto druhu do přílohy I úmluvy by proto nevyžadovalo
žádnou změnu práva Unie. Potřeba chránit evropskou populaci tohoto
druhu je mimořádně naléhavá.
(13)     Populace žraloků Alopias
superciliosus, Alopias vulpinus, Alopias pelagicus, Carcharhinus
falciformis, Sphyrna lewini a Sphyrna mokarran spadají do
působnosti společné rybářské politiky (SRP) Evropské unie, která
poskytuje vhodné nástroje, aby Evropská unie mohla přispět k
řízení ochrany těchto druhů, jakmile se zařadí
do přílohy II úmluvy.
(14)     Druhy pilounů
Anoxypristis cuspidate, Pristis clavata, Pristis pectinata, Pristis zijsron,
Pristis pristis, druhy mant Mobula mobular, Mobula japonica, Mobula thurstoni,
Mobula tarapacana, Mobula eregoodootenkee, Mobula kuhlii, Mobula hypostoma, Mobula
rochebrunei a Mobula munkiana spadají do působnosti SRP, která
poskytuje vhodné nástroje, aby EU mohla přispět k řízení ochrany
těchto druhů, jakmile se zařadí do příloh
I a II úmluvy.
(15)     Útesový druh Manta alfredi
spadá do působnosti SRP, která poskytuje vhodné nástroje, aby EU
mohla přispět k řízení ochrany tohoto druhu, jakmile se
zařadí do příloh I a II úmluvy. Tento druh byl krátce
po zařazení druhu Manta birostris do příloh I a II úmluvy
v roce 2011 určen jako samostatný druh.
(16)     Úhoř říční Anguilla
anguilla je druh ryb spadající do SRP, která poskytuje vhodné nástroje, aby
EU mohla přispět k řízení jeho ochrany. Nařízení Rady (ES)
č. 1100/2007 ze dne 18. září 2007, kterým se stanoví
opatření pro obnovu populace úhoře říčního[6], stanoví opatření
na ochranu úhoře říčního, včetně možnosti, aby
členské státy vypracovaly plány řízení stavu úhořů
společně se zeměmi mimo Unii, s nimiž sdílejí
stanoviště úhoře. Článek IV úmluvy podporuje mezinárodní dohody
pro zavedení ochranných opatření, a tím také podporuje dohody
o společných plánech řízení stavu úhořů v souladu
s nařízením Rady (ES) č. 1100/2007. Článek IV úmluvy
může rovněž podporovat další mezinárodní dohody, v jejichž důsledku
nebude v členských státech EU nižší úroveň ochrany, než je požadováno
podle nařízení Rady (ES) č. 1100/2007. Ustanovení čl. XII
odst. 3 úmluvy umožňuje smluvním stranám přijmout přísnější
vnitrostátní opatření týkající se ochrany stěhovavých druhů
uvedených v přílohách I a II. Kromě toho by
zařazení druhu Anguilla anguilla do přílohy II úmluvy
bylo v souladu se zařazením tohoto druhu do přílohy II
Úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících
živočichů a planě rostoucích rostlin v návaznosti na návrh
Společenství z roku 2007 a rozhodnutí ze dne 25. června 2014
učiněné komisí zřízenou podle článku 10.1 Úmluvy
o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku
(„Úmluva OSPAR“) na ochranu tohoto druhu, neboť je
v severovýchodním Atlantském oceánu považován za obzvláště zranitelný[7]. Nová mezinárodní
dohoda v rámci Úmluvy o ochraně stěhovavých druhů
volně žijících živočichů není pro tento druh plánovaná.
Opatření na ochranu by měla spíše podobu společných akcí v zájmu
zachování druhu.
(17)     Vzhledem k tomu, že Úmluva o
ochraně stěhovavých druhů volně žijících živočichů
spadá jak do pravomoci Unie, tak do pravomoci členských států, by
Komise a členské státy měly úzce spolupracovat na přijetí
změn příloh úmluvy ve snaze dosáhnout jednoty v mezinárodním
zastupování Unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Na jedenáctém zasedání konference smluvních
stran Úmluvy o ochraně stěhovavých druhů volně žijících
živočichů předloží Komise, pokud jde o návrhy na změnu
příloh I a II úmluvy, toto stanovisko Unie:
1)           Komise se zmocňuje, aby
podporovala zařazení těchto druhů do přílohy I:
(savci)
a)      Ziphius cavirostris
b)      Panthera leo persica
c)      Eudorcas rufifrons
(ptáci)
d)      Otis tarda
e)      Calidris pusilla
f)       Calidris tenuirostris
g)      Coracias garrulus
(ryby)
h)      Anoxypristis cuspidate, Pristis
clavata, Pristis pectinata, Pristis zijsron, Pristis pristis
i)       Mobula mobular, Mobula japonica,
Mobula thurstoni, Mobula tarapacana, Mobula eregoodootenkee, Mobula kuhlii,
Mobula hypostoma, Mobula rochebrunei, Mobula munkiana
j)       Manta alfredi;
2)           Komise se zmocňuje, aby
podporovala zařazení těchto druhů do přílohy II:
(savci)
a)      Ursus maritimus
b)      Panthera leo (všechny poddruhy jiné
než Panthera leo persica)
c)      Kobus kob leucotis
(ptáci)
d)      Cardellina canadiensis
(ryby)
e)      Anguilla anguilla
f)       Alopias superciliosus, Alopias
vulpinus, Alopias pelagicus
g)      Anoxypristis cuspidate, Pristis
clavata, Pristis pectinata, Pristis zijsron, Pristis pristis
h)      Carcharhinus falciformis
i)       Sphyrna lewini a Sphyrna mokarran
j)       Mobula mobular, Mobula japonica,
Mobula thurstoni, Mobula tarapacana, Mobula eregoodootenkee, Mobula kuhlii,
Mobula hypostoma, Mobula rochebrunei, Mobula munkiana
k)      Manta alfredi.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Komisi.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
/ předsedkyně
[1]               Rozhodnutí
Rady 82/461/EHS ze dne 24. června 1982 o uzavření Úmluvy o
ochraně stěhovavých druhů volně žijících
živočichů, Úř. věst. L 210, 19.7.1982, s. 10.
[2]               Rozhodnutí Rady 82/461/EHS ze dne 24. června 1982 o
uzavření Úmluvy o ochraně stěhovavých druhů volně
žijících živočichů (Úř. věst. L 210, 19.7.1982, s. 10).
[3]               Rozhodnutí Rady ze dne 5. června 2014, kterým se
Evropská komise zmocňuje, aby jménem Evropské unie předložila na
jedenáctém zasedání konference smluvních stran návrh na změny příloh
Úmluvy o ochraně stěhovavých druhů volně žijících
živočichů.
[4]               Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7.
[5]               Úř. věst. L 20, 26.1.2010, s. 7.
[6]               Úř. věst. L 248, 22.9.2007, s. 17.
[7]               Rozhodnutí přijaté na zasedání komise OSPAR
ve dnech 23. až 27. června 2014.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 31.5.2016
            COM(2016) 319 final
            2016/0161(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který se má zaujmout jménem Evropské unieve Smíšeném výboru EHP ke změnám přílohy IX (Finanční služby) Dohody o EHP

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Pro zajištění nezbytné právní jistoty a jednotnosti vnitřního trhu má Smíšený výbor EHP začleňovat veškeré příslušné právní předpisy EU do Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Dohoda o EHP) co nejdříve po jejich přijetí.

               2.VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               Cílem devíti návrhů rozhodnutí Smíšeného výboru EHP (přiložených k návrhu rozhodnutí Rady) je změnit přílohu IX (Finanční služby) Dohody o EHP tak, aby do uvedené dohody byla začleněna zejména nařízení o evropských orgánech dohledu (dále jen „evropské orgány dohledu EU“) (nařízení (EU) č. 1093/2010, č. 1094/2010 a č. 1095/2010), ale také řada dalších aktů Unie týkajících se finančního sektoru. Různé akty zahrnuté do tohoto prvního balíčku mají společné to, že všechny buď předávají pravomoc rozhodovat evropským orgánům dohledu EU, nebo souvisejí s akty, které taková ustanovení obsahují. Vzhledem k tomu, že některým státům ESVO EHP (Norsko, Island, Lichtenštejnsko) ústava nedovoluje akceptovat, aby evropské orgány dohledu EU přijímaly rozhodnutí, která jsou pro jejich příslušné orgány a tržní subjekty závazná, muselo být nalezeno specifické řešení.

               Evropské orgány dohledu hrají klíčovou úlohu v nové struktuře dohledu, která byla zavedena v roce 2011 v rámci obecné reformy provedené v reakci na finanční krizi.

               K začlenění tohoto legislativního balíčku dochází po politické dohodě, které dosáhli ministři financí a hospodářství zemí EU a zemí ESVO EHP dne 14. října 2014 na zasedání Rady ECOFIN. V souladu s dvoupilířovou strukturou Dohody o EHP bude rozhodnutí určená příslušným orgánům zemí ESVO EHP nebo tržním subjektům v zemích ESVO EHP přijímat Kontrolní úřad ESVO. Evropské orgány dohledu EU budou mít pravomoc činit kroky nezávazné povahy, například přijímat doporučení nebo zajišťovat nezávazné zprostředkování, i ve vztahu k příslušným orgánům zemí ESVO EHP. Opatřením na kterékoli straně bude podle potřeby předcházet konzultace, koordinace nebo výměna informací mezi evropskými orgány dohledu EU a Kontrolním úřadem ESVO.

               Aby bylo zajištěno začlenění odborných poznatků evropských orgánů dohledu EU do celého procesu a byla zabezpečena soudržnost obou pilířů, budou individuální rozhodnutí a formální stanoviska Kontrolního úřadu ESVO, určená jednomu či více samostatným příslušným orgánům nebo tržním subjektům zemí ESVO EHP, přijímána na základě návrhů, které vypracuje příslušný evropský orgán dohledu EU.

               V zájmu zajištění jednotného dohledu a uplatňování právních předpisů v oblasti finančních služeb se budou zástupci Kontrolního úřadu ESVO a vnitrostátních příslušných orgánů tří států ESVO EHP v maximální možné míře, avšak bez hlasovacích práv, podílet na činnosti rad orgánů dohledu evropských orgánů dohledu EU a jejich přípravných orgánů.

               Souvisí-li to s jejich činností, budou se evropské orgány dohledu EU rovněž moci podílet na činnosti Kontrolního úřadu ESVO a jeho přípravných orgánů.

               V případě sporů mezi evropskými orgány dohledu EU a Kontrolním úřadem ESVO může být daná záležitost na žádost jedné ze smluvních stran v souladu s Dohodou o EHP postoupena Smíšenému výboru EHP. Byly zavedeny vhodné postupy umožňující okamžité svolání zasedání Smíšeného výboru EHP v naléhavých situacích.

               Vzhledem k těmto skutečnostem navrhované rozhodnutí tímto zahrnuje devět návrhů rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, kterými se má začlenit 31 právních aktů EU do Dohody o EHP. Těchto devět návrhů rozhodnutí Smíšeného výboru EHP je uvedeno v přílohách 1 až 9 navrhovaného rozhodnutí Rady a týkají se následujících aktů EU:

                        Příloha 1:

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika
                           1
                        ;

                        Příloha 2:

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/78/ES
                           2
                        , jakož i nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1022/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 1093/2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), pokud jde o svěření zvláštních úkolů Evropské centrální bance podle nařízení Rady (EU) č. 1024/2013
                           3
                        ;

                        Příloha 3:

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/79/ES
                           4
                        ;

                        Příloha 4:

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/77/ES
                           5
                        ;

                        Příloha 5:

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010
                           6
                        , jakož i následujících pět aktů Komise:

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 231/2013
                           7
                        ,

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 694/2014
                           8
                        ,

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/514
                           9
                        ,

                        – prováděcí nařízení Komise (EU) č. 447/2013
                           10
                        ,

                        – prováděcí nařízení Komise (EU) č. 448/2013
                           11
                        ;

                        Příloha 6:

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 ze dne 14. března 2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání
                           12
                        , jakož i následujících pět aktů Komise:

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 826/2012
                           13
                        ,

                        – prováděcí nařízení Komise (EU) č. 827/2012
                           14
                        ,

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 918/2012
                           15
                        ,

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 919/2012
                           16
                        ,

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/97
                           17
                        ;

                        Příloha 7:

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů
                           18
                        ;

                        Příloha 8:

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 513/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách
                           19
                        , jakož i nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 462/2013 ze dne 21. května 2013, kterým se mění nařízení (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách
                           20
                        ;

                        Příloha 9:

                        Návrh rozhodnutí Smíšeného výboru v této příloze se vztahuje na tyto akty Komise týkající se ratingových agentur:

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 272/2012
                           21
                        ,

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 446/2012
                           22
                        ,

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 447/2012
                           23
                        ,

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012
                           24
                        ,

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 449/2012
                           25
                        ,

                        – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 946/2012
                           26
                        ,

                        – prováděcí rozhodnutí Komise 2014/245/EU
                           27
                        ,

                        – prováděcí rozhodnutí Komise 2014/246/EU
                           28
                        ,

                        – prováděcí rozhodnutí Komise 2014/247/EU
                           29
                        ,

                        – prováděcí rozhodnutí Komise 2014/248/EU
                           30
                        ,

                        – prováděcí rozhodnutí Komise 2014/249/EU
                           31
                        .

               Kromě toho existuje ještě asi 150 dalších právních aktů Unie, na které se výše uvedené návrhy rozhodnutí nevztahují a které dosud nejsou začleněny do Dohody o EHP. Toto začlenění však má zásadní význam pro zajištění rovných podmínek a účinného a jednotného uplatňování společných pravidel a dohledu v celém EHP. Očekává se, že změny, které mají být v těchto aktech provedeny, budou pouze technického rázu, které Komisi v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2894/94 umožní definovat postoj EU ve Smíšeném výboru EHP. Práce bude pokračovat co nejrychleji také na těchto právních aktech EU.

               3. Hlavní prvky navrhovaných rozhodnutí Smíšeného výboru

               Jak již bylo zmíněno, hlavním prvkem tohoto návrhu je začlenění nařízení o EBA (Evropský orgán pro bankovnictví), nařízení o EIOPA (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a nařízení o ESMA (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) (č. 1093/2010, č. 1094/2010, č. 1095/2010) do Dohody o EHP. Hlavní prvky návrhů rozhodnutí Smíšeného výboru týkající se těchto aktů, ale také těch, které se týkají jiných aktů, které mají být začleněny, budou předloženy dále v pořadí, v jakém jsou předkládány přílohy.

               Nařízení o Evropské radě pro systémová rizika (ESRB) (č. 1092/2010)

               V důsledku začlenění nařízení (EU) č. 1092/2010 (nařízení o ESRB) do Dohody o EHP bude příslušným orgánům zemí ESVO EHP vyhrazeno právo účastnit se činnosti ESRB s cílem zajistit nezbytnou koordinaci makroobezřetnostního dohledu nad vnitřním trhem pro finanční služby v EHP. Kontrolní úřad ESVO se může podílet na činnosti Generální rady. V této souvislosti však příslušné orgány zemí ESVO EHP a Kontrolní úřad ESVO nebudou mít hlasovací práva. Budou úzce spolupracovat s ESRB a poskytovat jí veškeré informace nezbytné pro plnění jejích úkolů.

               Nařízení o EBA, nařízení o EIOPA a nařízení o ESMA (č. 1093/2010, č. 1094/2010, č. 1095/2010, společně též jako nařízení o evropských orgánech dohledu)

               Tři nařízení o evropských orgánech dohledu ((EBA, EIOPA a ESMA) pověřují tyto orgány určitými pravomocemi přijímat rozhodnutí, která jsou závazná pro příslušné orgány a tržní subjekty EU. Vzhledem k tomu, že některým státům ESVO EHP by ústava nemusela povolit akceptovat, aby evropské orgány dohledu EU přijímaly rozhodnutí, která jsou pro jejich příslušné orgány a tržní subjekty přímo závazná, muselo být nalezeno specifické řešení pro začlenění nařízení o evropských orgánech dohledu. Politická dohoda z října 2014 stanoví zásady pro jejich začlenění a tři návrhy rozhodnutí Smíšeného výboru obsahují odpovídající úpravy.

               V důsledku toho je systém stanovený v návrzích rozhodnutí Smíšeného výboru založen na dvoupilířové struktuře, která je základem správy Dohody o EHP. Proto zatímco rozhodnutí v rámci pilíře EU zůstávají na evropských orgánech dohledu, pravomoc přijímat rozhodnutí v rámci pilíře ESVO EHP bude svěřena Kontrolnímu úřadu ESVO. Kontrolní úřad ESVO však bude tato rozhodnutí přijímat pouze na základě návrhů vypracovaných evropskými orgány dohledu EU.

               Aby příslušné orgány ESVO EHP a Kontrolní úřad ESVO podpořily soudržnost a jednotnost v EHP, budou se podílet na činnosti evropských orgánů dohledu EU, avšak nebudou mít právo hlasovat. To zahrnuje účast v technických útvarech a rozhodovacích orgánech příslušných evropských orgánů dohledu EU, jako je rada orgánů dohledu, ale také ve vnitřních výborech a odborných skupinách. A naopak, evropské orgány dohledu EU mají rovněž právo účastnit se rozhodovacích procesů Kontrolního úřadu ESVO. Všechny tři návrhy rozhodnutí Smíšeného výboru obsahují mechanismus k řešení sporů mezi evropskými orgány dohledu EU a Kontrolním úřadem ESVO. Různé úpravy rámce nařízení o evropských orgánech dohledu v návrzích rozhodnutí Smíšeného výboru EHP se omezují na to, co je nezbytné pro provedení politické dohody a vytvoření hladce probíhajících procesů mezi pilířem EU (zejména evropskými orgány dohledu EU) a pilířem ESVO (zejména Kontrolním úřadem ESVO). Příslušné orgány ESVO EHP přispívají do rozpočtu evropských orgánů dohledu EU stejným způsobem jako členské státy EU.

               Směrnice 2011/61/EU o správcích alternativních investičních fondů (směrnice o AIFM) a nařízení (EU) č. 236/2012 o prodeji na krátko

               Tento balíček se rovněž týká řady aktů Komise v dotčených oblastech (viz níže).

               Směrnice 2011/61 (směrnice o AIFM) i nařízení (EU) č. 236/2012 (nařízení o prodeji na krátko) dávají orgánu ESMA pravomoci přímé intervence. Z tohoto důvodu je nutné upravit použitelný rámec a dát v souladu s politickou dohodou tyto pravomoci přijímat rozhodnutí Kontrolnímu úřadu ESVO. Avšak, stejně jako je tomu podle nařízení o evropských orgánech dohledu (jakož i nařízení o ratingových agenturách a nařízení o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů, viz další oddíl), Kontrolní úřad ESVO by mohl přijímat rozhodnutí pouze na základě návrhu vypracovaného evropskými orgány dohledu EU.

               Příslušné orgány ESVO EHP, jakož i fyzické nebo právnické osoby států ESVO EHP, jsou chápány tak, že se na ně vztahuje působnost směrnice/nařízení za stejných podmínek jako na příslušné orgány EU a fyzické a právnické osoby EU.

               Aby byl zajištěn jednotný dohled nad pravidly v oblasti finančních služeb a jejich jednotné uplatňování v celém EHP, ESMA a Kontrolní úřad ESVO budou před přijetím jakéhokoli opatření, které je relevantní pro jejich funkci dohledu, spolupracovat, vyměňovat si informace a vzájemně se konzultovat.

               V několika případech směrnice o AIFM stanoví, že orgán ESMA může při urovnávání sporů mezi příslušnými orgány týkajících se přeshraničních situací jednat v souladu se svou pravomocí zprostředkovatele podle článku 19 nařízení o ESMA (nařízení (EU) č. 1095/2010). Avšak podle návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru, kterým se začleňuje nařízení o ESMA, je pravomoc přijímat závazná rozhodnutí určená příslušným orgánům nebo účastníkům finančního trhu ESVO EHP svěřena Kontrolnímu úřadu ESVO. Proto návrh rozhodnutí Smíšeného výboru ohledně směrnice o AIFM objasňuje, že odkazy na tyto pravomoci orgánu ESMA je třeba chápat jako odkazy na pravomoci Kontrolního úřadu ESVO.

               Návrh rozhodnutí Smíšeného výboru EHP o směrnici o AIFM rovněž zahrnuje tři nařízení v přenesené pravomoci a dvě prováděcí nařízení, která vycházejí ze směrnice o AIFM, a provádí nezbytné úpravy.

               Článek 28 nařízení o prodeji na krátko stanoví, že ESMA může jednat souladu se svými intervenčními pravomocemi podle čl. 9 odst. 5 nařízení o ESMA a dočasně zakázat nebo omezit prodej na krátko nebo podobné transakce, nebo uložit fyzickým nebo právnickým osobám, aby oznámily nebo zveřejnily čisté krátké pozice. Pravomoc přijímat závazná rozhodnutí určená jednotlivým účastníkům finančního trhu ESVO EHP podle čl. 9 odst. 5 nařízení o ESMA má být v souladu s politickou dohodou svěřena Kontrolnímu úřadu ESVO (viz návrh rozhodnutí Smíšeného výboru ohledně nařízení o ESMA). Stejně jako v případě nařízení o ESMA bude moci Kontrolní úřad ESVO přijímat rozhodnutí pouze na základě návrhu vypracovaného orgánem ESMA.

               Aby byla v EHP zachována jednotnost, bude koordinační funkce orgánu ESMA podle článku 27 nařízení o prodeji na krátko rozšířena tak, aby se vztahovala rovněž na příslušné orgány ESVO EHP. To znamená, že ESMA má možnost vydat stanovisko k opatření, které příslušné orgány ESVO EHP hodlají uložit nebo obnovit. Opatření Kontrolního úřadu ESVO podle článku 28 bude obecně předcházet nezávazné koordinační úsilí ze strany orgánu ESMA podle článku 27. Podobně jako v případě směrnice o AIFM jsou závazné pravomoci mediace svěřené orgánu ESMA podle čl. 23 odst 4 nařízení o prodeji na krátko, pokud jde o pilíř ESVO, svěřeny Kontrolnímu úřadu ESVO.

               Kromě začlenění nařízení o prodeji na krátko stanoví příslušný návrh rozhodnutí Smíšeného výboru také začlenění čtyř nařízení v přenesené pravomoci a jednoho prováděcího nařízení, která z nařízení o prodeji na krátko vycházejí.

               Nařízení (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (EMIR) a nařízení, kterými se mění nařízení (EU) č. 1060/2009 o ratingových agenturách (nařízení (EU) č. 513/2011
                  32
                a nařízení (EU) č. 462/3013
                  33
               )

               Tento balíček se rovněž týká řady aktů Komise v dotčených oblastech (viz níže).

               Jak podle nařízení o EMIR, tak podle nařízení o ratingových agenturách jsou pravomoci dohledu nad registry obchodních údajů a ratingovými agenturami, včetně pravomoci přijímat rozhodnutí, která platí přímo pro tyto subjekty, svěřeny orgánu ESMA. Ohledně začlenění těchto nařízení do Dohody o EHP a v souladu s výše uvedenou politickou dohodou se navrhuje, aby se zásady, které platí pro začlenění nařízení o evropských orgánech dohledu, rovněž uplatňovaly zejména na přímý dohled orgánu ESMA nad ratingovými agenturami a registry obchodních údajů. Kontrolní úřad ESVO bude pro ratingové agentury a registry obchodních údajů ESVO EHP přijímat rozhodnutí na základě návrhů vypracovaných orgánem ESMA. Úpravy v návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP vychází v souladu s politickou dohodou z obecné struktury navrhované rovněž pro nařízení o evropských orgánech dohledu.

               Pokud jde o nařízení o ratingových agenturách, počítá se se dvěma rozhodnutími Smíšeného výboru EHP: první rozhodnutí se týká dvou právních přepisů, které mají být začleněny (nařízení (EU) č. 513/2011 a nařízení (EU) č. 462/2013) a druhé rozhodnutí se týká řady nařízení v přenesené pravomoci a prováděcích nařízení. Pokud jde o EMIR, v této fázi bude začleněn pouze legislativní akt (nařízení (EU) č. 648/2012) a akty druhého stupně budou následovat později. Jelikož v této chvíli nejsou v zemích ESVO EHP usazeny žádné registry obchodních údajů, nejedná se v praxi o žádný problém.

               Rámec, který má být vytvořen rozhodnutími Smíšeného výboru EHP, požaduje, aby ESMA a Kontrolní úřad ESVO úzce spolupracovaly za účelem zajištění jednotného dohledu nad pravidly v oblasti finančních služeb a jejich jednotného uplatňování v celém EHP. Podle návrhů rozhodnutí Smíšeného výboru EHP budou ESMA a Kontrolní úřad ESVO před přijetím jakéhokoli opatření, které je relevantní pro jejich funkci dohledu, spolupracovat, vyměňovat si informace a vzájemně se konzultovat. Zajistí, aby si včas vzájemně předaly veškeré nezbytné informace. Oba orgány musí předat veškeré žádosti, informace, stížnosti nebo dotazy, které spadají do působnosti druhého orgánu. Stejně jako v nařízeních o evropských orgánech dohledu existuje postup pro urovnávání sporů.

               Závazná opatření, která má pro ratingové agentury a registry obchodních údajů EU přijímat orgán ESMA, bude pro ratingové agentury a registry obchodních údajů usazené v zemích ESVO EHP přijímat Kontrolní úřad ESVO. Mezi tato opatření patří například rozhodnutí o registraci nebo o odmítnutí registrace, rozhodnutí o zrušení registrace, žádosti o informace, rozhodnutí, aby se osoba podrobila šetření, rozhodnutí přijmout opatření v oblasti dohledu, rozhodnutí o uložení pokuty nebo penále a, pokud jde o ratingové agentury, rozhodnutí o prodloužení lhůty, během níž mohou být ratingy ještě používány pro regulatorní účely. I když je z právního hlediska orgánem dohledu Kontrolní úřad ESVO, který přijímá i závazná opatření, veškerou praktickou činnost týkající se registrace a každodenního dohledu nad ratingovými agenturami a registry obchodních údajů se sídlem v zemích ESVO EHP provádí orgán ESMA. Kontrolní úřad ESVO může opatření přijímat pouze na základě návrhu vypracovaného orgánem ESMA. ESMA může takový návrh vypracovat z vlastní iniciativy, nebo na základě žádosti Kontrolního úřadu ESVO. Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO se přijímá bez zbytečného odkladu na základě uvedeného návrhu. Pokud jde o výběr poplatků, Kontrolní úřad ESVO jako orgán dohledu nad ratingovými agenturami a registry obchodních údajů zemí ESVO EHP účtuje těmto subjektům poplatky za dohled a registraci. Jelikož však veškerou praktickou činnost týkající se procesu registrace a každodenního dohledu nad ratingovými agenturami provádí ESMA, Kontrolní úřad ESVO bez zbytečného odkladu převede vybrané částky orgánu ESMA. Výše poplatků se vypočítá na stejném základě jako odpovídající poplatky účtované ratingovým agenturám se sídlem v EU.

               Druhý návrh rozhodnutí Smíšeného výboru týkající se nařízení o ratingových agenturách bude zahrnovat šest aktů Komise v přenesené pravomoci a pět prováděcích aktů Komise.

               4.Postup

               Jelikož připojené návrhy rozhodnutí Smíšeného výboru obsahují změny právních předpisů, které mají být rozšířeny na země ESVO EHP a které jdou nad rámec pouhých technických úprav, vztahuje se na tento případ čl. 1 odst. 3 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 2894/94
                  34
               . Rada proto zaujímá postoj, který se má zaujmout jménem Unie ve Smíšeném výboru EHP na návrh Komise. Za tímto účelem Komise předkládá tento návrh. Komise doufá, že bude moci tento postoj EU předložit Smíšenému výboru EHP co nejdříve.

               5.Další informace

               Jelikož by tento první balíček podle norského a islandského ústavního práva vedl k přenesení suverenity na Kontrolní úřad ESVO, bude muset být schválen norským parlamentem (s ¾ většinou) a islandským parlamentem.

               Lichtenštejnsko prohlásilo, že již provedlo příslušné právní předpisy EU do svého vnitrostátního práva a je připravené je uplatňovat.

               2016/0161 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který se má zaujmout jménem Evropské unie
                  ve Smíšeném výboru EHP ke změnám přílohy IX
                  (Finanční služby) Dohody o EHP

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 a článek 114 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2894/94 ze dne 28. listopadu 1994 o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru
                  35
               , a zejména na čl. 1 odst. 3 písm. a) uvedeného nařízení,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dohoda o Evropském hospodářském prostoru
                  36
                (dále jen „Dohoda o EHP“) vstoupila v platnost dne 1. ledna 1994.

               (2)Podle článku 98 a zejména článku 102 Dohody o EHP může Smíšený výbor EHP rozhodnout mimo jiné o změně přílohy IX Dohody o EHP, která obsahuje ustanovení o finančních službách.

               (3)Finančních služeb se týkají tyto akty a měly by být začleněny do Dohody o EHP:

                     37
                  – nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010,

                     38
                  – nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010,

                     39
                  – nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010,

                     40
                  – nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010,

                     41
                  – nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1022/2013,

                     42
                  – směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU,

                     43
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 231/2013,

                     44
                  – prováděcí nařízení Komise (EU) č. 447/2013,

                     45
                  – prováděcí nařízení Komise (EU) č. 448/2013,

                     46
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 694/2014,

                     47
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/514,

                     48
                  – nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012,

                     49
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 826/2012,

                     50
                  – prováděcí nařízení Komise (EU) č. 827/2012,

                     51
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 918/2012,

                     52
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 919/2012,

                     53
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/97,

                     54
                  – nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012,

                     55
                  – nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 513/2011,

                     56
                  – nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 462/2013,

                     57
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 272/2012,

                     58
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 446/2012,

                     59
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 447/2012,

                     60
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012,

                     61
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 449/2012,

                     62
                  – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 946/2012,

                     63
                  – prováděcí rozhodnutí Komise 2014/245/EU,

                     64
                  – prováděcí rozhodnutí Komise 2014/246/EU,

                     65
                  – prováděcí rozhodnutí Komise 2014/247/EU,

                     66
                  – prováděcí rozhodnutí Komise 2014/248/EU,

                     67
                  – a prováděcí rozhodnutí Komise 2014/249/EU.

               (4)Příloha IX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (5)Postoj Unie ve Smíšeném výboru EHP by proto měl být vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který se má zaujmout jménem Unie ve Smíšeném výboru EHP k navrhovaným změnám přílohy IX (Finanční služby) Dohody o EHP, vychází z návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP připojeného k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)
                  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 1.

                     (2)
                  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 12.

                     (3)
                  Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 5.

                     (4)
                  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 48.

                     (5)
                  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 84.

                     (6)
                  Úř. věst. L 174, 1.7.2011, s. 1.

                     (7)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 231/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, pokud jde o výjimky, obecné podmínky provozování činnosti, depozitáře, pákový efekt, transparentnost a dohled, Úř. věst. L 83, 22.3.2013, s. 1.

                     (8)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 694/2014 ze dne 17. prosince 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2011/61/EU, pokud jde o regulační technické normy určující typy správců alternativních investičních fondů, Úř. věst. L 183, 24.6.2014, s. 18.

                     (9)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/514 ze dne 18. prosince 2014 o informacích, které mají podávat příslušné orgány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, Úř. věst. L 82, 27.3.2015, s. 5.

                     (10)
                  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 447/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se stanoví postup pro správce alternativních investičních fondů, kteří se rozhodnou, že se na ně bude vztahovat směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, Úř. věst. L 132, 16.5.2013, s. 1.

                     (11)
                  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 448/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se stanoví postup pro určení referenčního členského státu mimounijního správce alternativních investičních fondů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, Úř. věst. L 132, 16.5.2013, s. 3.

                     (12)
                  Úř. věst. L 86, 24.3.2012, s. 1.

                     (13)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 826/2012 ze dne 29. června 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012, pokud jde o regulační technické normy týkající se požadavků na oznamování a zveřejňování, pokud jde o čisté krátké pozice, podrobností ohledně informací o čistých krátkých pozicích, které mají být poskytovány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy a způsobu výpočtu obratu k určení akcií, na něž se vztahují výjimky, Úř. věst. L 251, 18.9.2012, s. 1.

                     (14)
                  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 827/2012 ze dne 29. června 2012, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o způsoby zveřejňování čistých pozic v akciích a formát informací, které mají být poskytovány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy v souvislosti s čistými krátkými pozicemi, typy dohod, ujednání a opatření, jež odpovídajícím způsobem zajišťují, že akcie nebo nástroje financování státního dluhu jsou k dispozici pro vypořádání, a data a období pro stanovení hlavního systému akcií podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání, Úř. věst. L 251, 18.9.2012, s. 11.

                     (15)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 918/2012 ze dne 5. července 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání, pokud jde o definice, výpočet čistých krátkých pozic, kryté swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy, prahové hodnoty pro oznamovací povinnost, prahové hodnoty likvidity pro pozastavení omezení, významný pokles hodnoty finančních nástrojů a nepříznivé události, Úř. věst. L 274, 9.10.2012, s. 1.

                     (16)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 919/2012 ze dne 5. července 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání s ohledem na regulační technické normy pro způsob výpočtu poklesu hodnoty likvidních akcií a jiných finančních nástrojů, Úř. věst. L 274, 9.10.2012, s. 16.

                     (17)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/97 ze dne 17. října 2014, kterým se opravuje nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 918/2012, pokud jde o oznamování významných čistých krátkých pozic ve státních dluhopisech, Úř. věst. L 16, 23.1.2015, s. 22.

                     (18)
                  Úř. věst. L 201, 27.7.2012, s. 1.

                     (19)
                  Úř. věst. L 145, 31.5.2011, s. 30.

                     (20)
                  Úř. věst. L 146, 31.5.2013, s. 1.

                     (21)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 272/2012 ze dne 7. února 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 s ohledem na poplatky účtované Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy ratingovým agenturám, Úř. věst. L 90, 28.3.2012, s. 6.

                     (22)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 446/2012 ze dne 21. března 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009, pokud jde o regulační technické normy pro obsah a formát pravidelného předkládání ratingových údajů, jež má Evropský orgán pro cenné papíry a trhy požadovat od ratingových agentur, Úř. věst. L 140, 30.5.2012, s. 2.

                     (23)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 447/2012 ze dne 21. března 2012, kterým se doplňuje nařízení (ES) č. 1060/2009 Evropského parlamentu a Rady o ratingových agenturách stanovením regulačních technických standardů pro posuzování souladu metodik pro vydávání ratingů, Úř. věst. L 140, 30.5.2012, s. 14.

                     (24)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012 ze dne 21. března 2012, kterým se doplňuje nařízení (ES) č. 1060/2009 Evropského parlamentu a Rady, pokud jde o regulační technické standardy pro předkládání informací, které ratingové agentury poskytují do centrálního archivu zřízeného Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy, Úř. věst. L 140, 30.5.2012, s. 17.

                     (25)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 449/2012 ze dne 21. března 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009, pokud jde o regulační technické normy týkající se informací v souvislosti s registrací a certifikací ratingových agentur, Úř. věst. L 140, 30.5.2012, s. 32.

                     (26)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 946/2012 ze dne 12. července 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009, pokud jde o procesní pravidla týkající se pokut ukládaných ratingovým agenturám Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy, včetně pravidel týkajících se práva na obhajobu a ustanovení o lhůtách, Úř. věst. L 282, 16.10.2012, s. 23.

                     (27)
                  Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/245/EU ze dne 28. dubna 2014 o uznání právního a dohledového rámce Brazílie jako rovnocenného požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách, Úř. věst. L 132, 3.5.2014, s. 65.

                     (28)
                  Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/246/EU ze dne 28. dubna 2014 o uznání právního a dohledového rámce Argentiny jako rovnocenného požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách, Úř. věst. L 132, 3.5.2014, s. 68.

                     (29)
                  Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/247/EU ze dne 28. dubna 2014 o uznání právního a dohledového rámce Mexika jako rovnocenného požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách, Úř. věst. L 132, 3.5.2014, s. 71.

                     (30)
                  Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/248/EU ze dne 28. dubna 2014 o uznání právního a dohledového rámce Singapuru jako rovnocenného požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách, Úř. věst. L 132, 3.5.2014, s. 73.

                     (31)
                  Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/249/EU ze dne 28. dubna 2014 o uznání právního a dohledového rámce Hongkongu jako rovnocenného požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách, Úř. věst. L 132, 3.5.2014, s. 76.

                     (32)

                        Úř. věst. L 145, 31.5.2013, s. 30.

                     (33)
                  Úř. věst. L 146, 31.5.2013, s. 1.

                     (34)
                  Nařízení Rady (ES) č. 2894/94 ze dne 28. listopadu 1994 o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru, Úř. věst. L 305, 30.11.1994, s. 6.

                     (35)
                  Úř. věst. L 305, 30.11.1994, s. 6.

                     (36)
                  Úř. věst. L 1, 3.1.1994, s. 3.

                     (37)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské Rady pro systémová rizika (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 1).

                     (38)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/78/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 12).

                     (39)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/79/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 48).

                     (40)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/77/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 84).

                     (41)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1022/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 1093/2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), pokud jde o svěření zvláštních úkolů Evropské centrální bance podle nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 5).

                     (42)
                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (Úř. věst. L 174, 1.7.2011, s. 1).

                     (43)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 231/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, pokud jde o výjimky, obecné podmínky provozování činnosti, depozitáře, pákový efekt, transparentnost a dohled (Úř. věst. L 83, 22.3.2013, s. 1).

                     (44)
                  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 447/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se stanoví postup pro správce alternativních investičních fondů, kteří se rozhodnou, že se na ně bude vztahovat směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (Úř. věst. L 132, 16.5.2013, s. 1).

                     (45)
                  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 448/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se stanoví postup pro určení referenčního členského státu mimounijního správce alternativních investičních fondů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (Úř. věst. L 132, 16.5.2013, s. 3).

                     (46)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 694/2014 ze dne 17. prosince 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2011/61/EU, pokud jde o regulační technické normy určující typy správců alternativních investičních fondů (Úř. věst. L 183, 24.6.2014, s. 18).

                     (47)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/514 ze dne 18. prosince 2014 o informacích, které mají podávat příslušné orgány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (Úř. věst. L 82, 27.3.2015, s. 5).

                     (48)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 ze dne 14. března 2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání (Úř. věst. L 86, 24.3.2012, s. 1).

                     (49)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 826/2012 ze dne 29. června 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012, pokud jde o regulační technické normy týkající se požadavků na oznamování a zveřejňování, pokud jde o čisté krátké pozice, podrobností ohledně informací o čistých krátkých pozicích, které mají být poskytovány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy a způsobu výpočtu obratu k určení akcií, na něž se vztahují výjimky (Úř. věst. L 251, 18.9.2012, s. 1).

                     (50)
                  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 827/2012 ze dne 29. června 2012, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o způsoby zveřejňování čistých pozic v akciích a formát informací, které mají být poskytovány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy v souvislosti s čistými krátkými pozicemi, typy dohod, ujednání a opatření, jež odpovídajícím způsobem zajišťují, že akcie nebo nástroje financování státního dluhu jsou k dispozici pro vypořádání, a data a období pro stanovení hlavního systému akcií podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání (Úř. věst. L 251, 18.9.2012, s. 11).

                     (51)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 918/2012 ze dne 5. července 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání, pokud jde o definice, výpočet čistých krátkých pozic, kryté swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy, prahové hodnoty pro oznamovací povinnost, prahové hodnoty likvidity pro pozastavení omezení, významný pokles hodnoty finančních nástrojů a nepříznivé události (Úř. věst. L 274, 9.10.2012, s. 1).

                     (52)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 919/2012 ze dne 5. července 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání s ohledem na regulační technické normy pro způsob výpočtu poklesu hodnoty likvidních akcií a jiných finančních nástrojů (Úř. věst. L 274, 9.10.2012, s. 16).

                     (53)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/97 ze dne 17. října 2014, kterým se opravuje nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 918/2012, pokud jde o oznamování významných čistých krátkých pozic ve státních dluhopisech (Úř. věst. L 16, 23.1.2015, s. 22).

                     (54)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (Úř. věst. L 201, 27.7.2012, s. 1).

                     (55)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 513/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách (Úř. věst. L 145, 31.5.2011, s. 30).

                     (56)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 462/2013 ze dne 21. května 2013, kterým se mění nařízení (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách (Úř. věst. L 146, 31.5.2013, s. 1).

                     (57)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 272/2012 ze dne 7. února 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 s ohledem na poplatky účtované Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy ratingovým agenturám (Úř. věst. L 90, 28.3.2012, s. 6).

                     (58)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 446/2012 ze dne 21. března 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009, pokud jde o regulační technické normy pro obsah a formát pravidelného předkládání ratingových údajů, jež má Evropský orgán pro cenné papíry a trhy požadovat od ratingových agentur (Úř. věst. L 140, 30.5.2012, s. 2).

                     (59)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 447/2012 ze dne 21. března 2012, kterým se doplňuje nařízení (ES) č. 1060/2009 Evropského parlamentu a Rady o ratingových agenturách stanovením regulačních technických standardů pro posuzování souladu metodik pro vydávání ratingů (Úř. věst. L 140, 30.5.2012, s. 14).

                     (60)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012 ze dne 21. března 2012, kterým se doplňuje nařízení (ES) č. 1060/2009 Evropského parlamentu a Rady, pokud jde o regulační technické standardy pro předkládání informací, které ratingové agentury poskytují do centrálního archivu zřízeného Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy (Úř. věst. L 140, 30.5.2012, s. 17).

                     (61)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 449/2012 ze dne 21. března 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009, pokud jde o regulační technické normy týkající se informací v souvislosti s registrací a certifikací ratingových agentur (Úř. věst. L 140, 30.5.2012, s. 32).

                     (62)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 946/2012 ze dne 12. července 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009, pokud jde o procesní pravidla týkající se pokut ukládaných ratingovým agenturám Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy, včetně pravidel týkajících se práva na obhajobu a ustanovení o lhůtách (Úř. věst. L 282, 16.10.2012, s. 23).

                     (63)
                  Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/245/EU ze dne 28. dubna 2014 o uznání právního a dohledového rámce Brazílie jako rovnocenného požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách (Úř. věst. L 132, 3.5.2014, s. 65).

                     (64)
                  Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/246/EU ze dne 28. dubna 2014 o uznání právního a dohledového rámce Argentiny jako rovnocenného požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách (Úř. věst. L 132, 3.5.2014, s. 68).

                     (65)
                  Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/247/EU ze dne 28. dubna 2014 o uznání právního a dohledového rámce Mexika jako rovnocenného požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách (Úř. věst. L 132, 3.5.2014, s. 71).

                     (66)
                  Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/248/EU ze dne 28. dubna 2014 o uznání právního a dohledového rámce Singapuru jako rovnocenného požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách (Úř. věst. L 132, 3.5.2014, s. 73).

                     (67)
                  Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/249/EU ze dne 28. dubna 2014 o uznání právního a dohledového rámce Hongkongu jako rovnocenného požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách (Úř. věst. L 132, 3.5.2014, s. 76).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 31.5.2016
            COM(2016) 319 final
            PŘÍLOHY
            knávrhu rozhodnutí Radyo postoji, který se má zaujmout jménem Evropské unieve Smíšeném výboru EHP ke změnám přílohy IX (Finanční služby) Dohody o EHP

               PŘÍLOHA 1

                  ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
                  č.

                  ze dne ...,

                  kterým se mění příloha IX (Finanční služby) Dohody o EHP

               SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,

               s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika
                  1
                má být začleněno do Dohody o EHP.

               (2)Příloha IX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               V příloze XI Dohody o EHP se za bod 31ed (nařízení Komise 2010/C 326/07) vkládá nový bod, který zní:

               „31f.32010 R 1092: nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské Rady pro systémová rizika (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 1).

               Pro účely této dohody se uvedené nařízení upravuje takto:

               a)Příslušné orgány států ESVO se podílejí na práci Evropské rady pro systémová rizika (ESRB).

               b)Bez ohledu na ustanovení protokolu 1 k této dohodě, se „členskými státy“, „příslušnými orgány“ a „orgány dohledu“ rozumí kromě významu stanoveného v rozhodnutí také státy ESVO a jejich příslušné orgány. Toto neplatí s ohledem na čl. 5 odst. 2, čl. 9 odst. 5 a čl. 11 odst. 1 písm. c).

               c)V čl. 6 odst. 2 se doplňuje nový text, který zní:

               „c)guvernéři národních centrálních bank států ESVO nebo, v případě Lichtenštejnska, zástupce ministerstva financí na vysoké úrovni;

               d)člen kolegia Kontrolního úřadu ESVO, jestliže je to relevantní z hlediska jeho úkolů.

               Členové generální rady bez hlasovacích práv uvedení v písmenech c) a d) se neúčastní činnosti generální rady, jedná-li se o situaci jednotlivých finančních institucí EU nebo členských států EU.“

               d)V čl. 13 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:

               „i)jednoho zástupce z každé národní centrální banky států ESVO nebo, v případě Lichtenštejnska, ministerstva financí. Tito zástupci se neúčastní práce poradního technického výboru, jedná-li se o situaci jednotlivých finančních institucí EU nebo členských států EU.“

               e)V čl. 15 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:

               „Kontrolní úřad ESVO, národní centrální banky, vnitrostátní orgány dohledu a národní statistické úřady států ESVO úzce spolupracují s ESRB a poskytují jí veškeré informace, které potřebuje k plnění svých úkolů v souladu s Dohodou o EHP.“

               f)V čl. 16 odst. 3 se za slovo „Komisi“ vkládají slova, která znějí „a jestliže je adresátem stát ESVO nebo jeden či více jeho vnitrostátních orgánů dohledu, Stálému výboru států ESVO“ a za slova „evropským orgánům dohledu“ slova „a Kontrolnímu úřadu ESVO“.

               g)V č. 17 odst. 1 a 2 a v čl. 18 odst. 1 se za slovo „Radu“ vkládají slova, „a jestliže je adresátem stát ESVO nebo jeden či více jeho vnitrostátních orgánů dohledu, Stálý výbor států ESVO.“

               h)Ustanovení čl. 17 odst. 3 se nepoužije na rozhodnutí týkající se doporučení určených jednomu nebo více státům ESVO.

               i)V čl. 18 odst. 4 se za slova „evropské orgány dohledu“ vkládají nová slova, která znějí „Kontrolní úřad ESVO a Stálý výbor států ESVO.“

               Článek 2

               Znění nařízení (EU) č. 1092/2010 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne ... ,nebo prvním dnem po učinění posledního oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP, podle toho, co nastane později
                  2*.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.

               V Bruselu dne

                     Za Smíšený výbor EHP

                     předseda

                     tajemníci

                     Smíšeného výboru EHP

               Společné prohlášení smluvních stran

               k rozhodnutí č. .../..., kterým se začleňuje nařízení (EU) č. 1092/2010 do Dohody o EHP

               Smluvní strany berou na vědomí, že nařízení (EU) č. 1092/2010 v případě států, které nejsou členskými státy EU, umožňuje účast v Evropské radě pro systémová rizika jen do určité míry. EU v rámci případných budoucích revizí nařízení (EU) č. 1092/2010 posoudí, zda by bylo možné udělit státům ESVO EHP právo na účast odpovídající jejich účasti ve třech evropských orgánech dohledu stanovené v rozhodnutích Společného výboru EHP č. .../..., č. .../... a č. .../... .

                     (1)
                  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 1.

                     (2)
                  *Byly oznámeny ústavní požadavky.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 26.1.2016
            COM(2016) 22 final
            2016/0015(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Generální radě WTO k žádosti Jordánska o výjimku WTO týkající se přechodného období pro zrušení jeho programu vývozních subvencí

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Cílem tohoto návrhu je stanovit postoj, který má Evropská unie zaujmout v rámci Generální rady Světové obchodní organizace (WTO) ve věci žádosti Jordánska o výjimku WTO, na jejímž základě by bylo do 31. prosince 2018 prodlouženo přechodné období podle čl. 27 odst. 2 písm. b) Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen „Dohoda o subvencích“) pro zrušení jordánského programu vývozních subvencí. V červenci 2007 Generální rada již prodloužila období pro postupné zrušení tohoto opatření do 31. prosince 2015. Jordánsko podalo svou žádost o výjimku na základě čl. IX odst. 3 Dohody o WTO.

               Tato žádost o výjimku by byla třetím prodloužením přechodného období pro postupné zrušení subvenčního programu. První prodloužení bylo schváleno v roce 2001 a na jeho základě bylo přechodné období pro postupné zrušení prodlouženo do konce roku 2007. Přechodné období bylo prodlouženo podruhé v červenci 2007, kdy bylo mimo jiné Jordánsku schváleno další prodloužení lhůty na zrušení programu vývozních subvencí do 31. prosince 2015. I když se v příslušném rozhodnutí praví, že již nelze podávat žádosti o další prodloužení, v té době nebylo možno předvídat nynější situaci v regionu.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               V čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) se stanoví, že má-li orgán zřízený mezinárodní dohodou přijmout rozhodnutí s právním účinkem, Rada na návrh Komise nebo vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku přijme rozhodnutí stanovující postoj, který má být zaujat jménem Evropské unie. Udělení výjimky, jež by Jordánsku umožnila prodloužit přechodné období pro zrušení jordánského programu vývozních subvencí do 31. prosince 2018, spadá pod toto ustanovení, neboť rozhodnutí činí orgán zřízený mezinárodní dohodou (Generální rada WTO nebo ministerská konference) a jsou jím dotčeny práva a povinnosti Evropské unie.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               Nepoužije se.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

               Nepoužije se.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               Komise bude oprávněna zaujmout postoj jménem EU, kterým podpoří žádost Jordánska o výjimku WTO, pokud jde o prodloužení přechodného období pro zrušení jordánského programu vývozních subvencí do 31. prosince 2018 v míře nutné k tomu, aby mohlo Jordánsko poskytovat částečné nebo úplné osvobození od daně z příjmu ze zisků vytvořených určitým vývozem od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2018. Toto prodloužení poskytne Jordánsku čas nezbytný pro navržení a provedení zcela nového subvenčního programu ve prospěch malých a středních podniků, který bude v souladu s pravidly WTO.

               Jordánsko bude do 31. prosince 2018 na základě tohoto programu i nadále poskytovat výhody stávajícím malým a středním podnikům, a to v situaci, kdy se snaží řešit hospodářské, finanční a politické potíže a problémy plynoucí z přetrvávající nestability v regionu, přílivu uprchlíků, pokračujícího dopadu světové finanční krize, jakož i průvodní krize v eurozóně. Jordánsko se rovněž domnívá, že prodloužení by podpořilo jeho průmysl čelící značné nestabilitě v regionu, která negativně ovlivnila jeho přístup na tradiční trhy v sousedních zemích i tranzitní trasy na mezinárodní trhy. Jordánsko ve své žádosti rovněž uvádí, že se očekává, že reformní opatření přijatá vládou a infrastrukturní projekty, včetně rozvoje alternativních dodávek plynu, budou mít pozitivní vliv na konkurenční postavení jordánského soukromého sektoru nejdříve od roku 2018.

               Podle Jordánska by prodloužením přechodného období pro postupné zrušení subvenčního programu do 31. prosince 2018 neměly být dotčeny zájmy jiných členských zemí, které nemají prospěch z takového zacházení. Jordánsko také uvedlo, že nepředpokládá další žádosti o prodloužení po uvedeném datu.

               EU uznává hospodářské problémy způsobené mimořádným a specifickým regionálním politickým prostředím, jimž Jordánsko i nadále čelí, včetně významného přílivu uprchlíků ze sousedních zemí a související finanční zátěže, narušení obchodu s regionálními partnery, jako jsou Irák a Sýrie, a dalších nákladů, jež jsou výsledkem narušení tradičních dodávek energie z Egypta a silničních tranzitních tras přes Sýrii do Turecka.

               Pro EU pravděpodobně nebude mít pokračování programu vývozních subvencí výrazný hospodářský dopad. Podíl Jordánska na světovém obchodu je velmi malý (0,04 % v roce 2013). Dvoustranná obchodní bilance mezi EU a Jordánskem vykazuje ohromné přebytky vývozu ve prospěch EU: v roce 2014 představoval vývoz zboží z EU do Jordánska 92 % celkového objemu dvoustranného obchodu se zbožím, který dosáhl 4 miliard EUR. Jordánské výrobky přitom na třetích trzích neznamenají významnou konkurenci pro vývoz z EU.

               Vzhledem k těmto důvodům se Evropská unie v Generální radě WTO může připojit ke konsensu ve prospěch žádosti o výjimku.

               2016/0015 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Generální radě WTO k žádosti Jordánska o výjimku WTO týkající se přechodného období pro zrušení jeho programu vývozních subvencí

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Ustanovení čl. IX odst. 3 a 4 Dohody o zřízení Světové obchodní organizace z Marrákeše (dále jen „Dohoda o WTO“) stanoví postupy pro poskytnutí výjimek týkajících se mnohostranných obchodních dohod uvedených v přílohách 1A, 1B nebo 1C Dohody o WTO a v jejich přílohách.

               (2)V souladu s postupy pro další prodloužení podle čl. 27. odst. 4 Dohody o subvencích, pokud jde o přechodné období podle čl. 27 odst. 2 písm. b) Dohody o subvencích pro některé rozvojové země, bylo Jordánsku dne 27. července 2007 prodlouženo přechodné období pro zrušení jeho programu vývozních subvencí, který má formu částečného nebo úplného osvobození od daně z příjmu ze zisků vytvořených z určitého vývozu, do 31. prosince 2013 s lhůtou pro postupné odstranění subvencí do 31. prosince 2015.

               (3)Jordánsko podle čl. IX odst. 3 Dohody o WTO předložilo žádost o výjimku, pokud jde o jeho povinnost postupného odstranění subvencí stanovenou v čl. 27 odst. 4 Dohody o subvencích, do 31. prosince 2018.

               (4)Udělení této výjimky by nemělo nepříznivý vliv na hospodářství ani obchodní zájmy Evropské unie a zároveň by podpořilo Jordánsko v jeho snahách řešit hospodářské problémy, kterým čelí v důsledku obtížné a nestabilní politické situace ve svém regionu.

               (5)Je proto vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v Generální radě WTO, na podporu této žádosti Jordánska o výjimku,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být jménem Unie zaujat v Generální radě Světové obchodní organizace, spočívá v podpoře žádosti Jordánska o výjimku týkající se prodloužení přechodného období pro zrušení programu vývozních subvencí do 31. prosince 2018 v souladu s podmínkami žádosti o výjimku.

               Tento postoj vyjádří Komise.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda / předsedkyně


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 25.1.2016
            COM(2016) 28 final
            2016/0012(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve Výboru velvyslanců AKT-EU k revizi přílohy III dohody o partnerství AKT-EU

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               Na svém 39. zasedání, konaném ve dnech 19. a 20. června 2014 v Nairobi, se Rada ministrů AKT-EU
                  1
                ve společném prohlášení dohodla, že přistoupí k řádnému uzavření Střediska pro rozvoj podnikání (dále jen „CDE“), což je společný technický orgán dohody o partnerství AKT-EU
                  2
                zřízený přílohou III uvedené dohody. V tomto společném prohlášení udělila Rada ministrů Výboru velvyslanců AKT-EU pravomoc přijmout nezbytná rozhodnutí, „včetně příslušné změny přílohy III dohody z Cotonou“.

               Na likvidaci CDE se postupně pracuje od června 2014, přičemž posledním významným krokem k řádnému ukončení činnosti CDE je přijetí revize přílohy III dohody o partnerství AKT-EU.

               Smyslem tohoto návrhu Komise je učinit v příloze III dohody o partnerství AKT-EU nezbytné změny, výhradně pro potřeby likvidace CDE vytvořit právní rámec existence tohoto orgánu a stanovit právní ustanovení týkající se:

               i)   právní subjektivity CDE;

               ii)  definice období, ve kterém bude postupně ukončována činnost tohoto subjektu;

               iii) finančních ujednání;

               iv) nové definice řídící struktury CDE výhradně pro potřeby jeho likvidace.

               Současně se Komise rozhodla stáhnout svůj návrh rozhodnutí Rady o „postoji, který má Evropská unie zaujmout v Radě ministrů AKT-EU k revizi přílohy III dohody o partnerství AKT-EU“ (COM(2014) 364 final
                  3
               ), jenž byl základem pro jednání připravující uvedené 39. zasedání Rady ministrů AKT-EU. Komise tehdy doporučila přímé vymazání všech odkazů na CDE z přílohy III. Tento návrh Komise, přijatý dne 10. června 2014, zastaral a je třeba jej revidovat s cílem stanovit nový právní rámec existence CDE výhradně pro potřeby jeho likvidace. Návrh Komise COM(2014) 364 bude souběžně příslušným postupem stažen.

               Komise navrhuje, aby Rada Evropské unie přijala přiložené rozhodnutí.

               2016/0012 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve Výboru velvyslanců AKT-EU k revizi přílohy III dohody o partnerství AKT-EU

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 209 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“)
                  4
               ,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V článku 100 dohody o partnerství AKT-EU se stanoví, že její přílohy Ia, Ib, II, III, IV a VI mohou být revidovány, přezkoumávány a/nebo měněny Radou ministrů AKT-EU na základě doporučení Výboru pro rozvojovou finanční spolupráci AKT-EU.

               (2)V čl. 15 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU se stanoví, že Rada ministrů AKT-EU může delegovat pravomoci na Výbor velvyslanců AKT-EU.

               (3)Na svém 39. zasedání, konaném ve dnech 19. a 20. června 2014 v Nairobi, se Rada ministrů AKT-EU ve společném prohlášení dohodla, že přistoupí k řádnému uzavření Střediska pro rozvoj podnikání (dále jen „CDE“) a „ke změně přílohy III dohody z Cotonou“. Za tímto účelem Rada ministrů AKT-EU rozhodla, že udělí Výboru velvyslanců AKT-EU pravomoc pokročit v této záležitosti s cílem přijmout nezbytná rozhodnutí, „včetně příslušné změny přílohy III dohody z Cotonou“.

               (4)Úprava přílohy III se týká definice nového právního rámce pro existenci CDE výhradně pro potřeby jeho likvidace,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               1.Postoj, který má Unie zaujmout ve Výboru velvyslanců AKT-EU k revizi přílohy III dohody o partnerství AKT-EU, vychází z podmínek obsažených v návrhu rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU připojeném k tomuto rozhodnutí.

               2. Zástupci Unie ve Výboru velvyslanců AKT-EU mohou schválit drobné změny návrhu rozhodnutí bez nutnosti dalšího rozhodnutí výboru.

               Článek 2

               Rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU bude po přijetí zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Africké, karibské a tichomořské státy („AKT“).

                     (2)
                  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3, dohoda podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000, ve znění dohody podepsané v Lucemburku dne 25. června 2005 (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 27) a dohody podepsané v Ouagadougou dne 22. června 2010 (Úř. věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).

                     (3)

                        Návrh rozhodnutí Rady o postoji, který má Evropská unie zaujmout v Radě ministrů AKT-EU k revizi přílohy III
                           dohody o partnerství AKT-EU, COM(2014) 364 final

                        http://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/?uri=COM:2014:0364:FIN

                     (4)
                  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3, dohoda podopsaná v Cotonou dne 23. června 2000, ve znění dohody podepsané v Lucemburku dne 25. června 2005 (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 27) a dohody podepsané v Ouagadougou dne 22. června 2010 (Úř. věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 25.1.2016
            COM(2016) 28 final
            PŘÍLOHA

            návrhuROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve Výboru velvyslanců AKT-EU k revizi přílohy III dohody o partnerství AKT-EU

               PŘÍLOHA

               návrhu

                  ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve Výboru velvyslanců AKT-EU k revizi přílohy III dohody o partnerství AKT-EU

               ROZHODNUTÍ Č. …/2015

               VÝBORU VELVYSLANCŮ AKT-EU

               ze dne ../../2015

               o revizi přílohy III dohody o partnerství AKT-EU

               VÝBOR VELVYSLANCŮ AKT-EU,

               s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé
                  1
                (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“), a zejména na článek 100 uvedené dohody,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V článku 100 dohody o partnerství AKT-EU se stanoví, že její přílohy Ia, Ib, II, III, IV a VI mohou být revidovány, přezkoumávány a/nebo měněny Radou ministrů AKT-EU na základě doporučení Výboru pro rozvojovou finanční spolupráci AKT-EU.

               (2)V čl. 15 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU se stanoví, že Rada ministrů AKT-EU může delegovat pravomoci na Výbor velvyslanců AKT-EU.

               (3)Článek 2 přílohy III dohody o partnerství AKT-EU se týká Střediska pro rozvoj podnikání (dále jen „CDE“). V čl. 2 odst. 6 písm. a) přílohy je Výbor velvyslanců AKT-EU jmenován orgánem dohledu nad CDE, jenž nese mimo jiné odpovědnost za vypracování statutu a jednacího řádu Střediska pro rozvoj podnikání; ty byly přijaty rozhodnutím Výboru velvyslanců AKT-EU č. 8/2005
                  2
                (dále jen „statut CDE“). V čl. 2 odst. 7 písm. a) přílohy je výkonné radě CDE svěřena odpovědnost mimo jiné za vypracování finančního nařízení Střediska pro rozvoj podnikání, následně přijatého rozhodnutím Výboru velvyslanců AKT-EU č. 5/2004
                  3
                (dále jen „finanční nařízení CDE“), a služebního řádu Střediska pro rozvoj podnikání, které bylo následně přijato rozhodnutím Výboru velvyslanců AKT-EU č. 9/2005
                  4
                (dále jen „služební řád CDE“).

               (4)Článek 1 statutu CDE definuje zásadu právní subjektivity CDE.

               (5)Články 9 a 10 statutu CDE definují mandát a složení výkonné rady CDE.

               (6)Na svém 39. zasedání, konaném ve dnech 19. a 20. června 2014 v Nairobi, se Rada ministrů AKT-EU ve společném prohlášení dohodla, že přistoupí „k řádnému uzavření Střediska pro rozvoj podnikání a ke změně přílohy III“ dohody o partnerství AKT-EU. Za tímto účelem Rada ministrů AKT-EU rozhodla, že udělí Výboru velvyslanců AKT-EU pravomoc pokročit v této záležitosti s cílem přijmout nezbytná rozhodnutí.

               (7)Ve výše uvedeném společném prohlášení ustavila Rada ministrů AKT-EU společnou pracovní skupinu AKT-EU, aby bylo zajištěno uzavření CDE za co nejlepších možných podmínek.

               (8)Výbor velvyslanců AKT-EU udělil ve svém rozhodnutí č. 4/2014 ze dne 23. října 2014
                  5
                výkonné radě CDE mandát přijímat všechna příslušná opatření k přípravě uzavření CDE. Výkonná rada CDE následně podepsala smlouvu se správcem do 31. prosince 2016.

               (9)Podle čl. 2 odst. 3 výše uvedeného rozhodnutí č. 4/2014 počítá plán na uzavření s dokončením likvidace CDE do dne 31. prosince 2016. CDE vstoupilo do fáze svého uzavření poté, co výkonná rada ve dnech 29. a 30. června 2015 schválila konečný plán na uzavření.

               (10)Po fázi uzavření bude následovat „pasivní fáze“, ve které bude CDE existovat výlučně pro potřeby své likvidace.
                     Tato fáze, kterou bude řídit správce, může zahrnovat administrativní úkoly jako vedení archivu CDE, vyřizování administrativních formalit či vypořádání zbývajících sporů, které se nepodařilo urovnat během fáze uzavření. Pasivní fáze začíná prvním dnem následujícím po fázi uzavření, tj. dne 1. ledna 2017.

               Pasivní fáze skončí po uplynutí pěti let, nebo dokud CDE nevypořádá všechny své závazky a nezpeněží svůj majetek.

               (11)Podle čl. 26 odst. 1 finančního nařízení se na konci rozpočtového roku uzavřou účty, aby bylo možné sestavit finanční výkazy střediska. Povinný audit za rok 2016 týkající se fáze uzavření proto musí být dokončen nejpozději do 30. června 2017.

               (12)Změna přílohy III dohody o partnerství AKT-EU se týká zrušení odkazů na CDE. Toto rozhodnutí tvoří nový právní rámec CDE od počátku pasivní fáze, tj. ode dne 1. ledna 2017.

               (13)Podle čl. 95 odst. 1 dohody o partnerství AKT-EU skončí platnost dohody v roce 2020. Řídící struktury pro fungování CDE v pasivní fázi by proto měly být vymezeny i pro období po 28. únoru 2020,

               ROZHODL TAKTO:

               Článek 1

               Příloha III dohody o partnerství AKT-EU se mění takto:

               1)Nadpis přílohy III se nahrazuje tímto:

               „Institucionální podpora“

               2)Článek 1 se nahrazuje tímto:

               „Spolupráce podporuje institucionální mechanismus, který podporuje zemědělství a rozvoj venkova. V této souvislosti spolupráce napomůže posilovat úlohu Technického střediska pro spolupráci v oblasti zemědělství a venkova (CTA) při rozvoji institucionální kapacity AKT, zejména řízení informací, s cílem zlepšit přístup k technologiím pro vyšší produktivitu zemědělství, uvádění na trh, bezpečnost potravin a rozvoj venkova.“

               3)Dosavadní článek 3 se označuje jako článek 2, který nahrazuje.

               Článek 2

               1.Před ukončením fáze uzavření jmenuje výkonná rada CDE správce, aby bylo zaručeno provádění pasivní fáze ode dne 1. ledna 2017 a po dobu pěti let, nebo dokud CDE nevypořádá všechny své závazky a nezpeněží svůj majetek.

               2.Správce odpovídá za provedení pasivní fáze. Správce předkládá Výboru velvyslanců AKT-EU výroční zprávy o pokroku dosaženém v provádění pasivní fáze.

               Článek 3

               1.Statut CDE, finanční nařízení CDE a služební řád CDE zůstávají v platnosti až do konce fáze uzavření, tedy do dne 31. prosince 2016.

               Toto rozhodnutí tvoří nový právní rámec CDE ode dne 1. ledna 2017.

               2.Ode dne 1. ledna 2017 zůstane právní subjektivita CDE, jak je definována v článku 1 statutu CDE, zachována výlučně pro potřeby jeho likvidace.

               3.Během pasivní fáze bude výkonná rada CDE zřízená článkem 9 a 10 statutu CDE fungovat až do dne, kdy Výbor velvyslanců AKT-EU přijme podle článku 4 rozhodnutí č. 4/2014 rozhodnutí o návrhu na udělení absolutoria.

               Od zahájení pasivní fáze budou úkoly výkonné rady CDE omezeny na schválení zprávy o uzavření, schválení účtů týkajících se fáze uzavření a na předání návrhu na udělení absolutoria Výboru velvyslanců AKT-EU, aby o něm rozhodl. Od ledna 2017 bude pořádat pouze jedno zasedání ročně.

               Nerozhodne-li Výbor velvyslanců AKT-EU do tří měsíců ode dne předložení návrhu jinak, považuje se absolutorium za schválené.

               4.Náklady spojené s pasivní fází budou financovány z 11. Evropského rozvojového fondu.

               5.Nároky CDE vůči třetím osobám a nároky třetích osob vůči CDE podléhají promlčení lhůtě pěti let, která počíná běžet dnem 1. ledna 2017.

               Článek 4

               Úkol společné pracovní skupiny AKT-EU uzavřít CDE, jak je uveden ve společném prohlášení Rady ministrů AKT–EU ze dnů 19. a 20. června 2014, bude ukončen rozhodnutím Výboru velvyslanců AKT-EU o návrhu na udělení absolutoria podle článku 4 rozhodnutí č. 4/2014.

               Článek 5

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem svého přijetí, s výjimkou článku 1, který vstupuje v platnost dne 1. ledna 2017.

               V [...] dne [...]

                     Za Výbor velvyslanců AKT-EU

                     předseda/předsedkyně

                     (1)
                  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3, dohoda podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000, ve znění dohody podepsané v Lucemburku dne 25. června 2005 (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 27) a dohody podepsané v Ouagadougou dne 22. června 2010 (Úř. věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).

                     (2)

                        Úř. věst. L 66, 8.3.2006, s. 16.

                     (3)
                  Úř. věst. L 70, 9.3.2006, s. 52.

                     (4)

                        Úř. věst. L 348, 30.12.2005, s. 54.

                     (5)
                  Úř. věst. L 330, 15.11.2014, s. 61.