               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 11.3.2021
            COM(2021) 114 final
            2021/0059(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ohledně zamýšleného rozhodnutí účastníků Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má Komise zaujmout jménem Evropské unie v souvislosti s Ujednáním o státem podporovaných vývozních úvěrech (dále jen „ujednání“) ohledně zamýšleného rozhodnutí změnit ustanovení ujednání o místních nákladech. Ta stanoví maximální procentní podíl hodnoty podporovaného vývozního kontraktu, který může sestávat z výrobků a služeb pocházejících z místních zdrojů, tj. ze země určení místo ze země vývozu nebo třetí země. Zamýšlené rozhodnutí by tento maximální procentní podíl navýšilo, což by vedlo k větší flexibilitě odpovídající situaci na trhu.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech

               Ujednání je gentlemanskou dohodou mezi EU, Spojenými státy, Kanadou, Japonskem, Koreou, Norskem, Švýcarskem, Austrálií, Novým Zélandem a Tureckem, jejímž cílem je poskytnout rámec pro řádné používání státem podporovaných vývozních úvěrů. V praxi to znamená jednak zajištění rovných podmínek pro hospodářskou soutěž založenou na ceně a kvalitě vyváženého zboží a služeb, a nikoli na stanovených finančních podmínkách, jednak odstranění dotací a narušení trhu, jež souvisejí se státem podporovanými vývozními úvěry. Ujednání vstoupilo v platnost v dubnu 1978 na dobu neurčitou, a ačkoli je mu poskytována administrativní podpora sekretariátu OECD, nejedná se o akt OECD
                  1
               .

               Ujednání je pravidelně aktualizováno s ohledem na politický vývoj a vývoj na finančním trhu, které ovlivňují poskytování státem podporovaných vývozních úvěrů. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011
                  2
                stanoví, že se v Unii použijí pravidla uvedená v ujednání, a ujednání je tudíž v EU právně závazné
                  3
               . Revize podmínek ujednání se začleňují do práva EU prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 2 uvedeného nařízení.

               2.2Účastníci Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech

               Evropská komise zastupuje Unii na zasedáních účastníků ujednání (dále jen „účastníci“), jakož i v písemných postupech pro rozhodování účastníků ujednání. Rozhodnutí o všech změnách ujednání se přijímají na základě konsenzu. Postoj Unie přijímá Rada a projednávají jej členské státy v rámci pracovní skupiny Rady pro vývozní úvěry
                  4
               .

               Článek 62 ujednání stanoví, že „účastníci budou provádět pravidelné přezkoumání fungování tohoto ujednání. Při tomto přezkoumání účastníci prověří mimo jiné oznamovací postupy, zavádění a provoz systému diferencované diskontní sazby, pravidla a postupy pro vázanou pomoc, otázky vyrovnávání, předchozí přísliby a možnosti přistoupení dalších států k tomuto ujednání.“

               2.3Zamýšlený akt účastníků Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech

               Na 141. schůzce účastníků ujednání, která se konala v červnu 2019, účastníci projednali předběžný návrh EU na zvýšení státní podpory místních nákladů. Předběžný návrh vyvolal pozitivní odezvu u ostatních účastníků, jedna delegace si však vyhradila svůj postoj a požádala EU o poskytnutí dalších souvisejících informací a vysvětlení.

               Na následující schůzce účastníků ujednání v listopadu 2019 bylo zvýšení státní podpory místních nákladů opět projednáno. Diskuse se týkala případných změn předběžného návrhu, mimo jiné omezení pokrytí místních nákladů na konkrétních odvětví nebo země. Účastníci se však neshodli a diskuse byla odložena na příští setkání. Na 144. schůzce účastníků ujednání v červnu 2020 delegace, která nepodpořila předběžný návrh EU, předložila protinávrh týkající se podpory místních nákladů. Tento návrh nezískal podporu ostatních účastníků, ale byla navržena a projednána kompromisní řešení a pozměňovací návrhy k vyřešení sporných otázek.

               Evropská unie přezkoumala svůj předběžný návrh s přihlédnutím k názorům vyjádřeným na předchozích schůzkách účastníků ujednání a na 145. schůzce účastníků, která se konala 17. listopadu 2020, předložila předběžný kompromisní návrh. Někteří účastníci navrhli drobné změny předběžného kompromisního návrhu. Proběhla diskuse a poté všichni účastníci vyjádřili předběžnému kompromisnímu návrhu se zahrnutými navrhovanými změnami podporu. Účastníci ujednání mají o předběžném kompromisním návrhu Unie přijmout rozhodnutí písemným postupem.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Hlavní zásady pro státní podporu místních nákladů jsou stanoveny v článku 10 ujednání. Ten stanoví, že státní podpora místních nákladů nesmí přesáhnout 30 % hodnoty vývozního kontraktu (vnitrostátní obsah a dodávky ze třetích zemí). Tato ustanovení byla zavedena v roce 2006, kdy byla maximální úroveň státní podpory zvýšena z 15 % na 30 % hodnoty vývozního kontraktu. V posledních desetiletích došlo k výraznému vývoji celosvětových obchodních a výrobních vzorců. Vznik globálních hodnotových řetězců změnil způsob, jakým vývozci získávají dodávky: společnosti, jejichž výroba dříve probíhala primárně v jedné zemi, nyní optimalizují své zdroje na základě nákladové efektivnosti a zeměpisné dostupnosti, takže jeden hotový výrobek často pochází z výrobních a montážních linek v několika zemích. Vývozní odvětví průmyslu EU již dlouho volá po větší flexibilitě, pokud jde o místní náklady. Současné omezení podpory místních nákladů pro vývozce z EU znamená znevýhodnění v hospodářské soutěži ve vztahu k vývozcům ze zemí, které nejsou vázány ujednáním.

               Zamýšlené rozhodnutí o zvýšení státní podpory místních nákladů by vedlo k navýšení maximální úrovně místních nákladů na 40 % hodnoty vývozního kontraktu v zemích s vysokými příjmy
                  5
                (v ujednání jde o země kategorie I) a na 50 % v zemích se středními a nízkými příjmy (v ujednání země kategorie II). Ustanovení o místních nákladech v odvětvové dohodě o vývozních úvěrech pro projekty v oblasti obnovitelných zdrojů energie, přizpůsobování se změně klimatu a jejího zmírňování a vodního hospodářství by byla sladěna s ustanoveními o místních nákladech v hlavním textu ujednání. Do ujednání by navíc bylo vloženo ustanovení o přezkumu, který by měl proběhnout tři roky po vstupu nových ustanovení o místních nákladech v platnost.

               Proto se doporučuje, aby postojem Unie bylo písemným postupem schválit zamýšlené rozhodnutí účastníků ujednání o zvýšení státní podpory místních nákladů.

               4.Právní základ

               4.1Procesněprávní základ

               4.1.1Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se dotyčný orgán řídí. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale mohou „rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  6
               .

               4.1.2Uplatňování v tomto konkrétním případě

               Zamýšlené rozhodnutí může rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právních předpisů EU, zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o uplatňování některých pravidel v oblasti státem podporovaných vývozních úvěrů a o zrušení rozhodnutí Rady 2001/76/ES a 2001/77/ES. Je tomu tak proto, že článek 2 uvedeného nařízení stanoví, že „Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 3, kterými se mění příloha II, pokud je to nezbytné v důsledku změn pravidel, které dojednali účastníci ujednání“.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2Hmotněprávní základ

               4.2.1Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2Uplatňování v tomto konkrétním případě

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné obchodní politiky. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 207 SFEU.

               4.3Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 4 první pododstavec SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               5.Zveřejnění zamýšleného aktu

               Jelikož se zamýšleným rozhodnutím účastníků změní ujednání, je vhodné jej po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.

               2021/0059 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ohledně zamýšleného rozhodnutí účastníků Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech (dále jen „ujednání“) je v EU právně závazné v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o uplatňování některých pravidel v oblasti státem podporovaných vývozních úvěrů a o zrušení rozhodnutí Rady 2001/76/ES a 2001/77/ES
                  7
               .

               (2)Účastníci ujednání (dále jen „účastníci“) se na 145. schůzce dne 17. listopadu 2020 dohodli, že písemným postupem přijmou rozhodnutí o změně ujednání za účelem zvýšení státní podpory vývozních úvěrů v podobě místních nákladů.

               (3)Je vhodné stanovit postoj, který má být jménem Unie zaujat ohledně rozhodnutí, které má být přijato účastníky ujednání písemným postupem, neboť zamýšlené rozhodnutí bude moci rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah práva Unie na základě článku 2 nařízení (EU) č. 1233/2011.

               (4)Zamýšlené rozhodnutí zvýšit státní podporu místních nákladů by mělo upravit ustanovení o podpoře místních nákladů v ujednání tak, aby odpovídala převažujícím obchodním a výrobním vzorcům. Globální hodnotové řetězce změnily chování vývozců a většina z nich nyní získává dodávky z několika zemí a ve stále větší míře z míst, kde se nachází kupující. S cílem poskytnout vývozcům z EU větší flexibilitu a umožnit optimální strategie získávání dodávek by měla být maximální úroveň státní podpory místních nákladů zvýšena z 30 % na 40 % hodnoty vývozního kontraktu v zemích s vysokými příjmy a z 30 % na 50 % hodnoty vývozního kontraktu v zemích se středními a nízkými příjmy,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být jménem Unie zaujat písemným postupem účastníků Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech ohledně zamýšleného rozhodnutí zvýšit státní podporu místních nákladů, je stanoven v příloze tohoto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Ve smyslu článku 5 úmluvy OECD.

                     (2)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o uplatňování některých pravidel v oblasti státem podporovaných vývozních úvěrů a o zrušení rozhodnutí Rady 2001/76/ES a 2001/77/ES (Úř. věst. L 326, 8.12.2011, s. 45).

                     (3)

                        V minulosti byla dřívější znění ujednání OECD prováděna v právu EU prostřednictvím rozhodnutí Rady.

                     (4)

                        Rozhodnutí Rady o zřízení Pracovní skupiny pro koordinaci politiky pojištění úvěrů, zajištění úvěrů a finančních úvěrů (Úř. věst. 66, 27.10.1960, s. 1339).

                     (5)

                        Každoročně vymezovány Světovou bankou podle HND na obyvatele.

                     (6)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (7)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o uplatňování některých pravidel v oblasti státem podporovaných vývozních úvěrů a o zrušení rozhodnutí Rady 2001/76/ES a 2001/77/ES (Úř. věst. L 326, 8.12.2011, s. 45) (dále jen „nařízení (EU) č. 1233/2011“).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 11.3.2021
            COM(2021) 114 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ohledně zamýšleného rozhodnutí účastníků Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech

               PŘÍLOHA

               NÁVRH

               KAPITOLA II: FINANČNÍ PODMÍNKY PRO VÝVOZNÍ ÚVĚRY

               11.PLATBA PŘEDEM, MAXIMÁLNÍ VÝŠE STÁTNÍ PODPORY A MÍSTNÍ NÁKLADY

               d)Účastníci mohou poskytnout podporu na místní náklady za těchto podmínek:

               1)Maximální výše státní podpory místních nákladů nepřesáhne:

               –v případě zemí kategorie I 40 % hodnoty vývozního kontraktu,

               –v případě zemí kategorie II 50 % hodnoty vývozního kontraktu.

               2)Státní podpora místních nákladů se neposkytne za příznivějších nebo méně omezujících podmínek, než jaké jsou dohodnuty pro související vývozy.

               3)Pokud státní podpora místních nákladů přesahuje 15 % hodnoty vývozního kontraktu, podléhá oznámení předem podle článku 48, přičemž se uvede povaha místních nákladů, na něž se podpora poskytuje.

               65.PŘEZKOUMÁNÍ STÁTNÍ PODPORY MÍSTNÍCH NÁKLADŮ

               Účastníci přezkoumají ustanovení o podpoře místních nákladů nejpozději do tří let od formálního schválení.

               PŘÍLOHA IV ujednání

               ODVĚTVOVÁ DOHODA O VÝVOZNÍCH ÚVĚRECH PRO PROJEKTY V OBLASTI OBNOVITELNÝCH ZDROJŮ ENERGIE, PŘIZPŮSOBOVÁNÍ SE ZMĚNĚ KLIMATU A JEJÍHO ZMÍRŇOVÁNÍ A VODNÍHO HOSPODÁŘSTVÍ

               7. MÍSTNÍ NÁKLADY

               a)V případě státem podporovaných vývozních úvěrů týkajících se smluv, jejichž hodnota dosahuje nejméně 10 milionů SDR, státní podpora poskytovaná na místní náklady nepřesáhne 30 % hodnoty vývozního kontraktu.

               b)V případě státem podporovaných vývozních úvěrů týkajících se smluv, jejichž hodnota je nižší než 10 milionů SDR:

               1)pokud jde o oblasti uvedené v dodatku I této odvětvové dohody, státní podpora poskytovaná na místní náklady nepřesáhne 45 % hodnoty vývozního kontraktu;

               2)pokud jde o oblasti uvedené v dodatku II a projekty v oblasti vodního hospodářství uvedené v článku 4 této odvětvové dohody, státní podpora poskytovaná na místní náklady nepřesáhne 30 % hodnoty vývozního kontraktu.

               c)Pokud státní podpora poskytovaná na místní náklady přesahuje 15 % hodnoty vývozního kontraktu, podléhá tato státní podpora oznámení předem podle článku 8 této odvětvové dohody, přičemž se uvede povaha místních nákladů, na něž se podpora poskytuje.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 18.3.2021
            COM(2021) 127 final
            2021/0066(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat na 103. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost a na 76. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí Mezinárodní námořní organizace k přijetí změn Mezinárodní úmluvy o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků, Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů, Mezinárodního předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti a Mezinárodní úmluvy o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků na plavidlech

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být jménem Unie zaujat na 103. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost (dále též jen „MSC“) Mezinárodní námořní organizace, které se uskuteční virtuálně ve dnech 5. až 14. května 2021, a na 76. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí (dále též jen „MEPC“) Mezinárodní námořní organizace, které se bude konat virtuálně ve dnech 7. až 17. června 2021. Během 103. zasedání MSC se předpokládá přijetí změn:

               –Mezinárodní úmluvy o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (dále též jen „úmluva STCW“),

               –Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů (dále též jen „předpis o ESP“),

               –Mezinárodního předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti (dále též jen „předpis FSS“).

               Během 76. zasedání MEPC se předpokládá přijetí změn:

               –Úmluvy o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků (dále též jen „úmluva AFS“).

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Úmluva o Mezinárodní námořní organizaci

               Úmluvou o Mezinárodní námořní organizaci (dále též jen „IMO“) se zakládá IMO. Cílem IMO je poskytnout fórum pro spolupráci v oblasti regulace a postupů týkajících se nejrůznějších technických záležitostí, jež ovlivňují námořní dopravu využívanou v mezinárodním obchodě. Dále se zaměřuje na podporu všeobecného přijetí nejvyšších možných standardů v záležitostech týkajících se námořní bezpečnosti, efektivnosti plavby a prevence a kontroly znečištění moří z lodí za současné podpory rovných podmínek. Zabývá se rovněž souvisejícími správními a právními otázkami.

               Úmluva vstoupila v platnost dne 17. března 1958.

               Stranami úmluvy jsou všechny členské státy EU.

               Všechny členské státy jsou stranami Mezinárodní úmluvy o zamezení znečištění moří z lodí (dále též „úmluva MARPOL“) z roku 1973, jež vstoupila v platnost dne 2. října 1983, a přílohy VI, jež vstoupila v platnost dne 18. května 2005. Unie není stranou úmluvy MARPOL.

               Všechny členské státy jsou stranami Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (dále též „úmluva SOLAS“) z roku 1974, jež vstoupila v platnost dne 25. května 1980. Unie není stranou úmluvy SOLAS.

               Mezinárodní předpis o bezpečnosti lodí používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí (dále též jen „předpis IGF“) je na základě úmluvy SOLAS povinný. Jeho cílem je stanovit mezinárodní normu pro plavidla používající jako palivo plyn nebo kapaliny s nízkým bodem vzplanutí. Předpis se zabývá všemi oblastmi, v nichž vyžaduje použití plynu nebo kapalin s nízkým bodem vzplanutí jakožto paliva zvláštní zvážení. Stanoví kritéria pro uspořádání a instalaci strojních zařízení pro pohonné a pomocné účely používajících jako palivo zemní plyn, která budou mít z hlediska bezpečnosti a spolehlivosti rovnocennou úroveň integrity, jaké lze dosáhnout u nových a srovnatelných hlavních a pomocných strojních zařízení s konvenčním naftovým palivem.

               2.2.Mezinárodní námořní organizace

               Mezinárodní námořní organizace (IMO) je specializovanou agenturou OSN s odpovědností za bezpečnost a zabezpečení lodní dopravy a prevenci znečišťování moří z lodí. Jedná se o orgán, který na celosvětové úrovni stanoví normy pro bezpečnost, zabezpečení a environmentální profil mezinárodní lodní dopravy. Jeho hlavním úkolem je vytvořit regulační rámec pro odvětví námořní dopravy, jenž bude spravedlivý, efektivní, všeobecně přijímaný a obecně uplatňovaný.

               Členství v organizaci je otevřeno všem státům a členy IMO jsou všechny členské státy EU. Vztahy EU s IMO vycházejí zejména z ujednání o spolupráci mezi Mezivládní námořní konzultační organizací (dále též jen „IMCO“) a Komisí Evropských společenství z roku 1974.

               Výbor pro námořní bezpečnost IMO se skládá ze všech členů IMO a schází se nejméně jednou ročně. Zkoumá všechny otázky spadající do působnosti organizace a týkající se plavebních pomůcek, konstrukce a vybavení plavidel, obsazení posádkou z bezpečnostního hlediska, pravidel pro předcházení srážkám, zacházení s nebezpečným nákladem, námořních bezpečnostních postupů a požadavků, hydrografických informací, lodních deníků a navigačních záznamů, vyšetřování námořních nehod, záchrany a vyprošťování a jakýchkoli dalších otázek, které přímo ovlivňují námořní bezpečnost.

               Výbor pro ochranu mořského prostředí IMO se rovněž skládá ze všech členů IMO a schází se nejméně jednou ročně. Zkoumá environmentální otázky spadající do působnosti organizace a týkající se kontroly a prevence znečištění z lodí upravené úmluvou MARPOL, včetně ropy, hromadně přepravovaných chemických látek, odpadních vod, odpadků a emisí z lodí do ovzduší, včetně látek znečišťujících ovzduší a emisí skleníkových plynů. Další zkoumané záležitosti zahrnují nakládání s balastovou vodou, protihnilobné přípravky, recyklaci lodí, připravenost a reakci na znečištění a určení zvláštních oblastí a zvláště citlivých mořských oblastí.

               Výbor pro námořní bezpečnost i Výbor pro ochranu mořského prostředí IMO přijmou veškerá opatření nezbytná k plnění všech úkolů svěřených jim úmluvou IMO, shromážděním IMO či radou IMO nebo úkolů, které jim mohou být v rámci výše uvedené oblasti působnosti svěřeny jinými mezinárodními nástroji nebo podle nich a jež IMO akceptuje. Rozhodnutí Výboru pro námořní bezpečnost a Výboru pro ochranu mořského prostředí a jejich pomocných orgánů se přijímají většinou členů.

               2.3.Zamýšlené akty Výboru pro námořní bezpečnost IMO

               Ve dnech 5. až 14. května 2021 má 103. zasedání MSC přijmout změny úmluvy a předpisu STCW, předpisu o ESP, předpisu FSS, kapitoly III úmluvy SOLAS a předpisu LSA.

               Účelem navrhovaných změn pravidla 1/1 úmluvy STCW je zahrnout definici „vysokého napětí“ a oddílu A-1/1 předpisu STCW změnit definici „provozní úrovně“ tak, aby zahrnovala funkci „elektrotechnického důstojníka“.

               Účelem navrhovaných změn přílohy 2 části A přílohy B předpisu o ESP z roku 2011 je omezit měření tloušťky ropných tankerů s dvojitým trupem při první opakované prohlídce pouze na podezřelá místa.

               Účelem navrhovaných změn kapitoly 9 předpisu FSS je vyjasnit přijatelnost méně složité a nákladné lokalizace poruch identifikovatelné podle oddílu pro systémy jednotlivě identifikovatelných požárních detektorů instalované na nákladních lodích a balkonech kajut osobních lodí.

               2.4.Zamýšlený akt Výboru pro ochranu mořského prostředí IMO

               Ve dnech 10. až 17. června 2021 mají být na 76. zasedání MEPC přijaty změny úmluvy AFS. Účelem navrhovaných změn je zahrnout do seznamu zakázaných škodlivých protihnilobných přípravků cybutryn. Je to výsledek iniciativy EU.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               3.1.Změny Mezinárodní úmluvy o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků

               Během šestého zasedání Podvýboru pro lidský prvek, výcvik a strážní službu (dále též jen „HTW“), jež se konalo v Londýně ve dnech 29. dubna až 3. května 2019, přijal podvýbor žádost ITF o vyjasnění provozní úrovně funkcí „elektrotechnického důstojníka“ v definici „provozní úrovně“ v oddíle A-I/1 předpisu STCW (definice a vysvětlení) a zahrnutí nové definice pojmu „vysoké napětí“ do tohoto oddílu.

               Podvýbor se následně dohodl na návrhu definice „vysokého napětí“, která má být zahrnuta do pravidla I/1 STCW, jak je stanoveno v příloze 7 dokumentu HTW 6/13, jenž měl být předložen na 102. zasedání MSC ke schválení za účelem přijetí. Podvýbor rovněž souhlasil s návrhem změny oddílu A-I/1 předpisu STCW o zahrnutí funkce „elektrotechnického důstojníka“ do definice „provozní úrovně“; tato změna je důsledkem zavedení této funkce jako součásti manilských změn z roku 2010, jak je uvedeno v příloze 8 dokumentu HTW 6/13, jenž měl být předložen na 102. zasedání MSC ke schválení za účelem přijetí.

               Na 102. zasedání MSC byly dotčené změny schváleny a odstavce 13.9 a 13.10 zprávy ze 102. zasedání MSC (MSC 102/24) uvádí, že změny by měly být přijaty na 103. zasedání MSC.

               Unie by měla tyto změny podpořit, neboť objasňují provozní úroveň funkcí „elektrotechnického důstojníka“ a zavádějí společnou definici pojmu „vysoké napětí“.

               3.2.Změny Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů (předpis o ESP)

               Na svém sedmém zasedání posoudil Podvýbor pro konstrukci a stavbu lodí návrh IACS podpořený studií, aby se změnila příloha 2 části A přílohy B předpisu o ESP z roku 2011 ve znění rezoluce MSC.461(101) v tom smyslu, aby postačovalo měřit tloušťku ropných tankerů s dvojitým trupem při první opakované prohlídce pouze na podezřelých místech. Po krátkém jednání se podvýbor dohodl na návrhu změn předpisu o ESP z roku 2011 ve znění uvedeném v příloze 7, jež mělo být předloženo na 102. zasedání MSC za účelem schválení a následného přijetí.

               Na 102. zasedání MSC byly dotčené změny schváleny a odstavec 17.24 zprávy ze 102. zasedání MSC (MSC 102/24) uvádí, že změny by měly být přijaty na 103. zasedání MSC. Tato záležitost již byla zahrnuta do pracovního dokumentu EU pro 102. zasedání MSC.

               Unie by měla tyto změny podpořit, neboť umožňují IACS zaměřit se při měření tloušťky ropných tankerů s dvojitým trupem na podezřelá místa.

               3.3.Změny mezinárodního předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti (předpis FSS)

               Na 98. zasedání MSC byl zařazen nový výstup týkající se „Změn kapitoly 9 předpisu FSS týkajících se požadavků na lokalizaci poruch pro nákladní lodě a balkony kabin osobních lodí vybavené systémy jednotlivě identifikovatelných požárních detektorů“ do dvouletého (2018–2019) pořadu jednání podvýboru a prozatímního programu šestého zasedání SSE, přičemž cílovým rokem dokončení byl 2020 (MSC 98/23 odst. 20.34).

               Na svém sedmém zasedání odsouhlasil Podvýbor pro lodní systémy a vybavení (SSE) návrhy změn kapitoly 9 Mezinárodního předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti a související návrh usnesení MSC ve znění uvedeném v příloze 3 zprávy SSE 7/21 za účelem schválení na 102. zasedání MSC.

               Na 102. zasedání MSC byly návrhy změn kapitoly 9 předpisu o FSS schváleny a odstavec 19.8 zprávy ze 102. zasedání MSC (MSC 102/24) uvádí, že změny by měly být přijaty na 103. zasedání MSC.

               Unie by měla tyto změny podpořit, neboť zavádějí systémy, jež kombinují zvýšenou bezpečnost jednotlivě identifikovatelných požárních detektorů, jež jsou vyžadovány pro osobní lodě, s méně složitou a méně nákladnou lokalizací poruch identifikovatelnou podle oddílu, jež jsou přijatelné pouze pro nákladní lodě a balkony kajut osobních lodí.

               3.4.Změny Úmluvy o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků

               Na 71. zasedání MEPC byla přijata žádost EU navrhující nový výstup za účelem změny přílohy 1 Mezinárodní úmluvy o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků na plavidlech z roku 2001 tak, aby zahrnovala kontroly cybutrynu, a byla předána k posouzení na páté zasedání Podvýboru pro prevenci a omezování znečištění (dále též jen „PPR“).

               Na 73. zasedání MEPC se uvedlo, že páté zasedání PPR nejprve souhlasilo s tím, že původní návrh na změnu přílohy 1 úmluvy AFS tak, aby zahrnovala kontroly cybutrynu, jak byl předložen jménem Unie v dokumentu PPR 5/19 spolu s informacemi obsaženými v dokumentu PPR 5/INF.9, uspokojuje požadavky přílohy 2 úmluvy AFS, a poté byl vysloven souhlas s tím, že je zapotřebí provést podrobnější přezkum cybutrynu.

               Po diskusích během sedmého zasedání PPR podvýbor souhlasil s 1) návrhem změn přílohy 1 (Kontroly protihnilobných přípravků) úmluvy AFS s cílem zahrnout kontroly cybutrynu, jak je uvedeno v přílohách 1 až 6, ke zvážení na 75. zasedání MEPC s cílem vyřešit data účinnosti, jež jsou v současnosti uvedena v hranatých závorkách, a následné schválení; a 2) návrhy změn přílohy 4 (Průzkumy a požadavky na certifikaci protihnilobných přípravků) úmluvy AFS, včetně návrhů změn vzorového formuláře mezinárodního osvědčení o protihnilobných přípravcích, jež předloží ke zvážení na 75. zasedání MEPC za účelem schválení.

               Na 75. zasedání MEPC bylo znění změn úmluvy AFS finalizováno a odstavec 10.17 zprávy ze 75. zasedání MEPC (MEPC 175/18) uvádí, že změny by měly být přijaty na 76. zasedání MEPC. Postoj na podporu těchto změn byl zahrnut do pracovního dokumentu EU pro 75. zasedání MEPC.

               Unie iniciovala výzvu k celosvětovému zákazu tohoto protihnilobného přípravku, jehož prodej je nyní v EU zakázán. Unie by proto měla tyto změny podpořit, jelikož zavedou celosvětový zákaz tohoto přípravku, čímž se dosáhne cíle EU.

               3.5.Příslušné právní předpisy a pravomoci EU

               3.5.1.Změny Mezinárodní úmluvy o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků

               Směrnice 2008/106/ES
                  1
                vyžaduje, aby členské státy zajistily, aby námořníci absolvovali výcvik přinejmenším v souladu s požadavky úmluvy STCW, a uplatňovaly povinnou část A předpisu STCW. V daném případě jsou obzvláště relevantní čl. 1 odst. 6 a 7 směrnice, v nichž se uvádí odpovědnosti konkrétních lodních důstojníků za elektrická zařízení, a pravidlo III/5 kapitoly I přílohy I, jež odkazuje na zvláštní funkce pracovníků odpovědných za elektrotechniku, elektroniku a ovládání strojního zařízení, pro něž jsou vyžadovány dovednosti stanovené v požadavcích na způsobilost. Změny, které mají být přijaty na 103. zasedání MSC a které zavedou změny části A předpisu STCW, budou mít dopad na požadavky směrnice.

               3.5.2.Změny Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů

               Podle článků 5 a 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012
                  2
                je použití systému hodnocení stavu (CAS) organizace IMO u ropných tankerů s jednoduchým trupem, které jsou starší než 15 let, povinné. Rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů čili rozšířený inspekční program (ESP) upřesňuje, jak toto důkladnější posouzení provádět. Vzhledem k tomu, že CAS používá ESP jako nástroj k dosažení svého cíle, budou veškeré změny inspekcí v rámci ESP, jako jsou stávající změny soustředit se při měření tloušťky ropných tankerů s dvojitým trupem při první opakované prohlídce pouze na podezřelá místa, automaticky uplatnitelné prostřednictvím nařízení (EU) č. 530/2012.

               3.5.3.Změny Mezinárodního předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti (předpis FSS)

               Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. a) bodu i) směrnice 2009/45/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě
                  3
                uplatňuje úmluvu SOLAS v platném znění na osobní lodě třídy A. Předpis FSS je pro osobní lodě na základě úmluvy SOLAS povinný.

               Změny předpisu FSS, které mají být přijaty na 103. zasedání MSC, by tudíž měly dopad na požadavky použitelné prostřednictvím směrnice 2009/45/ES.

               3.5.4.Změny Úmluvy o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků

               Nařízení (EU) č. 528/2012
                  4
                o biocidních přípravcích upravuje dodávání mimo jiné protihnilobných přípravků na trh a jejich používání. V návaznosti na výsledky několika vědeckých studií a vzájemného hodnocení provedeného na úrovni EU přijala Komise prováděcí rozhodnutí (EU) 2016/107 ze dne 27. ledna 2016
                  5
               , jež účinně zakazuje dodávání na trh a používání protihnilobných nátěrů obsahujících cybutryn ve všech členských státech EU a ve státech EHP. Změny úmluvy o protihnilobných přípravcích proto budou mít vliv na nařízení (EU) č. 528/2012.

               3.5.5.Pravomoci EU

               Změny části A předpisu STCW by ovlivnily právo EU uplatňováním směrnice 2008/106/ES.

               Změny předpisu o ESP by ovlivnily právo EU uplatňováním nařízení (EU) č. 530/2012.

               Změny Mezinárodního předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti (předpis FSS) by ovlivnily právo EU uplatňováním čl. 6 odst. 2 písm. a) bodu i) směrnice 2009/45/ES.

               Změny Mezinárodní úmluvy o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků na plavidlech by ovlivnily právo EU uplatňováním nařízení (EU) č. 530/2012.

               Unie má proto na základě čl. 3 odst. 2 poslední části věty Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) výlučnou pravomoc, a je tudíž nezbytné stanovit postoj Unie k aktům, jimiž se výše uvedené změny přijímají.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, jimiž se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použije bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody
                  6
               .

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, jimiž se dotyčný orgán řídí. Tento pojem zahrnuje rovněž nástroje, jež podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  7
               .

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Výbor pro námořní bezpečnost a Výbor pro ochranu mořského prostředí IMO jsou orgány zřízené dohodou, a sice Úmluvou o Mezinárodní námořní organizaci.

               Akty, které mají tyto dva výbory IMO přijmout, představují akty s právními účinky. Zamýšlené akty mohou rozhodujícím způsobem ovlivňovat obsah těchto právních předpisů EU:

               –směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2008/106 ze dne 19. listopadu 2008 o minimální úrovni výcviku námořníků. Důvodem je skutečnost, že uvedená směrnice uplatňuje část A předpisu STCW.

               –Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 ze dne 13. června 2012 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem. Důvodem je skutečnost, že uvedené nařízení činí povinným použití systému hodnocení stavu (CAS) organizace IMO u ropných tankerů s jednoduchým trupem, které jsou starší než 15 let. Rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů čili rozšířený inspekční program (ESP) upřesňuje, jak toto důkladnější posouzení provádět. Vzhledem k tomu, že CAS používá k dosažení svého cíle ESP, veškeré změny týkající se inspekcí ESP budou automaticky použitelné prostřednictvím nařízení (EU) č. 530/2012.

               –Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě. Důvodem je skutečnost, že směrnice 2009/45 stanoví, že osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS v platném znění. Předpis FSS je na základě úmluvy SOLAS povinný.

               –Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání. Důvodem je skutečnost, že uvedené nařízení zakazuje dodávání na trh a používání protihnilobných nátěrů obsahujících cybutryn ve všech členských státech EU a ve státech EHP.

               Změny

               –Mezinárodní úmluvy o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků,

               –Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů,

               –Mezinárodního předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti (předpis FSS) a

               –Mezinárodní úmluvy o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků na plavidlech

               by proto ovlivnily právo EU uplatňováním směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2008/106 ze dne 19. listopadu 2008 o minimální úrovni výcviku námořníků; nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 ze dne 13. června 2012 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES ze dne 6. května 2009 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání.

               Zamýšlené akty nedoplňují ani nepozměňují institucionální rámec dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká námořní dopravy. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 100 odst. 2 SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 100 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2021/0066 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat na 103. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost a na 76. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí Mezinárodní námořní organizace k přijetí změn Mezinárodní úmluvy o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků, Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů, Mezinárodního předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti a Mezinárodní úmluvy o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků na plavidlech

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Úmluva o Mezinárodní námořní organizaci (dále jen „IMO“) vstoupila v platnost dne 17. března 1958.

               (2)IMO je specializovanou agenturou OSN s odpovědností za bezpečnost a zabezpečení lodní dopravy a prevenci znečišťování ovzduší a moře z lodí. Členy IMO jsou všechny členské státy Unie. Unie není členem IMO.

               (3)Podle čl. 28 písm. b) úmluvy o IMO může Výbor pro námořní bezpečnost přijmout změny Mezinárodní úmluvy o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (dále též jen „úmluva STCW“)
                  8
                a mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (dále též „úmluva SOLAS“)
                  9
               .

               (4)Podle čl. 38 písm. a) Úmluvy o IMO může Výbor pro ochranu mořského prostředí přijmout změny Mezinárodní úmluvy o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků na plavidlech (dále též jen „úmluva AFS“)
                  10
               .

               (5)Výbor pro námořní bezpečnost má na svém 103. zasedání ve dnech 5. až 14. května 2021 přijmout změny úmluvy STCW, Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů (dále též jen „předpis o ESP“) a Mezinárodního předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti (dále též jen „předpis FSS“).

               (6)Výbor pro ochranu mořského prostředí má na svém 76. zasedání ve dnech 10. až 17. června 2021 přijmout změny úmluvy AFS.

               (7)Je vhodné stanovit postoj, který má být jménem Unie zaujat na 103. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost, jelikož změny úmluvy STCW, předpisu o ESP a předpisu FSS budou moci rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah práva Unie, konkrétně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES
                  11
               , nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012
                  12
                a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES
                  13
               .

               (8)Změny části A předpisu STCW úmluvy STCW by objasnily provozní úroveň funkcí „elektrotechnického důstojníka“ a zavedly společnou definici pojmu „vysoké napětí“. Unie by proto měla tyto změny podpořit, neboť objasňují funkce osob pracujících na palubě, a poskytují tak jasnější informace o různých povinnostech a úkolech.

               (9)Změny přílohy 2 části A přílohy B předpisu o ESP by umožnily, aby se kontroloři soustředili při měření tloušťky ropných tankerů s dvojitým trupem na podezřelá místa. Unie by proto měla tyto změny podpořit, neboť zvýší bezpečnost na moři a sníží riziko úniků v případě havárií.

               (10)Změny kapitoly 9 předpisu FSS by zahrnovaly systémy, jež kombinují zvýšenou bezpečnost jednotlivě identifikovatelných požárních detektorů, jež jsou vyžadovány pro osobní lodě, s méně složitou a méně nákladnou lokalizací poruch identifikovatelnou podle oddílu, jež jsou přijatelné pouze pro nákladní lodě a balkony kajut osobních lodí. Unie by proto měla tyto změny podpořit, neboť povedou k lepší ochraně osob na palubě v případě požárů.

               (11)Je vhodné stanovit postoj, který má být jménem Unie zaujat na 76. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí, jelikož změny příloh 1 a 4 úmluvy AFS budou moci rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah práva Unie, konkrétně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání.

               (12)Změny příloh 1 a 4 úmluvy AFS by zajistily celosvětový zákaz protihnilobného přípravku cybutrynu, jehož prodej je již v Unii zakázán.

               (13)Postoj Unie vyjádří členské státy Unie, jež jsou členy Výboru pro námořní bezpečnost a Výboru pro ochranu mořského prostředí IMO, jednajíce společně,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být jménem Unie zaujat na 103. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace, je souhlas s:

               a)přijetím změn Mezinárodní úmluvy o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků stanovených v přílohách 7 a 8 dokumentu IMO MSC 102/24;

               b)přijetím změn Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů stanovených v příloze 15 dokumentu IMO MSC 102/24 a

               c)přijetím změn Mezinárodního předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti stanovených v příloze 20 dokumentu IMO MSC 102/24.

               Článek 2

               Postoj, který má být jménem Unie zaujat na 76. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí IMO, je souhlas s přijetím změn Mezinárodní úmluvy o kontrole škodlivých protihnilobných přípravků na plavidlech stanovených v příloze 7 dokumentu IMO MEPC 75/18.

               Článek 3

               1.Postoj uvedený v článku 1 vyjádří členské státy Unie, které jsou členy Výboru pro námořní bezpečnost IMO, jednajíce společně.

               2.Postoj uvedený v článku 2 vyjádří členské státy Unie, jež jsou členy Výboru pro ochranu mořského prostředí IMO, jednajíce společně.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Úř. věst. L 323, 3.12.2008, s. 33.

                     (2)

                        Úř. věst. L 172, 30.6.2012, s. 3.

                     (3)

                        Úř. věst. L 163, 25.6.2009, s. 1.

                     (4)

                        Úř. věst. L 167, 27.6.2012, s. 1.

                     (5)

                        Úř. věst. L 21, 28.1.2016, s. 81.

                     (6)

                        Věc C-399/12 Německo v. Rada (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (7)

                        Věc C-399/12 Německo v. Rada (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, body 61–64.

                     (8)

                        Úmluva STCW vstoupila v platnost dne 28. dubna 1984.

                     (9)

                        Úmluva SOLAS vstoupila v platnost dne 25. května 1980.

                     (10)

                        Úmluva AFS vstoupila v platnost dne 17. září 2008.

                     (11)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES ze dne 19. listopadu 2008 o minimální úrovni výcviku námořníků (Úř. věst. L 323, 3.12.2008, s. 33).

                     (12)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 ze dne 13. června 2012 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem (Úř. věst. L 172, 30.6.2012, s. 3).

                     (13)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES ze dne 6. května 2009 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě (Úř. věst. L 163, 25.6.2009, s. 1).


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 21.6.2021
            COM(2021) 314 final
            2021/0147(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro obchod zřízeném Dohodou o volném obchodu mezi Evropskou unií a Vietnamskou socialistickou republikou k přijetí jednacího řádu Výboru pro obchod

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru pro obchod zřízeném Dohodou o volném obchodu mezi Evropskou unií a Vietnamskou socialistickou republikou (dále jen „dohoda“) v souvislosti se zamýšleným přijetím jednacího řádu Výboru pro obchod.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Dohoda o volném obchodu mezi Evropskou unií a Vietnamskou socialistickou republikou

               Dohoda zřizuje oblast volného obchodu mezi Unií a Vietnamem. Jejím cílem je liberalizace a usnadnění obchodu a investic mezi smluvními stranami. Tyto cíle jsou součástí obecnějšího odhodlání smluvních stran posílit své hospodářské, obchodní a investiční vztahy v souladu s cílem udržitelného rozvoje a podpořit obchod a investice podle dohody způsobem, který zohledňuje vysokou úroveň ochrany životního prostředí a práce a příslušné mezinárodně uznávané standardy a dohody. Dohoda vstoupila v platnost dne 1. srpna 2020.

               2.2.Výbor pro obchod

               Článek 17.1 dohody zřizuje Výbor pro obchod. Článek 17.2 dohody zřizuje pět specializovaných výborů: Výbor pro obchod se zbožím, Výbor pro celní záležitosti, Výbor pro sanitární a fytosanitární opatření, Výbor pro investice, obchod službami, elektronický obchod a veřejné zakázky a Výbor pro obchod a udržitelný rozvoj. Článek 17.3 dále zřizuje dvě pracovní skupiny: pro práva duševního vlastnictví, včetně zeměpisných označení, a pro motorová vozidla a jejich části a součásti.

                  Výbor pro obchod je složen ze zástupců smluvních stran a schází se jednou ročně, pokud nerozhodne jinak, nebo v naléhavých případech na žádost smluvní strany. Výboru pro obchod spolupředsedají ministr průmyslu a obchodu Vietnamu a člen Evropské komise odpovědný za obchod.

                  Výbor pro obchod, specializované výbory a pracovní skupiny jsou odpovědné za provádění a uplatňování dohody v příslušných oblastech.

               2.3.Zamýšlený akt Výboru pro obchod

               V souladu s čl. 17.1 odst. 4 písm. f) dohody může Výbor pro obchod přijmout svůj jednací řád (dále jen „zamýšlený akt“).

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Cílem postoje, který má být zaujat jménem Unie, by mělo být přijetí jednacího řádu Výboru pro obchod, jak stanoví dohoda.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  1
               .

               4.1.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

               Výbor pro obchod je orgán zřízený dohodou, konkrétně Dohodou o volném obchodu mezi Evropskou unií a Vietnamskou socialistickou republikou.

               Rozhodnutí, které má Výbor pro obchod přijmout, představuje akt s právními účinky.

               Zamýšlený akt je závazný a nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dotčené dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Má-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká společné obchodní politiky a mezinárodní přepravy.

                  Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto Smlouva o fungování EU, a zejména čl. 91 odst. 1, čl. 100 odst. 2 a čl. 207 odst. 4 první pododstavec této smlouvy.

               4.3.Závěr

                  Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 91 odst. 1, čl. 100 odst. 2 a čl. 207 odst. 4 první pododstavec Smlouvy o fungování EU ve spojení s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

               5.Zveřejnění zamýšleného aktu

               Rozhodnutí Výboru pro obchod by mělo být po jeho přijetí zveřejněno.

               2021/0147 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro obchod zřízeném Dohodou o volném obchodu mezi Evropskou unií a Vietnamskou socialistickou republikou k přijetí jednacího řádu Výboru pro obchod

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 91 odst. 1, čl. 100 odst. 2 a čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Unie uzavřela Dohodu o volném obchodu mezi Evropskou unií a Vietnamskou socialistickou republikou (dále jen „dohoda“) rozhodnutím Rady (EU) 2020/753
                  2
                a dohoda vstoupila v platnost dne 1. srpna 2020.

               (2)Podle čl. 17.1 odst. 4 písm. f) dohody může Výbor pro obchod přijmout svůj jednací řád.

               (3)V souladu s dohodou má Výbor pro obchod přijmout svůj jednací řád během svého prvního zasedání.

               (4)Aby bylo zajištěno účinné provádění dohody, je vhodné stanovit postoj, který má být na základě připojeného návrhu rozhodnutí Výboru pro obchod zaujat jménem Unie ve Výboru pro obchod k jeho jednacímu řádu,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie během prvního zasedání Výboru pro obchod zřízeného Dohodou o volném obchodu mezi Evropskou unií a Vietnamskou socialistickou republikou k přijetí jednacího řádu Výboru pro obchod, vychází z návrhu rozhodnutí Výboru pro obchod připojeného k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Rozhodnutí Výboru pro obchod bude po svém přijetí zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (2)

                        Úř. věst. L 186, 12.6.2020, s. 1.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 21.6.2021
            COM(2021) 314 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro obchod zřízeném Dohodou o volném obchodu mezi Evropskou unií a Vietnamskou socialistickou republikou k přijetí jednacího řádu Výboru pro obchod

               PŘÍLOHA

               ROZHODNUTÍ VÝBORU PRO OBCHOD
               č. […/2021]

               ze dne …

               o přijetí jednacího řádu

               VÝBOR PRO OBCHOD,

               s ohledem na Dohodu o volném obchodu mezi Evropskou unií a Vietnamskou socialistickou republikou, a zejména na čl. 17.1 odst. 4 písm. f) uvedené dohody,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Podle čl. 17.1 odst. 4 písm. f) dohody může Výbor pro obchod přijmout svůj jednací řád,

               ROZHODL TAKTO:

               1.Přijímá se jednací řád Výboru pro obchod uvedený v příloze.

               2.Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem [datum bude schváleno].

               V … dne ….

                        Za Výbor pro obchod

                        spolupředsedové

               PŘÍLOHA

               JEDNACÍ ŘÁD VÝBORU PRO OBCHOD

               zřízeného článkem 17.1 Dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií na jedné straně a Vietnamskou socialistickou republikou na straně druhé

               ČLÁNEK 1

               Úloha a název Výboru pro obchod

               1.
                     Výbor zřízený na základě článku 17.1 Dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií na jedné straně a Vietnamskou socialistickou republikou na straně druhé (dále jen „dohoda“) odpovídá za všechny záležitosti uvedené v článku 17.1 dohody.

               2.
                     Na výše uvedený výbor se v dokumentech výboru, včetně rozhodnutí a doporučení, odkazuje jako na „Výbor pro obchod“.

               ČLÁNEK 2

               Složení a předsednictví

               1.
                     Podle čl. 17.1 odst. 1 dohody tvoří Výbor pro obchod zástupci Evropské unie a Vietnamské socialistické republiky.

               2.
                     Výboru pro obchod spolupředsedají člen Evropské komise odpovědný za obchod a ministr průmyslu a obchodu Vietnamu nebo jejich zástupci.

               3.
                     Pokud Výboru pro obchod spolupředsedají zástupci, oznámí každá smluvní strana druhé smluvní straně jméno, funkci a kontaktní údaje pověřeného úředníka, který je odpovědný za spolupředsednictví Výboru pro obchod za danou smluvní stranu. Má se za to, že tento pověřený úředník má oprávnění zastupovat smluvní stranu do data, kdy tato smluvní strana oznámí druhé smluvní straně nového spolupředsedu.

               ČLÁNEK 3

               Sekretariát

               1.
                     Úředníci z útvarů pro obchod každé smluvní strany jednají společně jako sekretariát Výboru pro obchod.

               2.
                     Sekretariát bude působit jako kontaktní místo a zprostředkovatel pro organizaci Výboru pro obchod, jak je stanoveno v tomto jednacím řádu.

               3.
                     Každá smluvní strana oznámí druhé smluvní straně jméno, funkci a kontaktní údaje úředníka, který je členem sekretariátu Výboru pro obchod za uvedenou smluvní stranu. Má se za to, že tento úředník nadále působí jako člen sekretariátu za tuto smluvní stranu do data, kdy tato smluvní strana oznámí druhé smluvní straně nového člena.

               ČLÁNEK 4

               Zasedání

               1.
                     Výbor pro obchod se schází v souladu s čl. 17.1 odst. 2 dohody. Výbor pro obchod se schází jednou ročně, pokud nerozhodne jinak, nebo v naléhavých případech na žádost smluvní strany.

               2.
                     Zasedání svolává spolupředseda smluvní strany, která zasedání pořádá.

               3.
                     Zasedání se může konat osobně nebo prostřednictvím videokonference či jakýmkoli jiným způsobem.

               ČLÁNEK 5

               Delegace

               Člen sekretariátu Výboru pro obchod za každou smluvní stranu informuje člena sekretariátu druhé strany o zamýšleném složení delegací Evropské unie a Vietnamu pokud možno alespoň 14 dnů před zasedáním. V seznamech se uvede jméno a funkce každého člena delegace.

               ČLÁNEK 6

               Program zasedání

               1.
                     Sekretariát Výboru pro obchod vypracuje předběžný program každého zasedání na základě návrhu člena sekretariátu smluvní strany, která zasedání pořádá, a uvede lhůtu, během níž má druhá smluvní strana předložit své připomínky. Tento předběžný program se vypracuje 30 dnů před zasedáním, je-li to možné, a nejpozději 14 dnů před zasedáním.

               2.
                     Výbor pro obchod schvaluje program na začátku každého zasedání. Body, které nejsou uvedeny v předběžném programu, mohou být na program zařazeny na základě konsensu.

               ČLÁNEK 7

               Zápis ze zasedání

               1.
                     Návrh zápisu z každého zasedání vypracuje člen sekretariátu smluvní strany, která zasedání pořádá, do 15 dnů od skončení zasedání, pokud spolupředsedové nerozhodnou jinak. Návrh zápisu se předloží k vyjádření členovi sekretariátu druhé smluvní strany.

               2.
                     V zápisu se zpravidla shrnou jednotlivé body programu zasedání a popřípadě se zde konkrétně uvedou:

               a)
                     veškeré dokumenty předložené Výboru pro obchod;

               b)
                     jakékoli prohlášení, o jehož zařazení do zápisu ze zasedání požádal jeden ze spolupředsedů Výboru pro obchod, a

               c)
                     přijatá rozhodnutí, učiněná doporučení, schválená prohlášení a přijaté závěry ke konkrétním bodům.

               3.
                     Zápis obsahuje seznam všech rozhodnutí Výboru pro obchod přijatých písemným postupem podle čl. 8 odst. 2 od posledního zasedání výboru.

               4.
                     Příloha zápisu obsahuje rovněž seznam jmen, funkcí a pozic všech osob, jež se zasedání Výboru pro obchod zúčastnily.

               5.
                     Člen sekretariátu smluvní strany, která pořádá zasedání, upraví návrh zápisu na základě obdržených připomínek a návrh zápisu v revidovaném znění schválí smluvní strany do 30 dnů ode dne konání zasedání, nebo do jakéhokoli jiného data, na kterém se spolupředsedové dohodnou. Po schválení pořídí sekretariát dva originály zápisu, z nichž po jednom obdrží každá ze smluvních stran.

               6.
                     Pokud se tato pravidla vztahují na zasedání specializovaných výborů, zpřístupní se zápisy ze zasedání specializovaných výborů pro jakákoli další zasedání Výboru pro obchod.

               ČLÁNEK 8

               Rozhodnutí a doporučení

               1.
                     Výbor pro obchod může přijímat rozhodnutí a doporučení ve všech záležitostech, ve kterých to dohoda stanoví. V souladu s článkem 17.4 dohody se rozhodnutí a doporučení Výboru pro obchod přijímají vzájemnou dohodou.

               2.
                     V období mezi zasedáními může Výbor pro obchod přijímat rozhodnutí nebo doporučení písemným postupem.

               3.
                     Písemné znění návrhu rozhodnutí nebo doporučení předloží spolupředseda druhému spolupředsedovi v pracovním jazyce Výboru pro obchod. Druhá smluvní strana má jeden měsíc nebo jakoukoli delší lhůtu, kterou stanoví navrhující strana, aby vyjádřila svůj souhlas s návrhem rozhodnutí nebo doporučení. Pokud druhá smluvní strana nevyjádří svůj souhlas, navrhované rozhodnutí nebo doporučení se projedná a může být přijato na příštím zasedání Výboru pro obchod. Návrh rozhodnutí nebo doporučení se považuje za přijatý, jakmile druhá smluvní strana vyjádří svůj souhlas, a toto přijetí se uvede do zápisu ze zasedání výboru podle čl. 7 odst. 2.

               4.
                     V případech, kdy je Výbor pro obchod zmocněn podle dohody k přijímání rozhodnutí nebo doporučení, musí být tyto akty označeny jako „rozhodnutí“ nebo „doporučení“. Sekretariát Výboru pro obchod přidělí každému takovému rozhodnutí nebo doporučení pořadové číslo a opatří je datem přijetí a popisem předmětu. Každé rozhodnutí a doporučení stanoví datum svého vstupu v platnost.

               5.
                     Rozhodnutí a doporučení přijatá Výborem pro obchod jsou sepsána ve dvou vyhotoveních, která byla ověřena spolupředsedy a předána po jednom vyhotovení každé ze smluvních stran.

               ČLÁNEK 9

               Transparentnost

               1.
                     Smluvní strany se mohou na základě konsensu rozhodnout, že budou zasedat veřejně.

               2.
                     Každá smluvní strana může rozhodnout o zveřejnění rozhodnutí a doporučení Výboru pro obchod ve svém příslušném úředním tisku nebo na internetu.

               3.
                     Veškeré dokumenty předložené jednou ze smluvních stran by se měly považovat za důvěrné, pokud daná smluvní strana nerozhodne jinak.

               4.
                     Předběžné programy zasedání se zveřejní před zasedáním Výboru pro obchod. Zápisy ze zasedání se zveřejní po schválení v souladu s článkem 7.

               5.
                     Zveřejňování dokumentů uvedených v odstavcích 2 až 4 se provádí v souladu s platnými předpisy každé smluvní strany v oblasti ochrany údajů a v souladu s článkem 17.15 dohody.

               ČLÁNEK 10

               Jazyky

               1.
                     Pracovním jazykem Výboru pro obchod je angličtina.

               2.
                     Výbor pro obchod přijímá rozhodnutí týkající se změny nebo výkladu dohody v jazycích platných znění dohody. Veškerá ostatní rozhodnutí Výboru pro obchod, včetně rozhodnutí, na jehož základě se přijímá tento jednací řád, se přijímají v pracovním jazyce uvedeném v odstavci 1.

               3.
                     Každá smluvní strana je odpovědná za překlad rozhodnutí a jiných dokumentů do svého úředního jazyka (svých úředních jazyků), je-li to vyžadováno podle tohoto článku, a hradí výdaje spojené s těmito překlady.

               ČLÁNEK 11

               Výdaje

               1.
                     Každá smluvní strana hradí veškeré vlastní výdaje vzniklé v důsledku účasti na zasedáních Výboru pro obchod, zejména pokud jde o náklady na zaměstnance a výdaje za cestu a pobyt a pokud jde o výdaje za video- nebo telekonference, poštovné a telekomunikaci.

               2.
                     Výdaje související s organizací zasedání a rozmnožováním dokumentů hradí smluvní strana, která zasedání pořádá.

               3.
                     Výdaje související se zajišťováním tlumočení do a z pracovního jazyka Výboru pro obchod během zasedání hradí smluvní strana, která zasedání pořádá.

               ČLÁNEK 12

               Specializované výbory a pracovní skupiny

               1.
                     Výbor pro obchod je písemně informován o kontaktních místech určených specializovanými výbory nebo pracovními skupinami zřízenými v rámci dohody. Veškerá příslušná korespondence, dokumentace a komunikace mezi kontaktními místy každého specializovaného výboru a pracovní skupiny ohledně provádění dohody se současně zasílá sekretariátu Výboru pro obchod.

               2.
                     V souladu s čl. 17.2 odst. 6 dohody specializované výbory informují Výbor pro obchod o výsledcích a závěrech každého ze svých zasedání.

               ČLÁNEK 13

               Změny jednacího řádu

               Tento jednací řád může být změněn písemně rozhodnutím Výboru pro obchod v souladu s článkem 8.

               ČLÁNEK 14

               Informování Smíšeného výboru

               V souladu s čl. 17.1 odst. 5 dohody Výbor pro obchod informuje Smíšený výbor zřízený podle dohody o partnerství a spolupráci jako součást společného institucionálního rámce na jeho pravidelných zasedáních o svých činnostech a případně činnostech specializovaných výborů.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 29.9.2021
            COM(2021) 612 final
            2021/0311(NLE)

            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o částečném pozastavení uplatňování Dohody mezi Evropskou unií a Běloruskou republikou o usnadnění udělování víz

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Dohoda mezi EU a Běloruskou republikou o usnadnění udělování víz (dále jen „dohoda o zjednodušení vízového režimu“) vstoupila v platnost dne 1. července 2020
                  1
                souběžně s dohodou o zpětném přebírání osob
                  2
               . Účelem dohody o zjednodušení vízového režimu je na základě reciprocity usnadnit udělování víz občanům Unie a Běloruska pro předpokládaný pobyt, jehož délka během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů.

               Dohoda o zjednodušení vízového režimu přispívá k posilování mezilidských kontaktů a sdílení hodnot, včetně hodnot v oblasti lidských práv a demokratických hodnot EU. V preambuli dohody o zjednodušení vízového režimu je zdůrazněn význam základních zásad, jimiž se řídí spolupráce mezi EU a Běloruskem, a také povinnosti a oblasti odpovědnosti, včetně dodržování lidských práv a demokratických zásad, vyplývající z příslušných mezinárodních nástrojů, jimiž jsou vázány.

               Dne 12. října 2020 přijala Rada závěry o reakci EU na vývoj v Bělorusku
                  3
               . Rada ve svých závěrech zopakovala, že prezidentské volby, které proběhly dne 9. srpna 2020, nebyly ani svobodné ani spravedlivé a že běloruský režim postrádá demokratickou legitimitu. Rada znovu zopakovala, že plně podporuje svrchovanost a nezávislost Běloruska, a zdůraznila demokratické právo běloruského lidu zvolit si svého prezidenta ve svobodných a spravedlivých volbách bez vnějšího vměšování. Závěry dále připomněly omezující opatření spočívající v zákazu vstupu na území EU a zmrazení majetku uvalená na 40 osob odpovědných za zmanipulování prezidentských voleb a násilné zákroky proti pokojným protestům a uvedly, že EU je připravena přijmout další omezující opatření vůči subjektům a vysoce postaveným představitelům, včetně Aleksandra Lukašenka
                  4
               .

               EU omezila dvoustrannou spolupráci s běloruskými orgány na centrální úrovni, zvýšila podporu poskytovanou běloruskému lidu a občanské společnosti a odpovídajícím způsobem nově zaměřila svou dvoustrannou finanční pomoc. V souladu s těmito opatřeními EU okamžitě uvolnila dodatečné finanční prostředky pro oběti násilí, organizace občanské společnosti a nezávislé sdělovací prostředky.

               Zákroky proti a opozičním aktivistům, organizacím občanské společnosti, obráncům lidských práv a nezávislým sdělovacím prostředkům pokračují. Počet politických vězňů před polovinou září 2021 přesáhl 670 a každý týden se zvětšuje. Jsou proti nim vedeny politicky motivované procesy, a to často za zavřenými dveřmi a ukvapeným způsobem, jež končí ostudnými rozsudky k mnohaletému odnětí svobody.

               Uplatňování dohody o zjednodušení vízového režimu pokračuje, zatímco zřízení smíšeného výboru pro zjednodušení vízového režimu, jehož úkolem je sledovat provádění dohody, bylo odloženo.

               V reakci na pokračující brutální represe proti všem segmentům běloruské společnosti, a zejména na odklonění letu přepravujícího cestující dne 23. května 2021, zakázala EU běloruským dopravcům přelety vzdušného prostoru EU a přístup na letiště EU
                  5
               , přijala čtvrtý balíček sankcí uvádějící seznam jednotlivců a subjektů
                  6
                a cílené hospodářské sankce
                  7
               .

               V návaznosti na tato opatření běloruské orgány přijaly protiopatření tím, že oznámily pozastavení své účasti ve Východním partnerství a dne 28. června 2021 oznámily pozastavení dohody s EU o zpětném přebírání osob. Kromě toho Bělorusko odvolalo svého velvyslance při EU ke konzultacím, požádalo o odvolání velvyslance EU do Bruselu ke konzultacím a oznámilo, že zástupcům evropských orgánů a jednotlivcům z EU, kteří se podíleli na přípravě sankcí, bude odepřen vstup do Běloruska. Běloruské orgány požádaly o pozastavení činnosti kulturních institutů členských států. Bělorusko rovněž uvedlo, že zváží další možná protiopatření. Kromě toho dne 8. září 2021 byl běloruskému parlamentu předložen návrh zákona o pozastavení dohody s EU o zpětném přebírání osob.

               Zatímco se situace na vnějších hranicích EU s Běloruskem stabilizovala, pokud jde o příjezdy, a to též z důvodu přerušení přímých letů z Bagdádu do Minsku, i nadále zůstává napjatá a migrační tlak přetrvává, neboť počet znemožněných pokusů o nelegální překročení hranice je i nadále vysoký. Ke dni 19. září 2021 překročilo litevsko-běloruskou hranici nelegálně 4 145 osob; tento počet je 56krát vyšší než v roce 2020. Více než polovina státních příslušníků třetích zemí, kteří překročili litevskou hranici s Běloruskem, pocházela z Iráku (2 805), po nichž následovali státní příslušníci Konga (Brazzaville), Kamerunu a malé procento státních příslušníků Sýrie, Íránu a Afghánistánu. Pokud jde o Polsko, v témže období překročilo hranici s Běloruskem 1 493 státních příslušníků třetích zemí. Tento počet je 23krát vyšší než v roce 2020. Obdobně jsou hlavními národnostmi Iráčané, avšak s vyšší přítomností afghánských státních příslušníků. V relativním vyjádření však nejvyšší nárůst zaznamenalo Lotyšsko, které v roce 2020 evidovalo 3 případy neoprávněného překročení hranic a v roce 2021 již 377. Stejný trend platí i pro žádosti o azyl. V porovnání se stejným obdobím loňského roku zaznamenala Litva dosud v roce 2021 14krát více žádostí o azyl (2 399), především od státních příslušníků Iráku (50 %). Polsko zaregistrovalo o 131 % více žádostí o azyl (4 109), přičemž nejčastějšími žadateli jsou Afghánci (33 %), následovaní Bělorusy (29 %) a Rusy (18 %). Podobně obdrželo Lotyšsko 465 žádostí o azyl, což je téměř šestkrát více než v roce 2020.

               Z tohoto náhlého nárůstu vyplývá, že režim podporuje nelegální migraci k politickým účelům, a zejména jako odvetné opatření proti Litvě, Polsku a Lotyšsku za jejich postoj k Bělorusku. Běloruská opatření namířená proti členským státům EU vyžadují jednotnou reakci.

               2.NAVRHOVANÁ OPATŘENÍ

               Dohoda o zjednodušení vízového režimu byla uzavřena na základě předpokladu, že jednou ze základních zásad, jimiž se řídí spolupráce mezi Unií a Běloruskem, jakož i jejich povinností a odpovědností, je dodržování lidských práv a demokratických zásad
                  8
               .  Unie i Bělorusko uznaly, že dohoda o zjednodušení vízového režimu by neměla vést k nelegální migraci, přičemž zvláštní pozornost by měla být věnována bezpečnosti a zpětnému přebírání osob
                  9
               .

               S ohledem na výše uvedené souvislosti Bělorusko tyto zásady porušuje. Bělorusko nejen ohrožuje vzájemné vztahy mezi Unií a jejími členskými státy, ale také vystupňovalo porušování lidských práv, jež je v rozporu s jeho mezinárodními závazky
                  10
               .

               Vhodným opatřením je tudíž pozastavit uplatňování určitých článků dohody o zjednodušení vízového režimu, jež stanoví zjednodušení pro určité kategorie žadatelů, konkrétně:

               i) členy běloruských oficiálních delegací, včetně stálých členů těchto delegací, kteří se na oficiální pozvání adresované Bělorusku mají zúčastnit oficiálních setkání, konzultací, jednání či výměnných programů, jakož i akcí pořádaných mezivládními organizacemi na území některého členského státu;

               ii) členů běloruské národní vlády a regionálních vlád a parlamentů, běloruského ústavního soudu a běloruského nejvyššího soudu při výkonu jejich povinností.

               Proto by mělo být pozastaveno uplatňování těchto článků dohody o zjednodušení vízového režimu: čl. 4 odst. 1 písm. a) („Doklady potvrzující účel cesty“), čl. 5 odst. 1 písm. a) a b), čl. 5 odst. 2 písm. a) („Udělování víz pro více vstupů“) a čl. 6 odst. 3 písm. a) a b) („Poplatky za vyřízení žádosti o vízum“).

               Jakmile rozhodnutí Rady vstoupí v platnost, uplatňování zvláštních pravidel stanovených těmito ustanoveními bude pozastaveno. V důsledku toho se namísto nich použijí obecná pravidla vízového kodexu
                  11
               .

               Uplatňování jiných ustanovení dohody o zjednodušení vízového režimu není pozastaveno a nadále se budou uplatňovat zjednodušení, jež jsou stanovena s ohledem na běžné občany Běloruska. To umožní udržovat „mezilidské kontakty“. Ustanovení dohody o zjednodušení vízového režimu, jež nebyla pozastavena, by však neměla být využívána k obcházení předmětu rozhodnutí Rady o částečném pozastavení dohody o zjednodušení vízového režimu. Členské státy by měly Komisi podávat zprávy o pokusech o obcházení nebo o údajném obcházení částečného pozastavení dohody o zjednodušení vízového režimu.

               3.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

               Procesněprávním základem návrhu je čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Hmotněprávním základem je čl. 77 odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).

               Kromě toho čl. 14 odst. 5 dohody o zjednodušení vízového režimu stanoví, že „každá smluvní strana může uplatňování této dohody zcela nebo zčásti pozastavit. Rozhodnutí o pozastavení musí být druhé smluvní straně oznámeno nejpozději 48 hodin před svým vstupem v platnost. Smluvní strana, která pozastavila uplatňování této dohody, bezodkladně informuje druhou smluvní stranu, jakmile důvody pozastavení pominou.“

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               •Proporcionalita

                  Tento návrh nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaného cíle, tj. pozastavení určitých stávajících zjednodušení pro některé představitele Běloruska, a to při současném pokračování v podpoře běžných občanů Běloruska usnadňováním postupů udělování víz.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

               Tento návrh neobnáší dodatečné náklady pro rozpočet EU.

               2021/0311 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o částečném pozastavení uplatňování Dohody mezi Evropskou unií a Běloruskou republikou o usnadnění udělování víz

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. a) a čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dohoda mezi Evropskou unií a Běloruskou republikou o usnadnění udělování víz
                  12
                 (dále jen „dohoda“) vstoupila v platnost dne 1. července 2020 souběžně s Dohodou mezi Evropskou unií a Běloruskou republikou o zpětném přebírání neoprávněně pobývajících osob
                  13
                (dále jen „dohoda o zpětném přebírání osob“).

               (2)Účelem této dohody je na základě reciprocity usnadnit udělování víz občanům Unie a Běloruska pro předpokládaný pobyt, jehož délka během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů. Dohoda přispívá k posilování mezilidských kontaktů a sdílení hodnot, včetně lidských práv a demokratických zásad.

               (3)Podle čl. 14 odst. 5 dohody může každá smluvní strana uplatňování dohody zcela nebo zčásti pozastavit. Rozhodnutí o pozastavení musí být druhé smluvní straně oznámeno nejpozději 48 hodin před svým vstupem v platnost. Smluvní strana, která pozastavila uplatňování dohody, bezodkladně informuje druhou smluvní stranu, jakmile důvody pozastavení pominou.

               (4)V reakci na pokračující brutální represe proti všem segmentům běloruské společnosti, a zejména na odklonění letu přepravujícího cestující dne 23. května 2021, zakázala Unie běloruským dopravcům přelety nad územím Unie a přístup na letiště Unie a nařízením (ES) č. 765/2006
                  14
                a rozhodnutím 2012/642/SZBP
                  15
                zavedla čtvrtý balíček sankcí uvádějící seznam jednotlivců a subjektů a cílené hospodářské sankce.

               (5)V návaznosti na tato opatření Bělorusko přijalo protiopatření tím, že dne 28. června 2021 oznámilo pozastavení své účasti ve Východním partnerství a oznámilo pozastavení dohody o zpětném přebírání osob. Dne 8. září 2021 byl běloruskému parlamentu předložen návrh zákona o pozastavení dohody s Evropskou unií o zpětném přebírání osob.

               (6)Ve stejném období zaznamenala Litva a v poslední době i Polsko a Lotyšsko nebývalý nárůst toku nelegální migrace z Běloruska. Z tohoto náhlého nárůstu vyplývá, že režim podporuje nelegální migraci k politickým účelům, a zejména jako odvetné opatření proti Litvě, Polsku a Lotyšsku za jejich postoj k Bělorusku.

               (7)Výše uvedená opatření ze strany Běloruska porušují základní zásady, z nichž uzavřená dohoda vychází, a jsou v rozporu se zájmy Unie a jejích členských států. Opatření přijatá Běloruskem zejména porušují lidská práva a zásady demokracie a rovněž vyvolávají nelegální migraci z území Běloruska do Unie.

               (8)Proto by mělo být pozastaveno uplatňování určitých ustanovení dohody, jež stanoví zjednodušení pro určité kategorie žadatelů o krátkodobá víza, konkrétně členů běloruských oficiálních delegací, členů běloruské národní vlády a regionálních vlád a parlamentů, členů běloruského ústavního soudu a běloruského nejvyššího soudu při výkonu jejich povinností,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Pozastavuje se uplatňování těchto ustanovení dohody:

               (a)čl. 4 odst. 1 písm. a) s ohledem na veškeré žadatele o vízum, kteří jsou členy běloruských oficiálních delegací, včetně stálých členů těchto delegací, kteří se na oficiální pozvání adresované Bělorusku mají zúčastnit oficiálních setkání, konzultací, jednání či výměnných programů, jakož i akcí pořádaných mezivládními organizacemi na území některého členského státu;

               (b)čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) s ohledem na veškeré žadatele o vízum, kteří jsou členy běloruské národní vlády nebo regionálních vlád či parlamentů, členy běloruského ústavního soudu nebo běloruského nejvyššího soudu, při výkonu jejich povinností a na veškeré žadatele o vízum, kteří jsou stálými členy běloruských oficiálních delegací, kteří se na oficiální pozvání adresované Bělorusku mají pravidelně účastnit setkání, konzultací, jednání či výměnných programů, jakož i akcí pořádaných mezivládními organizacemi na území některého z členských států;

               (c)čl. 5 odst. 2 písm. a) s ohledem na veškeré žadatele o vízum, kteří jsou členy běloruských oficiálních delegací, kteří se na oficiální pozvání adresované Bělorusku mají pravidelně účastnit setkání, konzultací, jednání či výměnných programů, jakož i akcí pořádaných mezivládními organizacemi na území některého z členských států;

               (d)čl. 6 odst. 3 písm. a) a b) s ohledem na veškeré žadatele o vízum, kteří jsou členy běloruské národní vlády nebo regionálních vlád či parlamentů, běloruského ústavního soudu nebo běloruského nejvyššího soudu, a na veškeré žadatele o vízum, kteří jsou členy běloruských oficiálních delegací, kteří se na oficiální pozvání adresované Bělorusku mají zúčastnit setkání, konzultací, jednání či výměnných programů, jakož i akcí pořádaných mezivládními organizacemi na území některého z členských států.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost druhým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Dohoda mezi Evropskou Unií a Běloruskou Republikou o usnadnění udělování víz (Úř. věst. L 180, 9.6.2020, s. 1).

                     (2)

                        Dohoda mezi Evropskou unií a Běloruskou republikou o zpětném přebírání neoprávněně pobývajících osob (Úř. věst. L 181, 9.6.2020, s. 3).

                     (3)

                        Závěry Rady o Bělorusku, 12. října 2020, 11661/20.

                     (4)

                        Dne 6. listopadu 2020 byl přijat druhý balíček sankcí (prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/1648 ze dne 6. listopadu 2020, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku; prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/1650 ze dne 6. listopadu 2020, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 370I)). Dne 17. prosince 2020 byl přijat třetí balíček sankcí (prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/2129 ze dne 17. prosince 2020, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku; prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/2130 ze dne 17. prosince 2020, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 426I)). Omezující opatření v obou balíčcích zahrnují zákaz vstupu na území EU a zmrazení majetku, jež se týkají jednotlivců a subjektů vyjmenovaných ve výše uvedených aktech.

                     (5)

                        Nařízení Rady (EU) 2021/907 ze dne 4. června 2021, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, a rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/908 ze dne 4. června 2021, kterým se mění rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (Úř. věst. L 197I).

                     (6)

                        Nařízení Rady (EU) 2021/996 ze dne 21. června 2021, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku; prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku; prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/999 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku; rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1001 ze dne 21. června 2021, kterým se mění rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku; prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (Úř. věst. L 219I). Na jednotlivce a subjekty uvedené na seznamu ve výše zmíněných aktech se vztahuje zmrazení majetku a občané a společnosti z EU osobám a subjektům zařazeným na seznam nesmějí zpřístupňovat finanční prostředky. Omezující opatření rovněž zahrnují zákaz vstupu na území EU pro jednotlivce uvedené na seznamu.

                     (7)

                        Nařízení Rady (EU) 2021/1030 ze dne 24. června 2021, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku; rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1031 ze dne 24. června 2021, kterým se mění rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (Úř. věst. L 224I).

                     (8)

                        Třetí bod odůvodnění preambule dohody o zjednodušení vízového režimu.

                     (9)

                        Druhý bod odůvodnění preambule dohody o zjednodušení vízového režimu.

                     (10)

                        Jak je uvedeno ve zprávě zvláštního zpravodaje OSN o situaci v oblasti lidských práv v Bělorusku, Anaïs Marin, A/HRC/47/49, 4. května 2021.

                     (11)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (Úř. věst. L 243, 15.9.2009, s. 1).

                     (12)

                        Dohoda mezi Evropskou Unií a Běloruskou Republikou o usnadnění udělování víz (Úř. věst. L 180, 9.6.2020, s. 1).

                     (13)

                        Dohoda mezi Evropskou unií a Běloruskou republikou o zpětném přebírání neoprávněně pobývajících osob (Úř. věst. L 181, 9.6.2020, s. 3).

                     (14)

                        Nařízení Rady (ES) č. 765/2006 ze dne 18. května 2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 134, 20.5.2006, s. 1) ve znění nařízení Rady (EU) 2021/907 (Úř. věst. L 197I, 4.6.2021, s. 1), nařízení Rady (EU) 2021/996 (Úř. věst. L 219I , 21.6.2021, s. 1), prováděcího nařízení Rady (EU) 2021/997 (Úř. věst. L 219I , 21.6.2021, s. 3), prováděcího nařízení Rady (EU) 2021/999 (Úř. věst. L 219I , 21.6.2021, s. 55) a nařízení Rady (EU) 2021/1030 (Úř. věst. L 224I , 24.6.2021, s. 1).

                     (15)

                        Rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 285, 17.10.2012, s. 1) ve znění rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/908 (Úř. věst. L 197I, 4.6.2021, s. 3), rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1001 (Úř. věst. L 219I, 21.6.2021, s. 67), prováděcího rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 (Úř. věst. L 219I, 21.6.2021, s. 70) a rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1031 (Úř. věst. L 224I, 24.6.2021, s. 15).