               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 30.9.2021
            COM(2021) 597 final
            2021/0306(NLE)

            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Unie na 72. zasedání výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky ohledně přijetí závěru o mezinárodní ochraně a trvalých řešeních v souvislosti s mimořádnou situací v oblasti veřejného zdraví

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie na 72. zasedání výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky (dále jen „výkonný výbor“), pokud jde o zamýšlené přijetí závěru o mezinárodní ochraně a trvalých řešeních v souvislosti s mimořádnou situací v oblasti veřejného zdraví.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Usnesení Hospodářské a sociální rady Organizace spojených národů ze dne 30. dubna 1958 o zřízení výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky

               Výkonný výbor byl zřízen usnesením Hospodářské a sociální rady Organizace spojených národů ze dne 30. dubna 1958 o zřízení výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky (E/RES/672 (XXV)). V souladu s uvedeným usnesením působí výkonný výbor jako poradní orgán, pokud jde o normy a politiku týkající se mezinárodní ochrany uprchlíků. 2.2.
                     Výkonný výbor programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky

               Výkonný výbor se skládá jednak ze členů, jednak z pozorovatelů. Členství je omezeno na státy. Status pozorovatele se uděluje státům i jiným subjektům. V současnosti má výkonný výbor 107 členských států, včetně 27 členských států EU, 16 pozorovatelských států a 39 nestátních pozorovatelů, včetně Evropské unie.

               Pozorovatelé na rozdíl od členů nemají právo volit, jsou však oprávněni vystupovat na veřejných zasedáních výkonného výboru. Pokud jde o mezivládní organizace, které mají ve výkonném výboru status pozorovatele, čl. 38 odst. 2 jednacího řádu výkonného výboru ve znění naposledy pozměněném v říjnu 2016 stanoví: „Výbor může na doporučení stálého výboru každoročně rozhodnout, že vyzve mezivládní organizace, které mají status pozorovatele ve výboru, aby se zúčastnily neveřejných zasedání týkajících se záležitostí azylu a uprchlíků spadajících do jejich pravomoci.“ Na základě uvedeného ustanovení vyzval výkonný výbor dne 5. května 2017 Evropskou unii, aby se účastnila jeho neveřejných zasedání týkajících se záležitostí azylu a uprchlíků spadajících do její pravomoci.

               Výkonný výbor pravidelně přijímá tematické závěry o ochraně uprchlíků na základě konsensu členů. Tyto závěry připravují na řadě neveřejných zasedání členové výkonného výboru a mezivládní organizace, které byly přizvány k účasti na těchto neveřejných zasedáních jakožto pozorovatelé, ve spolupráci s odborníky Úřadu vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (dále jen „UNHCR“).

               2.2.Zamýšlený akt výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky

               Ve dnech 4. až 8. října 2021 má výkonný výbor během svého 72. zasedání přijmout závěr o mezinárodní ochraně a trvalých řešeních v souvislosti s mimořádnou situací v oblasti veřejného zdraví (dále jen „zamýšlený závěr“).

               Na základě pozvání výkonného výboru podle čl. 38 odst. 2 jednacího řádu se Evropská unie podílí na přípravě zamýšleného závěru. Členské státy EU, které jsou zároveň členy výkonného výboru, se účastní přijímání zamýšleného závěru.

               Cílem tohoto návrhu zamýšleného závěru, který vyplynul z neveřejných zasedání konaných ve dnech 12. a 18. května, 1. června, 16. června a 8. července 2021, je uznat dopad pandemie COVID-19 na uprchlíky, žadatele o azyl, navracené uprchlíky, osoby bez státní příslušnosti a vnitřně vysídlené osoby (dále jen „osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR“) a hostitelské komunity, připomenout klíčové zásady mezinárodního uprchlického a humanitárního práva, které je třeba v souvislosti s mimořádnou zdravotní událostí dodržovat, vyvodit ponaučení z opatření přijatých UNHCR, státy a dalšími zúčastněnými stranami pro řešení pandemie COVID-19 a současně se snažit zajistit přístup k mezinárodní ochraně, mimo jiné prostřednictvím využívání inovativních nástrojů, a vybídnout státy, aby nadále podporovaly trvalá řešení a přístup ke službám zdravotní péče pro osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR.

               Všechny body odůvodnění a většina odstavců normativní části byly dohodnuty ad referendum, čtyři operativní odstavce zůstávají otevřené.

               Dohodnuté odstavce závěru uznávají, že mimořádná situace v oblasti veřejného zdraví mezinárodního významu, jako je pandemie COVID-19, vyžaduje globální reakci založenou na jednotě, solidaritě a posílené mnohostranné spolupráci, a znovu potvrzují závazek států k mezinárodní solidaritě a sdílení odpovědnosti a zátěže. Přiznávají státům právo na přijetí opatření na ochranu veřejného zdraví, ale současně připomínají, že tato opatření je třeba provádět způsobem soudržným se závazky států vyplývajícími z mezinárodního práva, včetně mezinárodního uprchlického práva, mezinárodního práva v oblasti lidských práv a v příslušných případech mezinárodního humanitárního práva. Závěr připomíná, že státy mají svrchovanou pravomoc regulovat vstup cizinců při plném dodržování zásady nenavracení a s výhradou platného mezinárodního práva, včetně mezinárodního uprchlického práva.

               Pokud jde o řešení širších dopadů mimořádných situací v oblasti veřejného zdraví, zamýšlený závěr státy vybízí, aby usilovaly o další začleňování osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, do zdravotních služeb a zjišťovaly a řešily specifické zdravotní potřeby a překážky v souvislosti s mimořádnými situacemi v oblasti veřejného zdraví, včetně duševního zdraví a dobrých psychosociálních podmínek, a vyzývá státy a další partnery k bezodkladné podpoře financování a spravedlivého rozdělování bezpečných a účinných diagnostických a léčebných prostředků a očkovacích látek.

               Pokud jde o omezení vstupu a pohybu a přístup k azylu, zamýšlený závěr vítá kroky podniknuté státy s cílem zajistit, aby opatření přijatá pro omezení vstupu na hranicích v souvislosti s mimořádnými situacemi v oblasti veřejného zdraví byla dočasná, nediskriminační, nezbytná a za daných okolností přiměřená a logická a byla uplatňována způsobem respektujícím právo žádat o azyl a požívat jej a zásadu nenavracení. Vítá také adaptační opatření přijatá státy a UNHCR za účelem zajištění nepřetržitého přístupu k azylovým řízením a postupům pro určování statusu osob bez státní příslušnosti, registraci a vydávání dokladů. Zamýšlený závěr konstatuje, že je důležité zajistit, aby jakákoli omezení pohybu osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, pro účely ochrany veřejného zdraví, byla nediskriminační, byla stanovena právními předpisy a byla nezbytná, za daných okolností přiměřená a jinak v souladu s mezinárodním právem, a vítá využívání alternativ k zajištění, které zaručí soulad s opatřeními v oblasti veřejného zdraví.

               Pokud jde o trvalá řešení, zamýšlený závěr vyjadřuje obavy ohledně dopadu pandemie COVID-19 na hledání trvalých řešení, zdůrazňuje jejich význam a vyzývá k další angažovanosti v podpoře vhodných podmínek v zemích původu, včetně snahy o řešení prvotních příčin a provádění dobrovolného, bezpečného a důstojného navracení uprchlíků do vlasti, jakož i udržitelného opětovného začleňování, v podpoře přesídlování a v usnadňování přístupu k doplňkovým možnostem, včetně opětovného sloučení rodiny, pracovního trhu a studijních příležitostí, v souladu s vnitrostátním právem.

               Mezi otázky spadající do pravomoci EU, u nichž dosud nebylo dosaženo dohody ad referendum na neveřejných zasedáních, patří:

               1. zahrnutí obětí sexuálního a genderově podmíněného násilí mezi „osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR,“ v rámci výzvy, aby státy prosazovaly dostupnost podpory v oblasti duševního zdraví a psychosociální podpory v mimořádných situacích pro tyto osoby a dále tato opatření posilovaly, mimo jiné prostřednictvím mezinárodní podpory (OP6);

               2. odstavec navržený Íránem, který důrazně žádá všechny státy, aby se zdržely přijímání jakýchkoli jednostranných donucovacích opatření, která by mohla mít nepříznivý dopad na schopnost hostitelských zemí chránit uprchlíky a mohla by zužovat humanitární prostor, zejména v průběhu probíhající pandemie (OP7terAlt). Tento návrh byl předložen Íránem ve velice pozdní fázi vyjednávacího procesu a stále ještě může být zamítnut z procesních důvodů;

               3. výslovné zahrnutí služeb péče o sexuální a reprodukční zdraví, jakož i očkovacích látek do humanitárních potřeb osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, a jejich hostitelských komunit, k jejichž posouzení a řešení coby součástí humanitární reakce při mimořádných situacích v oblasti veřejného zdraví závěr státy vyzývá (nově OP13);

               4. výslovné doplnění služeb péče o sexuální a reprodukční zdraví ke službám základní zdravotní péče a psychosociální podpoře, k nimž by členské státy, ve spolupráci s UNHCR a za podpory ostatních zúčastněných stran, měly pro osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR, bezodkladně zajistit bezpečný a spolehlivý přístup (OP 14).

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Unie by měla podpořit přijetí závěru výkonného výboru o mezinárodní ochraně a trvalých řešeních v souvislosti s mimořádnou situací v oblasti veřejného zdraví.

               Unie by měla podpořit již dohodnuté části závěru a zaujmout postoj k dosud otevřeným otázkám, které spadají do její pravomoci.

               EU by měla podpořit požadavek, aby v souvislosti s mimořádnou zdravotní událostí byly zachovány zásady mezinárodního uprchlického práva, zejména zásada nenavracení, která je zároveň zásadou azylového práva EU, zakotvenou v článku 78 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakož i ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU o společných postupech pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany ze dne 26. června 2013
                  1
                (dále jen „směrnice o azylovém řízení“) a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany
                  2
                (dále jen „kvalifikační směrnice“), a zaručenou jako základní právo článkem 18 a čl. 19 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie.

               EU by rovněž měla v souladu se svým stávajícím acquis a politikou podpořit požadavek, aby omezení vstupu a další opatření přijímaná pro omezení vstupu na hranicích v souvislosti mimořádnými situacemi v oblasti veřejného zdraví byla uplatňována způsobem, který chrání veřejné zdraví, ale současně zajišťuje dodržování práva žádat o azyl a požívat jej a zásady nenavracení. EU by také měla uvítat a podpořit skutečnost, že státy přijaly adaptační opatření pro zajištění nepřetržitého přístupu k azylovému řízení a postupům pro určování osob bez státní příslušnosti, registraci, vystavování dokladů a dalším příslušným postupům pro osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR, včetně využívání technologií pro pohovory na dálku, a pro zajištění jejich nepřetržitého fungování.

               Přístup k azylovému řízení je upraven směrnicí o azylovém řízení (2013/32/EU) jako základní zásada a záruka, zejména článkem 3, týkajícím se oblasti působnosti směrnice, podle něhož se vztahuje na veškeré žádosti podané na území členských států, a to i na hranici, v teritoriálních vodách nebo v tranzitních prostorech, a článkem 6, týkajícím se poskytnutí přístupu k tomuto řízení na základě registrace a zajištění příležitosti k účinnému podání žádosti. Uvedená směrnice znovu potvrzuje zásadu nenavracení podle Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951
                  3
               ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967
                  4
                (dále jen „úmluva z roku 1951 a její protokol z roku 1967“), která by měla být dodržována zejména v případech, kdy jsou činěny výjimky z práva setrvat během přezkoumávání žádostí nebo při uplatnění konceptu bezpečné země původu nebo bezpečné třetí země. V roce 2016 předložila Komise návrh, jímž stanovila společný postup pro mezinárodní ochranu v Unii a zrušila směrnici 2013/32/EU
                  5
                prosazující stejné zásady a záruky.

               Přestože podmínky legálního vstupu státních příslušníků třetích zemí do schengenského prostoru obsažené v Schengenském hraničním kodexu zahrnují požadavek, aby daná osoba nepředstavovala hrozbu pro veřejné zdraví v žádném z členských států
                  6
               , touto skutečností nejsou nijak dotčena práva uprchlíků a osob žádajících o mezinárodní ochranu, zejména pokud jde o nenavracení
                  7
               . Dne 16. března 2020 přijala Komise sdělení Evropskému parlamentu, Evropské radě a Radě, v němž vyzývá k dočasnému omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, s ohledem na onemocnění COVID-19
                  8
               , a dne 30. června 2020 přijala Rada doporučení
                  9
                o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení, které stanoví výjimky z těchto dočasných omezení pro osoby, které potřebují mezinárodní ochranu nebo které musí být přijaty na území členských států z jiných humanitárních důvodů. Pokyny Komise ze dne 16. dubna 2020
                  10
                stanoví, že opatření přijatá členskými státy za účelem zpomalení a omezení dalšího šíření onemocnění COVID-19 by měla být založena na posouzení rizik a vědeckých poznatcích a musí zůstat přiměřená. Veškerá omezení v oblasti azylu, navracení a přesídlování musí být přiměřená, musí být prováděna nediskriminačním způsobem a musí zohledňovat zásadu nenavracení a závazky vyplývající z mezinárodního práva.

               EU by měla podpořit připomenutí významu zajištění toho, aby jakákoli omezení pohybu osob, která jsou předmětem zájmu UNHCR, pro účely ochrany veřejného zdraví byla nediskriminační, byla stanovena právními předpisy a byla nezbytná, za daných okolností přiměřená a jinak v souladu s mezinárodním právem, a měla by uvítat alternativy k zajištění. Zajištění a omezení volného pohybu je upraveno směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu
                  11
                (dále jen „směrnice o podmínkách přijímání“) – na niž odkazuje článek 26 směrnice o azylovém řízení, týkající se zajištění – a zejména článkem 7, týkajícím se pobytu a svobody pohybu, a články 8 až 11, týkajícími se zajištění. Před nařízením zajištění žadatelů o azyl jsou členské státy povinny zvážit nejprve méně donucovací alternativní opatření. Ustanovení čl. 8 odst. 3 písm. e) uvedené směrnice umožňuje zajištění v případech, kdy je nezbytné z důvodu ochrany národní bezpečnosti nebo veřejného pořádku.

               EU by měla v souladu se svými stávajícími pravidly podpořit požadavek, aby státy zajistily spolehlivý a bezpečný přístup osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, ke službám základní zdravotní péče a psychosociální podpoře. Pokud jde o podmínky přijímání, mohou členské státy v souladu se směrnicí o podmínkách přijímání 2013/33/EU výjimečně, v řádně odůvodněných případech a na přiměřenou dobu, která by měla být co nejkratší, stanovit pro materiální podmínky přijetí jiné možné způsoby provádění, než jsou obvykle vyžadovány. Tyto způsoby provádění musí v každém případě pokrývat základní potřeby včetně zdravotní péče, pro něž jsou stanovena podrobná pravidla podle článku 19 směrnice o podmínkách přijímání.

               Pokud jde o trvalá řešení, v souladu se stávajícími pravidly a politikou EU – zejména různými závěry Evropské rady
                  12
                a Rady pro spravedlnost a vnitřní věci, paktem o migraci a azylu
                  13
               , strategií EU pro dobrovolný návrat a opětovné začlenění
                  14
               , akčním plánem pro integraci a začleňování na období 2021–2027
                  15
               , návrhem nařízení o zřízení rámce Unie pro znovuusídlení
                  16
                – by EU měla podpořit vyjádření obav ohledně dopadu pandemie COVID-19 na hledání trvalých řešení, zdůraznění jejich významu a výzvu k další angažovanosti v a) prosazování vhodných podmínek v zemích původu, včetně snahy o řešení prvotních příčin, a provádění dobrovolného navracení uprchlíků do vlasti; b) podpoře přesídlování a c) usnadňování přístupu k doplňkovým možnostem včetně opětovného sloučení rodiny, pracovního trhu a studijních příležitostí, v souladu s vnitrostátním právem, a d) napomáhání soběstačnosti a poskytování příležitostí k začlenění.

               Pokud jde o dosud neuzavřené otázky, měla by EU:

               1. podpořit zahrnutí obětí sexuálního a genderově podmíněného násilí mezi „osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR,“ v rámci výzvy, aby státy prosazovaly dostupnost podpory v oblasti duševního zdraví a psychosociální podpory při mimořádných událostech pro tyto osoby a dále tato opatření posilovaly, mimo jiné prostřednictvím mezinárodní podpory (OP6).

               Jak je uvedeno ve strategii EU pro rovnost žen a mužů na období 2020–2025, Evropská unie učiní vše, co bude v jejích silách, aby předcházela genderově podmíněnému násilí, bojovala s ním, podpořila a ochránila oběti takových zločinů a pohnala jejich pachatele k odpovědnosti.

               Navržený operativní odstavec č. 6 (OP6) nezakládá právní povinnost, pouze vybízí členské státy, aby se v rámci své reakce na pandemii zabývaly duševním zdravím a dobrými psychosociálními podmínkami a prosazovaly dostupnost podpory v oblasti duševního zdraví a psychosociální pohody při mimořádných událostech pro osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR. Členské státy jsou již povinny zajistit základní léčbu onemocnění a vážných duševních poruch pro žadatele o mezinárodní ochranu podle směrnice o podmínkách přijímání a přihlížet ke specifickým nebezpečím spojeným s jejich pohlavím a věkem. Podle kvalifikační směrnice by měl být pro osoby požívající mezinárodní ochrany zajištěn přístup ke zdravotní péči, kam patří péče o tělesné i duševní zdraví. To v případě potřeby zahrnuje i léčbu duševních poruch pro osoby požívající mezinárodní ochrany, které mají zvláštní potřeby, například osoby, které zažily mučení, znásilnění nebo byly podrobeny jiným formám hrubého psychického, fyzického nebo sexuálního násilí.

               2. podpořit zahrnutí služeb péče o sexuální a reprodukční zdraví, jakož i očkovacích látek do humanitárních potřeb osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, a jejich hostitelských komunit, k jejichž posouzení a řešení coby součástí humanitární reakce při mimořádných situacích v oblasti veřejného zdraví závěr státy vyzývá (nově OP13).

               Vzhledem k navrženému postoji EU (podle bodu 1), že osoby, které se staly obětí sexuálního a genderově podmíněného násilí, by měly být považovány za „osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR“, zahrnují potřeby ochrany u těchto osob i podporu v podobě služeb péče o sexuální a reprodukční zdraví.

               Zdraví je stěžejní oblastí humanitární pomoci. Od počátku pandemie COVID-19 tým Evropa, který slučuje zdroje z EU, jejích členských států a evropských finančních institucí, poskytoval finanční pomoc ke zmírnění sociálně-ekonomických důsledků pandemie. Zajištění přístupu k bezpečným a cenově dostupným očkovacím látkám proti onemocnění COVID-19 na celém světě, a zejména v zemích s nízkými a středními příjmy, je pro Evropskou unii prioritou, již realizuje především prostřednictvím nástroje COVAX.

               3. podpořit výslovnou zmínku o službách péče o sexuální a reprodukční zdraví pro osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR, v rámci prosazování rovnosti žen a mužů a posilování postavení žen ve všech fázích reakce na mimořádné situace v oblasti veřejného zdraví (OP14).

               Směrnice o podmínkách přijímání (článek 19), kvalifikační směrnice (článek 30) ani návrh na přepracování směrnice z roku 2016
                  17
                (článek 18) poskytování služeb v oblasti sexuálního a reprodukčního zdraví výslovně nepředpokládají. Stanoví, že členské státy zajistí potřebnou zdravotní péči, a to přinejmenším neodkladnou péči a základní léčbu onemocnění a závažných duševních poruch, a poskytnou potřebnou lékařskou a jinou pomoc žadatelům se zvláštními potřebami přijetí, včetně případné odpovídající psychologické péče. Je proto vhodné stanovit postoj EU k této otázce.

               4. odmítnout jakýkoli návrh obsažený v OP7bAlt začlenit do závěru poznámku, která by důrazně žádala státy, aby nepoužívaly jednostranná donucovací opatření, jež by mohla nepříznivě ovlivnit schopnost hostitelských zemí chránit uprchlíky a zužovat humanitární prostor.

               Omezující opatření (sankce) jsou základním nástrojem společné zahraniční a bezpečnostní politiky EU, jehož prostřednictvím může EU v případě potřeby zasáhnout, aby předešla konfliktu nebo reagovala na vznikající či probíhající krize.

               V každém případě je vhodné stanovit postoj, který má být jménem Unie ve výkonném výboru zaujat, protože zamýšlený závěr může mít vliv na společná pravidla obsažená ve směrnici o podmínkách přijímání, jakož i směrnici o azylovém řízení, která jsou uvedena výše.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) umožňuje rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použije bez ohledu na to, zda je Unie členem dotčeného subjektu nebo stranou dotčené dohody
                  18
               .

               Výraz „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotčený orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  19
               .

               4.1.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

               Výkonný výbor je orgán zřízený dohodou, a to usnesením Hospodářské a sociální rady Organizace spojených národů ze dne 30. dubna 1958 o zřízení výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky.

               Závěr, který má výkonný výbor přijmout, představuje akt s právními účinky. Ačkoli závěry výkonného výboru nejsou právně závazné, přispívají k výkladu a dalšímu rozvoji mezinárodních norem pro ochranu uprchlíků. Hrají významnou roli při určování způsobu, jakým se úmluva z roku 1951 a protokol z roku 1967 vykládají a uplatňují. Úřad vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) využívá závěry výkonného výboru při plnění své povinnosti dohlížet na uplatňování ustanovení úmluvy z roku 1951 a protokolu z roku 1967, kterou mají státy, jež jsou stranami úmluvy, v souladu s článkem 35 úmluvy z roku 1951 usnadňovat. Závěry výkonného výboru hrají určitou roli při dalším rozvoji mezinárodního režimu ochrany uprchlíků, a to způsobem, který doplňuje a posiluje úmluvu z roku 1951 a její protokol z roku 1967, k němuž se zavázaly státy, kterou jsou stranami úmluvy
                  20
               , a který uvítalo Valné shromáždění OSN
                  21
               . Jsou dokladem již zavedeného pravidla mezinárodního obyčejového práva nebo vedou k tvorbě právních předpisů. Někdy jim dodávají značné váhy vnitrostátní a mezinárodní soudy, včetně Evropského soudu pro lidská práva
                  22
               .

               Článek 18 Listiny základních práv Evropské unie zaručuje právo na azyl s náležitým ohledem na pravidla stanovená úmluvou z roku 1951 a protokolem z roku 1967. Sekundární právní předpisy EU vycházejí z úmluvy z roku 1951 a jejího protokolu z roku 1967:

               Společný evropský azylový systém je založen na úplném uplatňování a začlenění úmluvy z roku 1951 a protokolu z roku 1967 a potvrzuje zásadu nenavracení (viz 3. bod odůvodnění kvalifikační směrnice, směrnice o podmínkách přijímání a směrnice o azylovém řízení).

               Kvalifikační směrnice stanoví normy pro definici a obsah postavení uprchlíka, které mají sloužit jako vodítko pro příslušné vnitrostátní orgány členských států při uplatňování úmluvy z roku 1951 (23. bod odůvodnění). Stanoví rovněž normy pro definici a obsah statusu doplňkové ochrany, která je doplňkovou a dodatečnou ochranou k ochraně uprchlíků zakotvené v úmluvě z roku 1951 (33. bod odůvodnění, viz také 25. bod odůvodnění směrnice o azylovém řízení). A konečně, její provádění by mělo být hodnoceno zejména s ohledem na vývoj mezinárodních závazků členských států týkajících se nenavracení (48. bod odůvodnění).

               Podle směrnice o podmínkách přijímání (15. bod odůvodnění) by zajištění žadatelů mělo být uplatňováno v souladu se základní zásadou, že žádná osoba by neměla být zajištěna pouze proto, že žádá o mezinárodní ochranu, zejména v souladu s mezinárodními právními závazky členských států a článkem 31 úmluvy z roku 1951.

               Tyto faktory budou pravděpodobně v zamýšleném závěru zohledněny. Zamýšlený závěr stanoví normy a dohodnutou praxi států při poskytování přístupu k azylovému řízení, omezování vstupu a pohybu osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, a poskytování zdravotní péče v souvislosti s mimořádnou zdravotní událostí na základě zkušeností s pandemií COVID-19. Dále rozvíjí režim mezinárodní ochrany uprchlíků tím, že uznává důležitost dodržování zásad mezinárodního uprchlického práva v souvislosti s mimořádnou zdravotní událostí, a zejména zásady nenavracení, že omezení vstupu a další opatření přijímaná za účelem omezení vstupu na hranicích v souvislosti s mimořádnými událostmi v oblasti veřejného zdraví uplatňuje způsobem, který respektuje právo žádat o azyl a požívat jej a zásadu nenavracení, že omezení pohybu osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, pro účely ochrany veřejného zdraví uplatňuje nediskriminačně a pouze v případě, že jsou stanovena právními předpisy, jsou nezbytná a za daných okolností přiměřená, že zajišťuje poskytování zdravotní péče osobám, které jsou předmětem zájmu UNHCR, v souvislosti s mimořádnou zdravotní událostí a vítá adaptační opatření, která mají zajistit nepřetržitý přístup k azylovému řízení a postupům pro určování osob bez státní příslušnosti a jejich nepřetržité fungování. Výše uvedené aspekty jsou upraveny právními předpisy EU, které by měly být uplatňovány v souladu s úmluvou z roku 1951 a protokolem z 31. ledna 1967. V tomto smyslu může zamýšlený závěr rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah a uplatňování právních předpisů EU.

               Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, ohledně něhož se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

               Hlavní cíl a obsah navrhovaného rozhodnutí se týkají společné azylové politiky Unie.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 78 odst. 2 SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 78 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2021/0306 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Unie na 72. zasedání výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky ohledně přijetí závěru o mezinárodní ochraně a trvalých řešeních v souvislosti s mimořádnou situací v oblasti veřejného zdraví

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 78 odst. 2, ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Usnesení o zřízení výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky (dále jen „UNHCR“) bylo přijato usnesením Hospodářské a sociální rady Organizace spojených národů ze dne 30. dubna 1958.

               (2)V souladu s uvedeným usnesením působí výkonný výbor programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky jako poradní orgán, pokud jde o normy a politiku týkající se mezinárodní ochrany uprchlíků.

               (3)Výkonný výbor programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky má na svém 72. zasedání ve dnech 4. až 8. října 2021 přijmout závěr o mezinárodní ochraně a trvalých řešeních v souvislosti s mimořádnou situací v oblasti veřejného zdraví.

               (4)Tento závěr připravují na řadě neveřejných zasedání členové výkonného výboru a mezivládní organizace, které byly k účasti na těchto neveřejných zasedáních přizvány jako pozorovatelé, ve spolupráci s odborníky UNHCR. Evropská unie nemá z titulu svého postavení pozorovatele právo hlasovat, je však oprávněna vystupovat na veřejných zasedáních výkonného výboru a je přizvána k účasti na neveřejných zasedáních výkonného výboru týkajících se záležitostí azylu a uprchlíků spadajících do její pravomoci

               (5)Je vhodné stanovit postoj, který má být jménem Unie ve výkonném výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky zaujat, neboť zamýšlený závěr může rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právních předpisů Unie.

               (6)Unie by měla podpořit přijetí zamýšleného závěru ohledně mezinárodní ochrany a trvalých řešení v souvislosti s mimořádnou situací v oblasti veřejného zdraví.

               (7)Unie by měla podpořit požadavek, aby v souvislosti s mimořádnou zdravotní událostí byly zachovány zásady mezinárodního uprchlického práva a zejména zásada nenavracení, jakož i právo žádat o azyl a požívat jej, a aby omezení pohybu byla nediskriminační, stanovená právním předpisy, nezbytná a za daných okolností přiměřená a byla v souladu s mezinárodním právem.

               (8)Unie by rovněž měla podpořit požadavek, aby omezení vstupu a jiná opatření přijímaná pro omezení vstupu na hranicích v souvislosti s mimořádnými situacemi v oblasti veřejného zdraví byla dočasná, nediskriminační, nezbytná a za daných okolností přiměřená a logická a aby byla uplatňována způsobem, který chrání veřejné zdraví, ale současně zajišťuje respektování práva žádat o azyl a požívat jej a zásady nenavracení a je v souladu s příslušnými závazky vyplývajícími z mezinárodního práva, včetně mezinárodního uprchlického práva.

               (9)Mezi „osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR“, patří uprchlíci, žadatelé o azyl, navracení uprchlíci, osoby bez státní příslušnosti a vnitřně vysídlené osoby. Unie by měla podpořit zahrnutí obětí sexuálního a genderově podmíněného násilí mezi „osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR“, v rámci výzvy, aby se státy při své reakci na pandemii zabývaly duševním zdravím a dobrými psychosociální podmínkami a prosazovaly dostupnost podpory v oblasti duševního zdraví a psychosociální podpory v mimořádných situacích pro tyto osoby a aby tato opatření dále posilovaly, mimo jiné prostřednictvím mezinárodní podpory.

               (10)Unie by měla podpořit zahrnutí služeb péče o sexuální a reprodukční zdraví, jakož i očkovacích látek do humanitárních potřeb osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, a jejich hostitelských komunit, aby je státy posuzovaly a řešily coby součásti humanitární reakce při mimořádných situacích v oblasti veřejného zdraví.

               (11)Unie by měla podpořit doplnění služeb péče o sexuální a reprodukční zdraví k poskytování služeb základní zdravotní péče a psychologické podpory osobám, které jsou předmětem zájmu UNHCR, pouze v rámci reakce na mimořádnou situaci v oblasti veřejného zdraví.

               (12)Unie by měla odmítnout jakýkoli návrh týkající se použití jednostranných donucovacích opatření.

               (13)Postoj Unie vyjádří členské státy Unie, které jsou členy výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky, vystupujíce společně.

               (14)[V souladu s články 1 a 2 protokolu č. 21 o postavení Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Irsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.] NEBO[V souladu s článkem 3 protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, Irsko oznámilo své přání účastnit se přijímání a uplatňování tohoto rozhodnutí.]

               (15)
                     V souladu s články 1 a 2 protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie na 72. zasedání výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky ohledně přijetí závěru o mezinárodní ochraně a trvalých řešeních v souvislosti s mimořádnou situací v oblasti veřejného zdraví, vychází z návrhu závěrů výkonného výboru připojeného k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Pokud budou na 72. zasedání výkonného výboru nebo ještě před ním ohledně témat uvedených v příloze vzneseny nové návrhy, k nimž postoj Unie není dosud stanoven, určí se postoj Unie prostřednictvím koordinace na úrovni Unie před tím, než výkonný výbor závěr přijme. V těchto případech musí být postoj Unie v souladu se stávajícími politikami a právními předpisy Unie.

               Článek 3

               Postoj uvedený v článku 1 vyjádří členské státy Unie, které jsou členy výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky a účastní se jeho 72. zasedání, vystupujíce společně.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                  předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 60).

                     (2)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (přepracované znění) (Úř. věst. L 337, 20.12.2011, s. 9).

                     (3)

                        Úmluva z roku 1951 o právním postavení uprchlíků, 189 UNTS 137, vstoupila v platnost dne 22. dubna 1954.

                     (4)

                        Protokol z roku 1967 o právním postavení uprchlíků, 606 UNTS 267, vstoupil v platnost dne středa 4. října 1967.

                     (5)

                        COM(2016) 467 final, pozměněná návrhem COM(2020) 611 final 2016/0224(COD), Brusel, 23.9.2020.

                     (6)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 77, 23.3.2016, s. 1), článek 6.

                     (7)

                        Schengenský hraniční kodex, článek 3.

                     (8)

                        COM(2020) 115 final.

                     (9)

                        Doporučení 2020/912 ze dne 30. června 2020 o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení ST/9208/2020/INIT (Úř. věst L 208I, 1.7.2020, s. 1).

                     (10)

                        COVID-19: Pokyny pro provádění příslušných ustanovení EU v oblasti azylových řízení a postupů pro navracení a přesídlování, Brusel, 16.4.2020 C(2020) 2516 final.

                     (11)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu (přepracované znění) (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 96).

                     (12)

                        Např. závěry Evropské rady ze dne 24. června 2021.

                     (13)

                        Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o novém paktu o migraci a azylu COM(2020) 609 final.

                     (14)

                        COM(2021) 120 final.

                     (15)

                        COM(2020) 758 final.

                     (16)

                        COM(2016) 468 final.

                     (17)

                        Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu (přepracované znění) COM/2016/0465 final – 2016/0222 (COD).

                     (18)

                        Rozsudek Soudního dvora ve věci Německo v. Rada (OIV), C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (19)

                        Rozsudek Soudního dvora ve věci Německo v. Rada (OIV), C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61–64.

                     (20)

                        Bod 7 Prohlášení států, které jsou stranami úmluvy z roku 1951 a/nebo jejího Protokolu o právním postavení uprchlíků z roku 1967 ze dne 13. prosince 2001.

                     (21)

                        Rezoluce A/RES/57/187, odstavec 4, ze dne 18. prosince 2001.

                     (22)

                        Rozsudek Evropského soudu pro lidská práva (velkého senátu) ze dne 29. ledna 2008, Saadi v. Spojené království (věc č. 13229/03).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 30.9.2021
            COM(2021) 597 final

            PŘÍLOHA

            Návrh rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Unie na 72. zasedání výkonného výboru programu vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky ohledně přijetí závěru o mezinárodní ochraně a trvalých řešeních v souvislosti s mimořádnou situací v oblasti veřejného zdraví

               PŘÍLOHA

               ZÁVĚR VÝKONNÉHO VÝBORU O MEZINÁRODNÍ OCHRANĚ A TRVALÝCH ŘEŠENÍCH V SOUVISLOSTI S MIMOŘÁDNOU SITUACÍ V OBLASTI VEŘEJNÉHO ZDRAVÍ

               Výkonný výbor,

               PP1. Uznávaje, že pandemie COVID-19 představuje hrozbu pro lidské zdraví, bezpečnost a dobré životní podmínky a má nebývalé a mnohostranné důsledky, včetně humanitárních dopadů na uprchlíky, žadatele o azyl, navracené uprchlíky, osoby bez státní příslušnosti a – v řadě případů – i vnitřně vysídlené osoby (dále jen „osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR“), včetně zvýšených rizik spojených s ochranou;

               PP2. Uznávaje rovněž, že nejvíce zasaženi jsou chudí a nejzranitelnější lidé a že vliv pandemie se nepříznivě projeví na úspěšnosti rozvoje a zbrzdí pokrok při dosahování cílů udržitelného rozvoje, včetně cíle 3.8
                  1
               ;

               PP2a. Uznávaje rovněž, že největší podíl z celosvětového množství uprchlíků a dalších vysídlených osob našel útočiště v nízkopříjmových a středněpříjmových zemích, jež patří k nejvíce zasaženým pandemií COVID-19, což má vážné dopady na jejich veřejné zdraví, jakož i dopady socioekonomické;

               PP3. Uznávaje dále obzvláštní dopad pandemie COVID-19 a jejích mnohostranných důsledků na osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR, jakož i na mnohé hostitelské komunity, mimo jiné pokud jde o zdraví, zvýšené riziko sexuálního a genderově podmíněného násilí, diskriminaci, hospodářství a přístup humanitární pomoci, jakož i přístup ke vzdělání;

               PP4. Znovu potvrzuje právo každé lidské bytosti, bez jakéhokoli rozlišování, na požívání nejvyšší dosažitelné úrovně tělesného a duševního zdraví;

               PP4Ba. Uznávaje dále, že pro prosazování tohoto práva je důležitá dostupnost bezpečných a účinných očkovacích látek, léčivých přípravků, zdravotnických technologií a zdravotních terapií a včasný přístup k nim, maje na paměti, že rozsáhlá imunizace proti onemocnění COVID-19 je celosvětovým veřejným zdravotním zájmem v rámci prevence, omezování a bránění jeho šíření za účelem ukončení pandemie;

               PP5. Uznávaje, že ohrožení veřejného zdraví mezinárodního významu, jakým je pandemie COVID-19, vyžaduje globální reakci založenou na jednotě, solidaritě a posílené mnohostranné spolupráci;

               PP6. Znovu potvrzuje svůj závazek k mezinárodní solidaritě a sdílení odpovědnosti a zátěže zahrnující všechny členy mezinárodního společenství a připomínaje význam mezinárodní spolupráce, zejména pro podporu komunit a zemí, na jejichž území se nachází velké množství uprchlíků, v zajišťování ochrany a pomoci a dosahování řešení, zejména v souvislosti s mimořádnou situací v oblasti veřejného zdraví;

               PP7. Bera na vědomí, že státy mají právo přijmout opatření na ochranu veřejného zdraví; a připomínaje současně, že tato opatření je třeba provádět způsobem soudržným se závazky států vyplývajícími z mezinárodního práva, včetně mezinárodního uprchlického práva, mezinárodního práva v oblasti lidských práv a v příslušných případech mezinárodního humanitárního práva;

               PP8. Připomínaje, že státy mají svrchovanou pravomoc regulovat vstup cizinců, při plném dodržování zásady nenavracení a s výhradou platného mezinárodního práva, včetně mezinárodního uprchlického práva;

               PP9. Připomínaje globální pakt o uprchlících, zahrnující zásadu sdílení zátěže a odpovědnosti;

               PP10. Připomínaje příslušné závěry výkonného výboru, mezi něž patří č. 64 (XLI)(1990) o uprchlicích a mezinárodní ochraně; č. 84 (XLVIII)(1997) o dětských a mladistvých uprchlících; č. 105 (LVII)(2006) o ohrožených ženách a dívkách; č. 106 (LVII)(2006) o určování, prevenci a omezování případů bezdomovectví a ochraně osob bez státní příslušnosti; č. 107 (LVIII)(2007) o ohrožených dětech; č. 110 (LXI) (2010) o uprchlících se zdravotním postižením a jiných osobách se zdravotním postižením chráněných a podporovaných UNHCR; č. 109 (LX) (2009) o vleklých situacích uprchlíků; č. 111 (LXIV)(2013) o evidenci obyvatel; a č. 112 (LXVII) (2016) o mezinárodní spolupráci z hlediska ochrany a řešení;

               Inkluzivní politiky a přístup ke zdravotní péči a dalším službám

               OP1. Vítá opatření pro usnadnění přístupu ke službám zdravotní péče a začlenění do nich a opatření k omezení a prevenci infekcí, včetně očkování, přijímaná státy na nediskriminačním základě ve prospěch osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, v souladu s právem každé lidské bytosti na požívání nejvyšší dosažitelné úrovně tělesného a duševního zdraví;

               OP2. Vybízí státy ke snaze o další začleňování osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, do služeb zdravotní péče; a vyzývá k dalšímu poskytování podpory státům, aby mohly budovat a rozšiřovat kapacitu svých systémů zdravotní péče za účelem uspokojení potřeb osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, jakož i jejich hostitelských komunit;

               OP3. Vybízí státy k zajištění toho, aby bezdomovectví nebo s ním spojené chybějící doklady nebránily přístupu ke službám zdravotní péče a zdravotnickým zařízením pro osoby bez státní příslušnosti;

               OP4. Vítá a požaduje další účinná opatření pro předcházení šíření infekce a řízení zdravotních rizik mezi osobami, které jsou předmětem zájmu UNHCR, včetně těch, které žijí v táborech, hromadných ubytovnách a jiných ubytovacích zařízeních; a zajištění ubytování, preventivních opatření a v případě potřeby léčby, jakož i přístupu k nezávadné vodě a hygienickým zařízením, a to za hygienických podmínek odpovídajících příslušným normám;

               OP5. Vybízí k opatřením zaměřeným na zjišťování a řešení specifických zdravotních potřeb a překážek v souvislosti s mimořádnými situacemi v oblasti veřejného zdraví, jakož i prosazování priorit a kapacit týkajících se dětí, žen, dospívajících dívek, starších osob, osob se zdravotním postižením a osob s dlouhodobě zhoršeným zdravotním stavem;

               OP5a. Vybízí UNHCR a jeho partnery k udržování dostatečné kapacity pro podporu zdravotnické reakce, a to i prostřednictvím vnitrostátních služeb, ve prospěch osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, a hostitelských populací v rámci připravenosti, plánování a reakce na mimořádné situace v oblasti veřejného zdraví;

               OP6. Vybízí státy a UNHCR, aby se v rámci své reakce na pandemii zabývaly duševním zdravím a dobrými psychosociální podmínkami a prosazovaly dostupnost mimořádné podpory v oblasti duševního zdraví a psychosociální podpory pro osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR [včetně obětí sexuálního a genderově podmíněného násilí], jakož i hostitelských komunit; a vyzývá k dalšímu posilování těchto opatření, mimo jiné prostřednictvím mezinárodní podpory;

               OP6a. Vybízí UNHCR a jeho partnery k dalšímu zajišťování toho, aby zkušenosti a poznatky získané během pandemie COVID-19 inspirovaly a posilovaly plánování, připravenost a reakce na takové mimořádné události, a to i pokud jde o podporu v oblasti duševního zdraví a psychosociální podporu;

               Mezinárodní spolupráce a sdílení zátěže a odpovědnosti

               OP7. Oceňuje stálou pohostinnost hostitelských zemí, jejich reakce v oblasti veřejného zdraví podporující začlenění uprchlíků a štědrost dárců při jejich reakci na potřeby ochrany osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, během pandemie COVID-19; zdůrazňuje stěžejní úlohu mezinárodní spolupráce pro ochranu uprchlíků a režim trvalých řešení a opakuje svůj závazek k mezinárodní solidaritě a spravedlivému sdílení zátěže a odpovědnosti;

               OP7a. Vyzývá státy a další partnery k bezodkladné podpoře financování a spravedlivého rozdělování bezpečných a účinných diagnostických a léčebných prostředků a očkovacích látek a k dalšímu zkoumání inovativních mechanismů financování zaměřených na zajištění cenově dostupného, včasného, spravedlivého a všeobecného přístupu k očkovacím látkám proti onemocnění COVID-19 pro všechny, včetně osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, a hostitelských komunit, a jejich spravedlivého rozdělování;

               EU BY MĚLA ODMÍTNOUT:[OP7bAlt: Důrazně žádá všechny státy, aby se zdržely přijímání jakýchkoli jednostranných donucovacích opatření, která by mohla mít nepříznivý dopad na schopnost hostitelských zemí chránit uprchlíky a mohla by zužovat humanitární prostor, zejména během probíhající pandemie, kdy je včasný a rovný přístup k účinné a cenově dostupné očkovací látce proti onemocnění COVID-19 v rámci ochrany populací uprchlíků a hostitelských komunit před šířením viru naprosto nezbytný;]

               Omezení vstupu a pohybu a přístup k azylu 4

               OP8. Vítá kroky podniknuté státy k zajištění toho, aby opatření přijatá pro omezení vstupu na hranicích v souvislosti s mimořádnými situacemi v oblasti veřejného zdraví byla dočasná, nediskriminační, nezbytná a za daných okolností přiměřená a logická a aby byla uplatňována způsobem, který chrání veřejné zdraví, ale zároveň respektuje právo žádat o azyl a požívat jej a zásadu nenavracení a je v souladu s příslušnými závazky vyplývajícími z mezinárodního práva, včetně mezinárodního uprchlického práva;

               OP9. Vítá adaptační opatření přijatá státy a UNHCR k zajištění nepřetržitého přístupu k azylovému řízení a postupům pro určování osob bez státní příslušnosti, registraci a vystavování dokladů a dalším příslušným postupům pro ohrožené osoby, včetně využívání technologií pro pohovory na dálku a prodloužení lhůt pro zápis narození a platnosti dokladů týkajících se státní příslušnosti a pobytu, a k zajištění jejich nepřetržitého fungování a vybízí další státy, UNHCR a partnery, aby státy v této oblasti dále dle potřeby podporovaly;

               OP10. Konstatuje, že je důležité zajistit, aby jakákoli omezení pohybu ohrožených osob pro účely ochrany veřejného zdraví byla nediskriminační, stanovená právními předpisy, nezbytná, za daných okolností přiměřená a jinak v souladu s mezinárodním právem, a vítá využívání alternativ k zajištění, které zajistí soulad s opatřeními v oblasti veřejného zdraví;

               OP11. Vyzdvihuje nutnost plného dodržování lidských práv a zdůrazňuje, že v rámci reakce na pandemii není prostor pro žádnou formu diskriminace, rasismu a xenofobie;

               Řešení širších dopadů mimořádných situací v oblasti veřejného zdraví

               Nově OP12. Vyjadřuje znepokojení nad mnohostrannými dopady pandemie COVID-19 na osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR, jakož i na jejich hostitelské komunity, včetně nárůstu chudoby a hlubokého narušení vzdělávání, zhoršení nedostatku potravin, omezených příležitostí k obživě a nárůstu sexuálního a genderově podmíněného násilí;

               Nově OP13. Vyzývá členské státy, aby ve spolupráci s UNHCR a za podpory ostatních zúčastněných stran zajistily řešení humanitárních potřeb osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, a jejich hostitelských komunit, včetně čisté vody, potravin a výživy, přístřeší, vzdělání, obživy, energie, zdraví [včetně sexuálního a reprodukčního zdraví] [pečovatelských služeb] [včetně očkovacích látek] a dalších potřeb ochrany jako součástí humanitární reakce při mimořádných situacích v oblasti veřejného zdraví, mimo jiné poskytnutím včasných a dostatečných zdrojů, a současně zajistily, aby jejich společné úsilí plně respektovalo humanitární zásady;

               Nově OP14. Vítá prosazování rovnosti žen a mužů a posilování postavení žen ve všech fázích reakce na mimořádné situace v oblasti veřejného zdraví a státy, UNHCR a další zúčastněné strany k němu vyzývá a v tomto ohledu naléhavě žádá členské státy, aby ve spolupráci s UNHCR a za podpory dalších zúčastněných stran zajistily spolehlivý a bezpečný přístup osob, které jsou předmětem zájmu UNHCR, k [službám péče o sexuální a reprodukční zdraví, jakož i] službám základní zdravotní péče a psychosociální podpoře od samého počátku mimořádných situací a uznaly význam příslušných služeb pro účinné uspokojení potřeb žen, dospívajících dívek a malých dětí a pro jejich ochranu před úmrtností a nemocností, kterým lze předejít, při mimořádných humanitárních situacích;

               Nově OP15. Vybízí všechny aktéry, aby zintenzivnili své úsilí při podpoře států v minimalizaci a řešení dopadu mimořádných situací v oblasti veřejného zdraví na osoby, které jsou předmětem zájmu UNHCR, a mezi nimi zejména děti, včetně omezeného přístupu ke vzdělávání, nárůstu chudoby, sňatků dětí a předčasných a vynucených sňatků, obchodování s lidmi a jiného násilí, vykořisťování a zneužívání, včetně dětské práce, najímání dětských vojáků a rozdělování rodin, a v jejich snaze poskytnout jim základ pro lepší budoucnost;

               Trvalá řešení

               OP16. Vyjadřuje obavu, že pandemie COVID-19 měla značný dopad na hledání trvalých řešení; zdůrazňuje jejich význam, jehož zajištění je jedním z hlavních cílů mezinárodní ochrany; a vyzývá k další angažovanosti, mimo jiné států, UNHCR a dalších partnerů, v souvislosti s mimořádnými situacemi v oblasti veřejného zdraví, pokud jde o:

               a) prosazování vhodných podmínek v zemích původu, včetně snahy o řešení prvotních příčin, za účelem provádění dobrovolného, bezpečného a důstojného navracení uprchlíků do vlasti a udržitelného opětovného začlenění navracených osob, včetně vhodných opatření v oblasti veřejného zdraví;

               b) podporu přesídlování, včetně navýšení míst k přesídlení ze strany stávajících států přesídlení a nových míst ze strany dalších států; využívání nebo rozšiřování flexibilních způsobů zpracování a usnadnění včasných odjezdů při ohledu na veřejné zdraví;

               c) usnadňování přístupu k doplňkovým možnostem, včetně opětovného sloučení rodiny, pracovního trhu a studijních příležitostí, v souladu s vnitrostátním právem, za účelem podpory trvalých řešení; a

               d) napomáhání k soběstačnosti a ve vhodných případech poskytování příležitostí k začlenění osobám, které jsou předmětem zájmu UNHCR;

               OP16a. Vyjadřuje také obavu, že pandemie COVID-19 měla značný dopad na hledání trvalých řešení pro vnitřně vysídlené osoby, a žádá další podporu vnitrostátních orgánů při vytváření vhodných podmínek pro trvalá řešení pro vnitřně vysídlené osoby, včetně jejich dobrovolného, bezpečného a důstojného navracení, místního začlenění nebo usídlení v jiné části země;

               Komunikace s ohroženými osobami a jejich přispění

               OP22. Konstatuje výhody obousměrné komunikace s osobami, které jsou předmětem zájmu UNHCR, a příležitostí informovat je o záležitostech, které se jich dotýkají, a konzultovat je s nimi, mimo jiné pro účely zlepšení dopadu zdravotních opatření;

               OP23. Vítá a podporuje opatření umožňující osobám, které jsou předmětem zájmu UNHCR, nabídnout dovednosti a pozitivní přispívání, například jako poskytovatelé lékařských, vzdělávacích a dalších služeb, jejichž podpora může napomáhat řešení mimořádných situací v oblasti veřejného zdraví a posilovat dobré životní podmínky jejich hostitelských komunit, a vyzývá UNHCR k zohlednění názorů a odborných znalostí a zkušeností těchto osob při utváření podoby ochranné reakce;

               OP23aAlt. Konstatuje, že čím dál tím rozšířenější využívání digitálních nástrojů umožnilo kontinuitu poskytování služeb a zlepšilo přístup k osobám, které jsou předmětem zájmu UNHCR; vybízí UNHCR, aby ve spolupráci s dotčenými státy a dalšími příslušnými zúčastněnými stranami pokračoval ve zkoumání dalších cest pro využívání vhodných digitálních nástrojů, jakož i zavádění inovativních přístupů ke shromažďování, správě a sdílení údajů v souladu s vnitrostátními právními předpisy a platnými mezinárodními normami a zásadami pro ochranu soukromí a údajů; a

               OP23b. Konstatuje riziko zkreslování informací během mimořádné situace v oblasti veřejného zdraví a důležitost boje proti těmto zkresleným informacím prostřednictvím věcné komunikace, která je pro ohrožené osoby snadno srozumitelná a dostupná; a uznává stěžejní úlohu ohrožených osob při předávání těchto informací.

                     (1)

                        Viz také rezoluce Valného shromáždění OSN A/RES/70/1.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 4.10.2021
            COM(2021) 604 final
            2021/0307(NLE)

            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o finančních příspěvcích stran Evropského rozvojového fondu určených pro financování tohoto fondu, pokud jde o třetí splátku na rok 2021

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

               Tento návrh se týká návrhu rozhodnutí Rady o třetí splátce finančních příspěvků do 11. Evropského rozvojového fondu (ERF), které mají strany ERF uhradit v roce 2021.

               Jedenáctý ERF a další dosud otevřené ERF (tj. 9. a 10. ERF) jsou řízeny podle následujícího souboru pravidel:

               a)stávající dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“) v platném znění
                  1
               ,

               b)rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU č. 2/2020
                  2
                ze dne 4. prosince 2020, kterým se mění rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU č. 3/2019
                  3
                o přijetí přechodných opatření podle čl. 95 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU s cílem prodloužit použitelnost ustanovení dohody o partnerství AKT-EU do 30. listopadu 2021, nebo do vstupu nové dohody o partnerství AKT-EU v platnost, či do zahájení prozatímního provádění této nové dohody mezi Unií a státy AKT, podle toho, co nastane dříve,

               c)rozhodnutí Rady (EU) 2020/2233 o přidělování prostředků vyplývajících ze zpětných toků v rámci investiční facility AKT z operací prováděných v rámci 9., 10. a 11. Evropského rozvojového fondu
                  4
               ,

               d)vnitřní dohoda mezi zástupci vlád členských států Evropské unie zasedajícími v Radě o financování pomoci Evropské unie v rámci víceletého finančního rámce na období 2014–2020 podle dohody o partnerství AKT-EU a o přidělení finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy o fungování Evropské unie
                  5
                (dále jen „vnitřní dohoda o 11. ERF“),

               e)nařízení Rady (EU) 2018/1877 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond
                  6
                (dále jen „finanční nařízení pro 11. ERF“).

               Dokumenty uvedené výše v písmenech a) až e) obsahují víceleté závazky stran ERF finančně přispívat do ERF. Finanční nařízení pro 11. ERF stanoví pravidelné příspěvky stran ERF do ERF na základě předem stanovených finančních závazků. Výzvy k poskytnutí pravidelných příspěvků se provádějí prostřednictvím technických rozhodnutí Rady, která odrážejí provádění dříve schválených finančních závazků.

               Některé položky důvodové zprávy se proto nevztahují na výzvy k poskytnutí pravidelných příspěvků, jako je tato.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

               V souladu s čl. 19 odst. 5 finančního nařízení pro 11. ERF musí Rada o tomto návrhu rozhodnout nejpozději 21 kalendářních dní po jeho předložení Evropskou komisí jednající jménem Evropské unie.

               2021/0307 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o finančních příspěvcích stran Evropského rozvojového fondu určených pro financování tohoto fondu, pokud jde o třetí splátku na rok 2021

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států Evropské unie zasedajícími v Radě o financování pomoci Evropské unie v rámci víceletého finančního rámce na období 2014–2020 podle dohody o partnerství AKT-EU a o přidělení finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy o fungování Evropské unie
                  7
               , a zejména na čl. 7 odst. 2 ve spojení s čl. 14 odst. 3 uvedené vnitřní dohody,

               s ohledem na nařízení Rady (EU) 2018/1877 ze dne 26. listopadu 2018 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond a o zrušení nařízení (EU) 2015/323
                  8
               , a zejména na čl. 19 odst. 5 uvedeného nařízení,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V souladu s postupem uvedeným v článcích 19 až 22 nařízení Rady (EU) 2018/1877
                  9
                předloží Komise do 10. října 2021 návrh upřesňující výši třetí splátky příspěvku na rok 2021.

               (2)V souladu s článkem 46 nařízení (EU) 2018/1877 zašle Evropská investiční banka (EIB) Komisi aktualizované odhady závazků a plateb pro nástroje, jejichž správu zajišťuje.

               (3)Podle čl. 20 odst. 1 nařízení (EU) 2018/1877 mají výzvy k poskytnutí příspěvků využít nejdříve částky vyčleněné na předchozí Evropské rozvojové fondy (dále jen „ERF“). Měla by být proto učiněna výzva k poskytnutí příspěvků podle nařízení (EU) 2018/1877 pro EIB a pro Komisi.

               (4)Podle článku 152 Dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „dohoda o vystoupení“) zůstává Spojené království Velké Británie a Severního Irska (dále jen „Spojené království“) stranou ERF do ukončení 11. ERF a všech předchozích neukončených ERF. Podle článku 153 dohody o vystoupení se však podíl Spojeného království na prostředcích uvolněných z projektů v rámci 11. ERF, pokud tyto prostředky byly uvolněny po dni 31. prosince 2020, nebo v rámci předchozích ERF znovu nepoužije.

               (5)Rozhodnutí Rady (EU) 2020/1708
                  10
                stanoví roční příspěvky stran ERF na rok 2021 ve výši 3 700 000 000 EUR pro Evropskou komisi a 300 000 000 EUR pro Evropskou investiční banku.

               (6)Aby bylo možné urychleně začít uplatňovat opatření stanovená v tomto rozhodnutí, mělo by toto rozhodnutí vstoupit v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Jednotlivé příspěvky do Evropského rozvojového fondu ve formě třetí splátky na rok 2021 uhradí strany Evropského rozvojového fondu Evropské komisi a Evropské investiční bance v souladu s přílohou.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.

                     (2)

                        Úř. věst. L 420, 14.12.2020, s. 32.

                     (3)

                        Úř. věst. L 1, 3.1.2020, s. 3.

                     (4)

                        Úř. věst. L 438, 28.12.2020, s. 188.

                     (5)

                        Úř. věst. L 210, 6.8.2013, s. 1.

                     (6)

                        Úř. věst. L 307, 3.12.2018, s. 1.

                     (7)

                        Úř. věst. L 210, 6.8.2013, s. 1.

                     (8)

                        Úř. věst. L 58, 3.3.2015, s. 17.

                     (9)

                        Nařízení Rady (EU) 2018/1877 ze dne 26. listopadu 2018 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond a o zrušení nařízení (EU) 2015/323 (Úř. věst. L 307, 3.12.2018, s. 7).

                     (10)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2020/1708 ze dne 13. listopadu 2020 o finančních příspěvcích členských států určených na financování Evropského rozvojového fondu, včetně stropu na rok 2022, výše příspěvku na rok 2021, první splátky na rok 2021 a orientační nezávazné prognózy očekávaných objemů ročních příspěvků na roky 2023 a 2024 (Úř. věst. L 385, 17.11.2020, s. 13).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 4.10.2021
            COM(2021) 604 final

            PŘÍLOHA

            návrhuROZHODNUTÍ RADY
            o finančních příspěvcích stran Evropského rozvojového fondu určených pro financování tohoto fondu, pokud jde o třetí splátku na rok 2021

               PŘÍLOHA

                        ČLENSKÉ STÁTY a Spojené království

                        Klíč pro 11. ERF (%)

                        3. splátka na rok 2021 (v EUR)

                        Celkem

                        EIB

                        Komise

                        11. ERF

                        11. ERF

                        BELGIE

                        3,24927

                        3 249 270,00

                        29 243 430,00

                        32 492 700,00

                        BULHARSKO

                        0,21853

                        218 530,00

                        1 966 770,00

                        2 185 300,00

                        ČESKO

                        0,79745

                        797 450,00

                        7 177 050,00

                        7 974 500,00

                        DÁNSKO

                        1,98045

                        1 980 450,00

                        17 824 050,00

                        19 804 500,00

                        NĚMECKO

                        20,57980

                        20 579 800,00

                        185 218 200,00

                        205 798 000,00

                        ESTONSKO

                        0,08635

                        86 350,00

                        777 150,00

                        863 500,00

                        IRSKO

                        0,94006

                        940 060,00

                        8 460 540,00

                        9 400 600,00

                        ŘECKO

                        1,50735

                        1 507 350,00

                        13 566 150,00

                        15 073 500,00

                        ŠPANĚLSKO

                        7,93248

                        7 932 480,00

                        71 392 320,00

                        79 324 800,00

                        FRANCIE

                        17,81269

                        17 812 690,00

                        160 314 210,00

                        178 126 900,00

                        CHORVATSKO

                        0,22518

                        225 180,00

                        2 026 620,00

                        2 251 800,00

                        ITÁLIE

                        12,53009

                        12 530 090,00

                        112 770 810,00

                        125 300 900,00

                        KYPR

                        0,11162

                        111 620,00

                        1 004 580,00

                        1 116 200,00

                        LOTYŠSKO

                        0,11612

                        116 120,00

                        1 045 080,00

                        1 161 200,00

                        LITVA

                        0,18077

                        180 770,00

                        1 626 930,00

                        1 807 700,00

                        LUCEMBURSKO

                        0,25509

                        255 090,00

                        2 295 810,00

                        2 550 900,00

                        MAĎARSKO

                        0,61456

                        614 560,00

                        5 531 040,00

                        6 145 600,00

                        MALTA

                        0,03801

                        38 010,00

                        342 090,00

                        380 100,00

                        NIZOZEMSKO

                        4,77678

                        4 776 780,00

                        42 991 020,00

                        47 767 800,00

                        RAKOUSKO

                        2,39757

                        2 397 570,00

                        21 578 130,00

                        23 975 700,00

                        POLSKO

                        2,00734

                        2 007 340,00

                        18 066 060,00

                        20 073 400,00

                        PORTUGALSKO

                        1,19679

                        1 196 790,00

                        10 771 110,00

                        11 967 900,00

                        RUMUNSKO

                        0,71815

                        718 150,00

                        6 463 350,00

                        7 181 500,00

                        SLOVINSKO

                        0,22452

                        224 520,00

                        2 020 680,00

                        2 245 200,00

                        SLOVENSKO

                        0,37616

                        376 160,00

                        3 385 440,00

                        3 761 600,00

                        FINSKO

                        1,50909

                        1 509 090,00

                        13 581 810,00

                        15 090 900,00

                        ŠVÉDSKO

                        2,93911

                        2 939 110,00

                        26 451 990,00

                        29 391 100,00

                        SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ

                        14,67862

                        14 678 620,00

                        132 107 580,00

                        146 786 200,00

                        EU-27 a Spojené království CELKEM

                        100,00

                        100 000 000,00

                        900 000 000,00

                        1 000 000 000,00