				|

		52012PC0475

			Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se mění rozhodnutí 2009/791/ES a 2009/1013/EU, kterými se Německu a Rakousku povoluje dále uplatňovat opatření odchylující se od článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty /* COM/2012/0475 final - 2012/0233 (NLE) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Odůvodnění a cíle návrhu
Podle čl. 395 odst. 1 směrnice
2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z
přidané hodnoty může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit
kterémukoli členskému státu, aby uplatnil zvláštní opatření
odchylující se od uvedené směrnice s cílem zjednodušit postup
vyměřování daně nebo zabránit některým druhům
daňových úniků či vyhýbání se daňovým povinnostem.
Dopisy, které Komise zaevidovala dne 5. ledna
2012 a 16. dubna 2012, požádala Spolková republika Německo a Rakouská
republika o povolení nadále uplatňovat opatření odchylující se od
článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES s cílem vyloučit z
práva na odpočet DPH odvedenou u zboží a služeb, které jsou z více než 90
% využity na neobchodní účely.
V souladu s čl. 395 odst. 2 směrnice
2006/112/ES informovala Komise ostatní členské státy dopisem ze dne 4.
dubna 2012 o žádosti Spolkové republiky Německo a dopisem ze dne 20. dubna
2012 o žádosti Rakouské republiky. Komise oznámila Spolkové republice
Německo dopisem ze dne 11. dubna 2012 a Rakouské republice dopisem ze dne
23. dubna 2012, že má k dispozici všechny údaje potřebné k posouzení
žádosti.
Obecné souvislosti
Článek 168 směrnice 2006/112/ES
stanoví, že osoba povinná k dani má nárok na odpočet DPH zaplacené
při nákupech pro účely svých zdaněných plnění. Ustanovení
čl. 168a odst. 1 směrnice 2006/112/ES uvádí, že DPH u výdajů
souvisejících s nemovitostí, která tvoří součást obchodního majetku
osoby povinné k dani a která je užívána pro obchodní i neobchodní účely,
je odpočitatelná pouze do výše podílu, v jakém je nemovitost užívána pro
účely podnikání osoby povinné k dani. Podle čl. 168a odst. 2
směrnice 2006/112/ES mohou členské státy použít toto pravidlo
rovněž ve vztahu k výdajům souvisejícím s dalším zbožím, které
členské státy vymezí a které tvoří součást obchodního majetku.
Opatření zamýšlené Spolkovou republikou Německo a Rakouskou
republikou se však od těchto zásad odchyluje, neboť to z práva na
odpočet zcela vylučuje DPH odvedenou osobou povinnou k dani u zboží a
služeb, které jsou z více než 90 % využity na soukromé nebo neobchodní
účely.
Odchylující se opatření Spolkové
republiky Německo bylo původně povoleno rozhodnutím Rady
2000/186/ES ze dne 28. února 2000[1]
do 31. prosince 2002 a znovu bylo povoleno rozhodnutím Rady 2003/354/ES ze dne
13. května 2003[2]
do 30. června 2004, rozhodnutím Rady 2004/817/ES ze dne 19. listopadu 2004[3] do 31. prosince 2009 a
rozhodnutím Rady 2009/791/ES ze dne 20. října 2009[4] do 31. prosince 2012.
Odchylující se opatření Rakouské
republiky bylo původně povoleno pro období do 31. prosince 2009
rozhodnutím Rady 2004/866/ES ze dne 13. prosince 2004[5] a znovu povoleno do 31.
prosince 2012 rozhodnutím Rady 2009/1013/EU ze dne 22. prosince 2009[6].
Ve svých současných žádostech Spolková
republika Německo a Rakouská republika informovaly Komisi, že doposud
uplatňují toto zvláštní opatření a že z jejich zkušeností plyne, že
je velmi užitečné, pokud jde o zjednodušení výběru DPH a
zabránění daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem.
Odchylky jsou zpravidla udělovány na
omezenou dobu, aby bylo možné posoudit, zda je zvláštní opatření
přiměřené a účinné. V tomto ohledu má Komise na
základě informací poskytnutých Spolkovou republikou Německo a Rakouskou
republikou za to, že rozdělení týkající se obchodního a neobchodního
použití v poměru 90 % a 10 % i nadále představuje pevný základ pro
určení transakcí, při kterých lze obchodní využití považovat za
zanedbatelné. V důsledku toho představuje dotčené zvláštní opatření
zjednodušení pro daňové správy i pro podniky, neboť neexistuje
potřeba sledování následného využití zboží a služeb, které byly při
pořízení vyloučeny z odpočtu, zejména s ohledem na možné
zdanění soukromého použití podle článků 16 nebo 26 směrnice
2006/112/ES nebo na opravu odpočtu daně v souladu s požadavky
článků 184 až 192 uvedené směrnice. Opatření má pouze
zanedbatelný dopad na výši daně splatné v posledním stupni spotřeby.
Prodloužení platnosti opatření odchylujícího se od směrnice je proto
přiměřené.
Prodloužení by však mělo být
časově omezeno, aby bylo možné zhodnotit, zda podmínky, na kterých se
tato odchylka zakládá, jsou stále platné. Proto se navrhuje prodloužit odchylku
do konce roku 2015 a uložit Spolkové republice Německo a Rakouské republice,
aby spolu s žádostí o prodloužení předložily do 1. dubna 2015 zprávu
obsahující vyhodnocení uplatňovaného rozdělení mezi obchodní a
neobchodní využití, na němž je vyloučení z odečtení založeno,
pokud by mělo dojít k dalšímu prodloužení, s nímž by se počítalo po
roce 2015. Platnost rozhodnutí by však v každém případě
skončila, pokud by členské státy měly nebo mohly použít pravidla
Unie zavádějící omezení práva na odpočet, přijatá Radou poté, co
toto rozhodnutí nabude účinnost.
Platné předpisy vztahující se na
oblast návrhu
Článek 176 směrnice 2006/112/ES
stanoví, že Rada rozhodne o tom, z jakých výdajů nelze daň
odpočíst. Do té doby Rada povoluje členským státům zachovat
vyloučení, která byla v platnosti k 1. lednu 1979. Proto existuje
celá řada ustanovení „status quo“, která omezují právo na odpočet.
V roce 2004 předložila Komise návrh[7], který obsahuje pravidla
určující, které kategorie výdajů mohou být předmětem
omezení práva na odpočet, ale Radě se ohledně tohoto návrhu
dosud nepodařilo dospět k dohodě.
Soulad s ostatními politikami a cíli
Unie
Nevztahuje se na tento návrh.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
Konzultace se zúčastněnými
stranami
Nevztahuje se na tento návrh.
Sběr a využití výsledků
odborných konzultací
Nebylo třeba využít externích odborných
konzultací.
Posouzení dopadů
Cílem návrhu je zjednodušit postup při
vyměřování daně, a má proto potenciálně příznivý dopad
na podniky i správní orgány. Toto řešení považuje Spolková republika
Německo a Rakouská republika za vhodné opatření a je srovnatelné s
jinými minulými a současnými odchylkami.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
Shrnutí navrhovaných opatření
Cílem návrhu je povolit Spolkové republice
Německo a Rakouské republice i nadále uplatňovat opatření
odchylující se od článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES s cílem
vyloučit z práva na odpočet DPH odvedenou u zboží a služeb, které
jsou osobou povinnou k dani z více než 90 % využity na neobchodní účely.
Hraniční hodnota a nezbytnost existence
odchylujícího se opatření mají být Spolkovou republikou Německo a
Rakouskou republikou vyhodnoceny a výsledky předloženy při každé
žádosti o prodloužení platnosti. Platnost rozhodnutí skončí dnem uvedeným
v rozhodnutí nebo dnem, od kterého by členské státy měly nebo mohly
použít pravidla Unie zavádějící omezení práva na odpočet,
přijatá Radou, a to v závislosti na tom, který den nastane
dříve.
Právní základ
Ustanovení čl. 395 odst. 1 směrnice
Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému
daně z přidané hodnoty.
Zásada subsidiarity
Návrh spadá do výlučné pravomoci Unie.
Zásada subsidiarity se proto neuplatní.
Zásada proporcionality
Návrh je v souladu se zásadou proporcionality
z těchto důvodů:
Toto rozhodnutí se týká povolení
uděleného členskému státu na základě jeho vlastní žádosti a
nepředstavuje žádnou povinnost.
Vzhledem k omezené oblasti
působnosti odchylky je zvláštní opatření úměrné sledovanému
cíli.
Volba nástrojů
Navrhované nástroje: rozhodnutí Rady
Jiné prostředky by nebyly
přiměřené z těchto důvodů:
Podle článku 395 směrnice Rady
2006/112/ES je odchylka od společných pravidel pro DPH možná pouze v
případě, že ji jednomyslně schválí Rada na návrh Komise.
Rozhodnutí Rady je jediným vhodným nástrojem, neboť může být
určeno jednotlivému členskému státu.
4.           ROZPOČTOVÉ
DŮSLEDKY
Návrh nebude mít nepříznivý dopad na
vlastní zdroje Unie pocházející z DPH.
5.           NEPOVINNÉ PRVKY
Návrh obsahuje ustanovení o přezkumu a o
skončení platnosti.
2012/0233 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTÍ RADY,
kterým se mění rozhodnutí 2009/791/ES a
2009/1013/EU, kterými se Německu a Rakousku povoluje dále uplatňovat
opatření odchylující se od článků 168 a 168a směrnice
2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování
Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze
dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané
hodnoty[8],
a zejména na čl. 395 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Dopisem, který Komise
zaevidovala dne 5. ledna 2012, požádalo Německo o povolení nadále
uplatňovat zvláštní opatření, které bylo dříve povoleno
rozhodnutím Rady 2009/791/ES[9],
odchylující se od ustanovení směrnice 2006/112/ES upravujících právo na
odpočet daně.
(2)       Dopisem, který Komise
zaevidovala dne 16. dubna 2012, požádalo Rakousko o povolení nadále
uplatňovat zvláštní opatření, které bylo dříve povoleno
rozhodnutím Rady 2009/1013/EU[10],
odchylující se od ustanovení směrnice 2006/112/ES upravujících právo na
odpočet daně.
(3)       V souladu
s čl. 395 odst. 2 druhým pododstavcem směrnice
2006/112/ES uvědomila Komise ostatní členské státy o žádosti
Německa dopisem ze dne 4. dubna 2012. Dopisem ze dne
11. dubna 2012 uvědomila Komise Německo, že má k dispozici
všechny údaje potřebné k posouzení žádosti.
(4)       V souladu
s čl. 395 odst. 2 druhým pododstavcem směrnice
2006/112/ES uvědomila Komise ostatní členské státy o žádosti
Rakouska dopisem ze dne 20. dubna 2012. Dopisem ze dne 23. dubna 2012
uvědomila Komise Rakousko, že má k dispozici všechny údaje
potřebné k posouzení žádosti.
(5)       Odchylující se opatření
uplatňované oběma členskými státy je určeno k úplnému
vyloučení DPH odvedené u zboží a služeb, které jsou z více než 90 %
využity na soukromé účely osoby povinné k dani či jejích zaměstnanců
nebo obecně na neobchodní účely, z práva na odpočet daně.
(6)       Zvláštní opatření se
odchyluje od článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES, jež
upravují právo osob povinných k dani na odpočet DPH účtované za zboží
a služby, které jsou jim dodávány a poskytovány pro účely jejich
zdaněných plnění. Cílem zvláštního opatření je zjednodušit
postup při vyměřování a vybírání DPH. Opatření má pouze
zanedbatelný dopad na výši daně splatné v posledním stupni spotřeby.
(7)       Podle informací poskytnutých
Německem a Rakouskem právní a skutkový stav, který odůvodňoval
stávající uplatňování dotyčného zvláštního opatření, se
nezměnil a nadále přetrvává. Německu a Rakousku by proto
mělo být povoleno pokračovat v uplatňování tohoto zvláštního
opatření v dalším období, které však bude časově omezeno do 31.
prosince 2015, aby se umožnil přezkum nezbytnosti a účinnosti
odchylujícího se opatření a hraniční hodnoty mezi obchodním a
neobchodním využitím, na níž je opatření založeno.
(8)       Pokud bude Německo a
Rakousko považovat další prodloužení pro období po roce 2015 za nezbytné, bude
třeba, aby Komisi spolu s žádostí o prodloužení předložily do 31.
března 2015 zprávu o uplatňování opatření obsahující vyhodnocení
používané hraniční hodnoty tak, aby měla Komise dostatek času na
posouzení žádosti a v případě, že by Komise předložila
příslušný návrh, aby Rada měla dostatek času na přijetí
rozhodnutí.
(9)       Dne 29. října 2004
přijala Komise návrh[11]
směrnice Rady, kterou se mění směrnice 77/388/EHS (nyní
směrnice 2006/112/ES), v němž byly sjednoceny kategorie výdajů,
které lze vyjmout z práva na odpočet daně. Odchylující se
opatření stanovené tímto rozhodnutím by mělo pozbýt platnosti dnem,
od kterého by členské státy měly nebo mohly použít pravidla stanovená
v takové pozměňující směrnici, kterou by Rada přijala po
nabytí účinnosti tohoto rozhodnutí, pokud bude tento den předcházet
dni skončení platnosti uvedenému v tomto rozhodnutí.
(10)     Odchylka bude mít pouze
zanedbatelný dopad na celkovou výši daně vybírané na stupni konečné
spotřeby a nebude mít nepříznivý dopad na vlastní zdroje Unie
pocházející z daně z přidané hodnoty.
(11)     Rozhodnutí 2009/791/ES a
2009/1013/EU by proto měla být odpovídajícím způsobem
změněna,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Články 1 a 2 rozhodnutí 2009/791/ES se
nahrazují tímto:
„Článek 1
Odchylně od článků 168 a 168a
směrnice 2006/112/ES se Německu povoluje vyloučit DPH odvedenou
za zboží a služby z práva na odpočet DPH, pokud se dotčené zboží a
služby využijí z více než 90 % na soukromé účely osoby povinné k dani
či jejích zaměstnanců nebo obecněji na neobchodní
účely.
Článek 2
1.           Toto rozhodnutí pozbývá
platnosti dnem, od kterého by členské státy měly nebo mohly použít
pravidla Unie, kterými se řídí omezení práva osoby povinné k dani na
odpočet daně, přijatá Radou po nabytí účinnosti tohoto
rozhodnutí, nebo dnem 31. prosince 2015, a to v závislosti na tom, který
den nastane dříve.
2.           Žádost o prodloužení
platnosti zvláštního opatření stanovené tímto rozhodnutím musí být Komisi
předložena do 31. března 2015.
Tato žádost bude doplněna zprávou obsahující vyhodnocení hraniční
hodnoty používané ve vztahu k právu na odpočet DPH na základě tohoto
rozhodnutí.“
Článek 2
Články 1 a 2 rozhodnutí 2009/1013/EU se
nahrazují tímto:
„Článek 1
Odchylně od článků 168 a 168a
směrnice 2006/112/ES se Rakousku povoluje vyloučit DPH odvedenou za
zboží a služby z práva na odpočet DPH, pokud se dotčené zboží a
služby využijí z více než 90 % na soukromé účely osoby povinné k dani
či jejích zaměstnanců nebo obecněji na neobchodní
účely.
Článek 2
1.           Toto rozhodnutí pozbývá
platnosti dnem, od kterého by členské státy měly nebo mohly použít
pravidla Unie, kterými se řídí omezení práva osoby povinné k dani na
odpočet daně, přijatá Radou po nabytí účinnosti tohoto
rozhodnutí, nebo dnem 31. prosince 2015, a to v závislosti na tom, který
den nastane dříve.
2.           Žádost o prodloužení
platnosti zvláštního opatření stanovené tímto rozhodnutím musí být Komisi
předložena do 31. března 2015.
Tato žádost bude doplněna zprávou obsahující vyhodnocení hraniční
hodnoty používané ve vztahu k právu na odpočet DPH na základě tohoto
rozhodnutí.“
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2013.
Článek 4
Toto rozhodnutí
je určeno Spolkové republice Německo a Rakouské republice.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               Úř. věst. L 59, 4.3.2000, s. 12.
[2]               Úř. věst. L 123, 17.5.2003, s. 47.
[3]               Úř. věst. L 357, 2.12.2004, s. 33.
[4]               Úř. věst. L 283, 30.10.2009, s. 55.
[5]               Úř. věst. L 371, 18.12.2004, s. 47.
[6]               Úř. věst. L 348, 29.12.2009, s. 21.
[7]               KOM(2004) 728 v konečném znění.
                http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/cs/com/2004/com2004_0728cs01.pdf.
[8]               Úř. věst. 347, 11.12.2006, s. 1.
[9]               Úř. věst. L 283, 30.10.2009, s. 55.
[10]             Úř. věst. L 348, 29.12.2009, s. 21.
[11]             KOM(2004) 728 v konečném znění
                http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/cs/com/2004/com2004_0728cs01.pdf.


Důležité právní upozornění

|

52005PC0285

Návrh rozhodnutí Rady kterým se Nizozemskému království povoluje zavést opatření odchylující se od článku 11 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu  /* KOM/2005/0285 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 29.6.2005KOM(2005) 285 v konečném zněníNávrhROZHODNUTÍ RADYkterým se Nizozemskému království povoluje zavést opatření odchylující se od článku 11 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu(předložená Komisí)ODŮVODNĚNÍSOUVISLOSTI NÁVRHU |Důvody a cíle návrhu Podle čl. 27 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl či rozšířil zvláštní opatření odchylující se od uvedené směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem. Vláda Nizozemského království požádala dopisem, který generální sekretariát Komise zaevidoval dne 4. října 2004, o souhlas se zavedením zvláštního opatření odchylujícího se od článku 11 šesté směrnice. V souladu s čl. 27 odst. 2 šesté směrnice informovala Komise dopisem ze dne 1. prosince 2004 ostatní členské státy o žádosti předložené Nizozemským královstvím a dopisem ze dne 2. prosince 2004 oznámila Nizozemskému království, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti. |Obecné souvislosti Ustanovení čl. 11 části A odst. 1 písm. a) šesté směrnice stanoví jako obecné pravidlo, že základem daně je vše, co představuje protiplnění, které dodavatel nebo poskytovatel získal nebo má získat od kupujícího. Nizozemské království se ve zvýšené míře setkalo v několika hospodářských odvětvích s vyhýbáním se daňovým povinnostem, co se týče dodávek investičního majetku a poskytování služeb ve vztahu k investičnímu majetku. To může mít formu jakékoli dohody nebo převodu práv, čímž je tento majetek dán k dispozici příjemci. Toto vyhýbání se daňovým povinnostem je založeno na převodech mezi stranami, které jsou ve spojení a týká se platby protiplnění netržní hodnoty v případech, kdy příjemce není nebo je pouze částečně oprávněn k odpočtu DPH. Například dodavatel, osoba povinná k dani, která má právo na odpočet celkové DPH na vstupu, je do procesu často zapojen za jediným účelem získat drahý investiční majetek pro další dodání příjemci (ve spojení) prostřednictvím pronájmu či leasingu. Leasing může být stanoven na nízké úrovni s přihlédnutím ke skutečnosti, že strany jsou ve spojení. A následně se investiční majetek často prodá příjemci za cenu, která má pouze nepatrný vztah k jeho hodnotě. Příjemce občas získá majetek prostřednictvím spojení nebo seskupení DPH. Podobné způsoby vyhýbání se daňovým povinnostem se uplatňují pro služby, které mají značnou hodnotu a které jsou obvykle odepisovány z příjmu nebo pro daňové účely společnosti. Toto vyhýbání se daňovým povinnostem vedlo ke značným ztrátám z příjmů. Nizozemské království proto požádalo, aby bylo oprávněno stanovit, že základ daně pro DPH bude v těchto případech vycházet z obvyklé ceny a ne z protiplnění. Komise sdílí názor, že tato odchylka bude předcházet zneužívání systému DPH. Dne 16. března 2005 Komise předložila návrh směrnice, kterou se mění šestá směrnice, pokud jde o některá opatření k usnadnění postupu vyměřování DPH a k podpoře v boji proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem, a zrušují některá rozhodnutí o přiznání odchylek (racionalizace článku 27, provedení odchylek). Tento návrh má za cíl mimo jiné vyřešit otázku oceňování dodávek mezi osobami ve spojení. Uvedenému požadavku by se mělo vyhovět do té doby, dokud nenabyde účinku výše uvedená směrnice, kterou se racionalizují odchylky podle článku 27, nejpozději však do 31. prosince 2009. |Stávající ustanovení v oblasti tohoto návrhu Obdobné odchylky ve vztahu k článku 11 šesté směrnice byly povoleny dalším členským státům. |Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nepoužije se |KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů |Konzultace zúčastněných stran |Nepoužije se |Shromažďování a využití odborných znalostí |Externích odborných poznatků nebylo zapotřebí. |Posouzení dopadů Cílem návrhu rozhodnutí je zamezit vyhýbání se placení DPH v Nizozemsku a má proto potenciální pozitivní hospodářský dopad. Z důvodu malého rozsahu působnosti odchylky, bude její dopad v každém případě omezen. |PRÁVNÍ STRÁNKY NÁVRHU |Shrnutí navrhovaných opatření Cílem návrhu je povolit Nizozemskému království zavést opatření odchylující se od článku 11 šesté směrnice Rady 77/388/EHS o základu daně ve vztahu k investičnímu majetku a k s ním souvisejícím službám. |Právní základ Ustanovení čl. 27 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně. |Zásada subsidiarity Návrh spadá do výlučné působnosti Společenství, a proto se nepoužije zásada subsidiarity. |Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z tohoto důvodu/těchto důvodů: |Toto rozhodnutí se týká povolení poskytovaného členskému státu na základě jeho vlastní žádosti a nepředstavuje žádnou povinnost. |Vzhledem k malému rozsahu odchylky je zvláštní opatření úměrné sledovanému cíli. |Volba nástrojů |Navrhované nástroje: jiné |Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu/těchto důvodů: Podle článku 27 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu je možné pouze rozhodnutí Rady. |ROZPOčTOVÝ DOPAD |Odchylka nemá žádný nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství pocházející z DPH. |DALšÍ INFORMACE |Přezkum/revize/doložka o časovém omezení |Návrh obsahuje doložku o časovém omezení. |1.  NávrhROZHODNUTÍ RADYkterým se Nizozemskému království povoluje zavést opatření odchylující se od článku 11 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratuRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně[1], a zejména na článek 27 uvedené směrnice,s ohledem na návrh Komise[2],vzhledem k těmto důvodům:(1) Vláda Nizozemského království požádala dopisem, který generální sekretariát Komise zaevidoval dne 4. října 2004, o souhlas se zavedením zvláštního opatření odchylujícího se od článku 11 části A odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS.(2) V souladu s čl. 27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS uvědomila Komise dopisem ze dne 1. prosince 2004 ostatní členské státy o žádosti Nizozemského království. Dopisem ze dne 2. prosince 2004 oznámila Komise Nizozemskému království, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.(3) Cílem odchylky je zabránit vyhýbání se placení daně z přidané hodnoty (dále jen „DPH“) podhodnocováním dodávek mezi osobami ve spojení, kde příjemce dodávky není nebo je pouze částečně oprávněn k odpočtu DPH. Je určena k tomu, aby zabránila zneužívání při dodávání investičního majetku nebo poskytování služeb ve vztahu k tomuto investičnímu majetku jako je leasing, pronájem nebo jakékoli jiné ujednání, při nichž je investiční majetek dán příjemci k dispozici. Z důvodu vztahu mezi stranami se protiplnění často stanovuje na netržní hodnotu, čímž se výrazně snižují příjmy z DPH.(4) Zvláštní opatření by se proto mělo týkat pouze případů, kde jsou úřady schopny dojít k názoru, že základ daně stanovený podle čl. 11 části A odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS je ovlivněn vztahem mezi stranami. Tento závěr by měl být v každém konkrétním případě založen na zjevných skutečnostech, nikoli na domněnkách.(5) Z toho důvodu je vhodné a přiměřené povolit Nizozemskému království považovat za základ daně obvyklou cenu těchto dodávek.(6) Odchylky podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, jejichž účelem je předcházet vyhýbání se placení DPH ve spojitosti se základem daně dodávek mezi stranami, které jsou ve spojení, jsou zahrnuty v návrhu směrnice k racionalizaci některých odchylek udělovaných podle uvedeného článku. Je proto nezbytné omezit období uplatňování uvedené odchylky, dokud uvedená směrnice nenabyde účinnosti.(7) Odchylka nemá žádný nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství pocházející z DPH,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Odchylně od ustanovení čl. 11 části A odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS je Nizozemské království oprávněno považovat obvyklou cenu ve smyslu čl. 11 části A odst. 1 písm. d) směrnice 77/388/EHS za základ daně pro dodání investičních majetků nebo pro jakékoli jiné poskytnutí služby, přičemž investiční majetek je k dispozici příjemci, za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:2.  příjemce je právnická osoba nepovinná k dani nebo osoba povinná k dani vykonávající částečně nebo úplně od daní osvobozené činnosti, u kterých nevzniká nárok na odpočet daně.3.  dodavatel a příjemce jsou osobami, které jsou podle vnitrostátních právních předpisů přímo nebo nepřímo ve spojení,4.  z řady skutečností lze dospět k názoru, že vztah mezi těmito dvěma osobami ve spojení ovlivnil základ daně určený podle čl. 11 části A odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS.Pro účely tohoto článku se investičním majetkem rozumí investiční majetek definovaný Nizozemským královstvím v souladu s čl. 20 odst. 4 směrnice 77/388/EHS a pokud se na něj nevztahuje tato definice, rozumí se jím služby, které mají značnou hodnotu a které mohou být odepisovány z příjmu.Článek 2Použitelnost povolení podle článku 1 skončí datem vstupu v účinnost směrnice, jejímž prostřednictvím bude provedena racionalizace odchylek udělovaných podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, jejichž účelem je předcházet vyhýbání se placení DPH ve spojitosti se základem daně, nebo do 31. prosince 2009, v závislosti na tom, která situace nastane dříve.Článek 3Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.V Bruselu dne.Za Radupředseda/předsedkyně [1] Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2004/66/ES (Úř. věst. L 168, 1.5.2004, s. 35)[2] Úř. věst. C […], […], s. […].


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 5.10.2017
            COM(2017) 574 final
            2017/0252(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Podvýboru pro cla zřízeném Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, pokud jde o nahrazení protokolu I k uvedené dohodě o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce novým protokolem, který odkazuje na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.PŘEDMĚT NÁVRHU

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie v Podvýboru pro cla zřízeném Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé („dohoda“), v souvislosti se zamýšleným přijetím rozhodnutí o nahrazení protokolu I k uvedené dohodě o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce novým protokolem, který odkazuje na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu
                  1
                („úmluva“).

               2.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               2.1.Protokol I k dohodě o přidružení

               Dohoda zavádí preferenční obchodní režim – prohloubenou a komplexní zónu volného obchodu (DCFTA). Tento režim zlepšuje přístup na trh mezi EU a Gruzií. Protokol I k této dohodě se týká definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce. Dohoda vstoupila v platnost dne 1. července 2016.

               2.2.Podvýbor EU-Gruzie pro cla

                  Článek 38 protokolu I stanoví, že o změně protokolu I k dohodě o přidružení může rozhodnout Podvýbor pro cla zřízený touto dohodou.

               2.3.Zamýšlený akt Podvýboru EU-Gruzie pro cla

                  Podvýbor EU-Gruzie pro cla má přijmout rozhodnutí, kterým se nahradí protokol I k dohodě týkající se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce novým protokolem odkazujícím na úmluvu.

                  Účelem zamýšleného aktu je zajistit účinné provádění úmluvy.

               3.POSTOJ, KTERÝ MÁ BÝT ZAUJAT JMÉNEM UNIE

               Úmluva upravuje určení původu zboží obchodovaného na základě příslušných dohod uzavřených mezi smluvními stranami. EU tuto úmluvu podepsala dne 15. června 2011. Gruzie požádala o přistoupení k úmluvě dne 23. září 2015 a smíšený výbor zřízený úmluvou ve svém rozhodnutí č. 1 ze dne 28. září 2016
                  2
                rozhodl, že Gruzie by měla být vyzvána k přistoupení k úmluvě.

               EU uložila svou listinu o přijetí u depozitáře úmluvy dne 26. března 2012 a Gruzie dne 17. května 2017. V důsledku toho podle čl. 10 odst. 3 úmluvy vstoupila tato úmluva v platnost pro EU dne 1. května 2012 a pro Gruzii dne 1. července 2017.

               V článku 6 úmluvy se stanoví, že každá smluvní strana přijme vhodná opatření, aby zajistila účinné uplatňování této úmluvy. Navrhované rozhodnutí Podvýboru EU-Gruzie pro cla představuje procesní krok, jehož přijetí je nezbytné k dosažení hlavního cíle úmluvy, tj. nahrazení protokolů o pravidlech původu v dohodách mezi smluvními stranami úmluvy protokolem, který na úmluvu odkazuje.

               Konzultace se zúčastněnými stranami nebyly proto zapotřebí.

                  Kromě toho nebylo třeba provést posouzení dopadů, jelikož navrhované úpravy jsou technického rázu a nevztahují se na podstatu v současnosti platného protokolu o pravidlech původu.

               4.PRÁVNÍ ZÁKLAD

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

                  Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

                  Výraz „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem EU“.

               4.1.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

                  Podvýbor EU-Gruzie pro cla je orgánem zřízeným dohodou, konkrétně Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé.

                  Akt, který má Podvýbor EU-Gruzie pro cla přijmout, představuje akt s právními účinky.

                  Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.

                  Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

                  Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie. Sledujeli zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lzeli jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

                  Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné obchodní politiky.

                  Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto článek 207 SFEU.

               4.3.Závěr

                  Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 207 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2017/0252 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Podvýboru pro cla zřízeném Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, pokud jde o nahrazení protokolu I k uvedené dohodě o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce novým protokolem, který odkazuje na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dohoda o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé („dohoda“) byla uzavřena Unií rozhodnutím Rady 2014/494/EU ze dne 16. června 2014
                  3
                a vstoupila v platnost dne 1. července 2016.

               (2)Podle článku 38 protokolu I k dohodě může Podvýbor pro cla zřízený dohodou přijmout změny ustanovení protokolu I.

               (3)Podvýbor EU-Gruzie pro cla má přijmout rozhodnutí, kterým se nahradí protokol I k dohodě o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce novým protokolem odkazujícím na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu
                  4
                („úmluva“).

               (4)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v Podvýboru EU-Gruzie pro cla, neboť rozhodnutí bude pro Unii závazné.

               (5)Úmluva upravuje určení původu zboží obchodovaného na základě příslušných dohod uzavřených mezi smluvními stranami. Úmluva vstoupila v platnost pro Unii dne 1. května 2012 a pro Gruzii dne 1. července 2017.

               (6)Článek 6 úmluvy stanoví, že každá smluvní strana přijme vhodná opatření, aby zajistila účinné uplatňování úmluvy. Za tímto účelem by měl být protokol I nahrazen novým protokolem, který, pokud jde o pravidla původu, odkazuje na úmluvu.

               (7)Jelikož akt Podvýboru EU-Gruzie pro cla mění protokol I k dohodě, je vhodné jej po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.

               (8)V Podvýboru EU-Gruzie pro cla zastupuje Unii Komise v souladu s čl. 17 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii (SEU),

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být jménem Evropské unie zaujat v Podvýboru pro cla zřízeném Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, vychází z předlohy rozhodnutí Podvýboru pro cla připojeného k tomuto rozhodnutí.

               Zástupci Unie v Podvýboru pro cla mohou odsouhlasit drobné změny předlohy rozhodnutí Podvýboru pro cla bez dalšího rozhodnutí Rady.

               Článek 2

               Po přijetí se rozhodnutí Podvýboru pro cla zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)
                  Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.

                     (2)
                  Úř. věst. L 329, 3.12.2016, s. 118.

                     (3)
                  Úř. věst. L 261, 30.8.2014, s. 1.

                     (4)
                  Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 5.10.2017
            COM(2017) 574 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Podvýboru pro cla zřízeném Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, pokud jde o nahrazení protokolu I k uvedené dohodě o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce novým protokolem, který odkazuje na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu

               Předloha
               ROZHODNUTÍ PODVÝBORU EU-Gruzie PRO CLA č. …

               ze dne,

               kterým se nahrazuje protokol I k Dohodě o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce

               Podvýbor EU-GRUZIE pro cla,

               s ohledem na Dohodu o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé
                  1
               , a zejména na čl. 23 odst. 2 uvedené dohody,

               s ohledem na protokol I k Dohodě o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Ustanovení čl. 23 odst. 2 Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé („dohoda“) odkazuje, pokud jde o pravidla původu, na protokol I k dohodě („protokol I“).

               (2)Dohoda o přidružení vstoupila v platnost dne 1. července 2016.

               (3)Článek 38 protokolu I stanoví, že Podvýbor pro cla zřízený podle článku 74 dohody může rozhodnout o změně ustanovení protokolu I.

               (4)Cílem Regionální úmluvy o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu
                  2
                („úmluva“) je nahradit protokoly o pravidlech původu, které jsou v současné době mezi zeměmi celoevropsko-středomořské oblasti platné, jediným právním aktem.

               (5)Evropská unie podepsala uvedenou úmluvu dne 15. června 2011. Smíšený výbor zřízený úmluvou ve svém rozhodnutí č. 1 ze dne 28. září 2016
                  3
                rozhodl, že by Gruzie měla být vyzvána k přistoupení k úmluvě.

               (6)Unie uložila svou listinu o přijetí u depozitáře úmluvy dne 26. března 2012 a Gruzie dne 17. května 2017. V důsledku toho podle čl. 10 odst. 3 úmluvy vstoupila úmluva pro Unii v platnost dne 1. května 2012 a pro Gruzii dne 1. července 2017.

               (7)Protokol I by proto měl být nahrazen novým protokolem, který odkazuje na úmluvu,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Protokol I k Dohodě o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce se nahrazuje zněním obsaženým v příloze tohoto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               Použije se ode dne ….

               V … dne …

                  Za Podvýbor pro cla

                  předseda/předsedkyně

               Příloha

               Protokol I

               o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce

               Článek 1

               Použitelná pravidla původu

               1.
                     Pro účely provádění této dohody se použijí dodatek I a příslušná ustanovení dodatku II Regionální úmluvy o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu
                  4
                (dále jen „úmluva“).

               2.
                     Všechny odkazy na „příslušnou dohodu“ v dodatku I a v příslušných ustanoveních dodatku II úmluvy se považují za odkazy na tuto dohodu.

               Článek 2

               Řešení sporů

               1.
                     Pokud v souvislosti s kontrolními postupy uvedenými v článku 32 dodatku I úmluvy vyvstanou spory, které nelze mezi celními orgány žádajícími o kontrolu a celními orgány příslušnými k jejímu provedení vyřešit, předloží se tyto spory Podvýboru pro cla. Ustanovení kapitoly 14 (Řešení sporů) hlavy V (Obchod a obchodní záležitosti) této dohody o mechanismu řešení sporů se nepoužiji.

               2.
                     Ve všech případech se řešení sporů mezi dovozcem a celními orgány země dovozu řídí právními předpisy této země.

               Článek 3

               Změny protokolu

               O změně ustanovení tohoto protokolu může rozhodnout Podvýbor pro cla.

               Článek 4

               Odstoupení od úmluvy

               1.
                     Pokud Evropská unie nebo Gruzie depozitáři úmluvy písemně oznámí svůj úmysl od úmluvy odstoupit podle článku 9 úmluvy, zahájí Evropská unie a Gruzie neprodleně jednání o pravidlech původu pro účely provádění této dohody.

               2.
                     Do dne vstupu takovýchto nově sjednaných pravidel původu v platnost se budou na tuto dohodu i nadále vztahovat pravidla původu obsažená v dodatku I a případně příslušná ustanovení dodatku II úmluvy platná v okamžiku odstoupení. Nicméně od okamžiku odstoupení je třeba pravidla původu obsažená v dodatku I a případně příslušná ustanovení dodatku II úmluvy vykládat tak, aby umožňovala dvoustrannou kumulaci pouze mezi Evropskou unií a Gruzií.

               Článek 5

               Přechodná ustanovení – kumulace

               Bez ohledu na čl. 16 odst. 5 a čl. 21 odst. 3 dodatku I úmluvy, pokud se kumulace týká pouze států ESVO, Faerských ostrovů, Evropské unie, Turecka, zemí zapojených do procesu stabilizace a přidružení, Moldavské republiky a Gruzie, může být původ prokázán průvodním osvědčením EUR.1 nebo prohlášením o původu.“

                     (1)
                  Úř. věst. L 261, 30.8.2014, s. 4.

                     (2)
                  Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.

                     (3)
                  Úř. věst. L 329, 3.12.2016, s. 118.

                     (4)
                  Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.