Důležité právní upozornění

|

52005PC0689

Návrh nařízení Rady kterým se mění nařízení (ES) č. 6/2002 a (ES) č. 40/94, aby nabylo účinku přistoupení Evropského společenství k Ženevskému aktu Haagské dohody o mezinárodním zápisu průmyslových vzorů {SEK(2005)1749}  /* KOM/2005/0689 konecném znení - CNS 2005/0274 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 22.12.2005KOM(2005)689 v konecném znení2005/0274(CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 6/2002 a (ES) č. 40/94, aby nabylo účinku přistoupení Evropského společenství k Ženevskému aktu Haagské dohody o mezinárodním zápisu průmyslových vzorů {SEK(2005)1749}(předložený Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. ÚvodDne 12. prosince 2001 přijala Rada nařízení (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství (dále jen „nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství“)[1].Nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství vytváří systém (průmyslových) vzorů Společenství, který umožňuje nabytí ochrany pro (průmyslové) vzory s jednotným účinkem pro celé území Společenství. Podle uvedeného nařízení může být (průmyslový) vzor chráněn buď nezapsaným (průmyslovým) vzorem Společenství, je-li (průmyslový) vzor zpřístupněn veřejnosti způsobem stanoveným v nařízení, nebo zapsaným (průmyslovým) vzorem Společenství, je-li zapsán postupem stanoveným v nařízení.Nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství pověřuje správou (průmyslových) vzorů Společenství Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (dále jen „úřad“)[2]. Dne 1. ledna 2003 úřad umožnil podávat přihlášky zapsaných (průmyslových) vzorů Společenství, přičemž jako první den pro podávání byl stanoven 1. duben 2003.Dne 23. prosince 2003 vstoupil v platnost akt Haagské dohody o mezinárodním zápisu průmyslových vzorů, přijatý v Ženevě dne 2. července 1999 (dále jen „Ženevský akt“). Ženevský akt umožňuje, aby původci průmyslových vzorů získali ochranu pro své průmyslové vzory v řadě zemí prostřednictvím jediného mezinárodního uložení. Podle Ženevského aktu tedy jediná mezinárodní přihláška podaná u Mezinárodního úřadu Světové organizace duševního vlastnictví (WIPO) nahrazuje celou řadu přihlášek, které by jinak musely být podány u různých vnitrostátních nebo regionálních úřadů.Jednou z hlavních změn zavedených Ženevským aktem je skutečnost, že se k němu mohou připojit mezivládní organizace, které mají regionální úřad pro zápis (průmyslových) vzorů s účinkem na území, kde platí ustavující smlouva organizace. Tato novinka byla zavedena Ženevským aktem a jejím specifickým záměrem bylo umožnit Společenství připojit se po vstupu systému (průmyslových) vzorů Společenství v platnost k systému mezinárodního zápisu.Komise vypracovala za účelem přípravy přistoupení Společenství k Ženevskému aktu dva návrhy, které se společně předloží Radě. První návrh Komise se týká přistoupení Společenství k Ženevskému aktu[3].Tento druhý návrh obsahuje opatření nezbytná k tomu, aby přistoupení Společenství k Ženevskému aktu nabylo účinku.2. Struktura návrhu KomiseNavrhuje se, aby opatření, na jejichž základě přistoupení Společenství k Ženevskému aktu nabude účinku, byla začleněna do nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství změnou stávajících ustanovení a vložením nové hlavy XIa „Mezinárodní zápis (průmyslových) vzorů“[4].Hmotněprávní ustanovení vztahující se na mezinárodní zápisy s vyznačením Společenství se v zásadě se shodují s ustanoveními, která se vztahují na (průmyslové) vzory Společenství.Proto mezinárodní zápisy s vyznačením Evropského společenství a (průmyslové) vzory Společenství musí podléhat stejnému právu (průmyslových) vzorů (hlava II), oba zápisy musí být předměty vlastnictví (hlava III), mohou být předmětem žádosti o prohlášení neplatnosti (hlava IV), proti rozhodnutím zrušovacího oddělení lze podat odvolání (hlava VII) a příslušnost a řízení ve věcech žalob týkajících se (průmyslových) vzorů Společenství musí být stejné jak pro mezinárodní zápisy s vyznačením Evropského společenství, tak pro (průmyslové) vzory Společenství (hlava IX).Z těchto důvodů obsahuje nová hlava XIa řadu křížových odkazů na jiné články nařízení.Vložení této nové hlavy do nařízení usnadní přístup ke všem ustanovením, která se vztahují na (průmyslový) vzor chráněný na celém území Evropského společenství bez ohledu na to, zda prostřednictvím zápisu (průmyslového) vzoru jako (průmyslového) vzoru Společenství nebo prostřednictvím mezinárodního zápisu (průmyslového) vzoru s vyznačením Evropského společenství podle Ženevského aktu.Na základě navrhované struktury se prováděcí opatření, jako jsou opatření stanovená v nařízeních Komise (ES) č. 2245/2002[5], č. 2246/2002[6] a č. 216/96[7], použijí v zásadě obdobně. Bude-li to nezbytné, Komise uvedená nařízení změní, například pokud jde o průzkum důvodů zamítnutí podle článku 106e tohoto návrhu.3. Ženevský aktŽenevský akt tvoří součást Haagského systému, který je založen na Haagské dohodě o mezinárodním zápisu průmyslových vzorů. Tuto dohodu tvoří tři různé akty: Londýnský akt z roku 1934, Haagský akt z roku 1960 a Ženevský akt z roku 1999. Tyto tři akty jsou autonomní a existují souběžně, pokud jde o jejich hmotněprávní ustanovení. Smluvní strany se mohou rozhodnout stát se stranou pouze jednoho, dvou nebo všech tří aktů. Stanou se automaticky členem Haagské unie, která má v současnosti 42 smluvních států, mezi nimiž je 12 členských států EU[8].Systém mezinárodního zápisu (průmyslových) vzorů vznikl na základě potřeby jednoduchosti a hospodárnosti. Ve své podstatě umožňuje, aby majitelé (průmyslových) vzorů pocházející ze smluvních států získali ochranu svých (průmyslových) vzorů s minimálními formalitami a výdaji.Mezinárodní přihlášku lze podat v jednom jazyce (angličtině nebo francouzštině) po uhrazení pouze jednoho souboru poplatků. Přihlašovatel musí vyznačit smluvní státy, v nichž žádá o ochranu. Mezinárodní přihláška se obvykle zasílá přímo mezinárodnímu úřadu. Mezinárodní úřad po jejím obdržení zkontroluje, zda mezinárodní přihláška splňuje předepsané formální požadavky, a poté přihlášku – nebo lépe řečeno zápis – zveřejní ve Věstníku mezinárodních (průmyslových) vzorů (na internetových stránkách WIPO). Po zveřejnění musí každý národní úřad identifikovat mezinárodní zápisy, v nichž byly vyznačeny, aby mohl být popřípadě proveden věcný průzkum stanovený v příslušných vnitrostátních předpisech.Jakýkoliv věcný aspekt ochrany (mimo jiné zejména věcný průzkum provedený každým úřadem, posouzení podmínek ochrany a jejího rozsahu) je proto zcela záležitostí právních předpisů každé vyznačené smluvní strany.Na základě výsledku uvedeného průzkumu může úřad mezinárodnímu úřadu oznámit, že ochranu na svém území zamítá. Mezinárodní zápis však nesmí být zamítnut z důvodů nesplnění formálních požadavků. Takové požadavky již musí být považovány za splněné na základě průzkumu provedeného mezinárodním úřadem.Poté, co je mezinárodní přihláška přijata, má stejný účinek v každé z vyznačených zemí, jako by byl (průmyslový) vzor uložen přímo tam. Mezinárodní zápis je proto rovnocenný s vnitrostátním právem, pokud jde o rozsah ochrany a prosazování. Současně mezinárodní zápis usnadňuje zachování ochrany: pro obnovení je zapotřebí pouze jedné žádosti a pro záznam jakýchkoliv změn (například vlastnictví nebo adresy) pouze jeden jednoduchý postup.Přijetí Ženevského aktu v roce 1999 mělo dvojí cíl:-  učinit Haagský systém atraktivnější pro přihlašovatele a rozšířit tento systém i na nové členy; za tímto účelem zavedl akt z roku 1999 do Haagského systému řadu úprav s cílem usnadnit přistoupení k Haagské unii zemím, které mají systémy průzkumu (průmyslových) vzorů (například USA a Japonsko);-  přijmout opatření pro vytvoření vazby mezi systémem mezinárodního zápisu a regionálními systémy prostřednictvím ustanovení, že mezivládní organizace se mohou stát smluvní stranou aktu.Druhý cíl otevírá cestu pro přistoupení Evropského společenství k Haagskému systému. Území EU by poté pro účely uvedené dohody bylo považováno za jednu zemi, přičemž příslušnými vnitrostátními právními předpisy by byla pravidla Společenství týkající se (průmyslových) vzorů. Úřadem odpovědným za věcný průzkum mezinárodních přihlášek, v nichž bylo vyznačeno Společenství, by se stal Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM).Systém Ženevského aktu začal plně fungovat dne 1. dubna 2004. V tento den nabyl účinku Ženevský akt a modernizovaný Společný prováděcí řád podle Haagské dohody, které celé řízení zjednodušují.Systém (průmyslových) vzorů Společenství a systém mezinárodního zápisu vytvořený Haagskou dohodou lze považovat za doplňkové. Systém (průmyslových) vzorů Společenství vytváří ucelený a jednotný regionální systém (průmyslových) vzorů, který se vztahuje na celé území Evropské unie. Haagská dohoda představuje smlouvu centralizující postupy pro získání ochrany průmyslových vzorů na území vyznačených smluvních stran.4. Právní základJelikož jsou pravidla, na jejichž základě nabývá přistoupení Evropského společenství k Haagské dohodě účinku, do nařízení začleněna vložením nové, samostatné hlavy do uvedeného nařízení a změnou stávajících ustanovení obsažených v nařízení, musí být právní základ tohoto návrhu stejný jako právní základ nařízení, tj. článek 308 Smlouvy.5. ČlánkyUstanovení čl. 1 odst. 1Ustanovení čl. 1 odst. 1 mění čl. 25 odst. 1 písm. d) doplněním slov „nebo právem k (průmyslovému) vzoru zapsaným podle Ženevského aktu Haagské dohody o mezinárodním zápisu průmyslových vzorů, přijatém v Ženevě dne 2. července 1999 (…) a který má účinek ve Společenství, nebo přihláškou k zápisu takového práva“ jako dalšího staršího práva, které je možné uplatnit jako důvod neplatnosti. Toto doplnění je zapotřebí pro vyjasnění skutečnosti, že mezinárodní přihláška nebo zápis mají stejnou hodnotu jako starší (průmyslový) vzor jako právo k (průmyslovému) vzoru podle vnitrostátního práva (průmyslových) vzorů nebo práva (průmyslových) vzorů Společenství.Ustanovení čl. 1 odst. 2Ustanovení, na jejichž základě nabývá přistoupení Evropského společenství k Haagské dohodě účinku, se do nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství začlení vložením nové hlavy XIa o mezinárodním zápisu (průmyslových) vzorů.Oddíl 1– Obecná ustanoveníČlánek 106a (Uplatňování předpisů)Článek 106a této navrhované změny nařízení obecně stanoví, že na mezinárodní zápisy podle Ženevského aktu s vyznačením Společenství se v zásadě vztahují nařízení Rady (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství a nařízení, kterými se uvedené nařízení provádí.Navíc se vyjasňuje, že rejstřík spravovaný úřadem bude v případech týkajících se mezinárodních zápisů s vyznačením Evropského společenství nahrazen mezinárodním rejstříkem. Jakýkoliv záznam v mezinárodním rejstříku týkající se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropského společenství má stejný účinek, jako by byl tento záznam učiněn v rejstříku spravovaném úřadem.Stejná logika se vztahuje i na zveřejňování: všechna zveřejnění týkající se mezinárodní přihlášky s vyznačením Společenství provádí mezinárodní úřad a mají stejný účinek jako zveřejnění provedená úřadem. Kromě toho se uvedená logika vztahuje na jazykový režim článku 98 nařízení.Oddíl 2 – Mezinárodní zápisy s vyznačením Evropského společenstvíČlánek 106b (Postup podání mezinárodní přihlášky)Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. a) Ženevského aktu uvádí, že mezinárodní přihláška může být podána podle rozhodnutí přihlašovatele buď přímo u mezinárodního úřadu, nebo prostřednictvím úřadu smluvní strany přihlašovatele. Podle čl. 4 odst. 1 písm. b) Ženevského aktu však smluvní strana může informovat, že mezinárodní přihlášku nelze podat prostřednictvím jejího úřadu.Většina výhod Haagského systému vyplývá z jeho jednoduchosti; zdá se, že umístění úřadu pro podávání přihlášek má pro přihlašování (průmyslových) vzorů malý význam. Evropské společenství by proto mělo podávání přihlášek prostřednictvím úřadu vyjmout, aby ze zamezilo zbytečné duplicitě práce. Rovněž by se mělo upřednostnit přímé podávání u WIPO, aby přihlašovatelé nezaměňovali přihlášky k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství a přihlášky k mezinárodnímu zápisu. Takové zmatky by působily ještě větší obtíže v případě platby základního poplatku za mezinárodní přihlášku, který musí být uhrazen v každém případě přímo mezinárodnímu úřadu a který je splatný v okamžiku podání. Pokud by přihlašovatelé zaplatili tento poplatek omylem Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM), musel by tento úřad poplatek vracet. Je příznačné, že v současnosti WIPO nedostává přihlášky podané prostřednictvím národních úřadů dokonce ani od smluvních stran, které by takový postup povolily.Z tohoto důvodu Komise navrhuje, aby Společenství ve své listině o přistoupení prohlásilo, že mezinárodní přihlášky nelze prostřednictvím jeho úřadu podávat. V souladu s tím článek 106b uvádí, že mezinárodní přihlášky podle čl. 4 odst. 1 Ženevského aktu s uvedením Společenství se podávají přímo u mezinárodního úřadu.Článek 106c (Vyznačovací poplatky)1.  Ženevský akt v článku 7 stanoví, že předepsané poplatky zahrnují standardní vyznačovací poplatek pro každou vyznačenou smluvní stranu. Kromě toho jakákoliv smluvní strana, která je mezivládní organizací, může prohlásit, že u každé mezinárodní přihlášky a u obnovy každého mezinárodního zápisu, ve kterém je vyznačena, bude standardní vyznačovací poplatek nahrazen individuálním vyznačovacím poplatkem, jehož výše bude uvedena v prohlášení a může být změněna v dalších prohlášeních. Stanovený poplatek nemůže být vyšší než ekvivalentní částka, kterou by smluvní strana byla oprávněna získat za národní přihlášku a obnovu; tato částka bude snížena o úspory vyplývající z mezinárodního řízení.2.  Komise navrhuje, aby Společenství ve své listině o přistoupení prohlásilo, že se předepsané vyznačovací poplatky uvedené v čl. 7 odst. 1 Ženevského aktu v souvislosti s přihláškou a obnovou nahrazují individuálními vyznačovacími poplatky. Tyto poplatky se platí mezinárodnímu úřadu a mezinárodní úřad je převádí Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM).3.  Komise rovněž navrhne změnu nařízení (ES) č. 2246/2002 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu, ve které budou stanoveny částky individuálních vyznačovacích poplatků v souladu s požadavky uvedeného čl. 7 odst. 2 a s pravidlem 28 Společného prováděcího řádu.Článek 106d (Účinky mezinárodních zápisů s vyznačením Společenství)Odstavec 1Podle článku 48 nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství zapíše úřad přihlášku zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství jako zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jsou-li splněny náležitosti, kterým musí přihláška zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství vyhovět, a nebyla-li přihláška zamítnuta podle článku 47 nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství.Podle článku 47 se přihláška zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství zamítne, zjistí-li úřad důvody zamítnutí, tj. neodpovídá-li (průmyslový) vzor, o jehož ochranu se žádá, definici podle čl. 3 písm. a) nebo odporuje-li veřejnému pořádku nebo dobrým mravům.Ustanovení článku 106d této navrhované změny nařízení zajišťuje, aby začátek ochrany mezinárodního zápisu s vyznačením Společenství podléhal stejným podmínkám jako jsou podmínky, které se vztahují na zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, tj. mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství nesmí mít účinek zápisu (průmyslového) vzoru Společenství na území Evropského společenství před tím, než bude úřad mezinárodní zápis moci prozkoumat ohledně důvodů zamítnutí.Odstavec 2Ustanovení čl. 106d odst. 2 této navrhované změny nařízení uvádí, že neodmítne-li úřad účinek mezinárodního zápisu s vyznačením Evropského společenství na svém území podle čl. 12 odst. 2 Ženevského aktu nebo bylo-li takové odmítnutí odvoláno, začíná účinek mezinárodního zápisu dnem jeho zápisu podle čl. 10 odst. 2 Ženevského aktu a tento účinek je stejný jako účinek zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství.Odstavec 3Mezinárodní zápisy, které jsou zaznamenány v mezinárodním rejstříku v rejstříku úřadu, se sice nemusejí znovu zveřejňovat, avšak čl. 106d odst. 3 této navrhované změny nařízení ukládá úřadu povinnost poskytovat informace o zápisech podle Ženevského aktu, v nichž je vyznačeno Evropské společenství. To by mohlo být účinně prováděno například tak, že by se na internetových stránkách Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) vytvořil odkaz (hyperlink) na Haagský systém. Podrobnosti by měly být stanoveny v prováděcím nařízení.Článek 106e (Důvody zamítnutí)Odstavec 1Důvody zamítnutí stanovené v článku 106e této navrhované změny nařízení jsou totožné s důvody zamítnutí podle čl. 47 odst. 1, čímž je zajištěno, že mezinárodní zápis s vyznačením Společenství podléhá stejnému průzkumu jako přihlášky zapsaných (průmyslových) vzorů Společenství.Odstavec 2Ustanovení článku 106e této navrhované změny nařízení zaručuje majiteli mezinárodního zápisu s vyznačením Společenství právo vyjádřit se nebo se mezinárodního zápisu pro Evropské společenství vzdát v souladu s čl. 12 odst. 3 písm. b) Ženevského aktu.Odpovídající ustanovení čl. 47 odst. 2 dále stanoví, že přihlašovatel zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství může přihlášku změnit. Tato další možnost však nemůže být uplatněna na mezinárodní zápis, protože důvody zamítnutí podle odstavce 1 lze odstranit pouze změnou daného (průmyslového) vzoru, zatímco Ženevský akt neumožňuje změnu průmyslového vzoru mezinárodního zápisu poté, co byl průmyslový vzor zapsán v mezinárodním rejstříku.Běžný postup by byl následující: úřad provede z úřední povinnosti průzkum důvodů zamítnutí. Zjistí-li úřad při provádění tohoto průzkumu důvod zamítnutí, oznámí to mezinárodnímu úřadu, včetně důvodů, na nichž je zamítnutí založeno. Takové oznámení bude vydáno do šesti měsíců od zveřejnění mezinárodního zápisu (pravidlo 18 odst. 1 Společného prováděcího řádu). Mezinárodní úřad bez prodlení předá majiteli kopii oznámení o odmítnutí (čl. 12 odst. 3 Ženevského aktu). V rámci lhůty stanovené úřadem v oznámení se majitel může mezinárodního zápisu pro Společenství vzdát nebo se vyjádřit za účelem odstranění důvodů zamítnutí. V průběhu průzkumu důvodů zamítnutí spolu majitel a úřad komunikují přímo. Pokud majitel důvod(y) zamítnutí odstraní, úřad zamítnutí zruší a oznámí to mezinárodnímu úřadu.Odstavec 3Ustanovení čl. 106e odst. 3 uvádí, že podmínky průzkumu důvodů zamítnutí se stanoví v prováděcím nařízení.Článek 106f (Zbavení platnosti účinků mezinárodního zápisu)Odstavec 1Článek 106f této navrhované změny nařízení provádí čl. 15 odst. 1 Ženevského aktu, který umožňuje prohlásit, že jsou účinky mezinárodního zápisu na území Evropského společenství neplatné.Toto ustanovení zajišťuje, že prohlášení neplatnosti účinků mezinárodního zápisu na území Evropského společenství podléhá stejným předpisům jako jsou předpisy, které se vztahují na žádost o prohlášení neplatnosti zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství. Třetí strany mohou požádat o prohlášení neplatnosti účinků mezinárodního zápisu ve Společenství buď prostřednictvím návrhu předloženého úřadu podle článku 52 nebo protinávrhem u soudu pro (průmyslové) vzory Společenství podle čl. 81 písm. d).Žádá-li se o prohlášení neplatnosti účinků u úřadu, použijí se hlavy VI a VII. Majitel se může k návrhu na prohlášení neplatnosti podle článku 31 prováděcího nařízení zejména vyjádřit. Proti pravomocnému rozhodnutí zrušovacího oddělení se lze odvolat (čl. 55 odst. 1 nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství).V tomto ohledu je dodržen čl. 15 odst. 1 Ženevského aktu. Uvedené ustanovení vyžaduje, aby zbavení platnosti mezinárodního zápisu nesmělo být vysloveno, aniž by majiteli byla včas poskytnuta možnost bránit svá práva.Odstavec 2Ustanovení čl. 15 odst. 2 Ženevského aktu vyžaduje, aby úřad smluvní strany, na jejímž území byl mezinárodní zápis zbaven účinku, oznámil tuto skutečnost, pokud si je neplatnosti vědom, mezinárodnímu úřadu. Tato povinnost byla převzata v čl. 106f odst. 2. Je zjevné, že úřad si bude neplatnosti vědom, bude-li výsledkem řízení o neplatnosti u úřadu nebo informuje-li soud pro (průmyslové) vzory Společenství úřad o prohlášení neplatnosti, v souladu s čl. 86 odst. 4 nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství.Článek 2Článek 97 nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství stanoví, že pokud hlava o doplňkových ustanoveních týkajících se úřadu nestanoví jinak, úřad použije hlavu XII nařízení o ochranné známce Společenství při plnění úkolů vyplývajících z tohoto nařízení. Hlavu XII nařízení o ochranné známce Společenství obsahuje čl. 134 odst. 3 týkající se příjmů úřadu. Toto ustanovení bylo změněno vzhledem k přistoupení k Madridskému protokolu, který vytvořil nový zdroj příjmů, „výnos z poplatků za mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství vybíraných podle Madridského protokolu uvedeného v článku 140 tohoto nařízení…“.Po přistoupení ES k Ženevskému aktu je zapotřebí podobná změna nařízení o ochranné známce Společenství. Poplatky splatné podle Ženevského aktu by měly být zahrnuty jako nový zdroj příjmů úřadu.Článek 3Ženevský akt začne být pro Společenství závazný tři měsíce ode dne, kdy uloží svou listinu o přistoupení u generálního ředitele mezinárodního úřadu.V tomto ohledu je třeba připomenout, že článek 2 návrhu Komise na rozhodnutí Rady, kterým se schvaluje přistoupení Evropského Společenství k Ženevskému aktu, na nějž se odkazovalo výše, stanoví, že po přijetí uvedeného rozhodnutí Radou může Rada uložit listinu o přistoupení u generálního ředitele mezinárodního úřadu k datu, k němuž Rada přijala opatření nezbytná k tomu, aby přistoupení Evropského společenství k Ženevskému aktu nabylo účinku.2005/0274(CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 6/2002 a (ES) č. 40/94, aby nabylo účinku přistoupení Evropského společenství k Ženevskému aktu Haagské dohody o mezinárodním zápisu průmyslových vzorůRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[9],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[10],s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[11],vzhledem k těmto důvodům:(1) Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství[12] vytvořilo systém (průmyslových) vzorů Společenství, na jehož základě mohou podniky nabýt na základě jediného řízení (průmyslové) vzory Společenství, kterým je poskytnuta jednotná ochrana a které mají účinky na celém území Společenství.(2) V návaznosti na přípravy zahájené a uskutečněné Světovou organizací duševního vlastnictví (WIPO) za účasti členských států, které jsou členy Haagské unie, členských států, které nejsou členy Haagské unie, a Evropského společenství, přijala diplomatická konference, svolaná pro tento účel v Ženevě, dne 2. července 1999 Ženevský akt Haagské dohody o mezinárodním zápisu průmyslových vzorů (dále jen „Ženevský akt“).(3) Rada schválila rozhodnutím Rady [….] přistoupení Evropského Společenství k Ženevskému aktu Haagské dohody o mezinárodním zápisu průmyslových vzorů[13] a pověřila předsedu Rady, aby uložil listinu o přistoupení u generálního ředitele Světové organizace duševního vlastnictví (WIPO) k datu, k němuž Rada přijala opatření nezbytná k tomu, aby přistoupení Evropského společenství k Ženevskému aktu nabylo účinku. Uvedená opatření jsou obsahem tohoto nařízení.(4) Příslušná opatření by měla být začleněna do nařízení (ES) č. 6/2002 vložením nové hlavy „Mezinárodní zápis (průmyslových) vzorů“.(5) Pravidla a postupy týkající se mezinárodních zápisů s vyznačením Společenství by se v zásadě měly shodovat s pravidly a postupy, které se vztahují na přihlášky (průmyslových) vzorů Společenství. Podle uvedené zásady by měl být mezinárodní zápis s vyznačením Společenství před tím, než nabude stejného účinku jako zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, předmětem průzkumu důvodů zamítnutí. Stejně tak by měl mezinárodní zápis, který má stejný účinek jako zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, podléhat stejným pravidlům týkajícím se zbavení platnosti jako (průmyslový) vzor Společenství.(6) Nařízení (ES) 6/2002 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.(7) Přistoupení Společenství k Ženevskému aktu vytvoří nový zdroj příjmů pro Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory). Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství[14] by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Nařízení (ES) č. 6/2002 se mění takto:1. Ustanovení čl. 25 odst. 1 písm. d) se nahrazuje tímto:„d) pokud je (průmyslový) vzor ve střetu se starším (průmyslovým) vzorem, který byl zpřístupněn veřejnosti po dni podání přihlášky nebo, v případě uplatnění práva přednosti, po dni vzniku práva přednosti vzoru Společenství, a který je chráněn ode dne předcházejícího uvedenému dnii) zapsaným (průmyslovým) vzorem Společenství nebo přihláškou k zápisu takového vzoru neboii) právem k (průmyslovému) vzoru členského státu nebo přihláškou k zápisu takového práva neboiii) právem k (průmyslovému) vzoru zapsaným podle Ženevského aktu Haagské dohody o mezinárodním zápisu průmyslových vzorů, přijatém v Ženevě dne 2. července 1999, dále jen „Ženevský akt“, který byl schválen rozhodnutím Rady [….][15] a který má účinek ve Společenství, nebo přihláškou k zápisu takového práva;“2. Za hlavu XI se vkládá nová hlava, která zní:„HLAVA XIa:MEZINÁRODNÍ ZÁPIS (PRůMYSLOVÝCH) VZORůODDÍL 1OBECNÁ USTANOVENÍČlánek 106aUplatňování předpisů1. Není-li v této hlavě stanoveno jinak, použije se toto nařízení a všechna nařízení provádějící toto nařízení a přijatá podle článku 109 obdobně pro zápisy do mezinárodního rejstříku vedeného Mezinárodním úřadem Světové organizace duševního vlastnictví (dále jen „mezinárodní zápis“ a „mezinárodní úřad“) s vyznačením Společenství, podle Ženevského aktu.2. Jakýkoliv záznam mezinárodního zápisu s vyznačením Společenství v mezinárodním rejstříku má stejný účinek, jako by byl učiněn v rejstříku (průmyslových) vzorů Společenství vedeném úřadem, a jakékoliv zveřejnění mezinárodního zápisu s vyznačením Společenství ve Věstníku mezinárodního úřadu má stejný účinek jako zveřejnění ve Věstníku (průmyslových) vzorů Společenství.ODDÍL 2MEZINÁRODNÍ ZÁPISY S VYZNAČENÍM SPOLEČENSTVÍČlánek 106bPostup podání mezinárodní přihláškyMezinárodní přihlášky podle čl. 4 odst. 1 Ženevského aktu se podávají přímo u mezinárodního úřadu.Článek 106cVyznačovací poplatkyPředepsané vyznačovací poplatky uvedené v čl. 7 odst. 1 Ženevského aktu se nahrazují individuálním vyznačovacím poplatkem.Článek 106dÚčinky mezinárodních zápisů s vyznačením Evropského společenství1. Mezinárodní zápis s vyznačením Společenství má, počínaje datem zápisu, stejný účinek jako přihláška zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství.2. Nebylo-li oznámeno odmítnutí nebo bylo-li takové odmítnutí vzato zpět, má mezinárodní zápis (průmyslového) vzoru s vyznačením Společenství, počínaje datem uvedeným v odstavci 1, stejný účinek jako zápis (průmyslového) vzoru jako zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství.3. Úřad poskytuje informace o mezinárodních zápisech uvedených v odstavci 2 v souladu s podmínkami stanovenými v prováděcím nařízení.Článek 106eDůvody zamítnutí1. Úřad sdělí mezinárodnímu úřadu oznámení o odmítnutí nejpozději šest měsíců ode dne zveřejnění mezinárodního zápisu, zjistí-li při průzkumu mezinárodního zápisu, že (průmyslový) vzor, o jehož ochranu se žádá, neodpovídá definici podle čl. 3 písm. a) nebo odporuje veřejnému pořádku nebo dobrým mravům.V oznámení o odmítnutí jsou uvedeny důvody, které jsou základem pro odmítnutí.2. Odmítnutí účinku mezinárodního zápisu ve Společenství není pravomocné, dokud nebyla majiteli poskytnuta příležitost se mezinárodního zápisu pro Společenství vzdát nebo se vyjádřit.3. Podmínky průzkumu důvodů zamítnutí se stanoví v prováděcím nařízení.Článek 106fZbavení platnosti účinků mezinárodního zápisu1. Účinky mezinárodního zápisu ve Společenství mohou být prohlášeny za částečně nebo celkově neplatné v souladu s postupem uvedeným v hlavách VI a VII nebo soudem pro (průmyslové) vzory Společenství na základě protinávrhu při řízení pro porušení práva.2. Je-li si úřad neplatnosti vědom, oznámí to mezinárodnímu úřadu.“Článek 2V článku 134 nařízení (ES) č. 40/94 se odstavec 3 nahrazuje tímto:„3. Aniž jsou dotčeny ostatní druhy příjmů, příjem úřadu zahrnuje výnos z poplatků vybíraných podle poplatkového řádu, výnos z poplatků za mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství vybíraných podle Madridského protokolu uvedeného v článku 140 tohoto nařízení a jiné platby ve prospěch smluvních stran Madridského protokolu, výnos z poplatků za mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství vybíraných podle Ženevského aktu uvedeného v článku 106c nařízení (ES) 6/2002 a jiné platby ve prospěch smluvních stran Ženevského aktu a případně i dotace poskytovaná ze zvláštního okruhu souhrnného rozpočtu Evropských společenství z oddílu Komise.“Článek 3Toto nařízení vstupuje v platnost dnem, kdy vstupuje v platnost pro Evropské společenství Ženevský akt.Den vstupu tohoto nařízení v platnost bude zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dneZa RadupředsedaLEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZOblast politiky: Vnitřní trh se zbožím a službami Činnost: Připravit opatření nezbytná k tomu, aby přistoupení Společenství k Ženevskému aktu o mezinárodním zápisu průmyslových vzorů nabylo účinku. |NÁZEV OPATřENÍ: NÁVRH NAřÍZENÍ RADY, KTERÝM SE MěNÍ NAřÍZENÍ (ES) č. 6/2002 A (ES) č. 40/94, ABY NABYLO ÚčINKU PřISTOUPENÍ EVROPSKÉHO SPOLEčENSTVÍ K ŽENEVSKÉMU AKTU HAAGSKÉ DOHODY O MEZINÁRODNÍM ZÁPISU PRůMYSLOVÝCH VZORů |1. ROZPOČTOVÁ(É) LINIE + ROZPOČTOVÝ(É) OKRUH(Y)2. Celkové částky2.1. Celkový příspěvek na opatření (část B): v milionech EUR na závazekNení třeba uvádět2.2. Období použití:(rok zahájení a rok ukončení)Zahájení: datum vstupu v platnostUkončení: neurčeno2.3. Celkový víceletý odhad výdajů:a) Přehled závazkových položek/ platebních položek (finanční intervence) (viz bod 6.1.1)žádnéb) Technická a administrativní pomoc a podpůrné výdaje (viz bod 6.1.2)žádnéc) Celkový finanční dopad výdajů na lidské zdroje a jiných administrativních výdajů (viz body 7.2 a 7.3)v milionech EUR (na tři desetinná místa)2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | Cel-kem |Závazky/ platby | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,324 |SOUČET a+b+c |Závazky | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,324 |Platby | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,054 | 0,324 |2.4. Slučitelnost s finančním plánováním a finančním výhledem[X] Návrh je slučitelný se stávajícím finančním plánováním.Návrh bude mít za následek nutnost nově naplánovat příslušný okruh v rámci finančního výhledu.Návrh může vyžadovat použití ustanovení interinstitucionální dohody.2.5. Finanční dopad na příjem:[X] Návrh nemá žádný finanční dopad (zahrnuje technické aspekty týkající se zavedení opatření)NEBONávrh má finanční dopad – vliv na příjem je následující:Není třeba uvádět3. CHARAKTERISTIKA ROZPOČTUTyp výdajů | Nové | Příspěvek ESVO | Příspěvek ze strany žadatelských zemí | Okruh v rámci finančního výhledu |Nepovinné | Rozlišené | NE | NE | NE | č. 5 |4. PRÁVNÍ ZÁKLADČlánek 308 Smlouvy o ES5. POPIS A DŮVODY5.1. Potřeba intervence ze strany Společenství5.1.1. Sledované cíleTento návrh obsahuje opatření nezbytná k tomu, aby přistoupení Evropského společenství k Ženevskému aktu nabylo účinku. Příslušná opatření by měla být začleněna hlavně do nařízení (ES) č. 6/2002 vložením nové hlavy „Mezinárodní zápis (průmyslových) vzorů“. Přistoupení Společenství k Ženevskému aktu vytvoří nový zdroj příjmů pro Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) – OHIM, a nařízení (ES) č. 40/94 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.5.1.2. Opatření přijatá v souvislosti s hodnocením předemEvropské společenství již demonstrovalo svůj velký zájem o Haagský systém, když se rozhodlo zapojit se aktivně do mezinárodních jednání, která vedla k diplomatické konferenci uspořádané v Ženevě v roce 1999, kdy byl nový akt přijat. Organizace zastupující potenciální uživatele systému (průmyslových) vzorů Společenství a systému mezinárodního zápisu vyjádřily opakovaně velký zájem o vytvoření vazby mezi těmito dvěma systémy. Komise v roce 2004 zahájila konzultaci se zúčastněnými stranami (členské státy, podnikatelské a profesní organizace a soukromé společnosti) týkající se možného dopadu přistoupení ES k Haagskému systému na podnikatelský sektor. Převážná většina odpovědí, hraničící s jednomyslností, podpořila myšlenku, že by Společenství mělo v blízké budoucnosti k Ženevskému aktu přistoupit.5.1.3. Opatření přijatá na základě následného hodnoceníNení třeba uvádět5.2. Zamýšlené opatření a rozpočtové intervenční režimyPravidla a postupy týkající se mezinárodních zápisů s vyznačením Společenství by se v zásadě měly shodovat s pravidly a postupy, které se vztahují na přihlášky (průmyslových) vzorů Společenství. Podle uvedené zásady by měl být mezinárodní zápis s vyznačením Společenství před tím, než nabude stejného účinku jako zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, předmětem průzkumu důvodů zamítnutí. Stejně tak by měl mezinárodní zápis, který má stejný účinek jako zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, podléhat stejným pravidlům týkajícím se zbavení platnosti (průmyslového) vzoru Společenství. Není požadována žádná finanční pomoc.5.3. Metody zavádění opatřeníOHIM bude muset přizpůsobit své vnitřní postupy a pracovní metody, aby mohl zpracovávat mezinárodní přihlášky u Mezinárodního úřadu WIPO, v nichž je vyznačeno Evropské společenství za účelem získání ochrany v rámci systému (průmyslových) vzorů Společenství. Komise bude muset vyjednávat na shromáždění Haagské unie jménem Společenství v návaznosti na koordinaci v příslušné pracovní skupině Rady nebo na ad hoc setkáních svolaných v průběhu práce v rámci WIPO.6. FINANČNÍ DOPAD6.1. Celkový finanční dopad na část B - (v rámci celého programovacího období)Není třeba uvádět6.2. Výpočet nákladů na jednotlivá opatření plánovaná pro část B (v rámci celého programovacího období)Není třeba uvádět7. DOPAD NA zaměstnance A ADMINISTRATIVNÍ VÝDAJE7.1. Dopad na lidské zdrojeTypy pracovních míst | Zaměstnanci, které je třeba pověřit řízením opatření za použití stávajících a/nebo dalších zdrojů | Celkem | Popis úkolů vyplývajících z opatření |Počet pracovních míst na dobu neurčitou | Počet pracovních míst na dobu určitou |Úředníci nebo zaměstnanci na dobu určitou | A B C | 0,5 A | 0 | 0,5 A | V případě potřeby je možné tyto úkoly blíže popsat ve zvláštní příloze Koordinace s OHIM. Příprava zasedání Rady a Parlamentu a účast na těchto zasedáních za účelem projednávání návrhu v průběhu jeho přijímání. Příprava zasedání Haagské unie a účast na těchto zasedáních a koordinace postojů se členskými státy. |Jiné lidské zdroje | 0 | 0 | 0 |Celkem | 0,5 | 0 | 0,5 |7.2. Celkový finanční dopad lidských zdrojůTyp lidských zdrojů | Částka (v EUR) | Metoda výpočtu* |Úředníci Zaměstnanci na dobu určitou | 54 000 | Roční náklady na jednoho úředníka: 108 000 € |Jiné lidské zdroje (upřesněte rozpočtovou linii) |Celkem | 54 000 |Částky představují celkové výdaje za dvanáct měsíců.7.3. Jiné administrativní výdaje vyplývající z opatřeníNení třeba uvádětČástky představují celkové výdaje za dvanáct měsíců.1 Upřesněte typ výboru a skupiny, ke které patří.I. Celková částka za rok (7.2 + 7.3) II. Doba trvání opatření III. Celkové náklady opatření (I x II) | €54 000 2006–2011 €324 000 |8. DALŠÍ VÝVOJ A HODNOCENÍ8.1. Režim dalšího vývojeNení třeba uvádět8.2. Režim a harmonogram týkající se plánovaného hodnoceníPrůběžné hodnocení bude možné prostřednictvím sledování objemu mezinárodních zápisů, v nichž je vyznačen systém (průmyslových) vzorů Společenství.9. OPATŘENÍ K ZAMEZENÍ PODVODŮMNení požadována žádná finanční pomoc.[1] Úř. věst. L 3, 5.1.2002, s. 1.[2] Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) byl zřízen nařízením Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1.[3] Viz KOM(2005)687 v konecném znení.[4] Podobnou strukturu měla změna nařízení o ochranné známce Společenství, aby nabylo účinku přistoupení Evropského společenství k Madridskému protokolu (nařízení Rady (ES) č. 1992/2003 ze dne 27. října 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 40/94 , Úř. věst. L 296, 14.11.2003, s. 1).[5] Nařízení Komise (ES) č. 2245/2002 ze dne 21. října 2002, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství, Úř. věst. L 341, 17.12.2002, s. 28.[6] Nařízení Komise (ES) č. 2246/2002 ze dne 16. prosince 2002 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), pokud jde o zápis (průmyslových) vzorů Společenství, Úř. věst. L 341, 17.12.2002, s. 54.[7] Nařízení Komise (ES) č. 216/96 ze dne 5. února 1996, kterým se stanoví jednací řád odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Úř. věst. L 28, 6.2.1996, s. 11.[8] Belgie, Estonsko, Francie, Německo, Řecko, Maďarsko, Itálie, Lotyšsko, Lucembursko, Nizozemsko, Slovinsko, Španělsko. Pět členských států EU – z celkem 18 zemí – se stalo smluvní stranou Ženevského aktu (Estonsko, Maďarsko, Lotyšsko, Slovinsko a Španělsko). Aktualizované údaje budou zveřejňovány na internetových stránkách WIPO: www.wipo.int9 Úř. věst. C […], […], s. […].10 Úř. věst. C […], […], s. […].11 Úř. věst. C […], […], s. […].12 Úř. věst. L 3, 5.1.2002, s. 1. Nařízení ve znění aktu o přistoupení z roku 2003.13 Úř. věst. L […], […], s. […].[9] Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 422/2004(Úř. věst. L 70, 9.3.2004, s. 1).[10] Úř. věst. L […], […], s. […].


Důležité právní upozornění

|

52006PC0084

Návrh nařízení Rady kterým se mění nařízení (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni  /* KOM/2006/0084 konecném znení - CNS 2006/0022 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 13.07.2006KOM(2006) 84 v konečném znění2006/0022 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni(PřEDLOžENÁ KOMISÍ)DŮVODOVÁ ZPRÁVAKomise návrhem na změnu nařízení (ES) č. 539/2001[1] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 851/2005[2] sleduje tyto cíle:- pravidelným přezkumem nařízení (ES) č. 539/2001 zajistit, aby jeho stávající přílohy – v nichž se uvádí seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum (příloha I) a seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (příloha II) – odpovídaly kritériím pátého bodu odůvodnění uvedeného nařízení, zejména pokud jde o kritéria v oblasti nedovoleného přistěhovalectví a veřejného pořádku a v této souvislosti přeřadit některé třetí země z jedné přílohy nařízení do druhé;- obě přílohy nařízení doplnit tak, aby jejich prostřednictvím byl celkově naplňován cíl vyplývající z čl. 62 odst. 2 písm. b) a i) Smlouvy, tzn. že nařízení musí zcela jednoznačně stanovit, zda musí mít státní příslušník třetí země vízum nebo zda je od této povinnosti osvobozen;- režim pro uprchlíky a osoby bez státní příslušnosti upravit tak, aby se na tyto osoby nadále vztahovala možnost osvobození od vízové povinnosti, pokud pobývají ve třetí zemi uvedené na seznamu v příloze II, ale aby se na ně vztahovalo osvobození od vízové povinnosti v plném rozsahu, pokud mají pobyt v některém členském státě;- od vízové povinnosti nově osvobodit rovněž držitele povolení pro malý pohraniční styk;- stanovit možnost od vízové povinnosti osvobodit příslušníky ozbrojených sil, kteří cestují v rámci činnosti NATO a programu Partnerství pro mír;- vyjasnit kategorie pasů, které se odlišují od běžných cestovních pasů.Případy, kdy neexistuje vzájemnost ve vízových vztazích, nespadají do tohoto návrhu na změnu nařízení (ES) č. 539/2001. Tyto případy jsou upraveny v rámci mechanismu vzájemnosti, který byl pozměněn nařízením (ES) č. 851/2005.1. Přezkum příloh nařízení:1.1. Přeřazení třetích zemí z jedné přílohy do druhé:Na zasedání Evropské rady v Seville byla poprvé zdůrazněna skutečnost, že je nezbytné přezkoumat přílohy nařízení (ES) č. 539/2001. První přezkum se projevil v nařízení (ES) č. 453/2003[3], v jehož rámci byl Ekvádor přeřazen z přílohy II do přílohy I. Komise za účelem nového pravidelného posouzení shromáždila informace, přičemž se především obracela přímo na členské státy, aby ověřila, zda stávající obsah příloh nařízení č. 539/2001 nadále odpovídá kritériím stanoveným v nařízení. Informace, které členské státy zaslaly jako odpověď na její žádost, byly prověřeny prostřednictvím jiných informací a statistik předaných v rámci CIREFI. Komise po rozboru uvedených údajů dospěla k těmto závěrům:Shromážděné informace především potvrdily silný a přetrvávající migrační tlak z Bolívie. Tento tlak se projevuje zejména vysokým počtem zamítnutí vstupu na vnějších hranicích a vyhoštění ve více členských státech. Uvedené skutečnosti nelze opomíjet ani z hlediska veřejného pořádku, neboť počet zadržení a odsouzení Bolivijců za spáchání trestného činu nebo za nedovolené přistěhovalectví rovněž narůstá. V úvahu je třeba vzít i skutečnost, že někteří státní příslušníci zemí Latinské Ameriky, na které se vztahuje vízová povinnost, se pokoušejí této povinnosti vyhnout tím, že si podvodným způsobem opatří bolivijské pasy. Na základě uvedených důvodů má Komise za to, že s ohledem na kritéria pátého bodu odůvodnění nařízení č. 539/2001 je odůvodněné navrhnout, aby Bolívie byla přeřazena z přílohy II do přílohy I.Komise zadruhé konstatovala, že nutnost vízové povinnosti pro některé státní příslušníky určitých třetích zemí není podchycena statistikami nebo jinými údaji, jež by mohly potvrdit, že dotyčné země představují riziko s ohledem na pátý bod odůvodnění nařízení č. 539/2001 a zejména s ohledem na nedovolené přistěhovalectví a na veřejný pořádek. Zachování vízové povinnosti se již nejeví jako odůvodněné z hlediska regionální soudržnosti nebo mezinárodních vztahů Unie. Komise ostatně nezohledňovala pouze připomínky států, které uplatňují nařízení (ES) č. 539/2001. Rovněž posuzovala vízovou politiku Irska, Spojeného království a Švýcarska a vyvodila z toho užitečná ponaučení, pokud jde o kritéria v oblasti nedovoleného přistěhovalectví a veřejného pořádku. Navrhuje se tedy, aby Antigua a Barbuda, Bahamy, Barbados, Mauricius, Svatý Kryštof a Nevis a Seychely byly přeřazeny z přílohy I do přílohy II. Díky této změně již kromě jiného nebudou existovat praktické potíže, se kterými se v současné době tyto země setkávají, jelikož v nich není konzulát žádného členského státu (to je případ čtyř z těchto zemí) nebo v nich je konzulát pouze jednoho členského státu (tak je tomu ve dvou dalších zemích). Počítá se s tím, že osvobození od vízové povinnosti pro státní příslušníky těchto zemí se bude uplatňovat souběžně s okamžikem, kdy vstoupí v platnost dohoda o osvobození od vízové povinnosti s dotčenou třetí zemí, čímž bude zaručeno dodržování reciprocity a osvobození od vízové povinnosti bude prospěšné pro státní příslušníky všech členských států.1.2. Stanovení vízového režimu pro určité zvláštní kategorie státních příslušníků třetích zemí:Komise zatřetí chtěla skoncovat se situací, která je v rozporu s čl. 62 odst. 2 písm. b) odrážky i) Smlouvy o ES a nařízením (ES) č. 539/2001, které bylo přijato na základě uvedeného ustanovení. Není pochyb o tom, že seznamy dotčených třetích zemí musí být úplné a musí se vztahovat na všechny státní příslušníky třetích zemí. Tento výklad vyplývá ze samotného znění článku a v případě nutnosti jej potvrzuje historický vývoj společné vízové politiky, jež byla zahájena vypracováním jediného seznamu třetích zemí, jejichž státní příslušníci podléhali vízové povinnosti. Skutečností však je, že určité kategorie osob, které nejsou občany Unie, nejsou uvedeny ani v příloze I ani v příloze II nařízení (ES) č. 539/2001. Jedná se na jedné straně o britské státní příslušníky ze zámořských území (British Nationals Overseas) a na druhé straně o osoby, které jsou na různých úrovních „Brity“, ale podle právních předpisů Společenství nejsou považovány za státní příslušníky Spojeného království[4]. Jelikož se členské státy musejí s touto „mezerou“ v nařízení (ES) 539/2001 vypořádávat, přijaly nejrůznější řešení; v některých státech tyto osoby podléhají vízové povinnosti, v jiných jsou od ní osvobozeny. V informativním sdělení Komise o nařízení (ES) č. 539/2001[5] se odráží tato konkrétní skutečnost, která brání úplné harmonizaci, jež vyžadují právní předpisy Společenství.Komise s cílem ukončit tuto neuspokojivou situaci navrhuje tyto kategorie osob zanést buď do přílohy I nebo do přílohy II tak, aby oba tyto seznamy byly úplné. Komise při výběru seznamu zohlednila kritéria pátého bodu odůvodnění nařízení (ES)č. 539/2001.Komise navrhuje do přílohy II zanést britské státní příslušníky ze zámořských území (British Nationals Overseas). Osoby, které mají spjatost s územím Hongkongu, jsou z velké většiny rovněž držiteli pasu zvláštní správní oblasti Hongkongu a jsou tudíž členskými státy osvobozeny od vízové povinnosti. Jelikož jsou britskými státními příslušníky ze zámořských území (British Nationals Overseas), není žádný důvod se domnívat, že představují riziko z hlediska migrace nebo veřejného pořádku, jak již členské státy několikrát konstatovaly při diskusích v pracovních skupinách Rady. Britští státní příslušníci ze zámořských území (British Nationals Overseas) mohou být opětně přijímáni do Hongkongu. Pas, který jim vydávají výhradně britské úřady, vykazuje vysoký stupeň bezpečnostních prvků. Ze všech těchto důvodů je osvobození od vízové povinnosti pro uvedené státní příslušníky (které již doposud bez problémů uplatňuje devět států) zcela odůvodněné. Účelem čl. 5 odst. 2 návrhu je z této skutečnosti vyvodit důsledky a přílohu II nařízení (ES) č. 539/2001 doplnit o britské státní příslušníky ze zámořských území (British Nationals Overseas). Je však nezbytné doplnit zvláštní kolonku, neboť nemají státní příslušnost třetího státu a z hlediska cestovních dokladů, jejichž jsou držiteli, je nelze považovat za státní příslušníky území Hongkongu.Komise naopak navrhuje do přílohy I umístit British Overseas Territories Citizens (BOTC), British Overseas Citizens (BOC), British Subjects a British Protected Persons (BPP). British Territories Act 2002 citelně upravil pravidla britského občanství a zejména velké většině BOTC umožnil, aby se stali britskými občany (British citizens) a tudíž občany Unie. Pokud jde o BOTC, kteří se nestali British citizens, BOC, British Subjects a BPP, zdá se, že tyto kategorie osob mají se Spojeným královstvím vztah, který lze považovat za omezený v tom smyslu, že nemají právo pobytu (right of abode) a že podléhají kontrole přistěhovalectví. Na druhé straně panuje velká nejistota ohledně jejich případného vztahu k jinému státu a ohledně přesné podoby tohoto vztahu. Komise má na základě uvedených důvodů za to, že je třeba pro tyto kategorie osob zavést vízovou povinnost, neboť představují riziko nedovoleného přistěhovalectví[6]. Na základě čl. 5 odst. 1 jsou zahrnuti do přílohy I. Je však nezbytné doplnit zvláštní kolonku, neboť nemají státní příslušnost některého třetího státu.2. Režim pro držitele cestovních pasů, které se odlišují od běžných cestovních pasů:Na základě čl. 4 odst. 1 nařízení mají členské státy možnost od vízové povinnosti osvobodit „držitele diplomatických pasů, služebních pasů a jiných úředních pasů“, zatímco příloha 2 Společných konzulárních instrukcí (SKI)[7] odkazuje na „držitele diplomatických, úředních nebo služebních pasů“. Příručka cestovních dokladů, které mohou být opatřeny vízem[8], odkazuje na tři kategorie – diplomatické, úřední a zvláštní cestovní pasy. Různost typologií použitých v různých nástrojích je zdrojem nejasností a může přinášet i praktické potíže, pokud má být uplatňován určitý režim (vízová povinnost nebo osvobození od ní) na určitý typ cestovních pasů. Komise s cílem odstranit tyto potíže a celou záležitost vyjasnit navrhuje přesněji rozlišovat mezi uvedenými třemi kategoriemi cestovních pasů („diplomatické pasy, služební/úřední pasy, zvláštní pasy“). Takový je cíl čl. 1 odst. 2 návrhu. Toto rozlišení bude muset být samozřejmě dodrženo rovněž v příloze 2 SKI a v Příručce cestovních dokladů. Za tímto účelem budou muset být předloženy návrhy rozhodnutí.Komise rovněž hodlá vyjasnit režim pro tuto kategorii držitelů zvláštních cestovních pasů. Na základě stávající podoby čl. 4 odst. 1 písm. a) lze předpokládat, že je na členských státech, zda se rozhodnou udělit výjimku z vízové povinnosti. Toto však není ten případ, jak vyplývá z ustanovení čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 789/2001[9] ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza. Ustanovení čl. 1 odst. 2 tohoto návrhu doplňuje čl. 4 odst. 1 písm. a) o odkaz na postupy stanovené nařízením (ES) č. 789/2001.3. Změna některých možností členských států udělovat výjimku z vízové povinnosti v harmonizovaných případech osvobození od vízové povinnosti:Stávající nařízení (ES) č. 539/2001 v článcích 3 a 4 stanoví, že členské státy mají více možností rozhodnout o výjimkách z vízové povinnosti. Na základě kritérií pátého bodu odůvodnění a zejména kritérií ohledně nedovoleného přistěhovalectví a veřejného pořádku se jeví jako odůvodněné pokračovat v harmonizaci a počítat s osvobozením od vízové povinnosti v plném rozsahu pro dvě kategorie osob, které mají pobyt v některém z členských států.3.1. Osoby s přiznaným postavením uprchlíka a osoby bez státní příslušnosti:Ustanovení čl. 3 nařízení (ES) č. 539/2001 stanoví, že osoby s přiznaným postavením uprchlíka a osoby bez státní příslušnosti „mohou být osvobozeny od vízové povinnosti, pokud je třetí země, ve které mají pobyt a která vydala jejich cestovní doklady, jednou ze třetích zemí uvedených v příloze II“. Rozšíření Evropské unie o deset nových členských států dne 1. května 2004 vedlo paradoxně k tomu, že uplatnění možnosti osvobodit od vízové povinnosti je omezeno, jelikož nařízení nestanoví osvobození od vízové povinnosti pro osoby s přiznaným postavením uprchlíka a osoby bez státní příslušnosti, které mají pobyt v některém z členských států, jež ještě plně neuplatňují schengenské acquis[10].Zejména proto, že v tomto smyslu od Evropského parlamentu a Rady obdržela výslovnou žádost, hodlá Komise tuto neuspokojivou situaci napravit v rámci jednání o předloze nařízení, kterým se stanoví kodex Společenství pro režim překračování hranic osobami (Schengenský kodex o hranicích)[11]. Komise je s ohledem na kritéria pro nedovolené přistěhovalectví a veřejný pořádek toho názoru, že lze jít nad rámec pouhé možnosti osvobodit od vízové povinnosti. Proto navrhuje k článku 1 nařízení (ES) č. 539/2001 přidat osvobození od vízové povinnosti v plném rozsahu pro osoby s přiznaným postavením uprchlíka a osoby bez státní příslušnosti, které mají pobyt v některém z členských států. Tímto osvobozením od vízové povinnosti bude například možné vyřešit situaci „osob, které nejsou lotyšskými občany“ a které ještě nemohou požívat stejné platnosti mezi povolením k pobytu a vízy, neboť Rada ještě nepřijala rozhodnutí ad hoc týkající se úplného uplatňování schengenských pravidel vůči novým členským státům. Tímto způsobem čl. 1 odst. 2 tohoto návrhu zachovává možnost od vízové povinnosti osvobodit osoby s přiznaným postavením uprchlíka a osoby bez státní příslušnosti, které mají pobyt v některé ze třetích zemí uvedených v příloze II, a tuto možnost zavádí do čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení.3.2. Žáci, kteří se účastní školních výletů:Ustanovení čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 539/2001 stanoví, že od vízové povinnosti lze osvobodit žáky účastnící se školního zájezdu, kteří mají pobyt v jedné ze třetích zemí uvedených v příloze II. Stejně jako v případě osob s přiznaným postavením uprchlíka a osob bez státní příslušnosti žáci, kteří mají bydliště v členském státu, který ještě plně neuplatňuje schengenské acquis, nemohou být osvobozeni od vízové povinnosti. Komise ve snaze minimalizovat administrativní překážky při uspořádávání školních zájezdů v rámci EU navrhuje k článku 1 nařízení (ES) č. 539/2001 přidat osvobození od vízové povinnosti v plném rozsahu pro žáky, kteří mají pobyt v jednom z členských států a kteří cestují v rámci organizovaných školních zájezdů. Tímto způsobem čl. 1 odst. 2 tohoto návrhu zachovává v čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení možnost od vízové povinnosti osvobodit žáky, kteří mají pobyt v jedné ze třetích zemí uvedených v příloze II.4. Zařazení nového osvobození od vízové povinnosti pro osoby, které cestují v rámci malého pohraničního styku:Komise dne 22. února 2005 předložila návrh nařízení Evropského Parlamentu a Rady, kterým se stanoví pravidla pro malý pohraniční styk na vnějších hranicích členských států a mění Schengenská úmluva a Společné konzulární instrukce[12]. Na základě diskusí, které o uvedeném návrhu vedla Rada, se dospělo k závěru, že je třeba, aby se pro obyvatele příhraničních oblastí vydávalo zvláštní povolení, které by jeho držiteli, jenž je státním příslušníkem třetí země a podle nařízení (ES) č. 539/2001 podléhá vízové povinnosti, umožňovalo pohybovat se v příhraniční oblasti bez víza. Komise je připravena se tímto přístupem řídit, neboť jím není dotčen hlavní cíl nařízení, totiž usnadnění překračování hranic občanům příhraničních oblastí, kteří tak činí v dobré víře. Z důvodů týkajících se právního základu nemůže být takový případ osvobození od vízové povinnosti součástí nařízení o malém pohraničním styku, ale musí být přiřazen ke čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 539/2001, který v současné době s takovým případem nepočítá. Takový je cíl čl. 1 odst. 1 tohoto návrhu.Nařízení o malém pohraničním styku, jež je ještě ve fázi projednávání, bude přijato postupem spolurozhodování. Pokud by Rada a Evropský parlament nakonec přijaly režim, který nepočítá s kombinováním osvobození od vízové povinnosti a pohybem v příhraniční oblasti se zvláštním povolením pro malý pohraniční styk, byla by Komise nucena svůj návrh upravit.5. Zařadit možnost od vízové povinnosti osvobodit příslušníky ozbrojených sil, kteří se účastní misí v rámci NATO a programu Partnerství pro mír:Možnost, aby členské státy stanovily výjimku z vízové povinnosti, jež je stanovena v čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 539/2001, se vztahuje pouze na pracovníky mezinárodních organizací. Členské státy, které uplatňují nařízení (ES) č. 539/2001 (s výjimkou Rakouska, Finska, Švédska, Kypru a Malty) jsou v rámci Organizace Severoatlantické smlouvy (NATO) podepsány pod závazky týkajícími se pohybu příslušníků ozbrojených sil. Úmluva, kterou členské státy NATO uzavřely v Londýně dne 19. června 1951 ohledně statutu svých ozbrojených sil, v článku III stanoví, že na příslušníky těchto sil „se nevztahují pravidla v pasové a vízové oblasti“. Ustanovení článku III však stanoví, že je třeba předložit osobní průkaz totožnosti a individuální nebo kolektivní cestovní příkaz. Oblast působnosti tohoto osvobození od vízové povinnosti byla rozšířena prostřednictvím úmluvy, kterou ohledně statutu svých ozbrojených sil uzavřely členské státy NATO a ostatní státy účastnící se programu Partnerství pro mír v Bruselu dne 19. června 1995. V článku I tak uvedená úmluva stanoví, že kromě výslovně stanovených výjimek se ustanovení úmluvy z roku 1951 v zásadě použijí rovněž v rámci úmluvy z roku 1995. Úmluva z roku 1995 nestanoví výjimky z výše uvedeného článku III úmluvy z roku 1951.Z ustanovení úmluv z roku 1951 a z roku 1995 tudíž vyplývá, že příslušníci ozbrojených sil států účastnících se těchto úmluv se mohou přemísťovat, aniž by podléhali pravidlům v pasové a vízové oblasti. Tato výjimka z vízové povinnosti, již musejí členské státy, které jsou signatáři výše uvedených úmluv, dodržovat, se neodráží v nařízení (ES) č. 539/2001, třebaže by mohla být ku prospěchu příslušníků ozbrojených sil, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí uvedených v příloze I nařízení. Proto je třeba z důvodů průhlednosti a právní jistoty nařízení (ES) č. 539/2001 doplnit přidáním odkazu na výjimku z vízové povinnosti vyplývající z úmluv v rámci NATO a programu Partnerství pro mír. Takový je cíl navrhovaného dodatku k čl. 4 odst. 2 nařízení.2006/0022 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeniRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 bod 2) písm. b) odrážku i) této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[13],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[14],vzhledem k těmto důvodům:(1) Složení seznamů třetích zemí uvedených v přílohách I a II nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni[15], musí být a zůstat v souladu s kritérii, jež jsou vyjmenována v pátém bodě odůvodnění nařízení (ES) č. 539/2001. Jeví se jako nezbytné, aby některé třetí země byly přeřazeny z jedné přílohy do druhé, zejména s ohledem na nedovolené přistěhovalectví a veřejný pořádek.(2) Bolívii je třeba přeřadit do přílohy I. Datum vstupu v platnost vízové povinnosti pro bolívijské státní příslušníky musí být zvoleno tak, aby členské státy mohly včas vypovědět dvoustranné dohody s Bolívií a přijmout všechna administrativní a organizační opatření, která jsou nezbytná pro zavedení dané vízové povinnosti.(3) Antiguu a Barbudu, Bahamy, Barbados, Mauricius, Svatý Kryštof a Nevis a Seychely je třeba přeřadit do přílohy II.Je třeba, aby osvobození od vízové povinnosti pro příslušníky těchto zemí nevstoupilo v platnost před uzavřením dvoustranné dohody o osvobození od vízové povinnosti mezi Evropským společenstvím a předmětnou zemí.(4) Obě přílohy nařízení (ES) č. 539/2001 musí být úplné: . Za tímto účelem je třeba ke každé z nich přidat kolonku umožňující určit vízový režim, který členské státy musejí uplatňovat na kategorie osob, které až dosud v některých členských státech podléhaly vízové povinnosti a v jiných byly od této povinnosti osvobozeny. Je vhodné, aby do přílohy I nařízení byly přidány různé kategorie britských státních příslušníků, kteří nejsou státními příslušníky Spojeného království ve smyslu práva Společenství, a aby do přílohy II byli přidáni státní příslušníci British Nationals (Overseas).(5) Členské státy mohou stanovit některé výjimky z vízové povinnosti pro držitele určitých cestovních pasů, které se odlišují od běžných cestovních pasů. Je třeba vyjasnit povahu těchto zvláštních pasů. Je rovněž nezbytné v nařízení (ES) č. 539/2001 učinit odkaz na postupy, které se použijí v případě uplatnění těchto výjimek.(6) Členské státy mohou od vízové povinnosti osvobodit osoby s přiznaným postavením uprchlíka a osoby bez státní příslušnosti, které mají pobyt v některé ze třetích zemí uvedených v příloze II, jakož i žáky účastnící se školního zájezdu, kteří mají pobyt v jedné z těchto zemí. Pro tyto dvě kategorie osob je třeba zavést úplné osvobození od vízové povinnosti, pokud pobývají v některém z členských států.(7) Na základě probíhajících diskusí o zavedení režimu malého pohraničního styku je nezbytné stanovit nové osvobození od vízové povinnosti pro držitele povolení pro malý pohraniční styk.(8) Režim týkající se možností udělit výjimku z vízové povinnosti musí plně odrážet skutečnost, která se projevuje v praxi. Některé členské státy od vízové povinnosti osvobozují státní příslušníky třetích zemí, které jsou uvedeny v příloze II, příslušníky ozbrojených sil, kteří cestují v rámci Organizace Severoatlantické smlouvy nebo programu Partnerství pro mír. Tato osvobození opírající se o mezinárodní závazky, které nespadají do práva Společenství, však musejí být z důvodů právní jistoty zohledněna v nařízení (ES) č. 539/2001.(9) V důsledku následných změn nařízení (ES) č. 539/2001 je nezbytné zlepšit jeho strukturu a srozumitelnost v rámci přepracování, ke kterému bude muset později dojít.(10) Pokud jde o Island a Norsko, rozpracovává toto nařízení ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[16], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody[17].(11) Pro Spojené království a Irsko není nařízení (ES) č. 539/2001 závazné. Nepodílejí se tedy na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.(12) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[18], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/860/ES ze dne 25. října 2004 o podpisu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení[19].PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Nařízení (ES) č. 539/2001 se mění takto:1.  Článek 1 se mění takto:2.  V odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:„Aniž jsou dotčeny závazky vyplývající z Evropské dohody o zrušení víz pro uprchlíky, podepsané ve Štrasburku dne 20. dubna 1959, musejí mít osoby s přiznaným postavením uprchlíka a osoby bez státní příslušnosti při překračování vnějších hranic členských států vízum, pokud třetí země, ve které mají pobyt a která jim jejich cestovní doklad vydala, patří mezi země uvedené na seznamu v příloze I.“3.  V odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:„Vedle toho jsou od vízové povinnosti osvobozeni:-  státní příslušníci třetí země uvedené na seznamu v příloze I, kteří jsou držiteli povolení pro malý pohraniční styk, jež vydávají členské státy na základě nařízení č. ……-  žáci, kteří mají státní příslušnost třetí země uvedené na seznamu v příloze I a kteří mají pobyt v některém z členských států v době, kdy cestují v souvislosti se školním zájezdem jako členové skupiny žáků školy v doprovodu učitele uvedené školy;-  osoby s přiznaným postavením uprchlíka a osoby bez státní příslušnosti, které mají pobyt v některém členském státu a které jsou držiteli cestovního dokladu vydaného tímto členským státem.“-  Článek 4 se mění takto:-  V odstavci 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:„a) držitelé diplomatických pasů, služebních/úředních pasů nebo zvláštních pasů v souladu s jedním z postupů stanovených v čl. 1 odst. 1 a v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 789/2001.“4.  Odstavec 2 se nahrazuje tímto:„2. Členský stát může od vízové povinnosti osvobodit:a) žáky školy, kteří mají státní příslušnost třetí země uvedené v příloze I, mají pobyt ve třetí zemi uvedené v příloze II a cestují v souvislosti se školním zájezdem jako členové skupiny žáků školy v doprovodu učitele uvedené školy;b) osoby s přiznaným postavením uprchlíka a osoby bez státní příslušnosti, pokud třetí země, ve kterých pobývají a které jim vydaly jejich cestovní doklady, patří mezi třetí země uvedené v příloze II;c) příslušníky ozbrojených sil, kteří cestují v rámci NATO nebo programu Partnerství pro mír, a držitele dokladů o totožnosti a cestovního příkazu, jež jsou stanoveny úmluvou mezi účastníky Severoatlantické smlouvy o statusu jejich ozbrojených sil ze dne 19. června 1951.“5.  Příloha I se mění takto:6.  Vkládá se odkaz na Bolívii.7.  Zrušují se odkazy na Antiguu a Barbudu, Bahamy, Barbados, Mauricius, Svatý Kryštof a Nevis a Seychely.8.  Vkládá se nový bod 3), který zní:„3) BRITšTÍ OBčANÉ, KTEřÍ NEMAJÍ POSTAVENÍ STÁTNÍCH PřÍSLUšNÍKů SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA VE SMYSLU PRÁVA SPOLEčENSTVÍ:British Overseas Territories CitizensBritish Overseas CitizensBritish SubjectsBritish Protected Persons”9.  Příloha II se mění takto:10.  Zrušuje se odkaz na Bolívii.11.  Vkládají se následující odkazy:Antigua a BarbudaBahamyBarbadosMauriciusSvatý Kryštof a NevisSeychelly12.  Vkládá se nový bod 3), který zní:„3) BRITšTÍ OBčANÉ, KTEřÍ NEMAJÍ POSTAVENÍ STÁTNÍCH PřÍSLUšNÍKů SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA VE SMYSLU PRÁVA SPOLEčENSTVÍ:British Nationals (Overseas)“.Článek 2Členské státy zavedou vízovou povinnost pro bolívijské státní příslušníky ode dne …Členské státy budou uplatňovat osvobození od vízové povinnosti pro státní příslušníky Antiguy a Barbudy, Baham, Barbadosu, Mauricia, Svatého Kryštofa a Nevisu a Seychel ode dne, kdy vstoupí v platnost dohoda o osvobození od vízové povinnosti, kterou Evropské společenství uzavřelo s dotyčnou třetí zemí.Článek 3Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyně[pic][pic][pic][pic][pic][pic] [1] Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 2.[2] Úř. věst. L 141, 4.6.2005, s. 3.[3] Úř. věst. L 69, 13.3.2003, s. 10.[4] Viz poslední prohlášení Spojeného království z roku 1983 (Úř. věst. C 23, 28.1.1983, s. 1).[5] Úř. věst. C 68, 21.3.2003, s. 11.[6] Z výše uvedeného sdělení Komise z roku 2003 vyplývá, že většina členských států u BOTC vyžaduje vízovou povinnost.[7] Poslední vydání: dokument 12357/05, VISA 230 COMIX 586, ze dne 27.9.2005[8] Poslední vydání: dokument 11599/05, VISA 200 COMIX 527, ze dne 29.7.2005.[9] Úř. věst. L 116, 24.6.2001, s. 2.[10] V rámci technických úprav aktu o přistoupení bylo logicky rozhodnuto z přílohy II nařízení č. 539/2001 vypustit odkaz na nové členské státy.[11] Prohlášení týkající se držitelů cestovních pasů pro cizince a cestovních pasů pro osoby, jež nejsou občany EU: „Evropský parlament a Rada vyzývají Komisi, aby předložila návrhy v rámci přezkumu nařízení (ES) č. 539/2001 s cílem od vízové povinnosti osvobodit držitele cestovních pasů pro cizince a cestovních pasů pro osoby, jež nejsou občany EU, které pobývají v jednom z členských států.“[12] KOM(2005) 56 v konečném znění.[13] Úř. věst. C […], […], s. […].[14] Úř. věst. C […], […], s. […].[15] Úř. věst. L […], […], s. […].[16] Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 36.[17] Úř. věst. L 368, 15.12.2004, s. 26.[18] Dokument Rady č. 13054/044, jenž je k nahlédnutí na internetových sztánkách:http://register.consilium.eu.int[19] Úř. věst. L 370, 17.12.2004, s. 78.