               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 19.5.2020
            COM(2020) 219 final
            2020/0096(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY,
            kterým se mění rozhodnutí Rady (EU) 2016/915, pokud jde o referenční období určené pro měření růstu emisí CO2, s cílem zohlednit důsledky pandemie COVID-19 v souvislosti se systémem CORSIA

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh – přijatý v důsledku pandemie COVID-19 – se týká rozhodnutí o úpravě postoje, který má být zaujat jménem Unie v Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO) v souvislosti se systémem kompenzací a snižování emisí uhlíku v mezinárodní letecké dopravě (CORSIA), pokud jde o jeho referenční období pro měření růstu emisí CO2 (dále jen „základní úroveň“).

               2.Souvislosti návrhu

               2.1Chicagská úmluva a Pařížská dohoda

               Cílem Chicagské úmluvy (dále také jen „úmluva“) je regulovat mezinárodní leteckou dopravu. Úmluvou, která vstoupila v platnost dne 4. dubna 1947, byla zřízena Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO).

               V prosinci 2015 byla konferencí smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu přijata Pařížská dohoda, jejímž cílem je omezit globální nárůst teploty na úroveň výrazně nižší než 2 °C v porovnání s úrovní před průmyslovou revolucí a usilovat o udržení nárůstu teploty na úrovni 1,5 °C. K takovému snížení emisí by měla přispět všechna hospodářská odvětví, mezinárodní letectví nevyjímaje.

               Všechny členské státy EU jsou smluvními stranami úmluvy i dohody. EU a její členské státy jsou smluvními stranami Pařížské dohody a společně se zavázaly ke snížení svých emisí skleníkových plynů.

               2.2Mezinárodní organizace pro civilní letectví

               Mezinárodní organizace pro civilní letectví je specializovaná agentura Organizace spojených národů. Mezi záměry a cíle organizace patří vytvoření zásad a technik mezinárodního leteckého provozu a podpora plánování a rozvoje mezinárodní letecké dopravy. EU je pozorovatelem ad hoc v mnoha orgánech ICAO (shromáždění a další technické orgány).

               2.3Systém kompenzací a snižování emisí uhlíku v mezinárodní letecké dopravě (CORSIA)

               Mezinárodní standardy a doporučené postupy v oblasti ochrany životního prostředí – systém kompenzací a snižování emisí uhlíku v mezinárodní letecké dopravě (CORSIA) přijala Rada ICAO dne 27. června 2018 na svém 214. zasedání jako svazek IV přílohy 16 Chicagské úmluvy.

               Členské státy oznámily organizaci ICAO rozdíly podle rozhodnutí Rady (EU) 2018/2027
                  1
               . Jeden z těchto rozdílů mezi směrnicí 2003/87/ES a systémem CORSIA je zejména ten, že směrnice 2003/87/ES se použije bez ohledu na státní příslušnost provozovatele letounu. V zásadě se vztahuje na lety, které odlétají z letiště na území členského státu, na který se vztahuje Smlouva, nebo na takové letiště přilétají. Vztahuje se bez rozdílu na lety v rámci členských států, mezi nimi navzájem, mezi nimi a zeměmi EHP, v rámci zemí EHP nebo mezi zeměmi EHP navzájem.

               Bod 3.2 části II standardů a doporučených postupů („požadavky ohledně kompenzací emisí CO2“) upřesňuje „základní úroveň“ průměrných ročních emisí CO2 v letech 2019 a 2020 pro trasy, na něž se vztahuje systém CORSIA.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               3.1 Souvislosti

               Jedná se o posouzení dopadu pandemie COVID-19 na základní úroveň systému CORSIA, která se použije k určení budoucích požadavků ohledně kompenzací na provozovatele letounů, aby bylo po roce 2020 dosaženo neutrálního růstu z hlediska emisí uhlíku.

               Probíhající pandemie COVID-19 zcela jistě povede k významnému snížení emisí CO2 z mezinárodní letecké dopravy v roce 2020. Pandemie povede k výraznému snížení základní úrovně systému CORSIA, pokud nebude přezkoumáno vymezení základní úrovně systému CORSIA, což by zahrnovalo vyšší požadavky ohledně kompenzací. To přirozeně závisí i na rychlosti zotavení mezinárodní letecké dopravy a na produkci emisí CO2 z mezinárodní letecké dopravy.

               Výbor ICAO pro letectví a ochranu životního prostředí (dále jen „výbor CAEP“) provedl analýzu, jejímž cílem je na základě různých scénářů řádově kvantifikovat dopad pandemie COVID-19 na poptávku po emisních jednotkách (kompenzacích) v rámci systému CORSIA a prozkoumat různé možnosti pro základní úroveň.
                  2

               Z analýzy výboru CAEP, která zvážila možnosti základní úrovně – od zachování stávajícího stavu až po použití emisí z roku 2019 nebo průměru emisí za více let, nebo dokonce extrapolovaných odhadů toho, jaké emise by mohly být v roce 2020, kdyby nedošlo k žádné krizi –, vyplývá mimo jiné to, že

               –emise CO2 v roce 2020 by mohly být o 40 % nižší než úrovně předvídané v roce 2016,

               –referenční emise se současnou základní úrovní systému CORSIA by mohly být přibližně o 18 % nižší v porovnání s úrovněmi z roku 2019,

               –nižší základní úroveň by mohla mít zásadní dopad na požadavky ohledně celkových kompenzací:

               ·pilotní fáze (2021–2023): od +280 % v případě scénáře zotavení ve tvaru písmene V po +150 % v případě scénáře zotavení s trvalou ztrátou ve tvaru písmene U,

               ·všechny fáze (2021–2035): od +45 % v případě scénáře zotavení ve tvaru písmene V po −24 %
                  v případě scénáře zotavení s trvalou ztrátou ve tvaru písmene U,

               –změna základní úrovně na hodnoty z roku 2019 by mohla mít za následek požadavky ohledně celkových kompenzací:

               ·pilotní fáze (2021–2023): do roku 2023 nulové nebo blízké nule v případě scénářů pro COVID-19 a

               ·všechny fáze (2021–2035): od −9 % v případě scénáře zotavení ve tvaru písmene V
               po −32 % v případě scénáře zotavení s trvalou ztrátou ve tvaru písmene U.

               Na zasedání řídicí skupiny výboru CAEP dne 11. května 2020 byla řádová analýza jednohlasně schválena pro posouzení Radou ICAO během jejího 220. zasedání v červnu 2020.

               3.2 Navrhovaný postoj

               S ohledem na environmentální účinnost ve vztahu k cíli organizace ICAO zajistit uhlíkově neutrální růst od roku 2020, na potřebu zajistit podporu pro systém CORSIA v podmínkách způsobených pandemií COVID-19 a zabránit rozpadu klíčových prvků systému CORSIA, jakož i na právní postup v organizaci ICAO, by obezřetný počáteční přístup založený na momentálně dostupných informacích
                  3
                spočíval v případném souhlasu s tím, že koncepce systému CORSIA bude upravena tak, aby byly jako základní úroveň stanoveny emise CO2 z mezinárodní letecké dopravy, na něž se vztahuje systém CORSIA, pouze z roku 2019.

               Rozhodnutí Rady ICAO upravit základní úroveň systému CORSIA během tohoto zasedání by vyslalo signál, že se ICAO aktivně snaží přizpůsobit krizové situaci a zachovat podporu států pro systém CORSIA a jejich účast v tomto systému. Za účelem dosažení rovnováhy mezi naléhavostí rozhodnutí a potřebou zajistit soulad s pravidly ICAO pro správu může po tomto rozhodnutí Rady ICAO následovat konzultace prostřednictvím dopisu jednotlivým státům a formální přijetí na následujícím (221.) zasedání Rady ICAO.

               Může být vhodné provést určité koncepční úpravy systému CORSIA, jako např.:

               –odpovídající úpravu možnosti použití emisí pro rok 2020 jako referenční hodnoty pro výpočet požadavků ohledně kompenzací během takzvané „pilotní fáze“, tj. prvních tří roků dobrovolné účasti (2021–2023),

               –objasnění v tom smyslu, že ve výpočtu požadavků ohledně kompenzací pro daný rok nemůže být odvětvový růstový faktor negativní, což zamezí tomu, aby případné negativní požadavky ohledně kompenzací v jednom roce vyrušily pozitivní požadavky v jiném roce stejného období souladu.

               Některé země uvedly, že by se mohly pokusit využít příležitosti možné změny základní úrovně a vyzvat k zavedení různých základních úrovní pro různé země v závislosti na jejich úrovni rozvoje, roku jejich zapojení do systému CORSIA nebo jiných kritériích. Tato změna by byla v rozporu s rezolucí A40-19 a Chicagskou úmluvou a její zásadou nediskriminace a vedla by ke značným rizikům rozpadu systému CORSIA.

               Pokud by dosažení předkrizové úrovně emisí z dopravy a souvisejících emisí trvalo několik let, je pravděpodobné, že vyšší základní úroveň emisí z roku 2019 by měla za následek minimální nebo vůbec žádné požadavky ohledně kompenzací během pilotní fáze. V této souvislosti je třeba připomenout, že rezoluce shromáždění A40-19 stanoví přezkum systému CORSIA každé tři roky, přičemž první proběhne v roce 2022. V rezoluci je uvedeno, že tyto přezkumy by měly zahrnovat posouzení pokroku směrem k dosažení žádoucího cíle ICAO spočívajícího v zachování celosvětových čistých emisí uhlíku z mezinárodní letecké dopravy od roku 2020 na stejné úrovni. Dále by mělo být posouzeno, jaký dopad má tento systém na trh a na náklady a jaké důsledky to má pro státy a provozovatele letounů a pro mezinárodní leteckou dopravu. Posouzeno by mělo být i fungování koncepčních prvků programu. Kromě toho by při posouzení mělo být zváženo i to, jaká zlepšení systému by podpořila účel Pařížské dohody, zejména její dlouhodobé teplotní cíle, a v zájmu zlepšení provádění, zvýšení účinnosti a minimalizace narušení trhu by měla být zvážena aktualizace koncepčních prvků systému.

               Význam tohoto přezkumu podtrhuje potřeba zajistit, aby shromáždění posoudilo soulad s dlouhodobým žádoucím cílem v oblasti snižování emisí CO2.

               V závislosti na rychlosti zotavení mezinárodní letecké dopravy a na rozsahu, v němž systém CORSIA přispívá k dlouhodobému žádoucímu cíli v oblasti snižování emisí CO2, může být při příležitosti budoucího přezkumu vhodné znovu přezkoumat ambicióznost systému CORSIA a případně i otázku základní úrovně. Zvýšení ambicióznosti systému CORSIA by bylo v souladu s postojem Unie stanoveným v rozhodnutí Rady (EU) 2016/915.

               Změna postoje Unie k systému CORSIA v důsledku pandemie COVID-19 by neměla vliv na podporu EU jako takovou ve prospěch politiky, která je základem pro žádoucí cíl ICAO spočívající v dosažení uhlíkově neutrálního růstu od roku 2020, jak bylo stanoveno v rezoluci shromáždění A40-19.

               4.Soulad s ostatními politikami Unie

               Navrhované rozhodnutí je v souladu s ostatními politikami Unie – zejména s politikami v oblasti energetiky, životního prostředí a dopravy – a doplňuje je.

               5.Právní základ

               5.1Procesněprávní základ

               5.1.1Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které má jménem Unie zaujmout orgán zřízený dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použijí bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody
                  4
               .

               5.1.2Použití na stávající případ

               Akt (standardy a doporučené postupy v rámci systému CORSIA), k jehož úpravě může být Rada ICAO vyzvána, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt může rozhodujícím způsobem ovlivňovat obsah právních předpisů EU, zejména směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES. Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dotyčné dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               5.2Hmotněprávní základ

               V souladu s čl. 192 odst. 1 a článkem 191 SFEU přispívá Evropská unie mimo jiné ke sledování následujících cílů: zachování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí; podpora opatření na mezinárodní úrovni určených k řešení regionálních a celosvětových problémů životního prostředí, a zejména boj proti změně klimatu.

               5.2.1Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie. Sleduje‑li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze‑li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               5.2.2Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají politiky v oblasti klimatu v souvislosti s mezinárodní leteckou dopravou.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 192 odst. 1 SFEU.

               5.3Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 192 odst. 1 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2020/0096 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY,

               kterým se mění rozhodnutí Rady (EU) 2016/915, pokud jde o referenční období určené pro měření růstu emisí CO2, s cílem zohlednit důsledky pandemie COVID-19 v souvislosti se systémem CORSIA

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Chicagská úmluva o mezinárodním civilním letectví (dále jen „úmluva“), jejímž cílem je regulovat mezinárodní leteckou dopravu, vstoupila v platnost dne 4. dubna 1947. Byla jí zřízena Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO).

               (2)Všechny členské státy Unie jsou smluvními státy úmluvy a členy ICAO, přičemž Unie má v některých orgánech ICAO status pozorovatele.

               (3)V prosinci 2015 byla na 21. konferenci smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu přijata Pařížská dohoda, jejímž cílem je omezit globální nárůst teploty na úroveň výrazně nižší než 2 °C v porovnání s úrovní před průmyslovou revolucí a usilovat o udržení nárůstu teploty na úrovni 1,5 °C. K takovému snížení emisí by měla přispět všechna hospodářská odvětví, mezinárodní letectví nevyjímaje.

               (4)Na svém 39. zasedání se Shromáždění ICAO v roce 2016 ve své rezoluci A39-3 rozhodlo o vytvoření celosvětového tržního mechanismu k omezení emisí skleníkových plynů z mezinárodní letecké dopravy na úrovně roku 2020. Postoj Unie k vypracování a přijetí tohoto mechanismu a jeho různým podrobným prvkům byl stanoven rozhodnutím Rady (EU) 2016/915
                  5
               . Toto rozhodnutí zohledňuje skutečnost, že příslušná rozhodnutí přijatá Radou ICAO, orgánem zřízeným dohodou, mají právní účinky. V souladu s úmluvou a v mezích v ní stanovených se mohou stát závaznými a rovněž se mohou stát závaznými pro Unii a její členské státy podle stávajících mezinárodních dohod o letecké dopravě.

               (5)Dne 27. června 2018 na desáté schůzi v rámci svého 214. zasedání přijala Rada ICAO první vydání svazku IV přílohy 16 úmluvy: Mezinárodní standardy a doporučené postupy v oblasti ochrany životního prostředí – systém kompenzací a snižování emisí uhlíku v mezinárodní letecké dopravě („CORSIA“). Tento text stanoví mimo jiné hodnoty emisí pro výpočet růstových faktorů (růstový faktor pro dané odvětví i růstové faktory provozovatelů letounů). Tyto hodnoty jsou stanoveny jako průměrné emise CO2 z mezinárodní letecké dopravy v letech 2019 a 2020, na něž se vztahuje systém CORSIA (na úrovni odvětví a na úrovni jednotlivých provozovatelů letounů).

               (6)V souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2018/2027
                  6
                oznámily členské státy organizaci ICAO rozdíly mezi směrnicí 2003/87/ES a těmito standardy a doporučenými postupy.

               (7)Probíhající pandemie COVID-19 povede k významnému snížení emisí CO2 z mezinárodní letecké dopravy v roce 2020.
                  7
                V důsledku toho se tak výrazně sníží i hodnoty emisí v rámci systému CORSIA použité k výpočtu růstových faktorů
                  8
               . Pokud tyto hodnoty nebudou upraveny, mohlo by to mít za následek významně vyšší požadavky ohledně kompenzací v závislosti na rychlosti zotavení mezinárodní letecké dopravy a na vývoji emisí CO2 z mezinárodní letecké dopravy.

               (8)Je pravděpodobné a skutečně důležité, že Rada ICAO během svého 220. zasedání ve dnech 8.–26. června 2020 přijme rozhodnutí o úpravě hodnot emisí použitých k výpočtu růstových faktorů v rámci systému CORSIA, nebo přesněji řečeno, pokud jde o zohledněné referenční období („základní období“). Případně může k závěrečnému rozhodnutí v této záležitosti dojít na následujícím (221.) zasedání Rady ICAO. Tento scénář může nastat, zejména pokud Rada ICAO usoudí, že tomuto rozhodnutí by měla předcházet konzultace prostřednictvím dopisu jednotlivým státům.

               (9)Stejně jako tomu je u samotného systému CORSIA, jakákoli změna jeho podmínek představuje rozhodnutí přijaté orgánem zřízeným dohodou, které má právní účinky.

               (10)Unie a její členské státy sice soustavně prosazují cíl celosvětového snížení emisí skleníkových plynů z mezinárodní letecké dopravy na hodnoty nepřekračující úroveň roku 2020, avšak zdá se, že za současných okolností jsou hodnoty roku 2019 jako základního období nejbližší možnou zástupnou hodnotou, která vychází ze skutečných údajů, pro účely zohlednění dlouhodobého cíle ICAO spočívajícího v dosažení uhlíkově neutrálního růstu od roku 2020, jak bylo stanoveno v rezoluci A39-3. V této souvislosti a za účelem zachování dostatečné podpory a klíčových koncepčních prvků systému CORSIA a na základě momentálně dostupných informací se zdá, že je vhodné přijmout kalendářní rok 2019 jako jediné základní období.

               (11)Alternativa předložená ve stávající diskusi – stanovit různé základní úrovně pro různé země v závislosti na jejich úrovni rozvoje, roku jejich zapojení do systému CORSIA nebo jiných kritériích – by neměla být podpořena. Bylo by to v rozporu se zásadou nediskriminace uvedenou v rezoluci A40-19 a mohlo by to ohrozit další existenci systému CORSIA v jeho současné podobě.

               (12)Z toho důvodu by rozhodnutí Rady (EU) 2016/915 mělo být změněno tak, aby umožnilo Unii a jejím členským státům přijmout kalendářní rok 2019 jako jediné základní období.

               (13)Zásada pravidelného přezkumu platí i nadále. V této souvislosti je třeba připomenout, že rezoluce shromáždění A40-19 stanoví přezkum systému CORSIA každé tři roky, přičemž první proběhne v roce 2022. Význam tohoto přezkumu je tím větší, čím delší doba je nutná, aby dané odvětví dosáhlo předkrizové úrovně emisí z dopravy a souvisejících emisí. V případě pomalého zotavení je pravděpodobné, že základní úroveň emisí z roku 2019 bude mít za následek minimální nebo vůbec žádné požadavky ohledně kompenzací během „pilotní fáze“ systému CORSIA (2021–2023).
                  9
                Význam tohoto přezkumu podtrhuje potřeba zajistit, aby shromáždění posoudilo soulad s dlouhodobým žádoucím cílem v oblasti snižování emisí CO2.

               (14)Ve srovnání se všemi hospodářskými odvětvími, jež přispívají ke snížení emisí CO2, přispívá letecká doprava od roku 2012 prostřednictvím svého zapojení do systému EU pro obchodování s emisemi. Komise podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě a případně předloží návrh na provádění systému CORSIA v souladu s požadavkem zajistit přispívání letecké dopravy k závazku Unie snížit emise skleníkových plynů do roku 2030, který platí pro celé hospodářství.

               (15)Rozhodnutí Rady (EU) 2016/915 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Příloha rozhodnutí Rady (EU) 2016/915 se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

               V Bruselu dne

                  Za Radu

                  předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2018/2027 ze dne 29. listopadu 2018 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Mezinárodní organizaci pro civilní letectví, pokud jde o první vydání mezinárodních norem a doporučených postupů v oblasti ochrany životního prostředí – Program kompenzace a snižování emisí oxidu uhličitého v mezinárodním civilním letectví (CORSIA), Úř. věst. L 325, 20.12.2018, s. 25.

                     (2)

                        Související studie provedly také IATA, ICSA a další organizace. Viz například:

                  https://www.iata.org/en/policy/environment/corsia/

                        nebo https://www.edf.org/sites/default/files/documents/COVID_CORSIA_baseline_analysis.pdf

                     (3)

                        Zejména z výboru CAEP organizace ICAO.

                     (4)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (5)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2016/915 z května 2016 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie, pokud jde o mezinárodní nástroj, jenž má být vypracován v rámci orgánů ICAO a jenž má vést k uplatňování jednotného celosvětového tržního opatření pro emise z mezinárodní letecké dopravy od roku 2020 (Úř. věst. L 153, 10.6.2016, s. 32).

                     (6)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2018/2027 ze dne 29. listopadu 2018 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Mezinárodní organizaci pro civilní letectví, pokud jde o první vydání mezinárodních norem a doporučených postupů v oblasti ochrany životního prostředí – Program kompenzace a snižování emisí oxidu uhličitého v mezinárodním civilním letectví (CORSIA), Úř. věst. L 325, 20.12.2018, s. 25.

                     (7)

                        Emise CO2 v roce 2020 by mohly být o 40 % nižší než úrovně předvídané v roce 2016 (výbor CAEP organizace ICAO, 11. května 2020).

                     (8)

                        Referenční emise pro základní úroveň systému CORSIA by mohly být přibližně o 18 % nižší v porovnání s úrovněmi z roku 2019 (výbor CAEP organizace ICAO, 11. května 2020).

                     (9)

                        Výbor CAEP organizace ICAO, 11. května 2020.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 19.5.2020
            COM(2020) 219 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady,
            kterým se mění rozhodnutí Rady (EU) 2016/915, pokud jde o referenční období určené pro měření růstu emisí CO2, s cílem zohlednit důsledky pandemie COVID-19 v souvislosti se systémem CORSIA

               PŘÍLOHA

               Příloha rozhodnutí Rady (EU) 2016/915 se mění takto:

               Za druhou odrážku se vkládá nová odrážka, která zní:

               „– za účelem zohlednění dopadu pandemie COVID-19 na emise za rok 2020 akceptuje, že výpočet růstových faktorů stanovených v systému CORSIA bude změněn tak, aby byly použity pouze úrovně emisí roku 2019;“


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 24.7.2020
            COM(2020) 332 final
            2020/0150(CNS)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY,
            kterým se povoluje Francii uplatňovat sníženou sazbu některých nepřímých daní na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu
            {SWD(2020) 141 final}

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               Na metropolitním území Francie podléhá tradiční rum z francouzských nejvzdálenějších regionů od roku 1923 zvláštnímu režimu spotřební daně. Od vytvoření vnitřního trhu a harmonizace spotřebních daní v Evropě pokračuje tento zvláštní daňový režim se schválením ze strany EU.

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí Rady nahradit stávající rozhodnutí Rady 189/2014/EU ze dne 20. února 2014
                  1
               , přijaté na základě článku 349 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Tento článek umožňuje přijmout konkrétní opatření pro nejvzdálenější regiony, jelikož uznává, že neměnnost a spolupůsobení určitých faktorů závažným způsobem ohrožují rozvoj těchto regionů a ovlivňují jejich hospodářskou a sociální situaci. Tato opatření je možné přijmout za předpokladu, že nenaruší integritu a soudržnost právního řádu Unie, což zahrnuje také vnitřní trh a společné politiky. Rozhodnutí, které je v současné době v platnosti, opravňuje Francii uplatňovat sníženou sazbu některých nepřímých daní
                  2
                na tradiční rum vyrobený ve francouzských nejvzdálenějších regionech Guadeloupe, Francouzská Guyana, Martinik a Réunion, pokud je přepraven do kontinentální Francie a je zde spotřebován. Snížení nepřímých daní nepřesáhne 50 % francouzské základní spotřební daně z alkoholu a je omezeno na roční kvótu ve výši 144 000 hektolitrů čistého alkoholu. Tato odchylka pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2020.

               Cílem režimu je vyrovnat vyšší náklady na výrobu tradičního rumu ve francouzských nejvzdálenějších regionech a zajistit přístup na trh v kontinentální Francii, který je jejich hlavním odbytištěm. Znevýhodnění hospodářských subjektů z hlediska hospodářské soutěže je způsobeno odlehlostí francouzských nejvzdálenějších regionů, jejich izolovaností, omezenou velikostí, nepříznivou topografií a podnebím a hospodářskou závislostí na malém množství produktů, zejména hodnotovém řetězci cukrová třtina – cukr – rum, což vážně omezuje jejich hospodářský rozvoj.

               Na základě analytického dokumentu připojeného k tomuto návrhu, který hodnotí stávající režim, jakož i možný dopad možných alternativ pro období po roce 2020, navrhuje Komise prodloužit tento režim až do roku 2027 se zvýšenou roční kvótou  153 000 hektolitrů čistého alkoholu. Maximální míra snížení je stále na úrovni 50 %. Zvýšení roční kvóty na 153 000 hektolitrů čistého alkoholu je v souladu s historickým zvyšováním kvóty, odpovídá růstu výroby a postačuje k zamezení potřeby dalších změn před uplynutím sedmileté platnosti nového rozhodnutí. To vyřeší zjištěný problém pevně stanovené kvóty, kvůli kterému byla kvóta pravidelně upravována změnami rozhodnutí Rady, obvykle retrospektivně používanými. To mělo negativní dopad na schopnost výrobců plánovat výrobu a v některých případech  i dlouhodobé investice. Mírné zvýšení kvóty navíc zajistí soudržnost s politikou v oblasti veřejného zdraví a hospodářské soutěže.

               Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Ve sdělení o strategickém partnerství s nejvzdálenějšími regiony EU z roku 2017
                     3
                   se uvádí, že nejvzdálenější regiony se stále potýkají se závažnými problémy, přičemž mnoho z nich je neměnných. Sdělení představuje stanovisko Komise ohledně podpory těchto regionů v tom, aby stavěly na svém jedinečném bohatství a identifikovaly nová odvětví s cílem umožnit růst a vytváření pracovních míst.

                  Cílem předkládaného návrhu je proto podpořit francouzské nejvzdálenější regiony, aby stavěly na svém  potenciálu, a umožnily tak místní růst a tvorbu pracovních míst v odvětví cukrové třtiny a rumu. Tento návrh doplňuje program speciálně zaměřený na odlehlost a ostrovní charakter (POSEI)
                     4
                  , který se zaměřuje na podporu primárního sektoru a produkce surovin.

               Soulad s ostatními politikami Unie

                  Návrh je v souladu se strategií jednotného trhu 2015
                     5
                  , v níž Komise uvádí, že zajistí hlubší a spravedlivější jednotný trh, který přinese prospěch všem zúčastněným stranám. Jedním z cílů navrhovaného opatření je omezit dodatečné náklady, jimž společnosti v nejvzdálenějších regionech čelí a které brání jejich plné účasti na jednotném trhu. Vzhledem k omezeným objemům (objem dotčeného rumu je nižší než 1,5 % spotřeby alkoholických nápojů ve Francii) se nepředpokládá žádný negativní dopad na hladké fungování jednotného trhu.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               Právní základ

                  Právním základem je článek 349 Smlouvy o fungování EU. Uvedené ustanovení umožňuje Radě přijímat zvláštní ustanovení upravující použití Smluv na nejvzdálenější regiony EU.

               Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Pouze Rada je oprávněna na základě článku 349 Smlouvy o fungování EU přijmout konkrétní opatření ve prospěch nejvzdálenějších regionů EU, aby bylo možno přizpůsobit použití smluv pro tyto regiony, včetně společných politik, z důvodu trvalého znevýhodnění ohrožujícího jejich hospodářskou a sociální situaci. Stejně je tomu v případě povolení odchylek od článku 110 Smlouvy o fungování EU. Návrh rozhodnutí Rady je proto v souladu se zásadou subsidiarity.

               Proporcionalita

                  Tento návrh je v souladu se zásadou proporcionality podle čl. 5 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii. Navrhované změny nepřekračují rámec toho, co je nezbytné pro řešení příslušných problémů, a tedy pro zajištění řádného a účinného fungování vnitřního trhu, které je jedním z cílů Smluv.

                  Kvóta ve výši 153 000 hektolitrů čistého alkoholu odpovídá historické roční míře růstu produkce rumu ve výši 2 %.

               Volba nástroje

                  Navrhuje se rozhodnutí Rady, které nahradí rozhodnutí Rady č. 189/2014/EU.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

                  Externí studie potvrdila, že režim je pro výrobce z nejvzdálenějších regionů významný, protože tito výrobci i nadále čelí vyšším výrobním nákladům než výrobci na pevnině, přičemž tyto náklady jsou v současné době kompenzovány snížením spotřební daně.

               Zvýšení výroby rumu zvýšilo poptávku po cukrové třtině a studie odhaduje, že díky režimu bylo vyprodukováno 53 000 tun cukrové třtiny, což vedlo k vytvoření 400 pracovních míst v hodnotovém řetězci cukrová třtina – cukr – rum. Na základě studie bylo zjištěno, že náklady převažují nad přínosy z režimu. Rum hraje v hospodářství francouzských nejvzdálenějších regionů významnou úlohu, kterou je třeba vzít při určování celkové účinnosti režimu v úvahu.

                  Navzdory poklesu podílu tradičního rumu z  francouzských nejvzdálenějších regionů na trhu studie zjistila, že v absolutním vyjádření byl tento režim při zachování přístupu na francouzský kontinentální trh obecně účinný.

                  Celková účinnost režimu je však snížena režimem kvót. Studie rovněž konstatuje, že celkovou účinnost lze zvýšit zlepšením rámce pro monitorování.

                  Studie také zjistila, že režim je i nadále v souladu s dalšími souvisejícími politikami EU.

               Konzultace se zúčastněnými stranami

                  V rámci externí studie na podporu analýzy stávajícího režimu byly obdrženy odpovědi od všech zúčastněných stran na základě dotazníků, rozhovorů a diskusí. Veřejná konzultace umožnila reakci širšího spektra zúčastněných stran, ačkoli účast byla omezena (celkem deset účastníků) na pět odpovědí od občanů EU, dvě od hospodářských subjektů, jednu  od nevládní organizace, jednu od odborového sdružení a jednu od podnikatelského sdružení.

               Posouzení dopadů

                  Tato iniciativa je připravena v podobě dvou po sobě jdoucích kroků: ex post hodnocení stávajícího režimu, po němž následuje hodnocení orientované do budoucna. Toto posouzení potenciálních dopadů pokračování stávajícího režimu a jeho případných změn bylo provedeno v analytickém dokumentu, který obsahuje přílohu s hodnocením. Tento dokument je založen na externí studii a na informacích poskytnutých členským státem.

               4.DOPADY NA ROZPOČET

                  Návrh nemá žádný dopad na rozpočet Evropské unie, jelikož příjmy ze spotřební daně plně náleží členským státům.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Plány provádění a způsoby monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  Monitorování provádění a fungování odchylky bude úlohou francouzských orgánů a Komise, jako tomu bylo doposud.

                  Francie bude vyzvána, aby do 30. září 2025 předložila zprávu za roky 2019 až 2024. Tato zpráva musí obsahovat:

               ·informace o dodatečných nákladech souvisejících s výrobou,

               ·informace o narušení hospodářské soutěže a dopadech na trh,

               ·informace nezbytné pro hodnocení účinnosti, účelnosti a soudržnosti s dalšími politikami EU,

               ·informace o tom, zda jsou právní předpisy nadále relevantní a jaká je přidaná hodnota EU u nových právních předpisů.

                  Účelem podávání zpráv by mělo být také shromažďování informací od všech příslušných zúčastněných stran ohledně úrovně a vývoje jejich dodatečných výrobních nákladů, nákladů na dodržování předpisů a jakýchkoli případů narušení trhu.

                  S cílem zaručit, aby informace shromážděné francouzskými orgány obsahovaly veškeré údaje, které Komise potřebuje pro přijetí informovaného rozhodnutí ohledně opodstatněnosti a schůdnosti režimu do budoucna, Komise vypracuje konkrétní pokyny týkající se požadovaných informací. Tyto pokyny budou v co největší možné míře stejné jako u jiných podobných režimů pro nejvzdálenější regiony EU, pro které platí obdobné právní předpisy.

                  To Komisi umožní posoudit, zda stále existují důvody opodstatňující odchylku, zda je daňové zvýhodnění poskytnuté Francií stále přiměřené a zda jsou možná nějaká alternativní opatření k systému daňové výjimky (při zohlednění mezinárodního rozměru).

                  Struktura a údaje požadované ve zprávě jsou připojeny k návrhu v příloze 1.

               2020/0150 (CNS)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY,

               kterým se povoluje Francii uplatňovat sníženou sazbu některých nepřímých daní na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,

               s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu
                  6
               ,

               v souladu se zvláštním legislativním postupem,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Rozhodnutí Rady 189/2014/ES
                  7
                opravňuje Francii, aby na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu a prodávaný v metropolitní Francii uplatňovala sníženou sazbu spotřební daně, která může být nižší než minimální sazba spotřební daně stanovená směrnicí Rady 92/84/EHS, ale nesmí být o více než 50 % nižší než základní vnitrostátní spotřební daň z alkoholu. Snížená sazba spotřební daně je omezena roční kvótou ve výši 144 000 hektolitrů čistého alkoholu. Platnost této odchylky skončí dnem 31. prosince 2020.

               (2)Dne 18. října 2019 požádaly francouzské orgány Komisi, aby předložila návrh rozhodnutí Rady o prodloužení platnosti povolení stanoveného v rozhodnutí 189/2014/EU s vyšší kvótou na dalších sedm let od 1. ledna 2021 do 31. prosince 2027.

               (3)Vzhledem k malé velikosti místního trhu mohou palírny čtyř nejvzdálenějších regionů, na něž se povolení vztahuje, provozovat svou činnost pouze tehdy, pokud mají dostatečný přístup na trh v kontinentální Francii, která je pro jejich rum hlavním odbytištěm  (65 %). Obtíže týkající se konkurenceschopnosti „tradičního“ rumu na trhu Unie lze přičíst dvěma parametrům: vyšším výrobním nákladům a vyšším daním na láhev, protože „tradiční“ rum se obvykle uvádí na trh s vyšším obsahem alkoholu a ve větších lahvích.

               (4)Výrobní náklady hodnotového řetězce cukrová třtina – cukr – rum v těchto čtyřech nejvzdálenějších regionech jsou vyšší než v jiných regionech světa. Na náklady spojené se surovinami a výrobou mají významný dopad zejména odlehlost, složitý reliéf a klimatické podmínky čtyř nejvzdálenějších regionů. Také  mzdové náklady jsou vyšší než v sousedních zemích, neboť na Guadeloupe, Francouzskou Guyanu, Martinik a Réunion se vztahují francouzské právní předpisy v sociální oblasti. Na tyto nejvzdálenější regiony se rovněž vztahují unijní standardy v oblasti životního prostředí a bezpečnosti, jež vyžadují významné investice a náklady, které přímo nesouvisejí s produktivitou, i když prostředky na tyto investice jsou částečně spolufinancovány ze strukturálních fondů Unie. Lihovary v těchto nejvzdálenějších regionech jsou navíc menší než lihovary mezinárodních seskupení. Z této skutečnosti vyplývají vyšší výrobní náklady na jednotku výstupu.

               (5)„Tradiční“ rum, který se prodává v kontinentální Francii, je obvykle uváděn na trh ve větších lahvích (36 % rumu se prodává v lahvích o objemu 1 litr) a s vyšším obsahem alkoholu (40° až 59°) než konkurenční výrobky na bázi rumu, které jsou obvykle uváděny na trh v lahvích o objemu 0,7 litru a 37,5° alkoholu. Vyšší obsah alkoholu má za následek vyšší spotřební daň, vyšší příspěvek „vignette sécurité sociale“ (VSS), jakož i vyšší daň z přidané hodnoty (DPH) na litr prodaného rumu. Snížená sazba spotřební daně, která není o více než 50 % nižší než standardní vnitrostátní spotřební daň z alkoholu, tedy zůstává úměrná kumulativním dodatečným nákladům vyplývajícím z vyšších výrobních nákladů a vyšší spotřební daně, příspěvku VSS a DPH.

               (6)Měly by být proto také zohledněny dodatečné náklady vyplývající z praxe, která existuje desetiletí a spočívá v prodeji „tradičního“ rumu s vyšším obsahem alkoholu, což vede k  vyšším daním.

               (7)Daňové zvýhodnění vztahující se na harmonizované spotřební daně a příspěvek VSS, jež má být povoleno, musí zůstat přiměřené, aby nebyla narušena integrita a soudržnost právního řádu Unie, včetně ochrany nenarušené hospodářské soutěže na jednotném trhu a politiky státních podpor.

               (8)Daňové zvýhodnění dosud  jednotný trh neovlivnilo, neboť podíl tradičního rumu na trhu klesl v posledních letech o 11 % v důsledku zvyšující se spotřeby alkoholických nápojů na bázi rumu.

               (9)Aby se zabránilo vážnému omezení hospodářského rozvoje francouzských nejvzdálenějších regionů a aby byla zajištěna kontinuita odvětví cukrové třtiny – cukru – rumu a zachování pracovních míst v tomto odvětví ve francouzských nejvzdálenějších regionech, je nezbytné obnovit oprávnění a zvýšit roční kvótu, které jsou stanoveny v rozhodnutí 189/2014/EU.

               (10)S cílem zajistit, aby toto rozhodnutí nenarušilo jednotný trh, by množství rumu ze zámořských departementů, na které se vztahuje toto opatření, mělo být stanoveno na 153 000 hektolitrů čistého alkoholu ročně.

               (11)Jelikož daňové zvýhodnění dosahuje pouze úrovně, jež je nezbytná k vyrovnání dodatečných nákladů, a jelikož dotyčné objemy jsou malé a daňové zvýhodnění je omezeno na spotřebu v metropolitní Francii, opatření nenarušuje integritu a soudržnost právního řádu Unie.

               (12)Aby mohla Komise posoudit, zda jsou podmínky odůvodňující povolení nadále plněny, měly by francouzské orgány  Komisi do 30. září 2025 předložit monitorovací zprávu.

               (13)Tímto rozhodnutím není dotčeno možné použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování EU,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Odchylně od článku 110 Smlouvy je Francie na svém metropolitním území oprávněna na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu nadále uplatňovat sazbu spotřební daně, jež je nižší než plná daň na alkohol stanovená v článku 3 směrnice 92/84/EHS
                  8
               , a sazbu příspěvku „cotisation sur les boissons alcooliques“ (VSS), jež je nižší než plná sazba, která by se uplatňovala na základě vnitrostátních právních předpisů.

               Článek 2

               Odchylka stanovená v článku 1 se použije do 24. května 2021 na rum definovaný v příloze II bodě 1 písm. f) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008
                  9
                a od 25. května 2021 na rum definovaný v příloze I bodě 1 písm. g) podbodě i) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/787
                  10
               , vyráběný na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu z cukrové třtiny sklizené v místě produkce, který má obsah jiných těkavých látek než ethanol a methanol nejméně 225 gramů na hektolitr čistého alkoholu a obsah alkoholu nejméně 40 % obj.

               Článek 3

               1)Snížené sazby spotřební daně a příspěvku VSS uvedené v článku 1 tohoto rozhodnutí, které se použijí na rum uvedený v článku 2 tohoto rozhodnutí, jsou omezeny na roční kvótu ve výši 153 000 hektolitrů čistého alkoholu.

               2)Snížené sazby spotřební daně a příspěvku VSS uvedené v článku 1 tohoto rozhodnutí mohou být nižší než minimální sazba spotřební daně z alkoholu stanovená ve směrnici 92/84/EHS, avšak nemohou být o více než 50 % nižší než  plná sazba  na alkohol stanovená podle článku 3 směrnice 92/84/EHS nebo  než plná sazba  na alkohol u VSS.

               3)Kumulované daňové zvýhodnění, jež je povoleno v souladu s odstavcem 2 tohoto článku, nesmí být vyšší než 50 % plné sazby na alkohol stanovené podle článku 3 směrnice 92/84/EHS.

               Článek 4

               Nejpozději do 30. září 2025 předloží Francie Komisi monitorovací zprávu, která Komisi umožní posoudit, zda jsou nadále splněny podmínky pro oprávnění stanovené v článku 1. Monitorovací zpráva obsahuje informace požadované v příloze.

               Článek 5

               Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2021 do 31. prosince 2027.

               Článek 6

               Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Úř. věst. L 59, 28.2.2014, s. 1.

                     (2)

                        Těmito nepřímými daněmi jsou spotřební daně a příspěvek „vignette sécurité sociale“ (VSS). Spotřební daně jsou nepřímé daně z prodeje nebo spotřeby určitých výrobků, jako je alkohol a tabák, a jsou obvykle vybírány jako částka na určité množství produktu. Veškeré příjmy ze spotřebních daní připadají výhradně členským státům. VSS je příspěvek sociálního zabezpečení, který je vybírán z alkoholických nápojů prodávaných ve Francii za účelem kompenzace zdravotních rizik nadměrné konzumace alkoholu. Příspěvek VSS se vybírá nad rámec vnitrostátní spotřební daně.

                     (3)

                        COM(2017) 623 final.

                     (4)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 ze dne 13. března 2013.

                     (5)

                        Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému
                        a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Zlepšování jednotného trhu: více
                        příležitostí pro lidi a podniky (COM(2015) 550 final), s. 4.

                     (6)

                        Úř. věst. C XXX, XXX, s. XXX.

                     (7)

                     https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=celex%3A32014D0189

                     (8)

                        Směrnice Rady 92/84/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů (Úř. věst. L 316, 31.10.1992, s. 29).

                     (9)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 (Úř. věst. L 39, 13.2.2008, s. 16).

                     (10)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/787 ze dne 17. dubna 2019 o definici, popisu, obchodní úpravě a označování lihovin, používání názvů lihovin v obchodní úpravě a při označování jiných potravin, ochraně zeměpisných označení lihovin, používání lihu a destilátů zemědělského původu při výrobě alkoholických nápojů a o zrušení nařízení (ES) č. 110/2008 (Úř. věst. L 130, 17.5.2019, s. 1).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 24.7.2020
            COM(2020) 332 final
            PŘÍLOHA
            EMPTY
            Návrh rozhodnutí Rady,
            kterým se povoluje Francii uplatňovat sníženou sazbu některých nepřímých daní na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu
            {SWD(2020) 141 final}

               PŘÍLOHA

               Informace, které musí být obsaženy ve zprávě podle článku 4

               1.Odhadované dodatečné náklady. Budou poskytnuty informace o každém druhu rumu  („agricole rum“ a „sucrerie rum“), na který se poskytuje snížená sazba dotyčných nepřímých daní. Francouzské orgány do tabulky 1 doplní alespoň následující informace, pokud jsou k dispozici. Informace uvedené v tabulce musí být dostatečné pro vyhodnocení dodatečných nákladů, s nimiž se potýkají výrobci ve francouzských nejvzdálenějších regionech.

               Tabulka 1

                        Guadeloupe (v EUR)

                        Francouzská Guyana (v EUR)

                        Martinik (v EUR)

                         Réunion (v EUR)

                        Poznámky2

                        Cena cukrové třtiny (za 100 kg)

                        Cena melasy (za 100 kg)

                        Náklady na přepravu (na kg)

                        Pracovní síla (na hektolitr čistého alkoholu)

                        Ostatní vstupy (na hektolitr čistého alkoholu)

                        Odpisové náklady

                        Náklady spojené s dodržováním předpisů

                        Ostatní náklady1

               Poznámky k tabulce:

               1) Uveďte informace o nákladech na vodu, energii a odpady a další související náklady.

               2)Uveďte informace týkající se veškerých specifikací a objasnění, na jejichž základě byly provedeny výpočty.

               2.Jiné dotace. Francouzské orgány vyplní tabulku 2 a uvedou veškerá další opatření podpory a pomocná opatření určená k vyrovnání dodatečných provozních nákladů hospodářských subjektů spojených s postavením nejvzdálenějších regionů.

               Tabulka 2

                        Opatření podpory / pomocná opatření1

                        Období2

                        Cílové odvětví3

                        Výše rozpočtu v EUR4

                        Roční výdaje v EUR (2019–2024)5

                        Podíl rozpočtu připadající na kompenzaci dodatečných nákladů6

                        Odhadovaný počet podniků, které jsou příjemci podpory7

                        Poznámky8

                        [uveďte]

               Poznámky k tabulce:

               1)Uveďte informace o identifikaci a druhu opatření (program, číslo státní podpory atd.).

               2)Uveďte informace o letech, v nichž bylo opatření uplatňováno.

               3)Uveďte informace pouze o odvětvově zaměřených opatřeních.

               4)Uveďte informace o celkovém rozpočtu opatření a o zdrojích financování.

               5)Uveďte informace o skutečných výdajích za každý rok sledovaného období (2019–2024), jsou-li tyto údaje k dispozici.

               6)Uveďte přibližný odhad v % z celkového rozpočtu.

               7)Uveďte přibližný odhad, je-li to možné.

               8)Uveďte jakékoli komentáře a objasnění.

               3.Dopad na veřejný rozpočet. Francouzské orgány vyplní tabulku 3 a uvedou celkovou částku daně (v EUR), která nebyla vybrána z důvodu uplatněných rozdílů ve zdanění.

               Tabulka 3

                        2019

                        2020

                        2021

                        2022

                        2023

                        2024

                        Ušlé příjmy z daní

               4.Dopad na celkovou hospodářskou výkonnost. Francouzské orgány vyplní tabulku 4 a poskytnou veškeré údaje prokazující dopad snížené sazby dotčených nepřímých daní na socioekonomický rozvoj nejvzdálenějších regionů. Ukazatele požadované v tabulce se týkají výkonnosti odvětví rumu v porovnání s celkovou výkonností daného regionálního hospodářství. Pokud některé ukazatele nejsou k dispozici, měly by být poskytnuty alternativní údaje o celkové socioekonomické výkonnosti nejvzdálenějších regionů.

               Tabulka 4

                        Rok1

                        2019

                        2020

                        2021

                        2022

                        2023

                        2024

                        Poznámky2

                        Regionální hrubá přidaná hodnota

                        V odvětví rumu

                        V odvětví cukrová třtina - cukr - rum

                        Zaměstnanost v místních lihovarech

                        Zaměstnanost v odvětví cukrová třtina - cukr - rum

                        Míra nezaměstnanosti

                        Počet aktivních podniků

                        Počet výrobců rumu (včetně malých a středních podniků)

                        Plocha pro pěstování cukrové třtiny (ha)

                        Index cenové hladiny – metropolitní Francie

                        Index cenové hladiny – regiony

                        Počet turistů – regiony

                        Počet turistů – návštěvníků lihovarů

               Poznámky k tabulce:

               1)Informace nemusí být dostupné pro všechny uvedené roky.

               2)Uveďte poznámky a objasnění, která považujete za relevantní.

               5.Specifikace režimu. Francouzské orgány vyplňují tabulku 5 pro každý druh rumu („agricole rum“ a „sucrerie rum“) a podle regionů (Guadeloupe, Francouzská Guyana, Martinik a Réunion). Pokud některé ukazatele nejsou k dispozici, měly by být poskytnuty alternativní vykazované údaje o specifikacích režimu.

               Tabulka 5

                        Množství (v hektolitrech čistého alkoholu)

                        2019

                        2020

                        2021

                        2022

                        2023

                        2024

                        Výroba rumu

                        Výroba tradičního rumu

                        Místní prodej rumu

                        Rum expedovaný na kontinent

                        Tradiční rum expedovaný do metropolitní Francie

                        Tradiční rum expedovaný na základě odchylky

                        Rum expedovaný do jiných členských států

                        Rum vyvezený do třetích zemí

                        Rum jako procentní podíl celkového vývozu v nejvzdálenějších regionech (%)

                        Podíl francouzského tradičního rumu na francouzském metropolitním trhu s rumem (%)

                        Míra růstu trhu s rumem v metropolitní Francii (%)

                        Míra růstu trhu s lihovinami v metropolitní Francii (%)

               6.Nesrovnalosti. V souvislosti s uplatňováním oprávnění poskytnou francouzské orgány informace o všech šetřeních  administrativních nesrovnalostí, o  únicích dotčených nepřímých daní a o pašování dotčených alkoholických výrobků. Poskytněte podrobné informace, alespoň o povaze případu, hodnotě a časovém období.

               7.Stížnosti. Francouzské orgány poskytnou informace o tom, zda místní, regionální či vnitrostátní orgány obdržely jakékoli stížnosti týkající se uplatňování oprávnění, a to jak od subjektů, na které se oprávnění vztahuje, tak od subjektů, na které se nevztahuje.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 27.7.2020
            COM(2020) 622 final
            2020/0160(COD)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
            jímž se Francie zmocňuje k jednání o dohodě, kterou se doplňuje její stávající dvoustranná smlouva se Spojeným královstvím o výstavbě a provozu pevného spojení v Lamanšském průlivu soukromými koncesionáři

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

               Smlouva mezi Francií a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska o výstavbě a provozu pevného spojení v Lamanšském průlivu soukromými koncesionáři, podepsaná v Canterbury dne 12. února 1986 (dále jen „smlouva z Canterbury“), zřídila mezivládní komisi pro dohled nad veškerými záležitostmi týkajícími se výstavby a provozu pevného spojení v Lamanšském průlivu.

               Do konce přechodného období stanoveného Dohodou o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii
                  1
                je mezivládní komise vnitrostátním bezpečnostním orgánem ve smyslu čl. 3 bodu 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798
                  2
               , který je příslušný pro pevné spojení v Lamanšském průlivu.

               V souladu s čl. 3 bodem 7 směrnice (EU) 2016/798 může být vnitrostátní bezpečnostní orgán několika členskými státy pověřen úkoly týkajícími se bezpečnosti a interoperability železnic. Po ukončení výše zmíněného přechodného období však bude mezivládní komise orgánem zřízeným členským státem a třetí zemí. Směrnice (EU) 2016/798 nepředpokládá možnost, že by vnitrostátní bezpečnostní orgán byl orgánem pověřeným členským státem a třetí zemí. Nebude-li stanoveno jinak, po skončení přechodného období tudíž mezivládní komise přestane být pro pevné spojení v Lamanšském průlivu vnitrostátním bezpečnostním orgánem ve smyslu směrnice (EU) 2016/798. Od téhož okamžiku již právo Unie nebude použitelné na část pevného spojení v Lamanšském průlivu, která je v pravomoci Spojeného království. Podle směrnice (EU) 2016/798 a článku L 2221/1 francouzského zákona o dopravě by se francouzský drážní úřad (Etablissement public de sécurité ferroviaire) stal vnitrostátním bezpečnostním orgánem pro část pevného spojení v Lamanšském průlivu, jež spadá do francouzské pravomoci.

               V zájmu zajištění bezpečného a efektivního provozu pevného spojení v Lamanšském průlivu by bylo nutné, aby za bezpečnost odpovídal jediný orgán, jenž by uplatňoval stejný soubor pravidel na celou infrastrukturu, včetně části spadající do pravomoci Spojeného království. Tímto jediným orgánem by měla zůstat mezivládní komise a měla by nadále uplatňovat pravidla Unie v oblasti bezpečnosti a interoperability železnic. Za tímto účelem by bylo třeba změnit čl. 3 bod 7 směrnice (EU) 2016/798. Změna by byla provedena paralelním návrhem Komise na přijetí nařízení, kterým se mění uvedená směrnice COM(2020) 623.

                  Dopisem ze dne 16. července 2020 informovala Francie Komisi, že si přeje sjednat dohodu, která doplní smlouvu z Canterbury.

                  Cílem tohoto návrhu je zmocnit Francii, aby se Spojeným královstvím vyjednala mezinárodní dohodu s cílem zajistit bezpečný a efektivní provoz pevného spojení v Lamanšském průlivu prostřednictvím jediného bezpečnostního orgánu odpovědného za celou tuto infrastrukturu a stanovit zvláštní požadavky, které musí navrhovaná dohoda splňovat, jako je například povinnost mezivládní komise uplatňovat pravidla Unie v oblasti bezpečnosti a interoperability železnic.

                  Taková dohoda může ovlivnit oblast, na kterou se do značné míry vztahuje právo Unie, a zejména směrnice (EU) 2016/797
                     3
                  , směrnice (EU) 2016/798 a nařízení (EU) 2016/796
                     4
                  . Taková dohoda by tudíž spadala do výlučné vnější pravomoci Unie. V souladu s čl. 2 odst. 1 Smlouvy o fungování EU může Unie zmocnit členské státy, aby jednaly v oblastech, v nichž má výlučnou pravomoc. Vzhledem k provázanosti tohoto zmocnění se stávajícími pravidly přijatými normotvůrcem Unie je rovněž nezbytné, aby takové zmocnění udělil právě normotvůrce v souladu s legislativním postupem uvedeným v článku 91 Smlouvy o fungování EU.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Cílem mezinárodní dohody, kterou se Francie bude snažit se Spojeným královstvím uzavřít na základě navrhovaného rozhodnutí o zmocnění, je zachovat mezivládní komisi jakožto jediný vnitrostátní bezpečnostní orgán pro pevné spojení v Lamanšském průlivu a zajistit, že bude i nadále dodržovat ustanovení práva Unie, která se vztahují na vnitrostátní bezpečnostní orgány, a zejména směrnici (EU) 2016/798, směrnici (EU) 2016/797 a nařízení 2016/796, po celé délce pevného spojení v Lamanšském průlivu, včetně úseku v pravomoci Spojeného království.

                  Tento cíl je proto zcela v souladu se stávajícími platnými předpisy v oblasti bezpečnosti a interoperability železnic.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Dohoda doplňující smlouvu z Canterbury za účelem zajištění bezpečného a efektivního provozu pevného spojení v Lamanšském průlivu prostřednictvím jediného bezpečnostního orgánu odpovědného za celou tuto infrastrukturu by nebyla v rozporu s jinými politikami Unie.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

                  Právním základem tohoto návrhu je čl. 2 odst. 1 a článek 91 Smlouvy o fungování EU.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Návrh spadá do výlučné pravomoci Unie.

               •Proporcionalita

                  Cílem návrhu je podle čl. 2 odst. 1 Smlouvy o fungování EU povolit sjednání dohody, kterou se doplňuje smlouva z Canterbury, s cílem zajistit bezpečný a efektivní provoz pevného spojení v Lamanšském průlivu tím, že bude ponechán jediný bezpečnostní orgán odpovědný za celou tuto infrastrukturu. S výhradou změny čl. 3 bodu 7 směrnice (EU) 2016/798 by mezivládní komise zřízená smlouvou z Canterbury měla zůstat jediným bezpečnostním orgánem a měla by nadále uplatňovat pravidla Unie v oblasti bezpečnosti železnic. Navrhované rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady proto nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.

               •Volba nástroje

                  Cílem je zajistit, aby mezivládní komise uplatňovala právo Unie po celé délce pevného spojení v Lamanšském průlivu, včetně části spadající do pravomoci Spojeného království. Mezivládní komise je dvoustranný orgán zřízený Francií a Spojeným královstvím. Její fungování upravuje smlouva z Canterbury uzavřená mezi Francií a Spojeným královstvím. Proto je vhodné zahrnout výše uvedené prvky do dohody mezi Francií a Spojeným královstvím a udělit Francii příslušné zmocnění.

                  Navrhované rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady určené Francii, jímž se tato země podle čl. 2 odst. 1 a článku 91 Smlouvy o fungování EU zmocňuje k vyjednání a uzavření takové dohody se Spojeným královstvím, je tudíž vhodným nástrojem.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

                  Tento návrh je založen na žádosti Francie a navrhované zmocnění by bylo určeno pouze tomuto členskému státu. Vzhledem k nedostatku času byly zúčastněné strany, jako jsou koncesionáři pevného spojení v Lamanšském průlivu, konzultovány neformálně a potvrdily, že mezivládní komise by měla být i nadále jediným bezpečnostním orgánem a měla by uplatňovat právo Unie nad celým pevným spojením v Lamanšském průlivu.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Tento návrh nemá žádný dopad na rozpočet Unie.

               2020/0160 (COD)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,

               jímž se Francie zmocňuje k jednání o dohodě, kterou se doplňuje její stávající dvoustranná smlouva se Spojeným královstvím o výstavbě a provozu pevného spojení v Lamanšském průlivu soukromými koncesionáři

               EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,

               s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru
                  5
               ,

               s ohledem na stanovisko Výboru regionů
                  6
               ,

               v souladu s řádným legislativním postupem,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)
                     Smlouva mezi Francií a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska o výstavbě a provozu pevného spojení v Lamanšském průlivu soukromými koncesionáři, podepsaná v Canterbury dne 12. února 1986 (dále jen „smlouva z Canterbury“), zřídila mezivládní komisi pro dohled nad veškerými záležitostmi týkajícími se výstavby a provozu pevného spojení v Lamanšském průlivu.

               (2)
                     Do konce přechodného období zavedeného Dohodou o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii
                  7
                se mezivládní komise považuje za orgán, který několik členských států pověřilo úkoly týkajícími se bezpečnosti železnic, pokud jde o pevné spojení v Lamanšském průlivu. Pro tyto účely tedy představuje vnitrostátní bezpečnostní orgán ve smyslu čl. 3 bodu 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798
                  8
               . V této funkci uplatňuje ustanovení práva Unie týkající se bezpečnosti a interoperability železnic.

               (3)
                     Po skončení přechodného období uvedeného v 2. bodě odůvodnění bude mezivládní komise představovat orgán zřízený členským státem a třetí zemí. Kromě toho, a nebude-li stanoveno jinak v mezinárodní dohodě zavazující Spojené království, by se právo Unie již nevztahovalo na část pevného spojení v Lamanšském průlivu, která spadá do pravomoci Spojeného království.

               (4)
                     Mezinárodní dohoda se třetí zemí týkající se uplatňování pravidel bezpečnosti a interoperability železnic v přeshraničních situacích může ovlivnit oblast, na kterou se do značné míry vztahuje právo Unie, a zejména směrnice (EU) 2016/798, směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/797
                  9
                a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/796
                  10
               . Proto taková dohoda spadá do výlučné vnější pravomoci Unie. V souladu s čl. 2 odst. 1 Smlouvy o fungování EU mohou členské státy takovou dohodu sjednat nebo přijmout pouze tehdy, jsou-li k tomu Unií zmocněny. Kvůli provázanosti se stávajícími právními akty Unie je rovněž nezbytné, aby takové zmocnění udělil normotvůrce Unie v souladu s legislativním postupem podle článku 91 Smlouvy o fungování EU.

               (5)
                     Dopisem ze dne 16. července 2020 požádala Francie Unii o zmocnění k vyjednání a uzavření mezinárodní dohody, kterou se doplňuje smlouva z Canterbury se Spojeným královstvím.

               (6)
                     Aby byl zajištěn bezpečný a efektivní provoz pevného spojení v Lamanšském průlivu, bylo by vhodné zachovat jediný bezpečnostní orgán, mezivládní komisi, odpovědný za celou tuto infrastrukturu. S ohledem na zvláštní status pevného spojení v Lamanšském průlivu, jakožto železničního spojení tvořeného jedinou komplexní stavbou, která se částečně nachází na území Francie a třetí země, je vhodné povolit Francii, aby při dodržení určitých požadavků uzavřela se Spojeným královstvím mezinárodní dohodu o uplatňování pravidel Unie o bezpečnosti železnic na pevné spojení v Lamanšském průlivu s cílem zachovat pro celý tunel jednotný bezpečnostní režim.

               (7)
                     Mezivládní komise by mohla plnit úlohu vnitrostátního bezpečnostního orgánu odpovědného za část pevného spojení v Lamanšském průlivu ve francouzské pravomoci za předpokladu, že bude změněn čl. 3 bod 7 směrnice (EU) 2016/798 a budou splněny určité podmínky.

               (8)
                     Mezivládní komise by měla uplatňovat stejná pravidla na celé pevné spojení v Lamanšském průlivu bez ohledu na to, zda se použijí na části spadající do pravomoci Francie nebo Spojeného království. Těmito pravidly by měla být příslušná ustanovení práva Unie, a zejména směrnice (EU) 2016/798, směrnice (EU) 2016/797 a nařízení (EU) 2016/796 v pozměněném či nahrazeném znění, jakož i akty přijaté na jejich základě.

               (9)
                     Podle článku 19 smlouvy z Canterbury se spory mezi Francií a Spojeným královstvím o výklad nebo uplatňování smlouvy z Canterbury urovnávají před rozhodčím soudem. Pokud tyto spory vyvolají otázky výkladu práva Unie, měl by se rozhodčí soud za účelem zajištění řádného uplatňování práva Unie obrátit na Soudní dvůr Evropské unie a být vázán jeho rozhodnutím.

               (10)
                     Je rovněž nezbytné stanovit zvláštní pravidla pro provádění práva Unie v části pevného spojení v Lamanšském průlivu ve francouzské pravomoci, aby se zajistilo, že právo Unie bude vždy správně prováděno, a aby Komise pod kontrolou Soudního dvora mohla dohlížet na jeho uplatňování, a to i za naléhavých okolností nebo v případě, že mezivládní komise nevyhoví rozhodnutí rozhodčího soudu. Za tímto účelem by si Francie měla ponechat právo postupovat v nezbytných případech jednostranně, aby v části pevného spojení v Lamanšském průlivu, jež spadá do její pravomoci, zajistila úplné a správné uplatňování práva Unie.

               (11)
                     Aby byla zajištěna účinná právní ochrana v oblastech, na něž se vztahuje právo Unie, měly by být soudy nebo tribunály, na které se vztahuje čl. 19 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, využívány výhradně pro žádosti podané koncesionáři a uživateli pevného spojení v Lamanšském průlivu proti rozhodnutím mezivládní komise.

               (12)
                     Prvky popsané v 8. až 11. bodě odůvodnění by měly být zohledněny v mezinárodních dohodách mezi Francií a Spojeným královstvím o pevném spojení v Lamanšském průlivu. Tyto mezinárodní dohody by měly být ve všech ohledech slučitelné s právem Unie,

               PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Francie je zmocněna sjednat, podepsat a uzavřít se Spojeným královstvím mezinárodní dohodu o uplatňování pravidel bezpečnosti železnic na pevné spojení v Lamanšském průlivu, pokud tato dohoda vstoupí v platnost po skončení přechodného období stanoveného v Dohodě o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii a splní tyto požadavky:

               1)V zájmu zachování jednotného bezpečnostního režimu po celé délce pevného spojení v Lamanšském průlivu zajistí mezivládní komise zřízená smlouvou z Canterbury, aby se na pevné spojení v Lamanšském průlivu uplatňovala ustanovení práva Unie týkající se úkolů vnitrostátních bezpečnostních orgánů ve smyslu čl. 3 bodu 7 směrnice (EU) 2016/798, a zejména pak posledně uvedené směrnice, směrnice (EU) 2016/797 a nařízení (EU) 2016/796 v pozměněném nebo nahrazeném znění, jakož i aktů přijatých na jejich základě.

               2)V případě, že spor předložený k rozhodčímu řízení podle článku 19 smlouvy z Canterbury vyvolá otázku výkladu ustanovení práva Unie, rozhodčí soud nemá pravomoc o takové otázce rozhodnout. V takovém případě rozhodčí soud požádá, aby o této otázce rozhodl Soudní dvůr Evropské unie. Rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie je pro rozhodčí soud závazné.

               3)Je-li to nezbytné, zejména v naléhavých případech nebo v případě, že mezivládní komise nevyhoví rozhodnutí rozhodčího soudu, ponechává si Francie právo postupovat jednostranně, aby zajistila úplné, správné a rychlé uplatňování práva Unie v části pevného spojení v Lamanšském průlivu, jež spadá do francouzské pravomoci.

               4)Soudy nebo tribunály, na které se vztahuje čl. 19 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, mají výlučnou pravomoc rozhodovat o nápravných prostředcích, které koncesionáři a uživatelé pevného spojení v Lamanšském průlivu uplatňují proti rozhodnutím, která přijala mezivládní komise ve svém postavení podle odstavce 1.

               5)Dohoda musí být ve všech ohledech slučitelná s právem Unie.

               Článek 2

               Francie pravidelně informuje Komisi o jednáních se Spojeným královstvím o doplnění smlouvy z Canterbury nebo o uzavření nové dohody ve smyslu článku 1 a v případě potřeby vyzve Komisi k účasti jako pozorovatele.

               Po ukončení jednání předloží Francie Komisi návrh výsledného znění. Komise o tom informuje Radu a Evropský parlament.

               Do jednoho měsíce od oznámení návrhu dohody rozhodne Komise o tom, zda jsou či nejsou splněny požadavky stanovené v článku 1. Pokud Komise rozhodne, že splněny jsou, Francie může příslušnou dohodu podepsat a uzavřít. Kopii podepsané dohody poskytne Komisi do jednoho měsíce od jejího vstupu v platnost, nebo bude-li se dohoda provádět prozatímně, do jednoho měsíce od začátku jejího prozatímního provádění.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.

               V Bruselu dne

                  Za Evropský parlament
                        Za Radu

                  předseda
                        předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Úř. věst. L 29, 31.1.2020, s. 7.

                     (2)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798 ze dne 11. května 2016 o bezpečnosti železnic (Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 102).

                     (3)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/797 ze dne 11. května 2016 o interoperabilitě železničního systému v Evropské unii (Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 44).

                     (4)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/796 ze dne 11. května 2016 o Agentuře Evropské unie pro železnice a o zrušení nařízení (ES) č. 881/2004 (Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 1).

                     (5)

                        Úř. věst. C, , s. .

                     (6)

                        Úř. věst. C, , s. .

                     (7)

                        Úř. věst. L 29, 31.1.2020, s. 7.

                     (8)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798 ze dne 11. května 2016 o bezpečnosti železnic (Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 102).

                     (9)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/797 ze dne 11. května 2016 o interoperabilitě železničního systému v Evropské unii (Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 44).

                     (10)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/796 ze dne 11. května 2016 o Agentuře Evropské unie pro železnice a o zrušení nařízení (ES) č. 881/2004 (Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 1).