               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 20.4.2020
            COM(2020) 154 final
            2020/0061(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat na 13. zasedání Odborné komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) k přijetí změn jednotných technických předpisů o hluku kolejových vozidel, o nákladních vozech, o označování vozidel a k přijetí úplné revize pravidel pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu a specifikací pro registry vozidel

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Ve dnech 16. a 17. června 2020 se v Bernu uskuteční 13. zasedání Odborné komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF). Na programu zasedání je:

               –návrh na úpravu jednotných technických předpisů (UTP) o hluku kolejových vozidel;

               –návrh na změnu jednotných technických předpisů o nákladních vozech;

               –návrh na změnu jednotných technických předpisů o označování vozidel;

               –návrh na úplnou revizi pravidel pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu (nařízení o subjektech odpovědných za údržbu); a

               –návrh na úplnou revizi specifikací pro registry vozidel.

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie, v souvislosti s výše uvedenými rozhodnutími, která má Odborná komise pro technické otázky přijmout, musí být stanoven rozhodnutím Rady na základě čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Úmluva o mezinárodní železniční přepravě (COTIF)

               Úmluva o mezinárodní železniční přepravě ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (dále též „úmluva COTIF“) je mezinárodní dohoda, jejímiž smluvními stranami je Unie a 25 členských států (smluvními stranami nejsou pouze Kypr a Malta).

               Evropská unie přistoupila k úmluvě COTIF prostřednictvím rozhodnutí Rady 2013/103/EU ze dne 16. června 2011
                  1
               . V příloze III uvedeného rozhodnutí jsou stanovena interní ujednání Rady, členských států a Komise o postupech v rámci OTIF. V bodě 3.1 této přílohy III je uvedeno, že pokud se bod pořadu jednání týká záležitostí spadajících do výlučné pravomoci Unie, bude za Unii hlasovat Komise.

               Podle čl. 2 odst. 1 úmluvy COTIF je cílem OTIF všestranně podporovat, zlepšovat a usnadňovat mezinárodní železniční přepravu, zejména zavedením systémů jednotného práva v různých oblastech právních předpisů týkajících se mezinárodní železniční přepravy. Úmluva COTIF také upravuje fungování organizace, její cíle, kompetence, vztahy se smluvními stranami a její činnosti obecně.

               Úmluva COTIF se tudíž zabývá právními předpisy o železniční dopravě týkajícími se řady různých právních a technických železničních záležitostí, které se dělí do dvou částí: samotná úmluva, která upravuje fungování organizace OTIF, a osm přípojků (včetně nového přípojku H, který má být přijat na nadcházejícím 13. zasedání valného shromáždění organizace OTIF), které stanoví jednotné železniční právo.

               –Přípojek A – Smlouva o mezinárodní železniční přepravě osob (CIV)

               –Přípojek B – Smlouva o mezinárodní železniční přepravě zboží (CIM)

               –Přípojek C – Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečného zboží (RID)

               –Přípojek D – Smlouvy o užívání vozů v mezinárodní železniční přepravě (CUV)

               –Přípojek E – Smlouva o užívání infrastruktury v mezinárodní železniční přepravě (CUI)

               –Přípojek F – Jednotné právní předpisy pro prohlašování technických norem za závazné a pro přijímání jednotných technických předpisů pro železniční materiál určený k používání v mezinárodní dopravě (APTU UR)

               –Přípojek G – Jednotné právní předpisy pro technickou admisi železničního materiálu určeného k používání v mezinárodní dopravě (ATMF UR)

               –Přípojek H – Jednotné právní předpisy pro bezpečný provoz vlaků v mezinárodní dopravě (EST UR)

               Na základě přípojků F a G úmluvy COTIF existuje dvanáct jednotných technických předpisů pro technickou interoperabilitu. Z hlediska admise do mezinárodní dopravy mají jednotné technické předpisy v rámci COTIF stejný účel jako technické specifikace EU pro interoperabilitu (TSI).

               Dodatky F a G uplatňuje 42 ze 47 států, které jsou stranami COTIF, včetně již zmíněných 25 členských států EU.

               2.2.Odborná komise OTIF pro technické otázky

               Odborná komise pro technické otázky byla zřízena čl. 13 odst. 1 písm. f) COTIF. Sestává z členských států organizace OTIF, které uplatňují přípojky F a G (APTU, ATMF) úmluvy COTIF.

               Odborná komise pro technické otázky má pravomoci ve věcech týkajících se interoperability a technické harmonizace v železničním odvětví a postupech technického schvalování. Vyvíjí přípojky APTU a ATMF a jejich jednotné právní předpisy, které se použijí na železniční materiál, který je určen k používání v mezinárodní dopravě, což se týká zejména:

               ·přijímání technických předpisů pro vozidla a infrastrukturu a potvrzování norem,

               ·postupů týkajících se posouzení shody vozidel,

               ·ustanovení týkajících se údržby vozidel,

               ·odpovědnosti za řazení vlaku a bezpečné používání vozidel,

               ·ustanovení týkajících se hodnocení a posuzování rizik,

               ·specifikací pro registry.

               Odborná komise pro technické otázky má v současnosti stálou pracovní skupinu (dále jen „pracovní skupina WG TECH“), která je odpovědná za přípravu rozhodnutí odborné komise.

               Podle čl. 20 odst. 1 písm. b) úmluvy COTIF a v souladu s článkem 6 přípojku F (APTU) je v kompetenci Odborné komise pro technické otázky přijímat nebo pozměňovat jednotné technické předpisy. V souladu s čl. 13 odst. 1, 4 a 5 přípojku G (ATMF) má Odborná komise pro technické otázky pravomoc přijímat také rozhodnutí o zřízení, změně, sloučení nebo zrušení vnitrostátních registrů vozidel. V souladu s čl. 15 odst. 2 ATMF má Odborná komise pro technické otázky rovněž pravomoc přijímat a měnit předpisy pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu.

               2.3.Přijímání aktů Odbornou komisí pro technické otázky

               Podle článku 6 APTU rozhodne Odborná komise pro technické otázky, zda přijmout jednotný technický předpis nebo ustanovení, které jej pozměňuje, v souladu s postupem stanoveným v článcích 16, 20 a čl. 33 odst. 6 úmluvy. Obvyklý postup přijímání jednotných technických předpisů trvá přibližně jeden a půl roku.

               2.4.Plánované akty, které má Odborná komise pro technické otázky přijmout na zasedání ve dnech 16. až 17. června 2020

               2.4.1.Změna jednotných technických předpisů o hluku kolejových vozidel, o nákladních vozech a o označování vozidel

               Jednotné technické předpisy OTIF jsou souborem technických specifikací vyplývajících ze zásad, cílů a postupů úmluvy COTIF pro výstavbu a provoz železničního materiálu, přičemž prvořadým cílem je dosažení maximální interoperability. V tomto ohledu slouží jednotné technické předpisy OTIF stejnému účelu jako technické specifikace EU pro interoperabilitu.

               Aby byla zajištěna rovnocennost vozidel povolených v souladu s právem Evropské unie a vozidel připuštěných do mezinárodního provozu v souladu s článkem 3a ATMF, je nezbytné, aby technické specifikace Evropské unie pro interoperabilitu (TSI) a jednotné technické předpisy (UTP) COTIF zůstaly v souladu.

               Změny, které jsou navrženy k přijetí Odbornou komisí pro technické otázky, zajistí, aby mezi předpisy Evropské unie a ustanoveními COTIF nadále platila úplná rovnocennost, jak je definována v ATMF.

               ·Jednotné technické předpisy o hluku kolejových vozidel

               Jednotné technické předpisy o hluku kolejových vozidel stanoví základní a dodatečné požadavky, pokud jde o emise hluku vozového parku. V současné době jsou rovnocenné TSI Hluk, jež je stanovena v nařízení Komise (EU) č. 1304/2014
                  2
               . Smyslem navrhovaných změn jednotných technických předpisů je, aby strany mohly na definovaných železničních tratích, u nichž hluk představuje problém, omezit používání starých vozů, které nesplňují moderní požadavky na hluk projíždějících vozů.

               Dne 16. května 2019 přijala Komise změnu
                  3
                svého nařízení (EU) č. 1304/2014, kterou se rozšiřuje působnost TSI Hluk a v infrastruktuře se zavádí „princip tišší trati“, který se má v celé EU uplatňovat od roku 2024. Budoucí jednotné technické předpisy o hluku neobsahují definici tiché trati a určení těchto tratí je na uvážení smluvních států mimo EU. Z hlediska EU se však tato odchylka od jejích TSI nepovažuje za problematickou, bude-li počáteční datum pro zavádění tichých tratí uvedeno do souladu s pravidly EU, neboť nemá dopad na dopravu z území EU nebo na něj.

               Svým rozhodnutím o změně jednotných technických předpisů o hluku kolejových vozidel má Odborná komise pro technické otázky zachovat jejich rovnocennost, jak je definována v ATMF, s technickou specifikací pro hluk, která je předmětem nařízení Komise (EU) č. 1304/2014 ve znění z roku 2019.

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro změnu jednotných technických předpisů o hluku kolejových vozidel podle návrhu OTIF.

               ·Jednotné technické předpisy o nákladních vozech

               Jednotné technické předpisy o nákladních vozech stanoví požadavky na vozidla určená k přepravě nákladních automobilů. V současné době odpovídají TSI nákladní vozy podle nařízení Komise (EU) č. 321/2013
                  4
               .

               Dne 16. května 2019 přijala Komise změnu
                  5
                svého nařízení (EU) č. 321/2013.

               Odborná komise pro technické otázky se rozhodla změnit jednotné technické předpisy o nákladních vozech, aby zachovala jejich rovnocennost s nařízením Komise (EU) č. 321/2013 v nedávno pozměněném znění.

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro změnu jednotných technických předpisů o nákladních vozech podle návrhu OTIF.

               ·Jednotný technický předpis o označování vozidel

               Tento jednotný technický předpis stanoví požadavky na označování vozů. Nemá odpovídající protějšek v jediné TSI Evropské unie.

               Oddíly 1 až 6 tohoto jednotného technického předpisu jsou v současnosti rovnocenné dodatku P specifikace TSI OPE (příloha I rozhodnutí 2007/756/ES naposledy pozměněného rozhodnutím 2012/757/EU
                  6
               ), oddíly 7 až 18 jsou rovnocenné dodatku 6 specifikace celostátního registru vozidel EU (rozhodnutí Komise 2007/756/ES
                  7
               ).

               Dne 16. května 2019 přijala Komise novou TSI OPE – nařízení Komise (EU) 2019/773 –
                  8
                a dne 25. října 2018 nový evropský registr vozidel – rozhodnutí Komise (EU) 2018/1614
                  9
               .

               Účelem rozhodnutí o změně jednotných technických předpisů o označování je zachovat jejich rovnocennost s:

               –oddíly 1 až 6 dodatku H prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/773 (TSI OPE), ve znění pozdějších předpisů,

               –oddíly 7 až 18 dodatku 6 prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/1614 (EVR).

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro pozměňovací návrh týkající se jednotného technického předpisu o označování vozidel, jak jej navrhuje OTIF.

               2.4.2.Úplná revize specifikací subjektů odpovědných za údržbu (ECM)

               Systém udělování osvědčení subjektům odpovědným za údržbu stanoví požadavky a hodnoticí kritéria pro osvědčování subjektů odpovědných za údržbu nákladních vozů. V současné době je rovnocenný nařízení Komise (EU) č. 445/2011
                  10
               .

               Komise přijala nové nařízení Komise (EU) 2019/779 ze dne 16. května 2019
                  11
               , kterým se zrušuje a nahrazuje nařízení Komise (EU) č. 445/2011 a kterým se osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu od 16. června 2020 rozšíří na všechny typy vozidel.

               Účelem rozhodnutí Odborné komise pro technické otázky o změně přílohy A přípojku ATMF „Pravidla pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu“ je zachovat její rovnocennost, jak je definována v čl. 3a odst. 5 ATMF, s nařízením Komise (EU) 2019/779 ze dne 16. května 2019.

               Aby byla zajištěna trvalá rovnocennost, jak ji definuje čl. 3a odst. 5 ATMF, mezi předpisy Evropské unie a předpisy COTIF, měly by být předpisy COTIF změněny. Je třeba poznamenat, že rovnocennost je zaručena pouze u nákladních vozů.

               Ve srovnání se stávajícími předpisy COTIF nemění znění navržené Odbornou komisí pro technické otázky zásadním způsobem odpovědnost subjektů odpovědných za údržbu ani požadavky na ně kladené v rámci udělování osvědčení. Nové znění má především rozšířit osvědčování na všechny typy vozidel, neboť dosud se týkalo pouze subjektů odpovědných za údržbu nákladních vozů.

               Shrnuto:

               –osvědčování subjektů odpovědných za údržbu je i nadále povinné pro veškeré subjekty odpovědné za údržbu nákladních vozů a

               –osvědčování subjektů odpovědných za údržbu se rozšiřuje i na ostatní typy vozidel. Osvědčování subjektů odpovědných za údržbu by proto bylo zpravidla povinné, s touto výjimkou:

               –Železniční podniky, které mají jiná vozidla než nákladní vozy, která provozují výhradně samy, jsou osvobozeny od povinného osvědčování subjektů odpovědných za údržbu. V takových případech se příslušný orgán dotčeného státu musí přesvědčit, jsou-li splněny obecné požadavky a kritéria stanovené v příloze II návrhu.

               V důsledku toho a bez ohledu na to, zda je osvědčení pro konkrétní subjekt odpovědný za údržbu povinné, musí každý takový subjekt, včetně těch, které nebyly osvědčeny externími certifikačními orgány, splňovat obecné požadavky a kritéria zajišťující minimální úroveň údržby stanovené v příloze II návrhu.

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro úplnou revizi specifikací subjektů odpovědných za údržbu navrhovanou OTIF, a to za předpokladu, že do textu COTIF budou zařazeny změny uvedené v příloze tohoto dokumentu.

               2.4.3.Úplná revize specifikací vnitrostátních registrů vozidel

               Stávající specifikace vnitrostátních registrů vozidel použitelné podle pravidel OTIF jsou rovnocenné specifikacím stanoveným v rozhodnutí Komise 2007/756/ES.

               V rámci čtvrtého železničního balíčku přijala Komise prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1614, kterým se stanoví aktualizované specifikace vnitrostátních registrů vozidel EU a specifikace evropského registru vozidel (EVR), který od roku 2021 nahradí vnitrostátní registry vozidel EU, a kterým se zrušuje rozhodnutí Komise 2007/756/ES.

               Svým rozhodnutím o změně specifikací vnitrostátních registrů vozidel reaguje Odborná komise pro technické otázky na přijetí prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/1614.

               Do roku 2021 začnou členské státy EU společně spravovat povolení vozidel a informace o vozidlech prostřednictvím společného registru, budoucího EVR, který nahradí dosavadních 25 vnitrostátních registrů členských států EU. V kontextu OTIF by se tak EVR stal vnitrostátním registrem vozidel pro region EU. EVR bude možné zpřístupnit pro vozidla z jiných zemí, zejména zemí v rámci politiky sousedství EU, které se zavázaly provádět právo EU prostřednictvím dvoustranných dohod s EU (např. Norsko, Švýcarsko, země západního Balkánu atd.). Jiní členové OTIF mohou požádat o registraci vozidel v EVR, pokud byla dotčená vozidla připuštěna do mezinárodního provozu.

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro úplnou revizi specifikací vnitrostátních registrů vozidel navrhovanou OTIF, a to za předpokladu, že do textu OTIF budou zařazeny změny uvedené v příloze tohoto dokumentu.

               2.5.Pravomoc Unie a hlasovací práva

               Podle článku 6 Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k úmluvě COTIF, jež byla schválena rozhodnutím Rady ze dne 16. června 2011:

               „1. Při rozhodování o otázkách, v nichž má Unie výlučnou pravomoc, uplatní Unie hlasovací práva svých členských států podle úmluvy.

               2. Při rozhodování o otázkách, v nichž Unie sdílí pravomoc se svými členskými státy, hlasuje buď Unie, nebo její členské státy.

               3. Podle čl. 26 odst. 7 úmluvy má Unie stejný počet hlasů, jako je počet jejích členů, kteří jsou současně stranami úmluvy. Pokud se hlasování účastní Unie, její členské státy nehlasují.“

               Podle práva Unie získala Unie výlučnou pravomoc v otázkách železniční dopravy v případech, v nichž úmluva COTIF nebo právní nástroje přijaté na jejím základě mohou ovlivnit stávající pravidla Unie nebo změnit jejich působnost.

               Přijetí změn jednoznačně ovlivní předpisy Unie, neboť cílem opatření je uvést jednotné technické předpisy o hluku, o nákladních vozech, o označování vozů, nařízení o subjektech odpovědných za údržbu a specifikace vnitrostátních registrů vozidel do souladu s prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/776, prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/774, prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/773, prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/779 a prováděcím rozhodnutím Komise (EU) 2018/1614 ve znění pozdějších předpisů.

               Vzhledem k tomu, že Unie má výlučnou pravomoc v záležitostech, které jsou předmětem pěti výše uvedených rozhodnutí Odborné komise pro technické otázky, uplatní Unie zastoupená Komisí hlasovací práva s ohledem na přijetí těchto pěti rozhodnutí.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Vzhledem ke všem výše uvedeným důvodům by Unie měla hlasovat kladně.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody.“

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použijí bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody
                  12
               .

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie.“
                  13
               .

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Akty, které má Odborná komise pro technické otázky přijmout, představují akty s právními účinky. Zamýšlené akty mají právní účinky, protože mění právní rámec organizace OTIF tím, že jednotné technické předpisy úmluvy COTIF uvádějí do souladu s technickými specifikacemi EU pro interoperabilitu, nařízením o subjektech odpovědných za údržbu a specifikacemi vnitrostátních registrů vozidel s příslušnými prováděcími předpisy EU a pro Unii jsou závazné.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž je postoj jménem Unie zaujat. Má-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká železniční dopravy.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 91 SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 91 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2020/0061 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat na 13. zasedání Odborné komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) k přijetí změn jednotných technických předpisů o hluku kolejových vozidel, o nákladních vozech, o označování vozidel a k přijetí úplné revize pravidel pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu a specifikací pro registry vozidel

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Unie přistoupila k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (dále jen „COTIF“) v souladu s rozhodnutím Rady 2013/103/EU
                  14
               .

               (2)Stranami úmluvy COTIF jsou všechny členské státy kromě Kypru a Malty.

               (3)Podle čl. 13 odst. 1 písm. f) úmluvy COTIF byla zřízena Odborná komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF).

               (4)Podle čl. 20 odst. 1 písm. b) úmluvy COTIF a v souladu s článkem 6 přípojku F (APTU) má Odborná komise pro technické otázky pravomoc přijímat nebo měnit mimo jiné jednotné technické předpisy (UTP) o hluku kolejových vozidel, o nákladních vozech a o označování vozidel. V souladu s čl. 13 odst. 1, 4 a 5 přípojku G (ATMF) má Odborná komise pro technické otázky pravomoc přijímat také rozhodnutí o zřízení, změně, sloučení nebo zrušení vnitrostátních registrů kolejových vozidel. V souladu s čl. 15 odst. 2 ATMF má Odborná komise pro technické otázky rovněž pravomoc přijímat a měnit předpisy pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu.

               (5)Na pořad jednání svého 13. zasedání ve dnech 16. a 17. června 2020 zařadila Odborná komise pro technické otázky návrh rozhodnutí, jimiž se mění jednotné technické předpisy o hluku kolejových vozidel, o nákladních vozech, o označování vozidel, dále návrh na úplnou revizi pravidel pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu a návrh na úplnou revizi specifikací vnitrostátních registrů vozidel.

               (6)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v Odborné komisi pro technické otázky, neboť navrhované změny budou pro Unii závazné.

               (7)Uvedené změny mají uvést jednotné technické předpisy o hluku kolejových vozidel, o nákladních vozech, o označování vozidel a pravidla pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu do souladu s prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/774
                  15
               , prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/776
                  16
               , prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/773
                  17
                a prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/779
                  18
               ; specifikace registrů vozidel byly aktualizovány s ohledem na prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1614
                  19
               .

               (8)Navrhované změny jsou v souladu s právem a strategickými cíli Unie, protože přispívají ke sladění právních předpisů organizace OTIF s rovnocennými ustanoveními práva Unie, a proto by je měla Unie podpořit,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, jenž má být jménem Evropské unie zaujat na 13. zasedání Odborné komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) ke změnám jednotných technických předpisů o hluku kolejových vozidel, o nákladních vozech, o označování vozidel, k úplné revizi pravidel pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu (nařízení o subjektech odpovědných za údržbu) a ke změnám specifikací registrů vozidel, je následující:

               1)hlasovat pro změny jednotných technických předpisů o nákladních vozech, jak je Odborná komise pro technické otázky navrhuje ve svém pracovním dokumentu TECH-20005-CTE13-6.2-e-UTP WAG Annex a TECH-20005-CTE13-6.2-e-UTP WAG Proposal;

               2)hlasovat pro změny jednotných technických předpisů o označování vozidel, jak je Odborná komise pro technické otázky navrhuje ve svém pracovním dokumentu TECH-20006-CTE13-6.3-e-UTP MARKING Annex a TECH-20006-CTE13-6.3-e-UTP MARKING Proposal;

               3)hlasovat pro změny jednotných technických předpisů o hluku kolejových vozidel, jak je Odborná komise pro technické otázky navrhuje ve svém pracovním dokumentu TECH-20004-CTE13-6.1-e-UTP NOI Annex a TECH-20004-CTE13-6.1-e-UTP NOI Proposal;

               4)hlasovat pro úplnou revizi pravidel pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu (nařízení o subjektu odpovědném za údržbu) za předpokladu, že znění uvedené v pracovním dokumentu Odborné komise pro technické otázky TECH-20007-CTE13-6.4-e-ECM Annex a TECH-20007-CTE13-6.4-e-ECM Proposal bude změněno v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí;

               5)hlasovat pro úplnou revizi specifikací vnitrostátních registrů vozidel za předpokladu, že znění uvedené v pracovním dokumentu Odborné komise pro technické otázky TECH-20008-CTE13-6.5-e-vehicle register Annex a TECH-20008-CTE13-6.5-e-vehicle register Proposal bude změněno v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.

               Článek 2

               Rozhodnutí Odborné komise pro technické otázky se po přijetí zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie s uvedením dne, kdy vstoupila v platnost.

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozhodnutí Rady 2013/103/EU ze dne 16. června 2011 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (Úř. věst. L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (2)

                        Nařízení Komise (EU) č. 1304/2014 ze dne 26. listopadu 2014 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému „kolejová vozidla – hluk“, kterým se mění rozhodnutí 2008/232/ES a zrušuje rozhodnutí 2011/229/EU (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 421).

                     (3)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/774 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení (EU) č. 1304/2014, pokud jde o uplatňování technické specifikace pro interoperabilitu subsystému „kolejová vozidla – hluk“ na stávající nákladní vozy (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 89).

                     (4)

                        Nařízení Komise (EU) č. 321/2013 ze dne 13. března 2013 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému „kolejová vozidla – nákladní vozy“ železničního systému v Evropské unii a o zrušení rozhodnutí Komise 2006/861/ES (Úř. věst. L 104, 12.4.2013, s. 1).

                     (5)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/776 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 321/2013, (EU) č. 1299/2014, (EU) č. 1301/2014, (EU) č. 1302/2014, (EU) č. 1303/2014 a (EU) 2016/919 a prováděcí rozhodnutí Komise 2011/665/EU, pokud jde o soulad se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/797 a provádění konkrétních cílů stanovených v rozhodnutí Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/1474 (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 108).

                     (6)

                        Rozhodnutí Komise 2012/757/EU ze dne 14. listopadu 2012 o technické specifikaci pro interoperabilitu týkající se subsystému „provoz a řízení dopravy“ železničního systému v Evropské unii a o změně rozhodnutí 2007/756/ES (Úř. věst. L 345, 15.12.2012, s. 1).

                     (7)

                        Rozhodnutí Komise 2007/756/ES ze dne 9. listopadu 2007, kterým se přijímá společná specifikace celostátního registru vozidel stanoveného podle čl. 14 odst. 4 a 5 směrnic 96/48/ES a 2001/16/ES (Úř. věst. L 305, 23.11.2007, s. 30).

                     (8)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/773 ze dne 16. května 2019 o technické specifikaci pro interoperabilitu týkající se subsystému provoz a řízení dopravy železničního systému v Evropské unii a o zrušení rozhodnutí 2012/757/EU (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 5).

                     (9)

                        Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1614 ze dne 25. října 2018, kterým se stanoví specifikace registrů vozidel uvedených v článku 47 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/797 a kterým se mění a zrušuje rozhodnutí Komise 2007/756/ES (Úř. věst. L 268, 26.10.2018, s. 53).

                     (10)

                        Nařízení Komise (EU) č. 445/2011 ze dne 10. května 2011 o systému udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu nákladních vozů a o změně nařízení (ES) č. 653/2007 (Úř. věst. L 122, 11.5.2011, s. 22).

                     (11)

                        Nařízení Komise (EU) 2019/779 ze dne 16. května 2019, kterým se přijímají podrobná ustanovení o systému udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu vozidel podle směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798 a zrušuje nařízení Komise (EU) č. 445/2011 (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 360).

                     (12)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (13)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (14)

                        Rozhodnutí Rady 2013/103/EU ze dne 16. června 2011 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (Úř. věst. L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (15)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/774 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení (EU) č. 1304/2014, pokud jde o uplatňování technické specifikace pro interoperabilitu subsystému „kolejová vozidla – hluk“ na stávající nákladní vozy (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 89).

                     (16)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/776 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 321/2013, (EU) č. 1299/2014, (EU) č. 1301/2014, (EU) č. 1302/2014, (EU) č. 1303/2014 a (EU) 2016/919 a prováděcí rozhodnutí Komise 2011/665/EU, pokud jde o soulad se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/797 a provádění konkrétních cílů stanovených v rozhodnutí Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/1474 (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 108).

                     (17)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/773 ze dne 16. května 2019 o technické specifikaci pro interoperabilitu týkající se subsystému provoz a řízení dopravy železničního systému v Evropské unii a o zrušení rozhodnutí 2012/757/EU (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 5).

                     (18)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/779 ze dne 16. května 2019, kterým se přijímají podrobná ustanovení o systému udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu vozidel podle směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798 a zrušuje nařízení Komise (EU) č. 445/2011 (C/2019/3582 – Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 360).

                     (19)

                        Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1614 ze dne 25. října 2018, kterým se stanoví specifikace registrů vozidel uvedených v článku 47 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/797 a kterým se mění a zrušuje rozhodnutí Komise 2007/756/ES (Úř. věst. L 268, 26.10.2018, s. 53).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 20.4.2020
            COM(2020) 154 final
            PŘÍLOHA

            návrhuROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat na 13. zasedání Odborné komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) k přijetí změn jednotných technických předpisů o hluku kolejových vozidel, o nákladních vozech, o označování vozidel a k přijetí úplné revize pravidel pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu a specifikací pro registry vozidel

               Změny, které má EU předložit k přijetí Odbornou komisí pro technické otázky OTIF, pokud jde o pravidla pro osvědčování a audit subjektů odpovědných za údržbu a specifikace registrů vozidel

               1.Znění úplné revize specifikací vnitrostátních registrů vozidel (NVR), jak je uvedeno v pracovním dokumentu Odborné komise pro technické otázky TECH-20008-CTE13-6.5-e-vehicle register Annex, je třeba změnit takto:

               ·Doplnit nový článek 13: „Článek 13 Zvláštní prováděcí pravidla

               § 1 Vozidla připuštěná do mezinárodního provozu, která vstupují do železniční sítě Evropské unie, se registrují v EVR.“

               2.Znění úplné revize specifikací subjektů odpovědných za údržbu, jak je uvedeno v pracovním dokumentu Odborné komise pro technické otázky TECH-20007-CTE13-6.4-e-ECM Proposal, je třeba změnit takto:

               ·Na konec odstavce 4 doplnit „Působnost ustanovení čl. 3a § 5 ATMF o rovnocennosti ustanovení EU a COTIF je v současné době omezena na nákladní vozy. Aby byla zajištěna právní jistota u jiných kategorií vozidel, měla by příští revize ATMF zvážit zavedení osvědčování subjektů odpovědných za údržbu pro ostatní kategorie vozidel v čl. 3a § 5.“

               3.Znění úplné revize specifikací subjektů odpovědných za údržbu, jak je uvedeno v pracovním dokumentu Odborné komise pro technické otázky TECH-20007-CTE13-6.4-e-ECM Annex, je třeba změnit takto:

               ·Na konec čl. 3 odst. 5 doplnit slova „Místo osvědčování subjektů odpovědných za údržbu mohou smluvní státy stanovit stejně solidní vnitrostátní nebo regionální (EU) postup. Tyto vnitrostátní postupy by měly být natolik transparentní, aby byla zachována důvěra mezi smluvními státy.“


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 12.5.2020
            COM(2020) 193 final
            2020/0077(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti s přijetím seznamu rozhodců

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.PŘEDMĚT NÁVRHU

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie (dále jen „Unie“) ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“)
                  1
               , v souvislosti se zamýšleným přijetím seznamu osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodců.

               2.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               2.1.Prozatímní dohoda o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny a Evropskou unií

                  Cílem dohody je vytvořit výchozí rámec pro dohodu o hospodářském partnerství v souladu s dohodou z Cotonou. Dohoda je prozatímně prováděna ode dne 3. září 2016.

               2.2.Výbor dohody o hospodářském partnerství

                  Výbor dohody o hospodářském partnerství je společný institucionální orgán dohody. Článek 73 dohody stanoví, že Výbor dohody o hospodářském partnerství odpovídá za správu všech oblastí, jichž se dohoda týká, a za realizaci všech úkolů v dohodě uvedených. Výbor dohody o hospodářském partnerství přijímá svá rozhodnutí na základě konsensu. Fungování Výboru dohody o hospodářském partnerství je popsáno v jeho jednacím řádu
                     2
                  .

               2.3.Zamýšlený akt Výboru dohody o hospodářském partnerství

                  Výbor dohody o hospodářském partnerství musí na svém pátém zasedání dne [datum] přijmout rozhodnutí týkající se přijetí seznamu rozhodců v souladu s článkem 64 dohody (dále jen „zamýšlený akt“).

                  Podle čl. 64 odst. 1 dohody „sestaví Výbor dohody o hospodářském partnerství seznam 15 osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodců“.

                  Cílem zamýšleného aktu je sestavit seznam patnácti osob, které mohou zastávat funkci rozhodců v rámci postupu pro řešení sporů podle hlavy V dohody. Přijetí tohoto seznamu je zásadní pro dokončení operačního rámce ustanovení dohody týkajících se předcházení sporům a jejich řešení.

               3.POSTOJ, KTERÝ MÁ BÝT ZAUJAT JMÉNEM UNIE

                  Tento návrh rozhodnutí Rady stanoví postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti se sestavením seznamu osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodců, podle článku 64 dohody.

                  Strany dohody schválily tento návrh rozhodnutí, parafovaly jej na čtvrtém zasedání Výboru dohody o hospodářském partnerství ve dnech 27. a 28. listopadu 2019 a s výhradou postupů rozhodování Evropské unie by jej měly přijmout na příštím zasedání Výboru, které by se mělo uskutečnit na konci roku 2020.

                  Toto rozhodnutí je zásadní pro uvedení ustanovení hlavy V dohody týkajících se předcházení sporům a jejich řešení v účinnost, a tudíž pro zajištění hladkého provádění dohody.

               4.PROCESNĚPRÁVNÍ ZÁKLAD

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1
                     Zásady

                  Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

                  Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, jímž se dotyčný orgán řídí. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                     3
                  .

               4.1.2
                     Uplatnění na tento případ

               Výbor dohody o hospodářském partnerství je subjektem zřízeným dohodou, konkrétně Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé.

               Akt, který má Výbor dohody o hospodářském partnerství přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazný podle mezinárodního práva v souladu s článkem 64 dohody.

               Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1
                     Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje‑li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2
                     Uplatnění na tento případ

               Vzhledem k tomu, že rozhodčí řízení je v zásadě uplatnitelné v odvětví obchodu, týká se cíl a obsah zamýšleného aktu zejména společné obchodní politiky. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto článek 207 SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 4 první pododstavec SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               5.ZVEŘEJNĚNÍ ZAMÝŠLENÉHO AKTU

               Vzhledem k tomu, že rozhodnutí Výboru dohody o hospodářském partnerství změní dohodu, je namístě tento akt po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.

               2020/0077 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti s přijetím seznamu rozhodců

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (SFEU), a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 uvedené smlouvy,

               s ohledem na Prozatímní dohodu o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“)
                  4
               ,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dohoda byla uzavřena jménem Evropské unie (dále jen „Unie“) rozhodnutím 2009/156/ES
                  5
                a prozatímně se provádí od 3. září 2016.

               (2)Podle čl. 64 odst. 1 dohody sestaví Výbor dohody o hospodářském partnerství seznam osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodců.

               (3)Výbor dohody o hospodářském partnerství se vyzývá, aby na svém výročním zasedání dne [datum] přijal rozhodnutí o sestavení seznamu osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodců, v souladu s čl. 64 odst. 1 dohody.

               (4)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, neboť zamýšlené rozhodnutí bude pro Unii závazné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství v souvislosti se seznamem osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodců, vychází z návrhu rozhodnutí Výboru dohody o hospodářském partnerství připojeného k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Úř. věst. L 59, 3.3.2009, s. 2.

                     (2)

                        Úř. věst. L 194, 31.7.2018, s. 158.

                     (3)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, věc C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (4)

                        Úř. věst. L 59, 3.3.2009, s. 3.

                     (5)

                        Úř. věst. L 59, 3.3.2009, s. 1.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 12.5.2020
            COM(2020) 193 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti s přijetím seznamu rozhodců

               NÁVRH

               ROZHODNUTÍ č. xx/2020 VÝBORU DOHODY O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ,
                  zřízeného Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství
                  mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně
                  a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé,

               ze dne …

               o přijetí seznamu rozhodců

               VÝBOR DOHODY O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ,

               s ohledem na Prozatímní dohodu o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“), podepsanou v Bruselu dne 3. března 2009 a prozatímně prováděnou od září 2016, a zejména na čl. 64 odst. 1 této dohody,

               vzhledem k těmto důvodům:

               Dohoda stanoví, že Výbor dohody o hospodářském partnerství sestaví seznam patnácti osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodců pro řešení sporů, které mohou případně vzniknout mezi stranami,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               1.Seznam patnácti osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodců, je sestaven podle čl. 64 odst. 1 dohody a je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.

               2.Sestavením seznamu rozhodců, který je uveden v odstavci 1, nejsou dotčena zvláštní pravidla stanovená v dohodě ani pravidla, která by Výbor dohody o hospodářském partnerství mohl přijmout.

               Článek 2

               Seznam rozhodců podle článku 1 může být změněn rozhodnutím Výboru dohody o hospodářském partnerství přijatým v souladu s článkem 67 dohody.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem podpisu.

               V … dne…

               Za Republiku Pobřeží slonoviny
                     Za Evropskou unii

               ...
                     …

               PŘÍLOHA

               Seznam rozhodců (čl. 64 odst. 1 dohody)

               Rozhodci vybraní smluvní stranou Pobřeží slonoviny:

               Abbe YAO – Pobřeží slonoviny

               Abdouramane OUATTARA – Pobřeží slonoviny

               Joachim BILA AKA – Pobřeží slonoviny

               Narcisse AKA – Pobřeží slonoviny

               Karim FADIKA – Pobřeží slonoviny

               Rozhodci vybraní smluvní stranou Evropská unie:

               Claus Dieter EHLERMANN – Německo

               Giorgio SACERDOTI – Itálie

               Jacques BOURGEOIS – Belgie

               Pieter JAN KUIJPER – Nizozemsko

               Hélène RUIZ FABRI – Francie

               Rozhodci vybraní smluvními stranami společně:

               Martial AKAKPO – Togo

               Anna KOUYATE – Mali

               Thomas COTTIER – Švýcarsko

               Merit E. JANOW – USA

               Helge SELAND – Norsko


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 12.5.2020
            COM(2020) 192 final
            2020/0076(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti s přijetím postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie (dále jen „Unie“) ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“)
                  1
               , v souvislosti se zamýšleným přijetím postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Prozatímní dohoda o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny a Evropskou unií

                  Cílem dohody je vytvořit výchozí rámec pro dohodu o hospodářském partnerství v souladu s dohodou z Cotonou. Dohoda je prozatímně prováděna ode dne 3. září 2016.

               2.2.Výbor dohody o hospodářském partnerství

                  Výbor dohody o hospodářském partnerství je společný institucionální orgán dohody. Článek 73 dohody stanoví, že Výbor dohody o hospodářském partnerství odpovídá za správu všech oblastí, jichž se dohoda týká, a za realizaci všech úkolů v dohodě uvedených. Výbor dohody o hospodářském partnerství přijímá svá rozhodnutí na základě konsensu. Fungování Výboru dohody o hospodářském partnerství je popsáno v jeho jednacím řádu
                     2
                  .

               2.3.Zamýšlený akt Výboru dohody o hospodářském partnerství

                  Výbor dohody o hospodářském partnerství má na svém pátém zasedání dne [datum] přijmout rozhodnutí týkající se postupů řešení sporů (dále jen „zamýšlený akt“).

                  V čl. 59 odst. 1 dohody se stanoví, že postupy řešení sporů se řídí jednacím řádem, který přijme Výbor dohody o hospodářském partnerství.

                  Účelem zamýšleného aktu je stanovit pravidla a postupy pro provádění opatření stanovených v hlavě V dohody k řešení sporů, které mohou vzniknout mezi stranami. Přijetí těchto pravidel je zásadní pro dokončení operačního rámce ustanovení dohody týkajících se řešení sporů.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

                  Tento návrh rozhodnutí Rady stanoví postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti se stanovením postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců.

                  Strany dohody schválily tento návrh rozhodnutí, parafovaly jej na čtvrtém zasedání Výboru dohody o hospodářském partnerství ve dnech 27. a 28. listopadu 2019 a s výhradou postupů rozhodování Evropské unie by jej měly přijmout na příštím zasedání Výboru dohody o hospodářském partnerství, které by se mělo uskutečnit na konci roku 2020.

                  Toto rozhodnutí je zásadní pro uvedení ustanovení hlavy V dohody týkajících se předcházení sporům a jejich řešení v účinnost, a tudíž pro zajištění hladkého provádění dohody.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1Zásady

                  Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

                  Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                     3
                  .

               4.1.2Uplatnění na tento případ

                  Výbor dohody o hospodářském partnerství je orgánem zřízeným dohodou, konkrétně Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé.

                  Akt, který má Výbor dohody o hospodářském partnerství přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazným podle mezinárodního práva v souladu s články 59 a 67 dohody.

                  Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.

                  Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1Zásady

                  Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se postoj jménem Unie zaujímá. Má‑li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2Uplatnění na tento případ

                  Cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají zejména společné obchodní politiky. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto článek 207 SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 4 první pododstavec SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               5.ZVEŘEJNĚNÍ ZAMÝŠLENÉHO AKTU

               Vzhledem k tomu, že rozhodnutí Výboru dohody o hospodářském partnerství změní dohodu, je namístě tento akt po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.

               2020/0076 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti s přijetím postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Prozatímní dohoda o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“)
                  4
                byla podepsána jménem Unie na základě rozhodnutí Rady 2009/156/ES
                  5
               . Prozatímně se provádí ode dne 3. září 2016.

               (2)V souladu s čl. 59 odst. 1 dohody musí Výbor dohody o hospodářském partnerství přijmout jednací řád a kodex chování, kterými se řídí postupy řešení sporů.

               (3)Výbor dohody o hospodářském partnerství má na svém příštím výročním zasedání přijmout rozhodnutí, kterým se stanoví postupy řešení sporů a kodex chování rozhodců.

               (4)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství k přijetí navrhovaného rozhodnutí, neboť uvedené rozhodnutí bude pro Unii závazné.

               (5)Postoj Unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství by proto měl vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, vychází z návrhu rozhodnutí Výboru dohody o hospodářském partnerství o přijetí postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců, který je připojen k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Úř. věst. L 59, 3.3.2009, s. 3.

                     (2)

                        Úř. věst. L 194, 31.7.2018, s. 158.

                     (3)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (4)

                        Úř. věst. L 59, 3.3.2009, s. 3.

                     (5)

                        Rozhodnutí Rady 2009/156/ES ze dne 21. listopadu 2008 o podpisu a prozatímním provádění Prozatímní dohody o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (Úř. věst. L 59, 3.3.2009, s. 1).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 12.5.2020
            COM(2020) 192 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti s přijetím postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců

               NÁVRH

               ROZHODNUTÍ č. 1/2020 VÝBORU DOHODY O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ
                  zřízeného Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé

               ze dne …

               o přijetí postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců

               VÝBOR DOHODY O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ,

               s ohledem na Prozatímní dohodu o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“), podepsanou v Bruselu dne 26. listopadu 2008 a prozatímně prováděnou ode dne 3. září 2016, a zejména na čl. 59 odst. 1 a článek 73 této dohody,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V čl. 59 odst. 1 dohody se stanoví, že postupy stanovené v kapitole 3 (Postupy řešení sporů) hlavy V (Předcházení sporům a jejich řešení) dohody se řídí jednacím řádem, který přijme Výbor dohody o hospodářském partnerství.

               (2)Článek 73 dohody stanoví, že Výbor dohody o hospodářském partnerství odpovídá za správu všech oblastí, jichž se dohoda týká, a za realizaci všech úkolů v dohodě uvedených,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               1.Postupy řešení sporů a kodex chování rozhodců jsou stanoveny v příloze.

               2.Těmito postupy a kodexem chování nejsou dotčena žádná zvláštní pravidla stanovená v dohodě ani pravidla, o kterých případně rozhodne Výbor dohody o hospodářském partnerství.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem podpisu.

               V [místo] dne [datum].

               Za Republiku Pobřeží slonoviny
                     Za Evropskou unii

               PŘÍLOHA

               POSTUPY ŘEŠENÍ SPORŮ

               Článek 1

               Definice

               Pro účely tohoto jednacího řádu se rozumí:

               poradcem: fyzická osoba, kterou si smluvní strana najala, aby jí radila nebo pomáhala v souvislosti s rozhodčím řízením;

               rozhodčím tribunálem: tribunál ustavený podle článku 50 dohody;

               rozhodcem: člen rozhodčího tribunálu ustaveného podle článku 50 dohody;

               asistentem: fyzická osoba, která v souladu s mandátem rozhodce provádí pro tohoto rozhodce šetření nebo je rozhodci nápomocna při plnění jeho úkolů;

               dnem: kalendářní den;

               dnem pracovního klidu: sobota, neděle a kterýkoli jiný den, který smluvní strana pro účely provádění těchto pravidel označí jako den pracovního klidu;

               zástupcem smluvní strany: zaměstnanec nebo jakákoli fyzická osoba jmenovaná ministerstvem nebo vládním orgánem nebo jakýmkoli jiným veřejným subjektem smluvní strany, která zastupuje tuto stranu ve sporu, jenž souvisí s touto dohodou;

               žalovanou stranou: smluvní strana, která údajně porušila ustanovení uvedená v článku 46 dohody;

               žalující stranou: smluvní strana, která požaduje ustavení rozhodčího tribunálu podle článku 49 dohody.

               Článek 2

               Oblast působnosti

               1.Ustanovení této přílohy doplňují a upřesňují Prozatímní dohodu o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“), zejména článek 49 dohody a následující články týkající se rozhodčích řízení.

               2.Cílem tohoto jednacího řádu je umožnit smluvním stranám řešit spory, které mezi nimi mohou vzniknout, nalezením vzájemně přijatelného řešení prostřednictvím mechanismu rozhodčího řízení.

               3.Kterákoli smluvní strana může využít rozhodčího řízení v souvislosti s prováděním Prozatímní dohody o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé k řešení sporů, které mezi nimi mohou vzniknout.

               Článek 3

               Zahájení rozhodčího řízení a oznámení

               1.Rozhodčí řízení se považuje za zahájené ode dne, kdy žalovaná strana a Výbor dohody o hospodářském partnerství obdrží žádost o ustavení rozhodčího tribunálu v souladu s čl. 49 odst. 2 dohody.

               2.Podle tohoto jednacího řádu se „oznámením“ rozumí jakákoli žádost, oznámení, písemné podání nebo jiný dokument, jež se týkají rozhodčího řízení a které splňují následující požadavky:

               a)veškerá oznámení od rozhodčího tribunálu se zasílají současně oběma smluvním stranám;

               b)veškerá oznámení od smluvní strany, která jsou určena rozhodčímu tribunálu, se zasílají v kopii současně druhé smluvní straně a

               c)veškerá oznámení od smluvní strany, která jsou určena druhé smluvní straně, se zasílají v kopii současně rozhodčímu tribunálu, je-li to relevantní.

               3.Veškerá oznámení se zasílají e-mailem nebo případně jinými telekomunikačními prostředky, které umožňují prokázat zaslání dokumentu. Není-li prokázáno jinak, takové oznámení se považuje za doručené v den odeslání.

               4.Veškerá oznámení se zasílají Generálnímu ředitelství pro obchod Evropské komise a koordinačnímu subjektu, který určí Pobřeží slonoviny.

               5.Drobné chyby, jako jsou překlepy v oznámeních souvisejících s rozhodčím řízením, mohou být opraveny doručením nového dokumentu s jasně označenými změnami, které byly učiněny.

               6.Pokud poslední den pro doručení oznámení připadne na den pracovního klidu ve smluvní straně Pobřeží slonoviny nebo v Evropské unii, může být oznámení doručeno následující pracovní den. Žádné oznámení nebo žádost bez ohledu na jejich povahu nelze považovat za doručené v den pracovního klidu.

               7.V závislosti na povaze otázek, které jsou předmětem sporu, se kopie všech žádostí a oznámení adresovaných Výboru dohody o hospodářském partnerství podle tohoto jednacího řádu zasílají také ostatním příslušným institucionálním orgánům.

               Článek 4

               Jmenování rozhodců

               1.Pokud je podle článku 50 dohody rozhodce vybírán losem, předseda Výboru dohody o hospodářském partnerství neprodleně informuje smluvní strany o datu, času a místě losování.

               2.Smluvní strany smí být losování přítomny a výběr losem se uskuteční za účasti přítomných smluvních stran.

               3.Předseda Výboru dohody o hospodářském partnerství písemně informuje každou vybranou osobu o jejím jmenování do funkce rozhodce. Každá osoba oběma smluvním stranám do pěti dnů následujících po dni, kdy byla o svém jmenování informována, potvrdí, že funkci rozhodce může zastávat.

               4.Rozhodci se vybírají losem z řad osob, které byly formálně navrženy jednou či oběma smluvními stranami, pokud nebyl sestaven seznam rozhodců podle článku 64 dohody nebo pokud tento seznam v okamžiku, kdy je předložena žádost podle čl. 50 odst. 2 dohody, neobsahuje dostatečný počet jmen.

               Článek 5

               Konzultace mezi smluvními stranami a rozhodčím tribunálem

               1.Nedohodnou-li se smluvní strany jinak, svolají schůzi s rozhodčím tribunálem do sedmi dnů od jeho zřízení, aby rozhodly o otázkách, které smluvní strany nebo rozhodčí tribunál považují na vhodné, včetně:

               a)odměn a výdajů, které budou vyplaceny rozhodcům, a to v souladu s normami WTO;

               b)odměn, které budou vyplaceny každému asistentovi rozhodce, jejichž celková částka nesmí překročit 50 % celkových odměn vyplacených danému rozhodci;

               c)harmonogramu řízení.

               2.Rozhodci a zástupci smluvních stran se tohoto jednání mohou zúčastnit prostřednictvím telefonu nebo videokonference.

               3.Pokud se smluvní strany do pěti dnů ode dne zřízení rozhodčího tribunálu nedohodnou jinak, je jeho mandátem:

               „S ohledem na příslušná ustanovení dohody přezkoumat záležitost uvedenou v žádosti o ustavení rozhodčího tribunálu, rozhodovat o slučitelnosti daného opatření s ustanoveními článku 46 dohody a přijmout rozhodnutí v souladu s články 52, 62 a 63 dohody.“

               4.Smluvní strany rozhodčímu tribunálu oznámí dohodnutý mandát do tří dnů následujících po dni, kdy se na mandátu dohodly.

               Článek 6

               Písemná podání

               Žalující strana učiní své úvodní písemné podání nejpozději dvacet dnů ode dne zřízení rozhodčího tribunálu. Žalovaná strana učiní písemné protipodání nejpozději dvacet dnů ode dne úvodního písemného podání.

               Článek 7

               Činnost rozhodčích tribunálů

               1.Předseda rozhodčího tribunálu předsedá všem jeho jednáním. Rozhodčí tribunál může svého předsedu zmocnit k přijímání správních a procesních rozhodnutí v dané oblasti.

               2.V souladu s článkem 9 tohoto jednacího řádu se ústního jednání účastní rozhodci a předvolané osoby. Není-li v dohodě ani v tomto jednacím řádu stanoveno jinak a aniž je dotčen čl. 9 odst. 5 tohoto jednacího řádu, může rozhodčí tribunál své činnosti provádět prostřednictvím telefonu, faxu nebo jakýmikoli dalšími prostředky, včetně počítačového spojení.

               3.Porad rozhodčího tribunálu se smí účastnit pouze rozhodci, rozhodčí tribunál však může povolit svým asistentům, aby byli na těchto poradách přítomni.

               4.Vypracovávání veškerých rozhodnutí přísluší výlučně rozhodčímu tribunálu a tuto příslušnost nelze delegovat.

               5.Zjištění, závěry a doporučení rozhodčího tribunálu podle článků 51 a 52 dohody by měly být přijímány pokud možno na základě konsensu; není-li konsensus možný, přijmou se většinou jeho členů. Rozhodci nesmí vydávat vlastní stanoviska k otázkám, u nichž nebylo dosaženo konsensu.

               6.Pokud vyvstane procesní otázka, která není upravena v hlavě V dohody (Předcházení sporům a jejich řešení), může rozhodčí tribunál po konzultaci se smluvními stranami přijmout odpovídající postup, který je slučitelný s uvedenou hlavou a který smluvním stranám zaručuje rovné zacházení.

               7.Pokud se rozhodčí tribunál domnívá, že je nezbytné změnit jakékoli lhůty pro řízení, kromě lhůt stanovených v hlavě V dohody (Předcházení sporům a jejich řešení), nebo učinit jakoukoli jinou procesní nebo správní úpravu, informuje písemně smluvní strany o důvodech provedené změny nebo úpravy a uvede, jaká lhůta nebo jaká úprava jsou nutné. Rozhodčí tribunál smí po konzultaci se smluvními stranami takové změny nebo úpravy přijmout.

               8.Jakoukoli lhůtu stanovenou v tomto jednacím řádu lze po vzájemné dohodě smluvních stran změnit. Rozhodčí tribunál může na žádost jedné ze smluvních stran změnit lhůty použitelné v řízení.

               9.Na společnou žádost smluvních stran rozhodčí tribunál kdykoli pozastaví řízení na dobu, na které se smluvní strany dohodnou a která nepřesáhne dvanáct po sobě následujících měsíců.

               10.V případě pozastavení se příslušné lhůty prodlouží o dobu, která odpovídá období, na které bylo řízení před rozhodčím tribunálem pozastaveno. Rozhodčí tribunál obnoví řízení kdykoli na základě společné písemné žádosti smluvních stran nebo na konci dohodnuté doby pozastavení na písemnou žádost jedné ze smluvních stran. Žádost se oznámí předsedovi rozhodčího tribunálu a případně druhé smluvní straně. Pokud bylo řízení před rozhodčím tribunálem pozastaveno na více než dvanáct po sobě následujících měsíců, nárok na zřízení rozhodčího tribunálu zanikne a jeho řízení se ukončí. Smluvní strany se mohou kdykoli dohodnout, že řízení před rozhodčím tribunálem ukončí. Tuto dohodu smluvní strany společně oznámí předsedovi tribunálu.

               11.Ukončením činnosti rozhodčího tribunálu nejsou dotčena práva smluvních stran v jiném řízení podle hlavy V dohody (Předcházení sporům a jejich řešení) týkajícím se téže otázky.

               Článek 8

               Nahrazení rozhodce

               1.Pokud se rozhodce nemůže účastnit řízení, odstoupí nebo musí být nahrazen, vybere se náhradník v souladu s článkem 50 dohody.

               2.Pokud se některá ze smluvních stran domnívá, že rozhodce neplní požadavky kodexu chování rozhodců, a měl by být proto nahrazen, oznámí tato smluvní strana tuto skutečnost druhé smluvní straně do patnácti dnů ode dne, kdy se dozvěděla o okolnostech zakládajících údajné porušení kodexu chování rozhodcem.

               3.Smluvní strany se konzultují do patnácti dnů ode dne učinění oznámení uvedeného v odstavci 2. Smluvní strany vyrozumí rozhodce o jeho údajném neplnění požadavků a mohou ho požádat, aby přijal opatření k nápravě situace. Na základě vzájemné dohody mohou smluvní strany rovněž rozhodce odvolat a vybrat nového rozhodce postupem stanoveným v čl. 50 odst. 2, případně v čl. 50 odst. 3 dohody.

               4.Pokud se smluvní strany neshodnou na nutnosti nahradit rozhodce, s výjimkou předsedy rozhodčího tribunálu, může kterákoli smluvní strana požádat, aby byla záležitost postoupena předsedovi rozhodčího tribunálu, proti jehož rozhodnutí nelze podat opravný prostředek.

               5.Pokud v souladu s žádostí předseda konstatuje, že rozhodce neplní požadavky kodexu chování, vybere se nový rozhodce v souladu s čl. 50 odst. 3 dohody.

               6.Domnívá-li se některá ze smluvních stran, že předseda rozhodčího tribunálu nesplňuje požadavky kodexu chování rozhodců, strany se poradí, a pokud se na tom dohodnou, předsedu odvolají a vyberou náhradníka postupem stanoveným v článku 50 dohody.

               7.Pokud se smluvní strany neshodnou na nutnosti nahradit předsedu, může kterákoli smluvní strana požádat, aby byla záležitost postoupena jedné z osob, které jsou uvedeny na seznamu osob vybraných pro funkci předsedy rozhodčího tribunálu, sestaveném podle článku 64 dohody. Jméno této osoby vylosuje předseda Výboru dohody o hospodářském partnerství. Takto vybraná osoba rozhodne o tom, zda předseda splňuje požadavky stanovené v kodexu chování rozhodců, či nikoli. Proti jejímu rozhodnutí nelze podat opravný prostředek.

               8.Je-li rozhodnuto o tom, že předseda nesplňuje požadavky stanovené v kodexu chování, vybere se nový předseda postupem stanoveným v čl. 50 odst. 3 dohody.

               Článek 9

               Slyšení

               1.Na základě harmonogramu určeného podle čl. 5 odst. 1 a po konzultacích se smluvními stranami a dalšími rozhodci oznámí předseda rozhodčího tribunálu smluvním stranám datum, čas a místo konání slyšení. Tyto informace smluvní strana odpovědná za logistické zabezpečení řízení zpřístupní veřejnosti s výhradou dodržení článku 11.

               2.Nedohodnou-li se smluvní strany jinak, koná se slyšení v Bruselu, je-li žalující stranou smluvní strana Pobřeží slonoviny, a v Abidjanu, je-li žalující stranou Evropská unie.

               3.Pokud s tím smluvní strany souhlasí, může rozhodčí tribunál svolat další slyšení.

               4.Všichni rozhodci jsou přítomni po celou dobu slyšení.

               5.Nezávisle na tom, zda je řízení přístupné veřejnosti, se ho mohou zúčastnit tyto osoby:

               a)zástupci smluvních stran;

               b)poradci smluvních stran;

               c)administrativní pracovníci, tlumočníci, překladatelé a soudní zapisovatelé;

               d)asistenti rozhodců;

               e)znalci vybraní rozhodčím tribunálem podle článku 60 dohody.

               6.Nejpozději pět dnů před datem slyšení doručí každá smluvní strana rozhodčímu tribunálu a druhé smluvní straně jmenný seznam fyzických osob, které jejím jménem přednesou při slyšení argumenty nebo prezentace, a dalších zástupců nebo poradců, kteří se slyšení zúčastní.

               7.Rozhodčí tribunál vede slyšení následujícím způsobem, přičemž zajistí, aby žalující i žalovaná strana měly k dispozici stejnou dobu k argumentaci:

               Argumenty

               a)argumentace žalující strany;

               b)argumentace žalované strany.

               Protiargumenty

               a)replika žalující strany;

               b)duplika žalované strany.

               8.Rozhodčí tribunál může kdykoli během slyšení klást otázky kterékoli straně.

               9.Rozhodčí tribunál zajistí pořízení protokolu z každého slyšení a jeho doručení smluvním stranám do patnácti dnů po slyšení. Smluvní strany se mohou k protokolu vyjádřit do pěti dnů po jeho doručení a rozhodčí tribunál může toto vyjádření zohlednit.

               10.Každá smluvní strana může do deseti dnů ode dne slyšení předložit rozhodcům a druhé smluvní straně doplňující písemné podání ohledně jakékoli otázky vznesené během slyšení.

               Článek 10

               Písemné dotazy

               1.Rozhodčí tribunál může kdykoli během řízení adresovat písemné dotazy jedné nebo oběma stranám. Obě strany obdrží kopie všech otázek rozhodčího tribunálu.

               2.Každá strana rovněž poskytne druhé straně kopii svých písemných odpovědí na dotazy rozhodčího tribunálu. Každá strana dostane příležitost předložit písemné vyjádření k odpovědi druhé strany do pěti dnů od uvedené odpovědi.

               Článek 11

               Transparentnost a důvěrnost

               1.Každá smluvní strana a rozhodčí tribunál dbají na to, aby zaručily důvěrnost všech informací, které druhá smluvní strana předložila rozhodčímu tribunálu a označila za důvěrné. Pokud podání, které smluvní strana předloží rozhodčímu tribunálu, obsahuje důvěrné informace, poskytne tato smluvní strana do patnácti dnů od doručení tohoto oznámení také nedůvěrnou verzi podání, která může být zveřejněna.

               2.Tento jednací řád nijak nebrání smluvní straně zveřejnit prohlášení o svých vlastních postojích, pokud při odkazování na informace podané druhou stranou nezveřejní žádné informace, které druhá strana označila za důvěrné.

               3.Rozhodčí tribunál jedná na uzavřeném zasedání v případech, kdy podání a argumenty jedné ze smluvních stran obsahují důvěrné obchodní informace. Strany jsou povinny zachovat důvěrnost slyšení rozhodčího tribunálu, probíhá-li slyšení na uzavřeném zasedání.

               Článek 12

               Jednostranné kontakty

               1.Rozhodčí tribunál se nesejde s jednou smluvní stranou ani ji nekontaktuje v nepřítomnosti druhé smluvní strany.

               2.Rozhodci nesmí hovořit o žádných aspektech záležitosti, která je předmětem řízení, se smluvní stranou nebo s oběma smluvními stranami v nepřítomnosti ostatních rozhodců.

               Článek 13

               Podání amicus curiae

               1.Nevládní subjekty usazené na území některé ze smluvních stran jsou oprávněny v souladu s odstavci 2 až 5 předkládat rozhodčímu tribunálu podání amicus curiae.

               2.Pokud se smluvní strany do pěti dnů ode dne zřízení rozhodčího tribunálu nedohodnou jinak, smí rozhodčí tribunál přijímat nevyžádaná písemná podání za předpokladu, že jsou předložena do deseti dnů ode dne zřízení rozhodčího tribunálu, že přímo souvisejí s otázkou, kterou se rozhodčí tribunál zabývá, a že v žádném případě nepřesahují patnáct stran strojopisu.

               3.V každém podání musí být uvedena fyzická či právnická osoba, která je předkládá, včetně povahy její činnosti a zdroje jejího financování, a musí specifikovat povahu zájmu, který tato osoba má na rozhodčím řízení. Podání musí být vyhotoveno v jazycích vybraných stranami v souladu s čl. 16 odst. 1 a 2 tohoto jednacího řádu.

               4.Podání oznámí rozhodčí tribunál smluvním stranám k vyjádření. Smluvní strany mohou rozhodčímu tribunálu předložit své připomínky do deseti dnů od doručení podání.

               5.Rozhodčí tribunál uvede ve svém rozhodnutí seznam všech podání, která obdržel a která splňují náležitosti podle tohoto jednacího řádu. Rozhodčí tribunál není povinen se ve svém rozhodnutí zabývat argumenty uvedenými v těchto podáních. Rozhodčí tribunál předloží veškerá podání, která obdrží, smluvním stranám k vyjádření připomínek.

               Článek 14

               Naléhavé případy

               V naléhavých případech uvedených v čl. 52 odst. 2 dohody rozhodčí tribunál po konzultaci se smluvními stranami podle svého uvážení upraví lhůty stanovené v tomto jednacím řádu a tyto úpravy smluvním stranám oznámí.

               Článek 15

               Náklady

               1.Každá smluvní strana nese své náklady spojené s účastí na rozhodčím řízení.

               2.Žalovaná strana je odpovědná za logistické zabezpečení rozhodčího řízení, zejména za organizaci slyšení, a nese veškeré náklady vyplývající z logistického zabezpečení tohoto slyšení. Smluvní strany však společně a rovným dílem nesou ostatní správní náklady rozhodčího řízení, jakož i odměny a výdaje rozhodců a odměny a výdaje jejich asistentů.

               Článek 16

               Pracovní jazyk řízení, překlady a tlumočení

               1.Během konzultací uvedených v čl. 50 odst. 2 dohody a nejpozději na schůzi uvedené v čl. 5 odst. 1 tohoto jednacího řádu se smluvní strany snaží dohodnout na společném pracovním jazyce pro řízení před rozhodčím tribunálem.

               2.Pokud se smluvní strany nedokáží dohodnout na společném pracovním jazyce, každá smluvní strana zajistí překlad svých písemných podání do jazyka, který si zvolí druhá smluvní strana, nejsou-li tato podání vyhotovena v jednom z pracovních jazyků WTO. Žalovaná strana zajistí tlumočení ústních podání do jazyků, které si strany zvolí.

               3.Zprávy a rozhodnutí rozhodčího tribunálu se vyhotovují v jazyce nebo jazycích, které si smluvní strany zvolily. Pokud se smluvní strany nedohodly na společném pracovním jazyce, předloží se průběžná a závěrečná zpráva rozhodčího tribunálu v jednom z pracovních jazyků WTO.

               4.Veškeré náklady na překlad rozhodnutí rozhodčího tribunálu do jazyka nebo jazyků zvolených smluvními stranami ponesou obě smluvní strany rovným dílem.

               5.Kterákoli smluvní strana může předložit připomínky k přesnosti překladu dokumentu, který byl vyhotoven podle tohoto jednacího řádu.

               6.Každá smluvní strana nese náklady na překlad svých písemných podání. Veškeré náklady na překlad rozhodnutí rozhodčího tribunálu ponesou obě smluvní strany rovným dílem.

               Článek 17

               Výpočet lhůt

               Všechny lhůty uvedené v hlavě V (Předcházení sporům a jejich řešení) dohody a v tomto jednacím řádu, včetně lhůt pro oznamování rozhodnutí rozhodčích tribunálů, mohou být změněny po vzájemné dohodě smluvních stran a počítají se v kalendářních dnech ode dne následujícího po úkonu nebo skutečnosti, na kterou odkazují, není-li stanoveno jinak.

               Článek 18

               Jiné postupy

               Lhůty uvedené v tomto jednacím řádu se upraví v souladu se zvláštními lhůtami stanovenými pro přijetí rozhodnutí rozhodčího tribunálu v řízeních podle článků 54 až 57 dohody.

               Příloha postupů řešení sporů

               KODEX CHOVÁNÍ ROZHODCŮ

               Článek 1

               Definice

               Pro účely tohoto kodexu chování se rozumí:

               –„rozhodcem“: člen rozhodčího tribunálu ustaveného podle článku 50 dohody;

               –„asistentem“: fyzická osoba, která v souladu s mandátem rozhodce provádí pro tohoto rozhodce šetření nebo je rozhodci nápomocna při plnění jeho úkolů;

               –„kandidátem“: osoba, jejíž jméno je uvedeno na seznamu rozhodců podle článku 64 dohody a která připadá v úvahu pro výběr rozhodce podle článku 50 dohody;

               –„prostředníkem“: fyzická osoba, která vede zprostředkování v souladu s článkem 48 dohody;

               –„pracovníky“: ve vztahu k rozhodci – fyzické osoby, které tento rozhodce řídí a kontroluje, s výjimkou asistentů.

               Článek 2

               Hlavní zásady

               1.Za účelem zachováni nedotknutelnosti a nestrannosti mechanismu pro řešení sporů je každý kandidát a rozhodce povinen:

               a)obeznámit se s tímto kodexem chování;

               b)být nezávislý a nestranný;

               c)vyvarovat se přímého i nepřímého střetu zájmů;

               d)vyvarovat se nevhodného chování a jakéhokoli jednání, které by mohlo vyvolávat dojem nevhodného chování nebo podjatosti;

               e)dodržovat přísné normy chování; a

               f)nenechat se ovlivnit vlastními zájmy, vnějším tlakem, politickými zřeteli, požadavky veřejnosti, loajalitou vůči některé smluvní straně ani obavami z kritiky.

               2.Rozhodce se přímo ani nepřímo nezaváže ani nepřijme žádné výhody, které by narušovaly řádný výkon jeho povinností nebo by vyvolávaly dojem narušení řádného výkonu jeho povinností.

               3.Rozhodce nevyužije své funkce v rozhodčím tribunálu k prosazování jakýchkoli osobních nebo soukromých zájmů. Rozhodce se vyvaruje veškerého jednání, které by mohlo vyvolat domněnku, že jiné osoby jsou ve zvláštním postavení, ve kterém ho mohou ovlivnit.

               4.Rozhodce nesmí umožnit, aby jeho jednání nebo úsudek ovlivňovaly dřívější či současné finanční, obchodní, profesionální, osobní nebo sociální vztahy nebo odpovědnost.

               5.Rozhodce se musí vyvarovat toho, aby mu vznikl jakýkoli finanční zájem nebo aby vstupoval do jakýchkoli vztahů, u nichž je pravděpodobné, že by ovlivňovaly jeho nestrannost, nebo které by mohly vyvolat domněnku nevhodného jednání nebo podjatosti.

               Článek 3

               Oznamovací povinnosti

               1.Než je potvrzen výběr kandidáta za rozhodce podle článku 50 dohody, poskytne tento kandidát informace o veškerých zájmech, vztazích nebo záležitostech, které mohou mít vliv na jeho nezávislost či nestrannost nebo které by mohly vyvolávat domněnku nevhodného jednání nebo podjatosti během řízení.

               2.Za tímto účelem kandidát vyvine veškeré možné úsilí, aby si byl všech takových zájmů, vztahů nebo záležitostí, včetně finančních, profesních, pracovních či rodinných, vědom.

               3.Vzhledem k tomu, že oznamovací povinnost, která je stanovena v odstavci 1 tohoto článku, je trvalou povinností, vyžaduje, aby rozhodce poskytoval informace o všech takových zájmech, vztazích nebo záležitostech, které mohou vzniknout v průběhu kterékoli fáze řízení.

               4.Kandidát nebo rozhodce sdělí veškeré záležitosti týkající se skutečného nebo možného porušení tohoto kodexu chování Výboru dohody o hospodářském partnerství, aby je mohly smluvní strany zvážit, a to co nejdříve poté, co se o nich dozví.

               Článek 4

               Povinnosti rozhodců

               1.Poté, co rozhodce přijme své jmenování, musí být k dispozici pro plnění svých povinností, které plní po celou dobu řízení důsledně, efektivně, poctivě a pečlivě.

               2.Rozhodce se zabývá pouze otázkami, které byly vzneseny v rámci řízení a jsou nezbytné pro přijetí rozhodnutí, a tuto povinnost nesmí delegovat na žádnou jinou osobu.

               3.Rozhodce podnikne všechny kroky nezbytné k tomu, aby zajistil, že jeho asistent a pracovníci znají články 2, 3, 4 a 6 tohoto kodexu chování a že tyto články dodržují.

               Článek 5

               Povinnosti bývalých rozhodců

               Všichni bývalí rozhodci se musí zdržet jednání, které by mohlo vyvolávat domněnku, že byli při vykonávání svých povinností podjatí nebo že z rozhodnutí rozhodčího tribunálu získali výhody.

               Článek 6

               Důvěrnost informací

               1.Rozhodce ani bývalý rozhodce nikdy nezpřístupní ani nevyužije žádné neveřejné informace týkající se řízení nebo získané v průběhu řízení s výjimkou případů, kdy je to pro účely tohoto řízení, a v žádném případě takové informace nezpřístupní ani nevyužije k získání osobních výhod nebo výhod pro jiné osoby ani k poškození zájmů jiných osob.

               2.Rozhodce nezpřístupní rozhodnutí ani část rozhodnutí rozhodčího tribunálu před jeho zveřejněním v souladu s článkem 63 dohody.

               3.Rozhodce nebo bývalý rozhodce nikdy nezpřístupní informace o poradách rozhodčího tribunálu ani o názorech kteréhokoli rozhodce.

               Článek 7

               Výdaje

               Každý rozhodce zaznamenává čas, který věnoval řízení, a své výdaje, jakož i vynaložený čas a výdaje svého asistenta a předkládá smluvním stranám konečný výkaz.

               Článek 8

               Prostředníci

               Tento kodex chování se použije obdobně pro prostředníky.