                      EVROPSKÁ
                      KOMISE
                                            V Bruselu dne 15.6.2015
                                            COM(2015) 292 final
                                            2015/0131 (NLE)
                                    Návrh
                            ROZHODNUTÍ RADY
   o podpisu Úmluvy Rady Evropy o předcházení terorismu (CETS č. 196) jménem
                                Evropské unie
CS                                                                           CS
 ---pagebreak---                                       DŮVODOVÁ ZPRÁVA
   1.        SOUVISLOSTI NÁVRHU
   Cílem Úmluvy Rady Evropy o předcházení terorismu, kterou na svém 925. zasedání přijal
   Výbor ministrů a která byla dne 16. května 2005 ve Varšavě otevřena k podpisu, je přijmout
   účinná opatření za účelem předcházení terorismu při současném respektování zejména
   právního státu a demokratických hodnot, lidských práv a základních svobod.
   K těmto opatřením patří především trestné činy přípravné povahy, u kterých existuje možnost,
   že povedou ke spáchání teroristických trestných činů, např. veřejné podněcování ke spáchání
   teroristického trestného činu, nábor teroristů a výcvik teroristů. Uvedená opatření jsou
   doplněna zejména ustanoveními o předcházení a mezinárodní spolupráci v trestních věcech.
   Různé oblasti, na které se vztahuje úmluva, upravuje celá řada nástrojů EU.
   Úmluva vstoupila v platnost dne 1. června 2007 a ratifikovalo ji 32 zemí.
   Úmluva je otevřena k podpisu Evropské unii (článek 23 úmluvy). Unie má pravomoc úmluvu
   podepsat a může se společně se svými členskými státy stát její stranou v rozsahu, v jakém
   spadá úmluva do pravomoci Unie.
   Dne 19. května 2015 přijal Výbor ministrů Rady Evropy Dodatkový protokol k Úmluvě Rady
   Evropy o předcházení terorismu (CETS č. 196). Komise předložila spolu s tímto návrhem i
   návrh rozhodnutí Rady o zmocnění k podpisu dodatkového protokolu jménem Evropské
   unie1.
   2.        PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
   2.1.      Cíl a obsah Úmluvy o předcházení terorismu
   Účelem Úmluvy Rady Evropy o předcházení terorismu je zvýšit úsilí stran při předcházení
   terorismu a jeho negativním dopadům na plné požívání lidských práv, zejména práva na život,
   a to jak opatřeními přijímanými na vnitrostátní úrovni, tak mezinárodní spoluprací (článek 2).
   Úmluva zavádí kriminalizaci dále uvedených činů, pokud jsou tyto činy spáchány úmyslně:
   veřejné podněcování ke spáchání teroristického trestného činu (článek 5), nábor teroristů
   (článek 6), výcvik teroristů (článek 7), jakož i pomoc, návod a pokus s ohledem na výše
   uvedené trestné činy (tzv. „vedlejší trestné činy“ ve smyslu definice v článku 9). Článek 1
   definuje pojem „teroristický trestný čin“ pomocí odkazu na akty uvedené v dodatku I k
   úmluvě.
   Uvedená ustanovení definující trestné činy jsou doplněna ustanoveními stanovujícími
   odpovědnost právnických osob za výše uvedené trestné činy (článek 10) a stanovujícími
   podmínky pro sankce a tresty (článek 11). Na zavádění, provádění a uplatňování
   kriminalizace uvedených trestných činů se vztahují podmínky a záruky týkající se základních
   lidských práv stanovené v článku 12. Úmluva stanoví pravidla pro působnost soudů ve vztahu
   k trestným činům uvedeným v úmluvě (článek 14). Zavádí povinnost vyšetřovat (článek 15) a
   stíhat nebo vydávat (článek 18). Tato opatření jsou doplněna pravidly týkajícími se ochrany a
   odškodňování obětí terorismu a pomoci těmto obětem (článek 13), vnitrostátních politik v
   1
            COM(2015) 291 final.
CS                                                2                                               CS
 ---pagebreak---    oblasti předcházení (článek 3) a mezinárodní spolupráce v oblasti předcházení (článek 4).
   Úmluva rovněž obsahuje některá ustanovení, jejichž cílem je podpořit mezinárodní spolupráci
   v trestních věcech vzájemnou právní pomocí, včetně výměny informací z vlastního podnětu
   (články 17 a 22) a vydávání (články 19, 20 a 21), a která jsou předmětem ustanovení o
   nediskriminaci (článek 21).
   V úmluvě se stanoví, že je otevřena k podpisu Evropské unii (čl. 23 odst. 1). Kromě toho
   zahrnuje i ustanovení o neuplatňování, které zajišťuje, že se ve vztazích mezi členskými státy
   Evropské unie uplatňují předpisy EU (čl. 26 odst. 3).
   2.2.      Právní základ pro navrhované rozhodnutí
   Podle ustálené judikatury se volba právního základu unijního aktu musí zakládat na
   objektivních skutečnostech, které mohou být předmětem soudní kontroly; k těmto
   skutečnostem patří účel a obsah aktu2. Pokud přezkum opatření Evropské unie ukáže, že
   sleduje dvojí účel nebo že má dvě složky, a pokud jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto
   složek je možno identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze
   vedlejší, musí být akt založen na jediném právním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní
   nebo převažující účel nebo složka3. Pokud je prokázáno, že opatření sleduje několik cílů,
   které jsou nerozlučně spjaty, aniž je jeden vůči druhému vedlejší, musí se takové opatření
   zakládat na různých odpovídajících právních základech, pokud nejsou postupy stanovené pro
   každý z těchto základů neslučitelné4. Za odpovídající právní základy jsou považována tato
   ustanovení:
   a)       čl. 83 odst. 1 SFEU o vymezení trestných činů, včetně souvisejících trestných činů,
   b)       článek 84 SFEU o předcházení trestné činnosti,
   c)       článek 82 a čl. 87 odst. 2 SFEU o policejní spolupráci a justiční spolupráci v trestních
            věcech.
   Postupy stanovené pro tyto právní základy jsou vzájemně slučitelné.
   2.3.      Nezbytnost navrhovaného rozhodnutí
   Komise předložila spolu s tímto návrhem i návrh rozhodnutí Rady o zmocnění k podpisu
   dodatkového protokolu jménem Evropské unie. V článku 10 dodatkového protokolu se
   stanoví, že dodatkový protokol je otevřen k podpisu signatářům úmluvy.
   Přijetí rozhodnutí Rady o zmocnění k podpisu úmluvy jménem Evropské unie je proto
   nezbytným požadavkem pro přijetí rozhodnutí Rady o zmocnění k podpisu dodatkového
   protokolu jménem Evropské unie.
   3.        ÚZEMNÍ PŮSOBNOST
   V souladu s Protokolem č. 22 Smlouvy o Evropské unii je podepsaný a Evropskou unií
   uzavřený dodatkový protokol závazný a použitelný ve všech členských státech EU s výjimkou
   Dánska.
   2
        Viz např. věc C-490/10 Parlament v. Rada, EU:C:2012:525, bod 44 a citovaná judikatura.
   3
        Věc C-490/10 Parlament v. Rada, bod 45.
   4
        Věc C-490/10 Parlament v. Rada, bod 46.
CS                                                      3                                            CS
 ---pagebreak---    V souladu s Protokolem č. 21 Smlouvy o Evropské unii je podepsaný a Evropskou unií
   uzavřený dodatkový protokol ve Spojeném království závazný a použitelný pouze tehdy,
   pokud tento členský stát oznámí Radě své přání účastnit se přijímání a používání tohoto
   nástroje.
CS                                          4                                              CS
 ---pagebreak---                                                             2015/0131 (NLE)
                                                  Návrh
                                       ROZHODNUTÍ RADY
        o podpisu Úmluvy Rady Evropy o předcházení terorismu (CETS č. 196) jménem
                                             Evropské unie
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 82, čl. 83 odst. 1,
   článek 84 a čl. 87 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:
   (1)     Úmluva Rady Evropy o předcházení terorismu (CETS č. 196, dále jen „úmluva“) je
           podle svého článku 23 otevřena k podpisu Evropské unii.
   (2)     Rada dne 1. dubna 2015 zmocnila Komisi, aby zahájila jednání ohledně dodatkového
           protokolu k úmluvě (dále jen „dodatkový protokol“).
   (3)     Dne 19. května 2015 dodatkový protokol přijal Výbor ministrů Rady Evropy. Komise
           předložila Radě návrh rozhodnutí Rady o zmocnění k podpisu dodatkového protokolu
           jménem Evropské unie.
   (4)     V článku 10 dodatkového protokolu se stanoví, že dodatkový protokol je otevřen k
           podpisu signatářům úmluvy.
   (5)     Úmluva by proto měla být podepsána jménem Evropské unie.
   (6)     [V souladu s článkem 3 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s
           ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské
           unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámilo Spojené království své přání
           účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.]
   (7)     NEBO: [V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a
           Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o
           Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4
           uvedeného protokolu, se Spojené království neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a
           toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.]
   (8)     V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke
           Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko
           neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani
           použitelné,
   PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
                                                Článek 1
   Podpis Úmluvy Rady Evropy o předcházení terorismu (CETS č. 196) jménem Evropské unie
   se schvaluje s výhradou jejího uzavření.
CS                                                  5                                           CS
 ---pagebreak---    Znění úmluvy, jež má být podepsána, se připojuje k tomuto rozhodnutí.
                                             Článek 2
   Generální sekretariát Rady vystaví plnou moc k podepsání úmluvy s výhradou jejího uzavření
   osobě nebo osobám určeným Evropskou komisí.
                                             Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
   V Bruselu dne
                                              Za Radu
                                              předseda
CS                                               6                                            CS
 ---documentbreak---                         EVROPSKÁ
                        KOMISE
                                             V Bruselu dne 15.6.2015
                                             COM(2015) 292 final
                                             ANNEX 1
                                    PŘÍLOHA
   návrhu rozhodnutí Rady o podpisu Úmluvy Rady Evropy o předcházení terorismu
                       (CETS č. 196) jménem Evropské unie
                  Úmluva Rady Evropy o předcházení terorismu
CS                                                                             CS
 ---pagebreak---                                                 PŘÍLOHA
       návrhu rozhodnutí Rady o podpisu Úmluvy Rady Evropy o předcházení terorismu
                                  (CETS č. 196) jménem Evropské unie
                            Úmluva Rady Evropy o předcházení terorismu
   Varšava 16. května 2005
   Preambule
   Členské státy Rady Evropy a ostatní signatáři této úmluvy,
   berouce v úvahu, že cílem Rady Evropy je dosáhnout větší jednoty mezi jejími členy;
   uznávajíce význam prohlubování spolupráce s ostatními stranami této úmluvy;
   přejíce si přijmout účinná opatření za účelem předcházení terorismu a potírání zejména
   veřejného podněcování ke spáchání teroristických trestných činů a náboru a výcviku teroristů;
   vědomy si vážného znepokojení způsobeného nárůstem teroristických trestných činů a
   narůstající hrozbou terorismu;
   vědomy si toho, jaké znepokojivé situaci čelí osoby trpící terorismem, a v souvislosti s tím
   znovu potvrzujíce svou hlubokou solidaritu s oběťmi terorismu a jejich rodinami;
   uznávajíce, že teroristické trestné činy a trestné činy uvedené v této úmluvě, ať je jejich
   pachatelem kdokoli, nejsou za žádných okolností ospravedlnitelné úvahami politické,
   filozofické, ideologické, rasové, etnické, náboženské ani jiné podobné povahy,
   a připomínajíce, že je povinností všech stran těmto trestným činům předcházet, a pokud se tak
   neděje, stíhat je a zajistit, aby byly postižitelné tresty, které zohledňují jejich závažnost;
   připomínajíce, že boj proti terorismu je třeba zintenzivnit, a znovu zdůrazňujíce, že veškerá
   opatření přijatá za účelem předcházení teroristickým trestným činům nebo jejich potírání musí
   respektovat právní stát a demokratické hodnoty, lidská práva a základní svobody, jakož i jiná
   ustanovení mezinárodního práva, případně i mezinárodního humanitárního práva;
   uznávajíce, že touto úmluvou nemají být dotčeny zavedené zásady týkající se svobody
   projevu a svobody sdružování;
   připomínajíce, že účelem teroristických činů je svou povahou nebo souvislostmi vážně
   zastrašit obyvatelstvo nebo nepřijatelným způsobem nutit vládu nebo mezinárodní organizaci,
   aby jednaly určitým způsobem nebo aby se určitého jednání zdržely, nebo vážně narušit nebo
   zničit základní politické, ústavní, hospodářské nebo sociální struktury země nebo mezinárodní
   organizace,
   se dohodly takto:
   Článek 1 – Terminologie
CS                                                    2                                           CS
 ---pagebreak---    1.        Pro účely této úmluvy se „teroristickým trestným činem“ rozumí jakýkoli trestný čin
             v oblasti působnosti a podle definice jedné ze smluv uvedených v dodatku.
   2.        Při uložení své listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení může stát nebo
             Evropské společenství, jež není smluvní stranou smlouvy uvedené v dodatku,
             prohlásit, že při uplatňování této úmluvy na dotčenou stranu se uvedená smlouva
             nepovažuje za zahrnutou v dodatku. Toto prohlášení pozbývá účinku, jakmile
             smlouva vstoupí v platnost pro stranu, která takové prohlášení učinila a která oznámí
             generálnímu tajemníkovi Rady Evropy její vstup v platnost.
   Článek 2 – Účel
   Účelem této úmluvy je zvýšit úsilí stran při předcházení terorismu a jeho negativním
   dopadům na plné požívání lidských práv, zejména práva na život, a to jak opatřeními
   přijímanými na vnitrostátní úrovni, tak mezinárodní spoluprací při náležitém zohlednění
   existujících použitelných mnohostranných nebo dvoustranných smluv nebo dohod mezi
   stranami.
   Článek 3 – Vnitrostátní politiky v oblasti předcházení
   1.        Každá strana přijme vhodná opatření, zejména v oblasti vzdělávání donucovacích
             orgánů a jiných subjektů, jakož i v oblastech vzdělávání, kultury, informací,
             mediálních a osvětových kampaní s cílem předcházet teroristickým trestným činům
             a jejich negativním dopadům, a to při respektování závazků v oblasti lidských práv,
             které se na uvedenou stranu případně vztahují a které vyplývají z Úmluvy o ochraně
             lidských práv a základních svobod, Mezinárodního paktu o občanských a politických
             právech, jakož i jiných závazků podle mezinárodního práva.
   2.        Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná pro zlepšení a rozvoj
             spolupráce mezi vnitrostátními orgány s cílem předcházet teroristickým trestným
             činům a jejich negativním dopadům, mimo jiné:
             a)        výměnou informací;
             b)        zlepšením fyzické ochrany osob a zařízení;
             c)        zdokonalením vzdělávacích a koordinačních plánů pro mimořádné události
                       ohrožující bezpečnost občanů.
   3.        Každá strana podporuje toleranci prosazováním mezináboženského a mezikulturního
             dialogu, do kterého jsou v případě potřeby zapojeny nevládní organizace a jiné
             složky občanské společnosti, s cílem předcházet napětí, které by mohlo přispět
             k páchání teroristických trestných činů.
   4.        Každá strana usiluje o zvýšení veřejného povědomí o existenci, příčinách
             a závažnosti a hrozbě teroristických trestných činů a trestných činů uvedených v této
             úmluvě a zváží, jak motivovat veřejnost k tomu, aby svým příslušným orgánům
             poskytovala věcnou, specifickou pomoc, která může přispět k předcházení
             teroristickým trestným činům a trestným činům uvedeným v této úmluvě.
   Článek 4 – Mezinárodní spolupráce v oblasti předcházení
   Strany si v případě potřeby a s náležitým ohledem na své schopnosti poskytují vzájemnou
   pomoc a podporu, aby posílily svou schopnost předcházet páchání teroristických činů, mimo
CS                                                    3                                               CS
 ---pagebreak---    jiné prostřednictvím výměny informací a osvědčených postupů, jakož i prostřednictvím
   odborné přípravy a jiných společných snah preventivní povahy.
   Článek 5 – Veřejné podněcování ke spáchání teroristického trestného činu
   1.       Pro účely této úmluvy se „veřejným podněcováním ke spáchání teroristického
            trestného činu“ rozumí šíření nebo jiné zpřístupnění zprávy veřejnosti s úmyslem
            podnítit spáchání trestného činu, pokud toto jednání přímo či nepřímo obhajující
            teroristické trestné činy způsobí nebezpečí, že může být spáchán jeden či více
            takových trestných činů.
   2.       Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná k tomu, aby bylo
            veřejné podněcování ke spáchání teroristického trestného činu, jak je definováno
            v odstavci 1, je-li spácháno nezákonně a úmyslně, považováno v rámci jejího
            vnitrostátního práva za trestný čin.
   Článek 6 – Nábor teroristů
   1.       Pro účely této úmluvy se „náborem teroristů“ rozumí navádění jiné osoby
            ke spáchání nebo k účasti na spáchání teroristického trestného činu nebo k účasti ve
            sdružení nebo skupině za účelem napomáhání spáchání jednoho nebo více
            teroristických trestných činů tímto sdružením nebo skupinou.
   2.       Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná k tomu, aby byl
            nábor teroristů, jak je definován v odstavci 1, je-li spáchán nezákonně a úmyslně,
            považován v rámci jejího vnitrostátního práva za trestný čin.
   Článek 7 – Výcvik teroristů
   1.       Pro účely této úmluvy se „výcvikem teroristů“ rozumí poskytování pokynů ohledně
            výroby či používání výbušnin, střelných či jiných zbraní nebo škodlivých či
            nebezpečných látek nebo ohledně dalších konkrétních metod či postupů za účelem
            provedení teroristického trestného činu nebo přispění k jeho spáchání s vědomím, že
            poskytované dovednosti jsou určeny k použití za tímto účelem.
   2.       Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná k tomu, aby byl
            výcvik teroristů, jak je definován v odstavci 1, je-li spáchán nezákonně a úmyslně,
            považován v rámci jejího vnitrostátního práva za trestný čin.
   Článek 8 – Nepodstatnost spáchání teroristického trestného činu
   K tomu, aby určitý akt představoval trestný čin uvedený v článcích 5 až 7 této úmluvy, není
   nutné, aby byl teroristický trestný čin skutečně spáchán.
   Článek 9 – Vedlejší trestné činy
   1.       Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná k tomu, aby se v
            rámci jejího vnitrostátního práva za trestné činy považovalo:
           a)        spolupachatelství trestného činu uvedeného v článcích 5 až 7 této úmluvy;
           b)        organizování trestného činu nebo navádění jiných osob ke spáchání trestného
                     činu uvedeného v článcích 5 až 7 této úmluvy;
CS                                                  4                                            CS
 ---pagebreak---          c)       přispění ke spáchání jednoho nebo několika trestných činů uvedených
                  v článcích 5 až 7 této úmluvy skupinou osob sledujících společný záměr.
                  Toto přispění musí být úmyslné a musí buď:
                  i)       být činěno s cílem napomáhat trestné činnosti nebo trestnému
                           záměru skupiny, pokud taková činnost nebo záměr zahrnuje
                           spáchání trestného činu uvedeného v článcích 5 až 7 této úmluvy;
                           nebo
                  ii)      být činěno s vědomím, že skupina má v úmyslu spáchat trestný čin
                           uvedený v článcích 5 až 7 této úmluvy.
   2.     Každá strana rovněž přijme taková opatření, která mohou být nezbytná k tomu, aby
          byl v rámci jejího vnitrostátního práva a v souladu s ním za trestný čin považován
          pokus o spáchání trestného činu uvedeného v článcích 6 a 7 této úmluvy.
   Článek 10 – Odpovědnost právnických osob
   1.     Každá strana přijme taková opatření, která mohou být v souladu s jejími právními
          zásadami nezbytná ke stanovení odpovědnosti právnických osob za účast na
          trestných činech uvedených v článcích 5 až 7 a v článku 9 této úmluvy.
   2.     S výhradou právních zásad strany může být odpovědnost právnických osob trestní,
          občanskoprávní nebo správní.
   3.     Touto odpovědností není dotčena trestní odpovědnost fyzických osob, které trestné
          činy spáchaly.
   Článek 11 – Sankce a opatření
   1.     Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná k tomu, aby byly
          trestné činy uvedené v článcích 5 až 7 a v článku 9 této úmluvy postižitelné
          účinnými, přiměřenými a odrazujícími tresty.
   2.     Předchozí pravomocná odsouzení za trestné činy uvedené v této úmluvě vynesená v
          cizích státech lze pro účely stanovení trestu v souladu s vnitrostátním právem
          zohlednit v rozsahu, v jakém to umožňuje vnitrostátní právo.
   3.     Každá strana zajistí, aby se na právnické osoby nesoucí odpovědnost v souladu
          s článkem 10 vztahovaly účinné, přiměřené a odrazující trestní sankce či sankce jiné
          povahy, včetně sankcí peněžních.
   Článek 12 – Podmínky a záruky
   1.     Každá strana zajistí, aby při zavádění, provádění a uplatňování kriminalizace podle
          článků 5 až 7 a článku 9 této úmluvy byly respektovány závazky v oblasti lidských
          práv, zejména svoboda projevu, svoboda sdružování a svoboda náboženského
          vyznání, které se na uvedenou stranu případně vztahují a které vyplývají z Úmluvy
          o ochraně lidských práv a základních svobod, Mezinárodního paktu o občanských
          a politických právech, jakož i jiné závazky podle mezinárodního práva.
   2.     Při zavádění, provádění a uplatňování kriminalizace podle článků 5 až 7 a článku 9
          této úmluvy by kromě toho měla být uplatněna zásada proporcionality, měly by být
          zohledněny sledované zákonné cíle a jejich nezbytnost v demokratické společnosti
CS                                               5                                             CS
 ---pagebreak---             a měla by být vyloučena jakákoli forma svévolného jednání nebo diskriminačního či
            rasistického zacházení.
   Článek 13 – Ochrana a odškodňování obětí trestných činů a pomoc těmto obětem
   Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná na ochranu obětí terorismu
   spáchaného na jejím území a na pomoc těmto obětem. Tato opatření mohou prostřednictvím
   příslušných vnitrostátních systémů a s výhradou vnitrostátních právních předpisů mimo jiné
   zahrnovat finanční pomoc a odškodnění obětí terorismu a jejich blízkých rodinných
   příslušníků.
   Článek 14 – Působnost
   1.       Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná k tomu, aby
            stanovila působnost svých soudů ve vztahu k trestným činům uvedeným v této
            úmluvě:
            a)       pokud je trestný čin spáchán na území této strany;
            b)       pokud je trestný čin spáchán na palubě lodi plující pod vlajkou této strany
                     nebo na palubě letadla registrovaného podle právních předpisů této strany;
            c)       pokud je trestný čin spáchán státním příslušníkem této strany.
   2.       Každá strana může rovněž stanovit působnost svých soudů ve vztahu k trestným
            činům uvedeným v této úmluvě:
            a)       pokud účelem nebo výsledkem trestného činu bylo spáchání trestného činu
                     uvedeného v článku 1 této úmluvy na území této strany nebo proti jejímu
                     státnímu příslušníkovi;
            b)       pokud účelem nebo výsledkem trestného činu bylo spáchání trestného činu
                     uvedeného v článku 1 této úmluvy proti státnímu nebo vládnímu zařízení
                     této strany v zahraničí, včetně diplomatických nebo konzulárních místností
                     dané strany;
            c)       pokud účelem nebo výsledkem trestného činu byl trestný čin uvedený
                     v článku 1 této úmluvy, který byl spáchán ve snaze donutit danou stranu
                     jednat určitým způsobem či se určitého jednání zdržet;
            d)       pokud je trestný čin spáchán osobou bez státní příslušnosti, která má
                     obvyklé bydliště na území této strany;
            e)       pokud je trestný čin spáchán na palubě letadla, které je provozováno vládou
                     této strany.
   3.       Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná k tomu, aby
            stanovila působnost svých soudů ve vztahu k trestným činům uvedeným v této
            úmluvě, nachází-li se domnělý pachatel na jejím území a strana jej nevydá straně,
            jejíž působnost je založena na pravidle pro určení působnosti existujícím zároveň v
            právu dožádané strany.
   4.       Tato úmluva nevylučuje vykonávání soudní pravomoci v trestních věcech v souladu
            s vnitrostátním právem.
CS                                                6                                              CS
 ---pagebreak---    5.       Pokud si působnost ve vztahu k údajnému trestnému činu uvedenému v této úmluvě
            nárokuje více než jedna ze stran, dotčené strany se v případě potřeby vzájemně
            konzultují s cílem určit nejvhodnější působnost pro účely trestního stíhání.
   Článek 15 – Povinnost vyšetřovat
   1.       Po obdržení informace, že se osoba, která spáchala nebo údajně spáchala trestný čin
            uvedený v této úmluvě, může nacházet na jejím území, přijme dotčená strana taková
            opatření, která mohou být podle jejího vnitrostátního práva nezbytná za účelem
            vyšetření skutkových okolností obsažených v informaci.
   2.       Domnívá-li se strana, na jejímž území se nachází pachatel nebo domnělý pachatel, že
            to vyžadují okolnosti, přijme v souladu se svým vnitrostátním právem vhodná
            opatření s cílem zajistit přítomnost uvedené osoby za účelem trestního stíhání nebo
            vydání.
   3.       Každá osoba, vůči které jsou přijímána opatření uvedená v odstavci 2, má nárok:
            a)       na neprodlenou komunikaci s nejbližším příslušným zástupcem státu, jehož
                     je daná osoba státním příslušníkem nebo který je jinak oprávněn chránit její
                     práva, nebo, je-li tato osoba bez státní příslušnosti, se zástupcem státu, na
                     jehož území má tato osoba obvyklé bydliště;
            b)       aby ji zástupce daného státu navštívil.
            c)       být informována o svých právech podle písmen a) a b).
   4.       Práva uvedená v odstavci 3 jsou vykonávána v souladu s právními předpisy strany,
            na jejímž území se pachatel nebo domnělý pachatel nachází, pokud však tyto právní
            předpisy umožňují, aby byly v plném rozsahu naplněny cíle, jež práva přiznaná podle
            odstavce 3 sledují.
   5.       Ustanoveními odstavců 3 a 4 není dotčeno právo kterékoli ze stran, která stanovila
            působnost svých soudů v souladu s čl. 14 odst. 1 písm. c) a odst. 2 písm. d), vyzvat
            Mezinárodní výbor Červeného kříže, aby s domnělým pachatelem komunikoval a
            navštívil jej.
   Článek 16 – Nepoužití úmluvy
   Tato úmluva se nepoužije, pokud je kterýkoli z trestných činů uvedených v článcích 5 až 7 a v
   článku 9 spáchán v rámci jednoho státu, domnělý pachatel je státním příslušníkem tohoto
   státu a nachází se na jeho území a pokud žádný jiný stát nemá podle čl. 14 odst. 1 nebo 2 této
   úmluvy důvod vykonávat působnost, přičemž platí, že se v uvedených případech případně
   použijí ustanovení článku 17 a článků 20 až 22 této úmluvy.
   Článek 17 – Mezinárodní spolupráce v trestních věcech
   1.       Strany si poskytují v co nejširší míře vzájemnou pomoc při trestním vyšetřování
            nebo trestním řízení či řízení o vydání osob v souvislosti s trestnými činy uvedenými
            v článcích 5 až 7 a v článku 9 této úmluvy, včetně pomoci při získávání důkazů,
            které vlastní a které jsou nezbytné pro účely řízení.
   2.       Strany plní své závazky podle odstavce 1 v souladu se všemi smlouvami nebo jinými
            dohodami o vzájemné právní pomoci, které mezi nimi mohou existovat. Pokud
CS                                                 7                                               CS
 ---pagebreak---           takové smlouvy nebo dohody neexistují, poskytují si strany vzájemnou pomoc
          v souladu se svým vnitrostátním právem.
   3.     Strany vzájemně spolupracují v největším možném rozsahu, jaký jim dovolí
          příslušné zákony, smlouvy, dohody a ujednání dožádané strany, při trestním
          vyšetřování nebo řízení ve vztahu k trestným činům, za které mohou být v souladu
          s článkem 10 této úmluvy odpovědné právnické osoby dožadující strany.
   4.     Každá strana může uvážit zavedení dalších mechanismů umožňujících sdílet
          s ostatními stranami informace nebo důkazy nezbytné pro stanovení trestní,
          občanskoprávní nebo správní odpovědnosti podle článku 10.
   Článek 18 – Vydávání nebo stíhání
   1.     V případě, že má strana, na jejímž území se nachází domnělý pachatel, působnost v
          souladu s článkem 14, je povinna, pokud pachatele nevydá, bez výjimky a bez
          ohledu na to, zda byl trestný čin spáchán na jejím území, předložit případ
          prostřednictvím řízení v souladu s právními předpisy dané strany bez zbytečného
          prodlení svým příslušným orgánům za účelem stíhání. Uvedené orgány rozhodnou
          stejným způsobem jako v případě jakéhokoli jiného trestného činu závažné povahy
          podle právních předpisů dané strany.
   2.     Kdykoli straně její vnitrostátní právo umožňuje vydat či jiným způsobem předat
          některého ze svých státních příslušníků pouze pod podmínkou, že daná osoba bude
          této straně vrácena k výkonu trestu uloženého na základě soudu nebo řízení, pro
          které bylo o vydání či předání této osoby žádáno, a tato strana a strana, která o
          vydání osoby žádá, s touto možností a dalšími podmínkami, které mohou považovat
          za vhodné, souhlasí, je takové podmíněné vydání či předání osoby dostačující, aby
          byl splněn závazek stanovený v odstavci 1.
   Článek 19 – Vydávání
   1.     Trestné činy uvedené v článcích 5 až 7 a v článku 9 této úmluvy se považují za
          zahrnuté jako trestné činy, které jsou důvodem k vydání osoby, do všech smluv
          o vydávání uzavřených mezi stranami před vstupem této úmluvy v platnost. Strany se
          zavazují, že uvedené trestné činy zahrnou jako trestné činy, které jsou důvodem k
          vydání osoby, do každé smlouvy o vydávání, kterou mezi sebou následně uzavřou.
   2.     Pokud strana, která podmiňuje vydání existencí smlouvy, obdrží žádost o vydání
          od jiné strany, se kterou smlouvu o vydávání neuzavřela, může dožádaná strana,
          pokud se tak rozhodne, považovat tuto úmluvu za právní základ pro vydání
          v souvislosti s trestnými činy uvedenými v článcích 5 až 7 a v článku 9 této úmluvy.
          Vydání podléhá dalším podmínkám stanoveným v právních předpisech dožádané
          strany.
   3.     Strany, které vydání nepodmiňují existencí smlouvy, si trestné činy uvedené
          v článcích 5 až 7 a v článku 9 této úmluvy vzájemně uznávají jako trestné činy, které
          jsou důvodem k vydání osoby, s výhradou podmínek stanovených v právních
          předpisech dožádané strany.
   4.     V případě potřeby se trestné činy uvedené v článcích 5 až 7 a v článku 9 této úmluvy
          považují pro účely vydávání mezi stranami za činy, které byly spáchány nejen
          v místě, kde k nim došlo, ale rovněž na území stran, které stanovily působnost svých
          soudů v souladu s článkem 14.
CS                                              8                                               CS
 ---pagebreak---    5.     Ustanovení všech smluv a dohod o vydávání uzavřených mezi stranami v souvislosti
          s trestnými činy uvedenými v článcích 5 až 7 a v článku 9 této úmluvy, nejsou-li s
          touto úmluvou slučitelná, se považují za pozměněná mezi stranami.
   Článek 20 – Ustanovení o vyloučení politické výjimky
   1.     Žádný z trestných činů uvedených v článcích 5 až 7 a v článku 9 této úmluvy se pro
          účely vydávání nebo vzájemné právní pomoci nepovažuje za politický trestný čin, za
          trestný čin, který je s politickou trestnou činností spojen, nebo za trestný čin
          spočívající na politických motivech. Žádost o vydání nebo o vzájemnou právní
          pomoc v případě takového trestného činu tak nesmí být zamítnuta pouze proto, že se
          týká politického trestného činu nebo trestného činu, který je s politickou trestnou
          činností spojen, nebo trestného činu spočívajícího na politických motivech.
   2.     Aniž je dotčeno použití článků 19 až 23 Vídeňské úmluvy o smluvním právu ze dne
          23. května 1969 na ostatní články této úmluvy, může každý stát nebo Evropské
          společenství při podpisu nebo při uložení své listiny o ratifikaci, přijetí, schválení
          nebo přistoupení k úmluvě prohlásit, že si vyhrazuje právo nepoužít odstavec 1
          tohoto článku, pokud jde o vydání pro jakýkoli trestný čin uvedený v této úmluvě.
          Strana se zavazuje, že tuto výhradu použije případ od případu, na základě řádně
          odůvodněného rozhodnutí.
   3.     Kterákoli strana může výhradu, kterou učinila podle odstavce 2, zcela nebo zčásti
          odvolat prostřednictvím prohlášení adresovaného generálnímu tajemníkovi Rady
          Evropy, jež nabývá účinku dnem jeho obdržení.
   4.     Strana, která učinila výhradu podle odstavce 2 tohoto článku, není oprávněna
          požadovat použití odstavce 1 tohoto článku kteroukoli jinou stranou; nicméně pokud
          je její výhrada částečná nebo podmíněná, může požadovat použití tohoto článku do té
          míry, do jaké ho sama přijala.
   5.     Výhrada je pro dotčenou stranu platná po dobu tří let ode dne vstupu této úmluvy
          v platnost. Může však být obnovena na další stejně dlouhá období.
   6.     Dvanáct měsíců před datem uplynutí platnosti výhrady oznámí generální tajemník
          Rady Evropy dané uplynutí platnosti dotčené straně. Nejpozději tři měsíce před
          uplynutím platnosti výhrady oznámí strana generálnímu tajemníkovi Rady Evropy,
          že svou výhradu zachovává, mění nebo odvolává. Pokud strana generálnímu
          tajemníkovi Rady Evropy oznámí, že výhradu zachová, vysvětlí své důvody pro její
          zachování. Pokud dotčená strana žádné oznámení neučiní, uvědomí generální
          tajemník Rady Evropy dotčenou stranu, že její výhrada se považuje za automaticky
          prodlouženou na období šesti měsíců. Neoznámí-li dotčená strana před uplynutím
          této lhůty, že má v úmyslu svou výhradu zachovat nebo změnit, platnost výhrady
          zanikne.
   7.     V případě, že se strana po obdržení žádosti o vydání od jiné strany rozhodne, že
          osobu za použití této výhrady nevydá, předloží věc bez jakýchkoli výjimek a bez
          zbytečného prodlení svým příslušným orgánům za účelem stíhání, pokud se
          dožadující a dožádaná strana nedohodnou jinak. Orgány dožádané strany příslušné ke
          stíhání rozhodnou stejným způsobem jako v případě jakéhokoli trestného činu
          závažné povahy, a to podle právních předpisů této strany. Dožádaná strana sdělí bez
          zbytečného odkladu konečný výsledek řízení dožadující straně a generálnímu
          tajemníkovi Rady Evropy, který jej postoupí konzultaci stran podle článku 30.
CS                                              9                                                CS
 ---pagebreak---    8.     Rozhodnutí o odmítnutí žádosti o vydání na základě této výhrady se zasílají
          neprodleně dožadující straně. Pokud není v dožádané straně v souladu s odstavcem 7
          v přiměřené lhůtě vydáno žádné soudní rozhodnutí ve věci samé, může dožadující
          strana tuto skutečnost oznámit generálnímu tajemníkovi Rady Evropy, který
          záležitost předloží konzultaci stran podle článku 30. Konzultace stran danou
          záležitost uváží a vydá stanovisko ohledně souladu odmítnutého vydání s úmluvou
          a předloží jej Výboru ministrů, aby k dané záležitosti vydal prohlášení. Při výkonu
          svých funkcí podle tohoto odstavce zasedá Výbor ministrů ve složení omezujícím se
          pouze na státy, které jsou stranami úmluvy.
   Článek 21 – Ustanovení o nediskriminaci
   1.     Žádné ustanovení této úmluvy nesmí být vykládáno v tom smyslu, že ukládá
          povinnost vydat nebo poskytovat vzájemnou právní pomoc, pokud má dožádaná
          strana závažné důvody domnívat se, že žádost o vydání pro trestné činy uvedené
          v článcích 5 až 7 a v článku 9 nebo o vzájemnou právní pomoc týkající se těchto
          trestných činů byla učiněna za účelem trestního stíhání nebo potrestání určité osoby
          z důvodu její rasy, náboženství, národnosti, etnického původu nebo politického
          názoru nebo že by vyhovění žádosti způsobilo z některého z těchto důvodů újmu v
          postavení dané osoby.
   2.     Žádné ustanovení této úmluvy nesmí být vykládáno v tom smyslu, že ukládá
          povinnost vydat, pokud existuje riziko, že osoba, která je předmětem žádosti
          o vydání, bude vystavena mučení nebo nelidskému či ponižujícímu zacházení nebo
          trestání.
   3.     Žádné ustanovení této úmluvy nesmí být vykládáno v tom smyslu, že ukládá
          povinnost vydat, pokud existuje riziko, že osoba, která je předmětem žádosti
          o vydání, bude vystavena trestu smrti, nebo pokud právo dožádané strany
          neumožňuje doživotní odnětí svobody, trestu doživotního odnětí svobody bez
          možnosti podmíněného propuštění, ledaže je dožádaná strana podle platných smluv
          o vydávání povinna osobu vydat, jestliže druhá strana poskytne takové záruky, které
          dožádaná strana pokládá za dostatečné, že trest smrti nebude uložen, nebo byl-li
          uložen, nebude proveden, nebo že daná osoba nebude vystavena trestu doživotního
          odnětí svobody bez možnosti podmíněného propuštění.
   Článek 22 – Poskytování informací z vlastního podnětu
   1.     Aniž je dotčeno jejich vlastní vyšetřování nebo řízení, mohou příslušné orgány jedné
          strany poskytnout bez předchozí žádosti příslušným orgánům druhé strany informace
          získané v rámci svého vlastního vyšetřování, pokud se domnívají, že zpřístupnění
          těchto informací by mohlo straně, která je obdrží, pomoci zahájit nebo vést
          vyšetřování nebo řízení nebo by mohlo vést k žádosti této strany podle této úmluvy.
   2.     Strana, která informace poskytuje, může v souladu se svými vnitrostátními právními
          předpisy stanovit, za jakých podmínek je strana, která informace obdrží, může
          použít.
   3.     Strana, která informace obdrží, je povinna tyto podmínky dodržet.
   4.     Každá strana však může kdykoli prostřednictvím prohlášení adresovaného
          generálnímu tajemníkovi Rady Evropy prohlásit, že si vyhrazuje právo nebýt vázána
          podmínkami strany, která informace poskytuje podle odstavce 2, pokud předem
CS                                              10                                             CS
 ---pagebreak---           neobdrží oznámení o povaze poskytovaných informací a pokud s jejich předáním
          nesouhlasí.
   Článek 23 – Podpis a vstup v platnost
   1.     Tato úmluva je otevřena k podpisu členským státům Rady Evropy, Evropskému
          společenství a státům, které nejsou členy Rady Evropy a podílely se na přípravě této
          úmluvy.
   2.     Tato úmluva podléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení. Listiny o ratifikaci, přijetí
          nebo schválení se uloží u generálního tajemníka Rady Evropy.
   3.     Tato úmluva vstupuje v platnost prvním dnem měsíce, který následuje po uplynutí tří
          měsíců od data, kdy šest signatářů, včetně alespoň čtyř členských států Rady Evropy,
          vyjádřilo svůj souhlas s tím, aby byli vázáni úmluvou v souladu s ustanoveními
          odstavce 2.
   4.     Pro každého signatáře, který svůj souhlas být vázán úmluvou vyjádří později, vstoupí
          úmluva v platnost prvním dnem měsíce, který následuje po uplynutí tří měsíců od
          data, kdy v souladu s ustanoveními odstavce 2 vyjádřil svůj souhlas s tím, aby byl
          vázán touto úmluvou.
   Článek 24 – Přistoupení k úmluvě
   1.     Po vstupu této úmluvy v platnost může Výbor ministrů Rady Evropy po konzultaci
          se stranami a po získání jednomyslného souhlasu stran úmluvy vyzvat kterýkoli stát,
          který není členem Rady Evropy a který se nepodílel na její přípravě, aby k této
          úmluvě přistoupil. Rozhodnutí se přijímá většinou stanovenou v čl. 20 odst. d.
          Statutu Rady Evropy a jednomyslným hlasováním zástupců stran oprávněných
          zasedat ve Výboru ministrů.
   2.     Pro každý stát přistupující k úmluvě podle odstavce 1 vstupuje úmluva v platnost
          prvním dnem měsíce, který následuje po uplynutí tří měsíců od data uložení listiny
          o přistoupení u generálního tajemníka Rady Evropy.
   Článek 25 – Územní působnost
   1.     Každý stát nebo Evropské společenství může při podpisu nebo při uložení své listiny
          o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení vymezit území, na které či na která se
          tato úmluva vztahuje.
   2.     Každá strana může kdykoli později prostřednictvím prohlášení adresovaného
          generálnímu tajemníkovi Rady Evropy rozšířit působnost této úmluvy na jakékoli
          další území vymezené v prohlášení. Pro takové území vstupuje úmluva v platnost
          prvním dnem měsíce, který následuje po uplynutí tří měsíců od data doručení daného
          oznámení generálnímu tajemníkovi.
   3.     Každé prohlášení uskutečněné podle předchozích dvou odstavců může být pro každé
          území, které je v tomto prohlášení uvedeno, odvoláno oznámením adresovaným
          generálnímu tajemníkovi Rady Evropy. Odvolání nabývá účinku prvním dnem
          měsíce, který následuje po uplynutí tří měsíců od data doručení daného oznámení
          generálnímu tajemníkovi.
   Článek 26 – Účinky úmluvy
CS                                                11                                               CS
 ---pagebreak---    1.     1. Tato úmluva doplňuje použitelné mnohostranné nebo dvoustranné smlouvy nebo
          dohody mezi stranami, včetně ustanovení těchto smluv Rady Evropy:
          –         Evropská úmluva o vydávání, která byla otevřena k podpisu v Paříži dne 13.
                    prosince 1957 (ETS č. 24),
          –         Evropská úmluva o vzájemné pomoci ve věcech trestních, která byla
                    otevřena k podpisu ve Štrasburku dne 20. dubna 1959 (ETS č. 30),
          –         Evropská úmluva o potlačování terorismu, která byla otevřena k podpisu ve
                    Štrasburku dne 27. ledna 1977 (ETS č. 90),
          –         Dodatkový protokol k Evropské úmluvě o vzájemné pomoci ve věcech
                    trestních, který byl otevřen k podpisu ve Štrasburku dne 17. března 1978
                    (ETS č. 99),
          –         Druhý dodatkový protokol k Evropské úmluvě o vzájemné pomoci ve
                    věcech trestních, který byl otevřen k podpisu ve Štrasburku dne 8. listopadu
                    2001 (ETS č. 182),
          –         Protokol pozměňující Evropskou úmluvu o potlačování terorismu, který byl
                    otevřen k podpisu ve Štrasburku dne 15. května 2003 (ETS č. 190).
   2.     Pokud dvě nebo více stran uzavřely dohodu nebo smlouvu týkající se záležitostí, na
          které se vztahuje tato úmluva, nebo pokud jiným způsobem upravily své vztahy
          týkající se těchto záležitostí, či pokud tak učiní v budoucnu, jsou rovněž oprávněny
          uvedenou dohodu nebo smlouvu uplatňovat nebo tyto vztahy odpovídajícím
          způsobem upravovat. Pokud však strany upraví své vztahy týkající se záležitostí,
          na které se vztahuje tato úmluva, jinak, než jak je stanoveno v této úmluvě, učiní tak
          způsobem, který není v rozporu s cíli a zásadami úmluvy.
   3.     Strany, které jsou členy členy Evropské unie, uplatňují ve svých vzájemných
          vztazích předpisy Společenství a Evropské unie, pokud předpisy Společenství nebo
          Evropské unie upravující dotčenou konkrétní problematiku existují a jsou použitelné
          na daný případ, aniž je tím dotčen cíl a účel úmluvy a její plné uplatňování ve vztahu
          k jiným stranám.
   4.     Žádným ustanovením této úmluvy nejsou dotčena jiná práva, závazky a povinnosti
          strany a jednotlivců podle mezinárodního práva, včetně mezinárodního
          humanitárního práva.
   5.     Touto úmluvou nejsou upraveny činnosti ozbrojených sil v průběhu ozbrojeného
          konfliktu, jak jsou chápány podle mezinárodního humanitárního práva a jež jsou
          daným právem upraveny, a činnosti prováděné vojenskými silami strany při výkonu
          svých úředních povinností, pokud jsou upraveny jinými pravidly mezinárodního
          práva.
   Článek 27 – Změny úmluvy
   1.     Změny této úmluvy může navrhnout kterákoli strana, Výbor ministrů Rady Evropy
          nebo konzultace stran.
   2.     Každý návrh na změnu sdělí generální tajemník Rady Evropy stranám.
   3.     Kromě toho se každá změna navržená stranou nebo Výborem ministrů sdělí
          konzultaci stran, která předloží Výboru ministrů své stanovisko k navrhované změně.
CS                                               12                                              CS
 ---pagebreak---    4.       Výbor ministrů navrhovanou změnu a jakékoli stanovisko předložené konzultací
            stran uváží a může ji schválit.
   5.       Text každé změny schválené Výborem ministrů v souladu s odstavcem 4 se předá
            stranám k přijetí.
   6.       Jakákoli změna schválená v souladu s odstavcem 4 vstoupí v platnost třicátým dnem
            poté, co všechny strany informovaly generálního tajemníka o jejím přijetí.
   Článek 28 – Revize dodatku
   1.       Změny za účelem aktualizace seznamu smluv v dodatku může navrhnout kterákoli
            strana nebo Výbor ministrů. Tyto návrhy na změnu se týkají pouze platných
            univerzálních smluv uzavřených v rámci systému Organizace spojených národů,
            které se týkají mezinárodního terorismu. Návrhy na změnu oznámí generální
            tajemník Rady Evropy stranám.
   2.       Navrhovanou změnu může Výbor ministrů přijmout po konzultaci se stranami, které
            nejsou členy Rady Evropy, většinou stanovenou v čl. 20 odst. d. Statutu Rady
            Evropy. Změna vstoupí v platnost po uplynutí jednoho roku ode dne, kdy byla
            předána stranám. Během tohoto období může kterákoli strana generálnímu
            tajemníkovi Rady Evropy oznámit jakoukoli námitku proti vstupu dané změny
            v platnost pro tuto stranu.
   3.       Pokud jedna třetina stran oznámí generálnímu tajemníkovi Rady Evropy námitku
            proti jejímu vstupu v platnost, změna nevstoupí v platnost.
   4.       Pokud námitku oznámí méně než jedna třetina stran, vstoupí změna v platnost pro ty
            strany, které námitku nevznesly.
   5.       Jakmile změna vstoupila v souladu s odstavcem 2 v platnost a strana proti ní vznesla
            námitku, vstoupí tato změna pro dotčenou stranu v platnost prvním dnem měsíce
            následujícího po dni, k němuž strana oznámí generálnímu tajemníkovi Rady Evropy
            její přijetí.
   Článek 29 – Řešení sporů
   V případě sporu mezi stranami ohledně výkladu nebo uplatňování této úmluvy se strany snaží
   spor vyřešit prostřednictvím vyjednávání nebo jakýmkoliv jiným smírným prostředkem podle
   vlastní volby, včetně předložení sporu rozhodčímu soudu, jehož rozhodnutí je pro strany
   sporu závazné, nebo Mezinárodnímu soudnímu dvoru v souladu s dohodou mezi stranami.
   Článek 30 – Konzultace stran
   1.       Strany vedou pravidelné konzultace s cílem:
            a)         předložit návrhy na usnadnění nebo zlepšení účinného využívání a
                       uplatňování této úmluvy, včetně identifikace případných problémů a účinků
                       jakéhokoli prohlášení učiněného podle této úmluvy;
            b)         formulovat své stanovisko ohledně souladu odmítnutého vydání v
                       záležitosti, která jim byla předložena v souladu s čl. 20 odst. 8;
            c)         předložit návrhy na změnu této úmluvy v souladu s článkem 27;
CS                                                   13                                          CS
 ---pagebreak---             d)        formulovat své stanovisko ohledně návrhu na změnu této úmluvy, který jim
                      byl předložen v souladu s čl. 27 odst. 3;
            e)        vyjádřit stanovisko k jakékoli otázce, která se týká použití této úmluvy, a
                      usnadnit výměnu informací o významném právním, politickém nebo
                      technologickém vývoji.
   2.       Konzultaci stran svolává generální tajemník Rady Evropy kdykoli to považuje za
            nutné a v každém případě, když o její svolání požádá většina stran nebo Výbor
            ministrů.
   3.       Při výkonu funkcí podle tohoto článku je stranám nápomocen sekretariát Rady
            Evropy.
   Článek 31 – Vypovězení
   1.       Kterákoli ze stran může tuto úmluvu kdykoli vypovědět oznámením zaslaným
            generálnímu tajemníkovi Rady Evropy.
   2.       Vypovězení nabývá účinku prvním dnem měsíce, který následuje po uplynutí tří
            měsíců od data doručení tohoto oznámení generálnímu tajemníkovi.
   Článek 32 – Oznamování
   Generální tajemník Rady Evropy oznámí členským státům Rady Evropy, Evropskému
   společenství, státům, které nejsou členy Rady Evropy a podílely se na přípravě této úmluvy,
   jakož i každému státu, který přistoupil nebo byl vyzván, aby přistoupil k této úmluvě:
           a)       každý podpis;
           b)       uložení každé listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení;
           c)       každé datum vstupu této úmluvy v platnost podle článku 23;
           d)       každé prohlášení učiněné v souladu s čl. 1 odst. 2, čl. 22 odst. 4 a článkem 25
                    ;
           e)       jakýkoli jiný akt, oznámení nebo sdělení vztahující se k této úmluvě.
   Na důkaz čehož níže podepsaní, jsouce k tomu řádně zmocněni, podepsali tuto úmluvu.
   Ve Varšavě dne 16. května 2005 v jazyce anglickém a francouzském, přičemž obě znění mají
   stejnou platnost, v jediném vyhotovení, které bude uloženo v archivu Rady Evropy. Generální
   tajemník Rady Evropy zašle jejich ověřené opisy každému členskému státu Rady Evropy,
   Evropskému společenství, každému státu, který není jejich členem, avšak podílel se na
   přípravě této úmluvy, a každému státu, který byl vyzván, aby k této úmluvě přistoupil.
   Dodatek
   1.       Úmluva o potlačení protiprávního zmocnění se letadel, podepsaná v Haagu dne 16.
            prosince 1970;
   2.       Úmluva o potlačování protiprávních činů ohrožujících bezpečnost civilního letectví,
            uzavřená v Montrealu dne 23. září 1971;
CS                                                 14                                               CS
 ---pagebreak---    3.    Úmluva o zabránění a trestání trestných činů proti osobám požívajícím mezinárodní
         ochrany včetně diplomatických zástupců, přijatá v New Yorku dne 14. prosince
         1973;
   4.    Mezinárodní úmluva proti braní rukojmí, přijatá v New Yorku dne 17. prosince
         1979;
   5.    Úmluva o fyzické ochraně jaderných materiálů, přijatá ve Vídni dne 3. března 1980;
   6.    Protokol o boji s protiprávními činy násilí na letištích sloužících mezinárodnímu
         civilnímu letectví, podepsaný v Montrealu dne 24. února 1988;
   7.    Úmluva o potlačování protiprávních činů proti bezpečnosti námořní plavby, přijatá v
         Římě dne 10. března 1988;
   8.    Protokol o potlačení trestné činnosti ohrožující bezpečnost stálých plošin umístěných
         na kontinentálním šelfu, uzavřený v Římě dne 10. března 1988;
   9.    Mezinárodní úmluva o potlačování teroristických bombových útoků, přijatá v New
         Yorku dne 15. prosince 1997;
   10.   Mezinárodní úmluva o potlačování financování terorismu, přijatá v New Yorku dne
         9. prosince 1999;
   11.   Mezinárodní úmluva o potlačování činů jaderného terorismu, přijatá v New Yorku
         dne 13. dubna 20051.
   1
       Změna dodatku, kterou na svém 1034. zasedání (11. září 2008, bod 10.1) přijali náměstci ministrů a
       která v souladu s článkem 28 úmluvy vstoupila v platnost dne 13. září 2009.
CS                                                 15                                                     CS


Důležité právní upozornění

|

52008PC0092(01)

Návrh rozhodnutí rady o podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Kazachstán o některých aspektech leteckých služeb  /* KOM/2008/0092 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 21.2.2008KOM(2008) 92 v konečném znění2008/0040 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADYo podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Kazachstán o některých aspektech leteckých služeb(PřEDLOžENÁ KOMISÍ)SOUVISLOSTI NÁVRHU |110 | Odůvodnění a cíle návrhu Na základě rozsudků Soudního dvora ve věcech tzv. „Otevřeného nebe“ pověřila Rada dne 5. června 2003 Komisi, aby zahájila jednání s třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dohod dohodou Společenství[1] („horizontální mandát“). Cílem takových dohod je umožnit všem leteckým dopravcům EU nediskriminační přístup na trasy mezi Společenstvím a třetími zeměmi a uvést dvoustranné dohody mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách do souladu s právními předpisy Společenství. |120 | Obecné souvislosti Mezinárodní vztahy mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti letectví jsou obvykle upraveny dvoustrannými dohodami mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách, jejich přílohami a jinými souvisejícími dvoustrannými či vícestrannými ujednáními. Tradičními doložkami o určení ve dvoustranných dohodách členských států o leteckých službách se porušují právní předpisy Společenství. Tyto doložky umožňují třetí zemi zamítnout, zrušit nebo pozastavit povolení nebo schválení leteckého dopravce, který byl určen členským státem, není však významným dílem ve vlastnictví tohoto členského státu či jeho státních příslušníků a ani nepodléhá jejich faktické kontrole. Tato skutečnost byla shledána jako diskriminační vůči dopravcům Společenství, kteří jsou usazeni na území některého členského státu, které však vlastní a kontrolují státní příslušníci jiných členských států. To odporuje článku 43 Smlouvy, který státním příslušníkům členských států, kteří uplatnili svou svobodu usazování, zaručuje, že s nimi bude v jiném členském státě zacházeno stejným způsobem jako se státními příslušníky tohoto členského státu. Existují další oblasti, například zdanění leteckých pohonných hmot, tarify zavedené leteckými dopravci ze třetích zemí na trasách uvnitř Společenství nebo závazné obchodní dohody mezi leteckými společnostmi, u kterých by měl být zajištěn soulad s právními předpisy Společenství změnou či doplněním stávajících ustanovení dvoustranných dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách. |130 | Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Ustanovení dohody nahrazují nebo doplňují stávající ustanovení patnácti dvoustranných dohod mezi členskými státy a Republikou Kazachstán o leteckých službách. |140 | Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Dohoda podpoří základní cíl vnější politiky Společenství v oblasti letectví uvedením stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách do souladu s právními předpisy Společenství. |KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů |Konzultace zúčastněných stran |211 | Metody konzultací, hlavní cílová odvětví a obecný profil respondentů Během jednání probíhala konzultace s členskými státy i zástupci odvětví. |212 | Shrnutí odpovědí a způsob, jakým byly vzaty v úvahu Připomínky vznesené členskými státy i zástupci odvětví byly vzaty v úvahu. |PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU |305 | Shrnutí navrhovaných opatření V souladu s postupy a směrnicemi v příloze „horizontálního mandátu“ vyjednala Komise dohodu s Republikou Kazachstán, která nahrazuje některá ustanovení stávajících dvoustranných dohod mezi členskými státy a Republikou Kazachstán o leteckých službách. Článek 2 dohody nahrazuje tradiční doložky o určení doložkou Společenství o určení, která všem dopravcům Společenství umožňuje užívat výhod plynoucích z práva usazování. Články 4 a 5 dohody se zabývají dvěma typy doložek týkajících se záležitostí v pravomoci Společenství. Článek 4 se zabývá zdaněním leteckých pohonných hmot, záležitostí, která byla harmonizována směrnicí Rady 2003/96/ES, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, zejména čl. 14 odst. 2 uvedené směrnice. Článek 5 (Tvorba cen) řeší rozpory mezi stávajícími dvoustrannými dohodami o leteckých službách a nařízením Rady č. 2409/92 o tarifech a sazbách za letecké služby, které zakazuje dopravcům ze třetích zemí, aby měli rozhodující úlohu při určování ceny leteckých služeb za dopravu uskutečňovanou výhradně ve Společenství. Článek 6 uvádí ustanovení v dvoustranných dohodách, která jednoznačně porušují právní předpisy v oblasti hospodářské soutěže (závazné obchodní dohody mezi leteckými společnostmi), do souladu s těmito právními předpisy EU. |310 | Právní základ Čl. 80 odst. 2 a čl. 300 odst. 2 Smlouvy o ES |329 | Zásada subsidiarity Návrh je založen výhradně na „horizontálním mandátu“ uděleném Radou s ohledem na problematiku obsaženou v právních předpisech Společenství a dvoustranných dohodách o leteckých službách. |Zásada proporcionality Dohoda změní či doplní ustanovení dvoustranných dohod o leteckých službách pouze v rozsahu nezbytném k zajištění souladu s právními předpisy Společenství. |Volba nástrojů |342 | Dohoda mezi Společenstvím a Republikou Kazachstán je nejúčinnějším nástrojem pro uvedení všech stávajících dvoustranných dohod mezi členskými státy a Republikou Kazachstán o leteckých službách do souladu s právními předpisy Společenství. |ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY |409 | Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. |DALšÍ INFORMACE |510 | Zjednodušení |511 | Návrhem se zjednodušují právní předpisy. |512 | Příslušná ustanovení dvoustranných dohod mezi členskými státy a Republikou Kazachstán o leteckých službách budou nahrazena či doplněna ustanoveními jedné dohody Společenství. |570 | Podrobné vysvětlení návrhu V souladu s obvyklým postupem při podpisu a uzavírání mezinárodních dohod se Rada žádá, aby schválila rozhodnutí o podpisu a prozatímním uplatňování a o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Kazachstán o některých aspektech leteckých služeb a aby jmenovala osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství. |1.  NávrhROZHODNUTÍ RADYo podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Kazachstán o některých aspektech leteckých služebRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[2],vzhledem k těmto důvodům:(1) Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu s Republikou Kazachstán o některých aspektech leteckých služeb v souladu s postupy a směrnicemi uvedenými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise pověřuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.(3) S výhradou možného uzavření dohody k pozdějšímu datu je třeba dohodu, kterou Komise sjednala, podepsat a prozatímně uplatňovat,ROZHODLA TAKTO:Jediný článek1. S výhradou uzavření k pozdějšímu datu je předseda Rady oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat jménem Evropského společenství Dohodu mezi Evropským společenstvím a Republikou Kazachstán o některých aspektech leteckých služeb.2. Než dohoda vstoupí v platnost, je třeba ji prozatímně uplatňovat, a to od prvního dne prvního měsíce po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů potřebných pro tento účel. Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 9 odst. 2 dohody.3. Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyně2008/0040 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADYo uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Kazachstán o některých aspektech leteckých služebRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a s čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[3],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[4],vzhledem k těmto důvodům:(1) Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu s Republikou Kazachstán o některých aspektech leteckých služeb v souladu s postupy a směrnicemi uvedenými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise pověřuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.(3) Tato dohoda byla jménem Společenství podepsána dne […] s výhradou jejího možného uzavření k pozdějšímu datu, v souladu s rozhodnutím Rady …/…/ES ze dne […][5].(4) Tato dohoda by měla být schválena,ROZHODLA TAKTO:Článek 11. Dohoda mezi Evropským společenstvím a Republikou Kazachstán o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství.2. Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.Článek 2Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné učinit oznámení stanovené v čl. 9 odst. 1 dohody.V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyněPŘÍLOHADOHODAmezi Evropským společenstvím a Republikou Kazachstáno některých aspektech leteckých služebEVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍna jedné straně aRepublika Kazachstánna straně druhé(dále jen „strany“),BEROUCE NA VĚDOMÍ, že mezi [několika] členskými státy Evropského společenství a Republikou Kazachstán byly uzavřeny dvoustranné dohody o leteckých službách, které obsahují ustanovení, jež jsou v rozporu s právem Společenství,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že Evropské společenství má výlučnou pravomoc ohledně řady aspektů, které mohou být obsaženy ve dvoustranných dohodách o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Evropského společenství a třetími zeměmi,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že podle práva Evropského společenství mají letečtí dopravci Společenství usazení v členském státě právo na nediskriminační přístup na letecké trasy mezi členskými státy Evropského společenství a třetími zeměmi,S OHLEDEM na dohody mezi Evropským společenstvím a některými třetími zeměmi, podle nichž mají státní příslušníci těchto třetích zemí možnost získat vlastnictví v leteckých dopravcích, kterým byla udělena licence v souladu s právem Evropského společenství,UZNÁVAJÍCE, že některá ustanovení dvoustranných dohod o leteckých službách mezi členskými státy Evropského společenství a Republikou Kazachstán, která jsou v rozporu s právem Evropského společenství, musí být uvedena do souladu s tímto právem, aby se vytvořil řádný právní základ pro letecké služby mezi Evropským společenstvím a Republikou Kazachstán a aby se zachovala návaznost těchto leteckých služeb,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že ustanovení dvoustranných dohod o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Evropského společenství a Republikou Kazachstán, která nejsou v rozporu s právem Evropského společenství, se nemusí měnit nebo nahrazovat,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že záměrem Evropského společenství v rámci těchto jednání není zvýšit celkový objem letecké dopravy mezi Evropským společenstvím a Republikou Kazachstán, ovlivnit rovnováhu mezi leteckými dopravci Společenství a leteckými dopravci Republiky Kazachstán, ani vyjednávat o změnách ustanovení stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách, které se týkají provozních práv,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že dvoustranné dohody o leteckých službách uvedené v příloze I jsou založeny na obecné zásadě, že určené letecké společnosti smluvních stran mají spravedlivé a rovné příležitosti k provozování dohodnutých služeb na určených trasách, a že cílem této dohody není uvedenou zásadu ovlivnit,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že podle práva Evropského společenství nesmějí letečtí dopravci v zásadě uzavírat dohody, které by mohly ovlivnit obchod mezi členskými státy Evropského společenství a jejichž cílem nebo výsledkem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže,UZNÁVAJÍCE, že ustanovení ve dvoustranných dohodách o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Evropského společenství a Republikou Kazachstán, která i) požadují nebo upřednostňují přijetí dohod mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě, které brání hospodářské soutěži mezi leteckými dopravci na příslušných trasách nebo ji narušují či omezují; nebo ii) zesilují účinek všech takových dohod, rozhodnutí či jednání ve vzájemné shodě; nebo iii) přenášejí na letecké dopravce nebo jiné soukromé hospodářské subjekty odpovědnost za přijetí opatření, která brání hospodářské soutěži mezi leteckými dopravci na příslušných trasách nebo ji narušují či omezují, mohou rušit účinnost pravidel o hospodářské soutěži platných pro podniky,SE DOHODLY TAKTO:ČLÁNEK 1Obecná ustanovení1. Pro účely této dohody se „členskými státy“ rozumějí členské státy Evropského společenství.2. Ve všech dohodách uvedených v příloze I se odkazy na státní příslušníky členského státu, který je stranou dané dohody, považují za odkazy na státní příslušníky členských států Evropského společenství.3. Ve všech dohodách uvedených v příloze I se odkazy na letecké dopravce nebo letecké dopravní společnosti členského státu, který je stranou dané dohody, považují za odkazy na letecké dopravce nebo letecké dopravní společnosti určené daným členským státem.4. Touto dohodou se nezakládají další provozní práva nad rámec práv stanovených dvoustrannými ujednáními. Provozní práva se nadále budou udělovat prostřednictvím dvoustranných ujednání.ČLÁNEK 2Určení členským státem1. Ustanovení odstavců 2 a 3 tohoto článku nahrazují v tomto pořadí odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze II bodě a) a b) ohledně určení leteckého dopravce dotčeným členským státem, jeho schválení a povolení udělených Republikou Kazachstán a odmítnutí, zrušení, pozastavení nebo omezení schválení nebo povolení udělených leteckému dopravci.2. Po obdržení určení provedeného členským státem udělí Republika Kazachstán příslušná schválení a povolení s minimálním procedurálním zpožděním za předpokladu, že:i. letecký dopravce je podle Smlouvy o založení Evropského společenství usazen na území členského státu, který provedl určení, a má platnou provozní licenci v souladu s právem Evropského společenství;ii. členský stát odpovědný za vydání osvědčení provozovatele letecké dopravy leteckému dopravci nad ním vykonává a udržuje faktickou regulační kontrolu a v určení je zřetelně označen příslušný letecký úřad; aiii. letecký dopravce je vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnického podílu členskými státy a/nebo státními příslušníky členských států a/nebo jinými státy uvedenými v příloze III a/nebo státními příslušníky těchto jiných států a je těmito státy a/nebo těmito státními příslušníky fakticky kontrolován.3. Republika Kazachstán může odmítnout, zrušit, pozastavit nebo omezit schválení nebo povolení leteckého dopravce určeného členským státem, pokud:i. letecký dopravce není podle Smlouvy o založení Evropského společenství usazen na území členského státu, který provedl určení, nebo nemá platnou provozní licenci v souladu s právem Evropského společenství;ii. členský stát odpovědný za vydání osvědčení provozovatele letecké dopravy leteckému dopravci nad ním nevykonává ani neudržuje faktickou regulační kontrolu nebo není v určení zřetelně označen příslušný letecký úřad, neboiii. letecký dopravce není vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnického podílu nebo fakticky kontrolován členskými státy a/nebo státními příslušníky členských států a/nebo jinými státy uvedenými v příloze III a/nebo státními příslušníky těchto jiných států;iv. letecký dopravce je již oprávněn provozovat činnost podle dvoustranné dohody mezi Republikou Kazachstán a jiným členským státem Evropské unie av. Kazachstán může prokázat, že vykonáváním provozních práv na trase, která zahrnuje místo v uvedeném jiném členském státě Evropské unie, by letecký dopravce obcházel omezení provozních práv uložená jinou dohodou, na niž se odkazuje bod iv.Při výkonu svého práva podle tohoto odstavce nesmí Republika Kazachstán diskriminovat letecké dopravce Společenství z důvodu státní příslušnosti.ČLÁNEK 3Provozní bezpečnost1. Ustanovení odstavce 2 tohoto článku doplňují odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze II bodě c).2. Pokud členský stát určil leteckého dopravce, nad nímž regulační kontrolu vykonává a udržuje jiný členský stát, práva Republiky Kazachstán podle bezpečnostních ustanovení dohody mezi členským státem, který určil leteckého dopravce, a Republikou Kazachstán platí stejným způsobem, pokud jde o přijímání, vykonávání nebo udržování bezpečnostních standardů tímto jiným členským státem a pokud jde o provozní schválení tohoto leteckého dopravce.ČLÁNEK 4Zdanění leteckých pohonných hmot1. Ustanovení odstavce 2 tohoto článku doplňují odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze II bodě d).2. Bez ohledu na jakákoli jiná ustanovení, která jsou s tímto v rozporu, nebrání nic, co je stanoveno v dohodách uvedených v příloze II bodě d), členskému státu v nediskriminačním uložení daní, dávek, cel či poplatků na pohonné hmoty dodané na jeho území pro použití v letadle určeného leteckého dopravce Republiky Kazachstán, který poskytuje služby mezi místem na území tohoto členského státu a jiným místem na území tohoto členského státu nebo na území jiného členského státu.ČLÁNEK 5Tarify za dopravu uvnitř Evropského společenství1. Ustanovení odstavce 2 tohoto článku doplňují odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze II bodě e).2. Tarify za dopravu uskutečněnou zcela v rámci Evropského společenství, které budou podle některé z dohod uvedených v příloze I a obsahujících ustanovení uvedené v příloze II bodě e) účtovány leteckým dopravcem (leteckými dopravci) určeným (určenými) Republikou Kazachstán, podléhají právu Evropského společenství.ČLÁNEK 6Slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže1. Bez ohledu na jakákoli jiná ustanovení, která jsou s tímto v rozporu, žádné ustanovení dohod uvedených v příloze I: i) neupřednostňuje přijetí dohod mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě, které brání hospodářské soutěži nebo ji narušují, ii) nezesiluje účinek všech takových dohod, rozhodnutí či jednání ve vzájemné shodě; nebo iii) nepřenáší na soukromé hospodářské subjekty odpovědnost za přijetí opatření, která brání hospodářské soutěži nebo ji narušují či omezují.2. Ustanovení obsažená v dohodách uvedených v příloze I, která nejsou slučitelná s odstavcem 1 tohoto článku, se nepoužijí.ČLÁNEK 7Přílohy dohodyPřílohy této dohody tvoří její nedílnou součást.ČLÁNEK 8Revize nebo změnaStrany mohou po vzájemné dohodě tuto dohodu kdykoli revidovat nebo změnit.ČLÁNEK 9Vstup v platnost a prozatímní uplatňování1. Tato dohoda vstupuje v platnost, jakmile si strany vzájemně písemně oznámí, že byly dokončeny jejich příslušné vnitřní postupy nezbytné pro vstup dohody v platnost.2. Bez ohledu na odstavec 1 se smluvní strany dohodly, že budou tuto dohodu prozatímně uplatňovat od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si smluvní strany vzájemně oznámí dokončení postupů nezbytných pro tento účel.3. Dohody a jiná ujednání mezi členskými státy a Republikou Kazachstán, které k datu podpisu této dohody ještě nevstoupily v platnost a které nejsou prozatímně uplatňovány, jsou uvedeny v příloze I bodě b). Všechny tyto dohody a ujednání podléhají od svého vstupu v platnost nebo prozatímního uplatňování této dohodě.ČLÁNEK 10Ukončení platnosti1. V případě ukončení platnosti některé dohody uvedené v příloze I současně končí platnost všech ustanovení této dohody, která se týkají dotyčné dohody uvedené v příloze I.2. V případě ukončení platnosti všech dohod uvedených v příloze I současně končí platnost této dohody.NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní řádně zplnomocnění zástupci k této dohodě své podpisy.V [….] ve dvou prvopisech dne [… … …] v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském, kazašském a ruském.ZA EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ: | ZA REPUBLIKU KAZACHSTÁN: |Příloha ISeznam dohod, na které se odkazuje v článku 1 této dohodya) Dohody o leteckých službách mezi Republikou Kazachstán a členskými státy Evropského společenství, které byly k datu podpisu této dohody uzavřeny, podepsány a/nebo jsou prozatímně uplatňovány-  Dohoda mezi vládou Rakouské republiky a vládou Republiky Kazachstán o letecké dopravě, podepsaná v Almaty dne 26. dubna 1993, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Rakousko“,-  Dohoda mezi vládou Belgického království a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, podepsaná v Bruselu dne 27. června 2000, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Belgie“;-  Dohoda mezi vládou Bulharské republiky a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, podepsaná v Sofii dne 15. září 1999, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Bulharsko“;-  Dohoda mezi vládou Dánského království a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, parafovaná v Almaty dne 26. dubna 1993, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Dánsko“;-  Dohoda mezi vládou Estonské republiky a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, podepsaná v Astaně dne 26 dubna 2001, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Estonsko“;-  Dohoda mezi vládou Finské republiky a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, podepsaná v Almaty dne 7. února 1996, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Finsko“;-  Dohoda mezi vládou Francouzské republiky a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, parafovaná v Paříži dne 21. října 1994, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Francie“;-  Dohoda mezi vládou Spolkové republiky Německo a vládou Republiky Kazachstán o letecké dopravě, podepsaná v Bonnu dne 15. března 1996, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Německo“;Naposledy pozměněná protokolem uzavřeným v Bonnu dne 6. a 7. června 2000;-  Dohoda mezi vládou Maďarské republiky a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, podepsaná v Almaty dne 9. března 1995, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Maďarsko“,-  Dohoda mezi vládou Nizozemského království a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, podepsaná v Haagu dne 27. listopadu 2002, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Nizozemsko“;-  Dohoda mezi vládou Lotyšské republiky a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, podepsaná v Almaty dne 19. května 1998, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Lotyšsko“,-  Dohoda mezi vládou Litevské republiky a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, podepsaná ve Vilniusu dne 21. července 1993, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Litva“,-  Dohoda mezi vládou Polské republiky a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, podepsaná ve Varšavě dne 27. ledna 1997, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Polsko“;Naposledy pozměněná výměnou nót ze dne 21. prosince 1998 a 8. února 1999;-  Dohoda mezi vládou Švédského království a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, parafovaná v Almaty dne 26. dubna 1993, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Švédsko“;-  Dohoda mezi vládou Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a vládou Republiky Kazachstán o leteckých službách, uzavřená v Londýně dne 21. března 1994, v příloze II jen „dohoda Kazachstán – Spojené království“;Pozměněná výměnou nót ze dne 2. února 1998 a 4. června 1998;Naposledy pozměněná memorandem o porozumění uzavřeným v Astaně dne 29. listopadu 2000;b) Dohody o leteckých službách a jiná ujednání parafované nebo podepsané mezi Kazachstánem a členskými státy Evropského společenství, které ke dni podpisu této dohody ještě nevstoupily v platnost a nejsou prozatímně uplatňoványPříloha IISeznam článků dohod uvedených v příloze I, na které se odkazuje v článcích 2 až 5 této dohodya) Určení členským státem:-  čl. 4 odst. 1 dohody Kazachstán – Bulharsko;-  čl. 3 odst. 4 dohody Kazachstán – Dánsko;-  čl. 3 odst. 4 dohody Kazachstán – Estonsko;-  čl. 4 odst. 3 dohody Kazachstán – Francie;-  čl. 3 odst. 5 dohody Kazachstán – Maďarsko;-  čl. 3 odst. 5 dohody Kazachstán – Nizozemsko;-  čl. 4 odst. 5 dohody Kazachstán – Lotyšsko;-  čl. 4 odst. 5 dohody Kazachstán – Litva;-  čl. 3 odst. 5 dohody Kazachstán – Polsko;-  čl. 3 odst. 4 dohody Kazachstán – Švédsko;-  čl. 4 odst. 4 dohody Kazachstán – Spojené království.b) Odmítnutí, zrušení, pozastavení nebo omezení schválení nebo povolení:-  čl. 5 odst. 1 písm. d) dohody Kazachstán – Belgie;-  čl. 5 odst. 1 písm. a) dohody Kazachstán – Bulharsko;-  čl. 4 odst. 1 písm. a) dohody Kazachstán – Dánsko;-  čl. 4 odst. 1 písm. a) dohody Kazachstán – Estonsko;-  čl. 5 odst. 1 dohody Kazachstán – Francie;-  čl. 4 odst. 1 písm. a) dohody Kazachstán – Finsko;-  čl. 4 odst. 1 písm. a) dohody Kazachstán – Maďarsko;-  čl. 4 odst. 1 písm. a) dohody Kazachstán – Nizozemsko;-  čl. 5 odst. 1 písm. a) dohody Kazachstán – Lotyšsko;-  čl. 5 odst. 1 písm. a) dohody Kazachstán – Litva;-  čl. 4 odst. 1 písm. a) dohody Kazachstán – Polsko;-  čl. 4 odst. 1 písm. a) dohody Kazachstán – Švédsko;-  čl. 5 odst. 1 písm. a) dohody Kazachstán – Spojené království.c) Bezpečnost:-  článek 7 dohody Kazachstán – Belgie;-  článek 6 dohody Kazachstán – Estonsko;-  článek 9 dohody Kazachstán – Francie;-  článek 7 dohody Kazachstán – Maďarsko;-  článek 11 dohody Kazachstán – Nizozemsko;-  článek 8 dohody Kazachstán – Lotyšsko;-  článek 8 dohody Kazachstán – Litva;-  článek 7 dohody Kazachstán – Polsko;d) Zdanění leteckých pohonných hmot:-  článek 10 dohody Kazachstán – Belgie;-  článek 17 dohody Kazachstán – Bulharsko;-  článek 6 dohody Kazachstán – Dánsko;-  článek 8 dohody Kazachstán – Estonsko;-  článek 11 dohody Kazachstán – Francie;-  článek 6 dohody Kazachstán – Finsko;-  článek 8 dohody Kazachstán – Maďarsko;-  článek 6 dohody Kazachstán – Německo;-  článek 8 dohody Kazachstán – Nizozemsko;-  článek 12 dohody Kazachstán – Lotyšsko;-  článek 12 dohody Kazachstán – Litva;-  článek 8 dohody Kazachstán – Polsko;-  článek 6 dohody Kazachstán – Švédsko;-  článek 8 dohody Kazachstán – Spojené království.e) Tarify za dopravu uvnitř Evropského společenství:-  článek 13 dohody Kazachstán – Belgie;-  článek 11 dohody Kazachstán – Bulharsko;-  článek 11 dohody Kazachstán – Dánsko;-  článek 13 dohody Kazachstán – Estonsko;-  článek 11 dohody Kazachstán – Finsko;-  článek 17 dohody Kazachstán – Francie;-  článek 10 dohody Kazachstán – Německo;-  článek 11 dohody Kazachstán – Maďarsko;-  článek 12 dohody Kazachstán – Nizozemsko;-  článek 11 dohody Kazachstán – Lotyšsko;-  článek 11 dohody Kazachstán – Litva;-  článek 11 dohody Kazachstán – Polsko;-  článek 11 dohody Kazachstán – Švédsko;-  článek 7 dohody Kazachstán – Spojené království.PřÍLOHA IIISeznam jiných států, na které se odkazuje v článku 2 této dohodya) Islandská republika (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);b) Lichtenštejnské knížectví (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);c) Norské království (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);d) Švýcarská konfederace (v rámci dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě). [1] Rozhodnutí Rady 11323/03 ze dne 5. června 2003 (vyhrazený dokument).[2] Úř. věst. C […], […], s. […].[3] Úř. věst. C […], […], s. […].[4] Úř. věst. C […], […], s. […].[5] Úř. věst. C […], […], s. […].


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 29.3.2017
            COM(2017) 145 final
            2017/0065(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který se má jménem Evropské unie zaujmoutve Smíšeném výboru EHP ke změně Protokolu 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody(rozpočtová položka 12 02 01 „Provádění a rozvoj jednotného trhu finančních služeb“)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

               Pro zajištění nezbytné právní jistoty a jednotnosti vnitřního trhu má Smíšený výbor EHP začleňovat veškeré příslušné právní předpisy EU co nejdříve po jejich přijetí do Dohody o EHP a také umožnit, aby se státy ESVO EHP podílely na příslušných opatřeních nebo programech EU.

               Návrh rozhodnutí Smíšeného výboru EHP (připojený k tomuto návrhu rozhodnutí Rady) má pozměnit Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody tak, aby se státy ESVO EHP (Norsko, Island a Lichtenštejnsko) mohly podílet na opatřeních Unie souvisejících s rozpočtovou položkou 12 02 01: „Provádění a rozvoj jednotného trhu finančních služeb“, zapsanou do souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2017.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

               Přiložený návrh rozhodnutí Smíšeného výboru je plně v souladu s cílem Dohody o EHP, kterým je podpořit trvalé a vyvážené upevňování obchodních a hospodářských vztahů mezi smluvními stranami za rovných podmínek hospodářské soutěže a dodržování těchto pravidel za účelem vytvoření jednotného Evropského hospodářského prostoru.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

               Rozhodnutí Smíšeného výboru je v souladu rovněž s ostatními politikami Unie, zejména prostřednictvím svého cíle, kterým je chránit jednotnost vnitřního trhu EU.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

               Podle čl. 1 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2894/94
                  1
                o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o EHP zaujímá postoj Unie k takovým rozhodnutím Rada na návrh Komise.

               Komise ve spolupráci s ESVČ předkládá předlohu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP Radě, aby je Rada přijala jako postoj Unie. Komise doufá, že bude moci tento postoj předložit Smíšenému výboru EHP co nejdříve.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

               Návrh je v souladu se zásadou subsidiarity z tohoto důvodu:

               cíle tohoto návrhu, kterým je zejména zajistit jednotnost vnitřního trhu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu účinků lépe dosaženo na úrovni Unie.

               •Proporcionalita

                  Tento návrh v souladu se zásadou proporcionality nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení jeho cíle, tedy zajištění jednotnosti vnitřního trhu.

               •Volba nástroje

                  V souladu s článkem 98 Dohody o EHP je zvoleným nástrojem rozhodnutí Smíšeného výboru EHP. Smíšený výbor EHP zajišťuje účinné provádění a fungování Dohody o EHP. Za tímto účelem přijímá rozhodnutí v případech stanovených v této dohodě.

               3.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Státy ESVO EHP finančně přispějí do rozpočtu Unie, rozpočtové položky 12 02 01: „Provádění a rozvoj jednotného trhu finančních služeb“. Přesná částka bude stanovena v souladu s ustanoveními Dohody o EHP, jakmile bude přijat tento návrh rozhodnutí Rady.

               4.OSTATNÍ PRVKY

               V souladu s rozpočtovou politikou EU může k účasti na činnosti EU dojít až po uhrazení odpovídajícího finančního příspěvku. Podle protokolu 32 k Dohodě o EHP je však roční finanční příspěvek států ESVO EHP splatný každoročně do 31. srpna, a to v návaznosti na výzvu ze strany EU k poskytnutí příspěvků, kterou stanoví Evropská komise a do 15. srpna ji předkládá státům ESVO EHP.

               Proto, aby se překlenulo období od ledna do srpna, bude návrh rozhodnutí Smíšeného výboru účinný zpětně od měsíce ledna. Během celého kalendářního roku tak bude zajištěna kontinuita spolupráce, jak je stanoveno v Dohodě o EHP.

               Zpětná působnost se nedotýká práv a povinností dotčených osob a je v souladu se zásadou legitimního očekávání.

               2017/0065 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který se má jménem Evropské unie zaujmout
                  ve Smíšeném výboru EHP ke změně Protokolu 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody
                  (rozpočtová položka 12 02 01 „Provádění a rozvoj jednotného trhu finančních služeb“)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2894/94 ze dne 28. listopadu 1994 o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru
                  2
               , a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dohoda o Evropském hospodářském prostoru
                  3
                (dále jen „Dohoda o EHP“) vstoupila v platnost dne 1. ledna 1994.

               (2)Podle článku 98 Dohody o EHP může Smíšený výbor EHP rozhodnout mimo jiné o změně protokolu 31 k Dohodě o EHP (dále jen „protokol 31“).

               (3)Protokol 31 k Dohodě o EHP obsahuje ustanovení o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody.

               (4)Je vhodné rozšířit spolupráci smluvních stran Dohody o EHP v rámci opatření Unie financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, která se týkají finančních služeb.

               (5)Protokol 31 k Dohodě o EHP by proto měl být změněn tak, aby umožňoval tuto rozšířenou spolupráci od 1. ledna 2017.

               (6)Postoj Unie ve Smíšeném výboru EHP by měl vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který se má jménem Unie zaujmout ve Smíšeném výboru EHP k navrhované změně Protokolu 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody, vychází z návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP připojeného k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)
                  Úř. věst. L 305, 30.11.1994, s. 6.

                     (2)
                  Úř. věst. L 305, 30.11.1994, s. 6.

                     (3)
                  Úř. věst. L 1, 3.1.1994, s. 3.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 29.3.2017
            COM(2017) 145 final
            PŘÍLOHA
            návrhu rozhodnutí Radyo postoji, který se má jménem Evropské unie zaujmoutve Smíšeném výboru EHP ke změně Protokolu 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody(rozpočtová položka 12 02 01 „Provádění a rozvoj jednotného trhu finančních služeb“)

               PŘÍLOHA

                  ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. …/2017
                  ze dne,
                  kterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody

               SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,

               s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na články 86 a 98 této dohody,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Je vhodné pokračovat ve spolupráci smluvních stran Dohody o EHP na opatřeních Unie financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, která se týkají fungování a rozvoje jednotného trhu finančních služeb.

               (2)Protokol 31 k Dohodě o EHP by proto měl být změněn tak, aby umožňoval tuto rozšířenou spolupráci od 1. ledna 2017,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               V čl. 7 odst. 11 Protokolu 31 k Dohodě o EHP se slova „rozpočtový rok 2016“ nahrazují slovy „rozpočtové roky 2016 a 2017“.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem poté, co bude učiněno poslední oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP*.

                  1Použije se ode dne 1. ledna 2017.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.

               V Bruselu dne

                        Za Smíšený výbor EHP

                     předseda/předsedkyně

                     tajemníci
                     Smíšeného výboru EHP

                     (1)
                  [Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.] [Byly oznámeny ústavní požadavky.]