				|

		52012PC0369

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o klinických hodnoceních humánních léčivých přípravků a o zrušení směrnice 2001/20/ES /* COM/2012/0369 final - 2012/0192 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Klinická hodnocení, jak jsou definována ve
směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/20/ES ze dne 4. dubna 2001 o
sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se
uplatňování správné klinické praxe při provádění klinických hodnocení humánních
léčivých přípravků, jsou zkoumání týkající se účinků léčivých přípravků na
lidech[1],
při nichž jsou léčivé přípravky použity mimo běžnou klinickou praxi na základě
protokolu pokusu.
Klinická hodnocení jsou prováděna v mnoha
různých souvislostech. Žádosti o registraci a publikace v lékařských časopisech
jsou založeny na údajích získaných v klinických hodnoceních. Proto jsou
klinická hodnocení nedílnou součástí klinického výzkumu, který je zase nezbytný
pro vývoj léčivých přípravků a zlepšení lékařské péče. Bez klinických hodnocení
by se neobjevovaly žádné nové léčivé přípravky, neprobíhal by další rozvoj již
existujících léčivých přípravků a nedocházelo by ke zlepšení léčby léčivými
přípravky, které je založeno na důkazech.
V EU/EHP je každý rok požádáno o přibližně 4
400 klinických hodnocení[2].
Přibližně 60 % klinických hodnocení je zadáváno farmaceutickým odvětvím a 40 %
dalšími zúčastněnými stranami, jako jsou zástupci akademické obce.
Přibližně 24 % všech klinických hodnocení, o
která se v EU žádá, jsou mnohonárodní klinická hodnocení, tj. klinická
hodnocení, která mají být prováděna nejméně ve dvou členských státech. Ačkoliv
se to zdá být poměrně malý podíl, těchto 24 % klinických hodnocení se týká
přibližně 67 % všech subjektů zapojených do klinického hodnocení. To v průměru
znamená, že klinické hodnocení s více než 40 subjekty je prováděno ve více než
jednom členském státě. Čistě vnitrostátní klinická hodnocení jsou omezena na
malé studie s malým náborem subjektů.
Směrnice 2001/20/ES přinesla významné zlepšení
bezpečnosti a etického rozměru klinických hodnocení v EU a zlepšení
spolehlivosti údajů z klinických hodnocení. Směrnice o klinických hodnoceních
je však pravděpodobně nejvíce kritizovaným právním předpisem EU v oblasti
léčivých přípravků. Kritika zaznívá ode všech zúčastněných stran – pacientů,
představitelů odvětví i akademického výzkumu.
Dostupné údaje, které dokládají oprávněnost
této kritiky:
·
Počet žádostí o klinická hodnocení poklesl od roku
2007 do roku 2011 o 25 %[3].
·
Náklady na provádění klinických hodnocení se
zvýšily. Ve srovnání se situací před uplatňováním směrnice 2001/20/ES se
personální potřeby zadavatelů z odvětví související se zajištěním procesu
povolování klinických hodnocení zdvojnásobily (107 %), přičemž malé podniky
čelí ještě prudšímu zvýšení. U nekomerčních zadavatelů vedl nárůst
administrativních požadavků vyplývajících ze směrnice 2001/20/ES ke zvýšení
administrativních nákladů o 98 %. Navíc se od zahájení provádění směrnice 2001/20/ES
zvýšily poplatky související s pojištěním pro zadavatele z odvětví o 800 %.
·
Průměrná prodleva v zahájení klinického hodnocení
se zvýšila o 90 % na 152 dnů.
Bylo by chybou přičítat sníženou aktivitu v
oblasti klinických hodnocení pouze a výlučně směrnici 2001/20/ES. Avšak
směrnice 2001/20/ES měla mnoho přímých dopadů na náklady a uskutečnitelnost
provádění klinických hodnocení, což následně vedlo k poklesu aktivity v oblasti
klinických hodnocení v EU. Navíc se ostatní příčiny (např. mzdové náklady a potřeba
provádět mnohonárodní studie k dosažení cílů v oblasti náboru subjektů
hodnocení) zhoršily kvůli regulačním požadavkům a následným nákladům
souvisejícím se směrnicí 2001/20/ES.
Proto se zdá, že stávající ustanovení směrnice
2001/20/ES narušila provádění klinických hodnocení v Evropě. Je proto nezbytné,
aby Komise jednala.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI
STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
V rámci přípravy posouzení dopadů tohoto
návrhu uskutečnila Komise dvě veřejné konzultace, první od 9. října 2009 do 8.
ledna 2010 a druhou od 9. února do 13. května 2011.
V rámci obou veřejných konzultací byly
dodrženy všechny „obecné zásady a minimální standardy pro konzultace
zúčastněných stran prováděné Komisí“. Komise zveřejnila příslušné odpovědi a
jejich shrnutí.
Kromě toho uspořádala Komise od roku 2009
několik setkání se zúčastněnými stranami, aby vyslechla jejich posouzení
fungování směrnice o klinických hodnoceních a prodiskutovala dopad možných
variant politiky. Dne 31. března 2011 se uskutečnil velký seminář zúčastněných
stran, jehož cílem bylo vyjasnit různé body navržené v koncepčním dokumentu
předloženém k veřejné konzultaci.
Komise provedla posouzení dopadů
v souladu se svými pokyny pro posuzování dopadů a výsledky zveřejnila
ve zprávě o posouzení dopadů.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
              3.1.    Oblast působnosti (kapitola 1 a
2 navrhovaného nařízení)
Oblast působnosti navrhovaného nařízení je v
podstatě stejná jako v případě směrnice 2001/20/ES. Oblast působnosti je
omezena na klinický výzkum léčivých přípravků, ale je velmi široká z toho
důvodu, že vylučuje pouze klinické studie, které nezahrnují „intervenci“ (např.
šetření mezi lékaři bez další intervence nebo vytěžování dat – „data mining“).
Pro „neintervenční studie“, které jsou poregistračními studiemi bezpečnosti,
zahájenými, řízenými nebo financovanými držitelem rozhodnutí o registraci, ať
už z jeho vlastní vůle, nebo na základě povinností uložených příslušným
registračním orgánem, jsou pravidla stanovena ve směrnici Evropského parlamentu
a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se
humánních léčivých přípravků[4].
              3.2. Povolovací postup a dokumentace
k žádosti o povolení (předkládání, posuzování, rozhodnutí; kapitoly 2, 3,
14 a 15 navrhovaného nařízení)
Návrh zavádí nový povolovací postup pro klinická
hodnocení založený na těchto pojmech:
·
Jednotná dokumentace k žádosti o povolení,
částečně kodifikující stávající pokyny Komise obsažené v referenčním dokumentu
EudraLex, svazek 10.
·
„Jednotný portál“ pro předložení žádosti o provedení
klinického hodnocení propojený s databází EU. Tento portál spravuje
Evropská komise a pro zadavatele je zdarma.
·
Pružný a rychlý postup posuzování bez vytvoření
nového centralizovaného byrokratického aparátu. Toto posuzování je z velké míry
kontrolováno členskými státy. Na posuzování se podílejí všechny členské státy,
v nichž zadavatel hodlá klinické hodnocení provádět.
·
Jasný mechanismus pro určení „členského státu
podávajícího zprávu“.
·
Jednoznačné lhůty zahrnující koncept tichého
souhlasu v zájmu zajištění shody.
·
Koordinační a poradní fórum k řešení problémů,
které mohou během povolovacího postupu nastat. Toto fórum řídí Komise a rovněž
mu předsedá.
·
Jasné rozlišení mezi aspekty, na nichž členské
státy při posuzování spolupracují, a aspekty ve své podstatě etické nebo
vnitrostátní/místní povahy, kdy je posuzování prováděno každým členským státem
zvlášť.
·
V určitých přesně definovaných případech možnost,
aby mohl členský stát uplatnit výjimku ze závěrů posouzení žádosti o provedení
klinického hodnocení („kvalifikovaná výjimka“).
·
Je ponecháno na každém členském státu, aby stanovil
organizační uspořádání a vnitřní kompetence posuzování žádostí o klinické
hodnocení za předpokladu, že jsou dodrženy mezinárodní pokyny týkající se
nezávislosti posuzovatelů.
·
Rychlý postup „rozšíření“ klinického hodnocení na
další členské státy.
·
Pokud je klinické hodnocení změněno poté, co bylo
povoleno, je tato změna předmětem povolení pouze tehdy, pokud má významný dopad
na bezpečnost nebo práva subjektů hodnocení nebo na spolehlivost a robustnost
údajů získaných v klinickém hodnocení.
Klíčovým prvkem pravidel pro povolování klinického
hodnocení je jasné rozlišení mezi aspekty, v jejichž případě budou členské
státy při posuzování žádosti o povolení klinického hodnocení spolupracovat (článek
6 navrhovaného nařízení), a aspekty, které členské státy posoudí jednotlivě
(článek 7 navrhované nařízení). Mezi ně patří aspekty, které jsou ze své
podstaty vnitrostátní (například odpovědnost), etické (například informovaný
souhlas), či místní (například vhodnost místa klinického hodnocení) povahy.
Toto rozlišení nicméně nemá žádný vliv na orgán,
který v členském státě provádí posouzení. Návrh nezasahuje do vnitřní
organizace orgánů členského státu podílejících se na povolení (nebo nepovolení)
klinického hodnocení. Je ponecháno na členských státech, aby stanovily takové
organizační uspořádání, jež bude v souladu s povolovacím postupem tohoto
nařízení.
V důsledku toho navrhované nařízení na rozdíl od
směrnice 2001/20/ES nestanoví, který orgán nebo orgány v rámci jednoho
členského státu povolují (nebo nepovolují) klinické hodnocení. Navrhované
nařízení tudíž nereguluje ani neharmonizuje přesné fungování etických komisí,
nenařizuje systematickou spolupráci na operativní úrovni mezi etickými komisemi
v EU, ani neomezuje působnost etických komisí na čistě etické otázky
(vědecký a etický rozměr nelze oddělovat).
Návrh spíše ponechává na členských státech, aby
přidělování úkolů různým subjektům hodnocení organizovaly interně. Ve
skutečnosti je důležité, aby členské státy zajistily nezávislé, vysoce kvalitní
posouzení ve lhůtách stanovených v právních předpisech. Kromě toho je zásadní
zajistit, aby se ujasnilo, které otázky jsou řešeny ve spolupráci mezi
členskými státy a které otázky jsou řešeny jednotlivými členskými státy
individuálně s ohledem na jejich přirozeně vnitrostátní, místní nebo etickou
povahu.
Navrhované nařízení však při uskutečňování tohoto
přístupu prosazuje, aby jakákoli žádost o klinické hodnocení musela být
posuzována společně přiměřeným počtem osob, které jsou nezávislé a mají
společně nezbytnou kvalifikaci a zkušenosti ve všech příslušných oborech,
přičemž se zohlední i názor laiků. Návrh proto zůstává v souladu s
mezinárodními pokyny a zajišťuje důkladné, nezávislé a vysoce kvalitní posuzování
žádosti o klinické hodnocení v celé EU, bez zasahování do pravomocí
jednotlivých členských států organizovat své vnitřní rozhodování o žádosti o
povolení klinického hodnocení.
3.3.        Rozhraní s „vědeckým poradenstvím“
Nezávisle na nařízení o klinických hodnoceních
mohou být regulační orgány zapojeny do přípravné fáze hodnocení v souvislosti s
pomocí při přípravě protokolu[5],
plánem pediatrického výzkumu[6],
vědeckým poradenstvím[7]
a studiemi bezpečnosti/účinnosti po povolení[8] (dále jen „vědecké poradenství“).
Navrhované nařízení „nesměšuje“ aspekt vědeckého
poradenství s aspektem povolení klinického hodnocení ze dvou důvodů:
·
Zapojení regulačního orgánu v rámci vědeckého
poradenství je koncepčně zcela jinou záležitost než povolení klinického
hodnocení: zatímco regulační orgán určuje, které klinické údaje jsou žádoucí,
aby byla registrace v pozdější fázi případně udělena nebo zachována, povolení
stanoví, zda je klinické hodnocení přijatelné s ohledem na práva a
bezpečnost pacientů, jakož i na spolehlivost a robustnost údajů. Je totiž
opravdu zcela dobře možné (a občas tomu v minulosti došlo), že tyto dva
přístupy přinášejí protichůdné výsledky: zatímco z hlediska budoucí úspěšné
registrace může být žádoucí získat určité klinické údaje na základě pokusů na lidech,
nesmí být tato klinická hodnocení přijatelná z hlediska ochrany subjektu
hodnocení.
·
Právní předpisy EU týkající se klinického hodnocení
se klinickými hodnoceními zabývají v abstraktní rovině, tj. nezávisle na tom,
zda jsou výsledky určeny k použití v budoucích žádostech o registraci nebo k
jakémukoliv jinému účelu (např. zdokonalení strategií léčby, porovnávání léčby
různými léčivými přípravky atd.). Tento rozdíl je obvykle projednáván v rámci
schématu „obchodní“ vs. „akademická“ klinická hodnocení. Akademická hodnocení
tvoří přibližně 40 % klinických hodnocení, o něž se v EU žádá. Proto by
koncepce „směšování“ vědeckého poradenství a povolení klinických hodnocení
nebyla schůdná pro více než jednu třetinu všech klinických hodnocení. Tento
návrh chce však stimulovat zejména uvedená „akademická“ klinická hodnocení.
              3.4.    Ochrana subjektů hodnocení a
informovaný souhlas (kapitola 5 navrhovaného nařízení)
V souladu s čl. 3 odst. 2 písm. a) Listiny
základních práv EU nesmí být žádný zákrok v lékařství a biologii proveden bez
svobodného a informovaného souhlasu dotčené osoby. Právní předpisy EU musí být
v souladu s touto zásadou. Pravidla týkající se ochrany subjektů hodnocení a
svobodného a informovaného souhlasu byla předmětem rozsáhlých diskusí v rámci
legislativního procesu vedoucího k přijetí směrnice 2001/20/ES. S výjimkou
otázky klinických hodnoceních v nouzových situacích (viz odstavec níže)
navrhované nařízení v podstatě tato pravidla nemění. Z hlediska přípravy návrhu
jsou však z důvodu jasnosti některá ustanovení přepracována a ve vhodných
případech zkrácena. Například ustanovení týkající se povolovacího postupu byla
přesunuta do kapitol 2 a 3 navrhovaného nařízení a ustanovení vztahující se na
náhradu škody byla přesunuta do kapitoly 12 navrhovaného nařízení.
Pokud jde o klinická hodnocení v nouzových
situacích, směrnice 2001/20/ES se dosud nevztahuje na zvláštní situace, kdy je
kvůli naléhavosti situace nemožné získat svobodný a informovaný souhlas
subjektu hodnocení nebo zákonného zástupce („klinická hodnocení v nouzových
situacích“). S cílem tuto otázku řešit byla přidána zvláštní ustanovení o
klinických hodnoceních v nouzových situacích v souladu se stávajícími
mezinárodními pokyny k této otázce.
Pokud jde o ochranu osobních údajů, použijí se
ustanovení směrnice 95/46/ES[9]
a nařízení (ES) č 45/2001[10].
V databázi EU se neshromažďují žádné osobní
údaje subjektů údajů, které se hodnocení účastní.
Je důležité, aby osobní údaje zkoušejících, které
mohou být shromažďovány v databázi EU, byly uchovávány v souladu
s výjimkou stanovenou v čl. 17 odst. 3 písm. b) návrhu nařízení
Evropského parlamentu a Rady o ochraně fyzických osob v souvislosti se
zpracováváním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (nařízení o ochraně
údajů). V případě zjištění případů pochybení při klinických hodnoceních by
bylo důležité například vysledovat všechna klinická hodnocení, na nichž se
podíleli titíž zkoušející, i když od ukončení uvedených klinických hodnocení
uplynulo několik let.
              3.5.    Podávání zpráv o bezpečnosti
(kapitola 7 navrhovaného nařízení)
Pravidla týkající se podávání zpráv o bezpečnosti
se řídí zásadami platných mezinárodních pokynů. Ve srovnání se směrnicí
2001/20/ES byla tato pravidla zefektivněna, zjednodušena a modernizována tímto
způsobem:
·
Možnost nepodávat zprávy o nežádoucích příhodách
zkoušejícím zadavateli, pokud je tak stanoveno v protokolu.
·
Přímé hlášení podezření na závažné neočekávané
nežádoucí účinky zadavatelem do evropské databáze EudraVigilance.
·
Zjednodušené předkládání roční zprávy o bezpečnosti
zadavatelem. Kromě toho se roční zpráva o bezpečnosti nepředkládá pro
registrované hodnocené léčivé přípravky, které jsou používány v rámci jejich
schválené indikace. Na tyto přípravky se vztahují obvyklá pravidla
farmakovigilance.
Podrobnosti o pravidlech pro podávání zpráv o
bezpečnosti, které částečně kodifikují stávající pokyny Komise[11], jsou
obsaženy v příloze navrhovaného nařízení. To usnadní aktualizaci stávajících
pravidel prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci s ohledem na technický
pokrok nebo globální sbližování právních předpisů.
Pokud jde o evropskou databázi EudraVigilance,
tato databáze již existuje pro účely farmakovigilančních činností v souladu se
směrnicí 2001/83/ES a nařízením (ES) č. 726/2004 a je udržována a spravována
Evropskou agenturou pro léčivé přípravky. Již směrnice 2001/20/ES odkazovala na
tuto databázi a roli Evropské agentury pro léčivé přípravky při její správě.
Navrhované nařízení nezavádí v tomto ohledu žádné změny.
              3.6.    Provádění hodnocení (kapitola 8
navrhovaného nařízení)
Směrnice 2001/20/ES obsahuje poměrně málo pravidel
pro vlastní provádění hodnocení. Tato pravidla jsou částečně obsažena ve
směrnici Komise 2005/28/ES ze dne 8. dubna 2005, kterou se stanoví zásady a
podrobné pokyny pro správnou klinickou praxi týkající se hodnocených humánních
léčivých přípravků a také požadavky na povolení výroby či dovozu takových
přípravků[12],
a částečně jsou obsažena v pokynech Komise. Navrhované nařízení tato pravidla
slučuje.
              3.7.    Hodnocené a pomocné léčivé
přípravky, výroba, označení na obalu (kapitoly 9 až 10 navrhovaného nařízení)
Léčivé přípravky určené pro výzkumná a vývojová
hodnocení jsou vyloučeny z působnosti směrnice 2001/83/ES, včetně pravidel pro
jejich výrobu, dovoz a označení na obalu. Tato pravidla jsou obsažena ve
směrnici 2001/20/ES, směrnici 2005/28/ES a v pokynech Komise.
Navrhované nařízení tato pravidla slučuje. Nová
pravidla i nadále vycházejí z pojmu „hodnocený léčivý přípravek“. Nová
navrhovaná pravidla však zřetelněji zohledňují skutečnost, že hodnocené léčivé
přípravky mohou být registrovány, tj. že již byly uvedeny na trh v souladu se
směrnicí 2001/83/ES.
Kromě toho zkušenost s uplatňováním směrnice
2001/20/ES ukazuje potřebu upřesnit situaci v souvislosti s léčivými přípravky
používanými v rámci klinického hodnocení, které nejsou hodnocenými léčivými
přípravky. Tyto „pomocné léčivé přípravky“ (doposud v prováděcích pokynech
Komise označované jako „nehodnocené léčivé přípravky“) budou předmětem
přiměřených pravidel pro výrobu a označení na obalu.
              3.8. Zadavatelé, spoluzadavatelé,
kontaktní osoba v EU (kapitola 11 navrhovaného nařízení)
Každé klinické hodnocení musí mít „zadavatele“,
tj. právnickou nebo fyzickou osobu, která je odpovědná za zahájení a řízení
klinického hodnocení.
Tato „odpovědnost“ nesmí být zaměňována s otázkami
„odpovědnosti za újmu“ způsobenou pacientovi. Pravidla týkající se odpovědnosti
za újmu závisejí na platných vnitrostátní předpisech týkajících se odpovědnosti
za újmu a jsou nezávislé na odpovědnosti zadavatele.
Pokud jde o „odpovědnost“, je zcela zjevně
výhodnější, aby mělo každé klinické hodnocení pouze jednoho zadavatele. „Jediný
zadavatel“ je nejlepším prostředkem k zajištění toho, aby byly orgánům
vykonávajícím dohled nad klinickým hodnocením poskytovány všechny údaje týkající
se celého klinického hodnocení a aby byla přijata všechna nezbytná opatření.
Klinická hodnocení jsou však stále častěji
zahajovaná volnými sítěmi vědců nebo vědeckými institucemi v jednom členském
státě nebo v několika členských státech. Tyto sítě mají v některých případech z
praktických nebo právních důvodů potíže stanovit, která z nich bude vystupovat
jako „jediný zadavatel“. Tyto sítě mohou také mít praktické nebo právní
problémy při společném vytváření jednoho právního subjektu, který by působil
jako „jediný zadavatel“.
Za účelem řešení tohoto problému zavádí navrhované
nařízení pojem „spoluzadavatelství“, přičemž zajišťuje, aby nebyl ohrožen
účinný dohled nad klinickým hodnocením. Na začátku jsou všichni spoluzadavatelé
odpovědni za celé klinické hodnocení. Avšak navrhované nařízení
spoluzadavatelům umožňuje, aby si odpovědnost za klinická hodnocení mezi sebou
„rozdělili“. I když si spoluzadavatelé rozdělí povinnosti, mají všichni
spoluzadavatelé i nadále odpovědnost stanovit zadavatele, který může přijímat
opatření vyžadovaná členským státem a který může poskytovat informace o
klinickém hodnocení jako celku.
Povinnosti zadavatele nezávisí na tom, kde je
zadavatel usazen – ať již v EU, nebo ve třetí zemi. Nicméně pokud je
zadavatel usazen ve třetí zemi, musí být uvedena kontaktní osoba v EU s cílem
zajistit účinný výkon dohledu nad klinickým hodnocením. Na komunikaci s touto
kontaktní osobou se nahlíží jako na komunikaci se zadavatelem.
              3.9.    Náhrada škody (kapitola 12
navrhovaného nařízení)
Směrnice 2001/20/EC zavedla „povinné pojištění /
náhradu škody“. Toto povinné pojištění / náhrada škody značně zvýšily náklady a
administrativní zátěž při provádění klinických hodnocení, avšak neexistují
důkazy o tom, že by se vstupem směrnice v platnost zvýšil počet škod nebo
jejich výše.
Navrhované nařízení uznává, že ne všechna klinická
hodnocení představují ve srovnání s léčbou v běžné klinické praxi pro subjekty
hodnocení dodatečné riziko. Proto v případech, kdy neexistuje žádné dodatečné
riziko, nebo v případech, kdy je dodatečné riziko zanedbatelné, není nutné
zajistit pro klinické hodnocení zvláštní odškodnění (pojištění nebo náhradu
škody). Dostatečné krytí je v těchto případech zajištěno pojistným krytím
lékaře, instituce, nebo pojištění odpovědnosti za produkt.
V případech, kdy klinické hodnocení představuje
dodatečné riziko, ukládá navrhované nařízení zadavateli povinnost zajistit
odškodnění – ať už prostřednictvím pojištění, nebo prostřednictvím mechanismu
náhrady škody. Pokud jde o mechanismus náhrady škody, stanoví navrhované
nařízení členským státům povinnost zřídit vnitrostátní mechanismus náhrady
škody, který funguje na neziskovém základě. To pomůže zejména „nekomerčním
zadavatelům“ získat krytí pro případné náhrady škody. Pro tyto nekomerční
zadavatele je od zavedení „povinného pojištění / náhrady škody“ směrnicí
2001/20/ES nesmírně obtížné získat krytí odškodnění.
              3.10.  Inspekce (kapitola 13
navrhovaného nařízení)
Ustanovení o inspekcích vycházejí převážně ze
směrnice 2001/20/ES. Pokud jde o inspekční kapacity, stanoví navrhované
nařízení právní základ, který umožňuje zaměstnancům Komise provádět kontroly v
členských státech a ve třetích zemích v souvislosti s acquis EU pro
humánní léčivé přípravky a klinická hodnocení.
              3.11.  Zrušení a vstup v platnost (kapitola
19 navrhovaného nařízení)
Navrhované nařízení se zabývá aspekty upravenými
směrnicí 2001/20/ES. Uvedená směrnice se proto zrušuje.
S cílem umožnit hladký přechod od pravidel
(provedené) směrnice 2001/20/ES k tomuto nařízení budou oba soubory předpisů
platit souběžně po dobu tří let od data použitelnosti tohoto nařízení. Tím se
tento přechod usnadní, zejména pokud jde o aspekty povolovacího postupu.
              3.12   Zjednodušení zásadních pravidel
pro klinická hodnocení s registrovanými léčivými přípravky a nízkointervenční
klinická hodnocení
Nařízení o klinických hodnoceních se zabývá dvěma
odlišnými riziky: rizikem pro bezpečnost subjektu hodnocení a rizikem pro
spolehlivost údajů. První z uvedených rizik může být výrazně variabilní v
závislosti na řadě faktorů, zejména v souvislosti s:
·
rozsahem znalostí a předchozími zkušenostmi s
hodnoceným léčivým přípravkem (zejména s ohledem na to, zda je hodnocený léčivý
přípravek registrován v EU), a
·
druhem intervence (která se může pohybovat v
rozmezí od jednoduchého odběru krve po komplikovanou biopsii).
Směrnice 2001/20/ES je velmi kritizována za to, že
nevzala tyto rozdíly mezi riziky dostatečně v úvahu. Místo toho se závazky a
omezení stanovené ve směrnici 2001/20/ES používají ve velké míře bez ohledu na
rizika pro bezpečnost subjektu hodnocení.
Tento aspekt je důkladně projednán ve zprávě o
posouzení dopadů. Na základě tohoto posouzení dopadů byly v celém navrhovaném
nařízení důkladně zohledněny aspekty poměrnosti rizik.
              3.13. Právní forma nařízení
Navrhovaný právní text má podobu nařízení a
nahrazuje směrnici 2001/20/ES.
Právní forma nařízení zajišťuje soudržný postup
pro předkládání žádostí o povolení klinických hodnocení a jejich významné
změny.
Ze zkušeností opravdu vyplývá, že obtíže vznikají
tehdy, kdy členské státy v rámci vzájemné spolupráce při své práci vycházejí z
„podobných, ale rozdílných“ vnitrostátních prováděcích předpisů. Pouze právní
forma nařízení zajišťuje, aby členské státy vycházely při svém posuzování
žádosti o povolení klinického hodnocení spíše z totožného znění, než z
odlišných vnitrostátní prováděcích opatření.
Výše uvedené platí nejen pro celý povolovací
postup, ale také pro všechny ostatní otázky, na něž se toto nařízení vztahuje,
jako je podávání zpráv o bezpečnosti v průběhu klinických hodnocení, a pro
požadavky na označení na obalu léčivých přípravků používaných v rámci
klinického hodnocení.
Kromě toho zkušenost ukázala, že členské státy
zneužívaly procesu provádění s cílem zavést další procedurální náležitosti.
A konečně, právní forma nařízení má výrazně
zjednodušující účinek. Nahrazení prováděcích opatření na vnitrostátní úrovni
umožňuje příslušným zúčastněným stranám plánovat a provádět klinické hodnocení,
včetně mnohonárodních klinických hodnocení, spíše na základě jednoho regulačního
rámce, než na základě „mozaiky“ 27 vnitrostátních rámců v prováděcích
předpisech členských států.
I přes právní formu nařízení však zbývají oblasti,
v nichž bude regulační rámec na úrovni EU doplněn vnitrostátními právními
předpisy: příkladem jsou pravidla pro stanovení toho, kdo je „zákonným
zástupcem“ subjektu hodnocení, a rovněž zásadní pravidla pro odpovědnost v
případě vzniku škody.
              3.14.  Pravomoci, dvojí právní základ a
subsidiarita
Navrhované nařízení je, stejně jako směrnice
2001/20/ES, založeno na článku 114 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).
Kromě toho je navrhované nařízení založeno na čl. 168 odst. 4 písm. c) SFEU.
Navrhované nařízení je založeno článku 114 SFEU,
neboť usiluje o harmonizaci právního rámce pro klinická hodnocení. Kromě toho
se navrhované nařízení snaží přispět k harmonizaci pravidel pro farmaceutické
přípravky uváděné na trh, včetně povolení jejich registrace. Navíc je cílem
navrhovaného nařízení harmonizovat pravidla pro léčivé přípravky používané v
rámci klinického hodnocení, což umožní jejich volný pohyb v rámci Unie.
Pokud jde o harmonizaci pravidel pro klinická
hodnocení, prakticky každé větší klinické hodnocení je prováděno ve více
než jednom členském státě. Navíc mohou být výsledky získané v klinickém
hodnocení použity jako základ pro jiná klinická hodnocení. V tomto ohledu je
zásadní, aby se zajistilo, že pravidla pro práva a bezpečnost pacientů a
spolehlivost a robustnost údajů budou harmonizována, aby mohla být uznávána v
celé Unii.
Pokud jde o harmonizaci pravidel pro léčivé
přípravky obecně, otevírají harmonizovaná pravidla pro klinická hodnocení
možnost odkazovat na výsledky a závěry klinických hodnoceních v žádostech o
povolení uvedení léčivého přípravku na trh Unie, včetně následných změn a
rozšíření registrace.
Pokud jde o harmonizaci pravidel pro léčivé
přípravky používané v rámci klinického hodnocení, je třeba připomenout, že
léčivé přípravky určené pro výzkumná a vývojová hodnocení jsou vyloučeny z
kodexu Společenství týkajícího se humánních léčivých přípravků. Takovéto léčivé
přípravky však mohou být vyrobeny v jiném členském státě, než je stát, kde se
klinické hodnocení provádí. Proto se na tyto přípravky nevztahuje sekundární
právo Unie zajišťující jejich volný pohyb a zároveň zachovávající vysokou úroveň
ochrany lidského zdraví.
Kromě toho je navrhované nařízení založeno na čl.
168 odst. 4 písm. c) SFEU, jelikož jeho cílem je stanovení vysokých standardů
kvality a bezpečnosti léčivých přípravků. Podle čl. 168 odst. 4 a čl. 4 odst. 2
písm. k) SFEU je tato pravomoc Unie – podobně jako podle článku 114 SFEU –
sdílenou pravomocí, která je vykonána přijetím navrhovaného nařízení.
Cílem navrhovaného nařízení je stanovení vysokých
standardů kvality a bezpečnosti léčivých přípravků ve dvou ohledech:
·
Zajišťuje, aby údaje získané v klinických
hodnoceních byly spolehlivé a robustní, čímž se zajistí, že léčba a léčivé
přípravky, které mají být pro pacienta „bezpečnější“, vycházejí ze spolehlivých
a robustních klinických údajů. Regulační orgány, vědci, výrobní odvětví a
veřejnost mohou přijímat správná rozhodnutí k zajištění vysokých standardů
kvality a bezpečnosti léčivých přípravků pouze tehdy, pokud budou údaje, na
jejichž základě se tato rozhodnutí přijímají, spolehlivé a robustní.
Ustanovení, která toto zajišťují, se týkají zejména povolovacího postupu,
pravidel pro provádění klinického hodnocení, včetně pravidel pro sledování a
dohled ze strany členských států.
·
Jeho cílem je stanovení vysokých standardů pro
zajištění kvality a bezpečnosti léčivých přípravků podávaných subjektům
hodnocení v rámci klinického hodnocení (přestože se uznává, že toto zajištění
je možné pouze v rámci omezení spočívajícím v nedostatku znalostí, které jsou
charakteristické pro klinické hodnocení): toto je zajištěno mimo jiné
prostřednictvím povolovacího postupu stanoveného navrhovaným nařízením, jakož i
pravidly pro výrobu léčivých přípravků používaných v rámci klinického
hodnocení, podáváním zpráv o bezpečnosti a inspekcemi.
Ustanovení čl. 168 odst. 4 písm. c) SFEU nemůže
sloužit jako jediný právní základ, ale musí být doplněno právním základem, jímž
je článek 114 SFEU, a to z těchto důvodů:
·
Jak je uvedeno výše, předmětem navrhovaného
nařízení je stejným dílem vytvoření a fungování vnitřního trhu a stanovení
vysokých standardů kvality a bezpečnosti léčivých přípravků.
·
Navrhované nařízení usiluje o stanovení vysokých
standardů kvality a bezpečnosti, ale také standardů pro účinnost
humánních léčivých přípravků: s ohledem na aspekt bezpečnosti zajišťuje, že
subjektům hodnocení, které se účastní klinického hodnocení, může být poskytnut
účinný léčivý přípravek / účinná léčba. Jeho cílem je také zajistit, aby byly
údaje získané v klinickém hodnocení spolehlivé a robustní nejen pokud jde o
aspekty kvality a bezpečnosti, ale také ve vztahu k účinnosti léčivého
přípravku. Avšak čl. 168 odst. 4 písm. c) SFEU se tímto aspektem účinnosti
nezabývá explicitně. Tímto aspektem veřejného zdraví se zabývá spíše čl. 114
odst. 3 SFEU (vysoká úroveň ochrany zdraví).
Situace, jako je tato, byly řešeny neuspokojivě až
do doby, kdy vstoupila v platnost směrnice 2001/20/ES. Právní předpisy,
nařízení a správní akty jednotlivých členských států se liší. Tyto rozdíly
donutily držitele rozhodnutí o registraci, aby své žádosti o registraci
léčivého přípravku přizpůsobili. Zabraňují rovněž distribuci těchto přípravků.
To mělo přímý dopad na dotvoření a fungování vnitřního trhu.
Právní předpisy EU týkající se klinických
hodnocení se snaží tento problém vyřešit. Stanoví na úrovni Unie pravidla
postupu, která musí být dodržována v souvislosti s aspekty, jako je povolení a
provádění klinických hodnocení, podávání zpráv o bezpečnosti, výroba a označení
na obalu léčivých přípravků používaných v klinickém hodnocení.
Při regulaci klinických hodnocení vykonává Unie
svou sdílenou pravomoc v souladu s čl. 4 odst. 2 SFEU.
Jakékoli změny těchto pravidel členskými státy by
byly v rozporu s požadavky Smlouvy, neboť je může měnit pouze Unie.
Vzhledem k výše uvedenému Smlouva v
souvislosti s regulací klinických hodnocení stanoví omezení týkající se
harmonizace etických aspektů povolování a regulace klinických hodnocení. Etické
aspekty se týkají zejména nutnosti získat od subjektu hodnocení nebo zákonného
zástupce „informovaný souhlas“. Bez ohledu na riziko, které může klinické
hodnocení pro pacienta představovat, již pouhá skutečnost, že je léčba součástí
experimentu, činí získání informovaného souhlasu subjektu hodnocení z etického
hlediska nezbytným. Proto není posouzení aspektů souvisejících s „informovaným
souhlasem“ součástí spolupráce mezi členskými státy, ale je prováděno každým
členským státem jednotlivě.
Existuje rovněž několik aspektů, které jsou ze své
podstaty vnitrostátní povahy, zejména:
·
Pravidla pro stanovení toho, kdo je „zákonným
zástupcem“ subjektu hodnocení, který nemůže udělit informovaný souhlas
(například proto, že je subjektem hodnocení dítě): tato pravidla se v
jednotlivých zemích EU velmi liší v závislosti na národní tradicích a praxi.
·
Pravidla pro rozsah a předpoklady pro odpovědnost
za škody, které subjekt hodnocení utrpěl: tato pravidla jsou hluboce zakořeněna
ve vnitrostátním občanském právu týkajícím se lékařské odpovědnosti. To se
vztahuje nejen na závažnost nedbalosti (např. odpovědnost bez zavinění nebo
objektivní odpovědnost), ale také na pravidla týkající se důkazního břemene a
výpočtu rozsahu škody.
Z toho vyplývá, že ačkoliv je nařízení o
klinických hodnoceních, a zejména revize směrnice 2001/20/ES, v souladu se
zásadou subsidiarity, jsou ve Smlouvách stanovena omezení, ke kterým musí být
přihlédnuto.
4.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Tento návrh má následující rozpočtové důsledky:
·
náklady na databáze (jednorázové náklady a údržba),
·
zaměstnanci Komise odpovědní za fungování nařízení,
·
náklady na schůzky členských států, aby se
zajistilo, že povolovací postup stanovený v tomto nařízení řádně funguje,
·
zaměstnanci Komise a jiné náklady na provádění
kontrol a inspekcí ze strany Unie.
Podrobnosti o nákladech jsou uvedeny v
legislativním finančním výkazu. Podrobná diskuse o nákladech je obsažena ve
zprávě o posouzení dopadů.
Náklady budou hrazeny z prostředků programu Zdraví
pro růst na období 2014–2020.
2012/0192 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
o klinických hodnoceních humánních léčivých
přípravků a o zrušení směrnice 2001/20/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na článek 114 a čl. 168 odst. 4 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[13],
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[14],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů[15],
po konzultaci s evropským inspektorem ochrany
údajů[16],
v souladu s řádným legislativním
postupem[17],
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Při klinickém hodnocení by
měla být chráněna bezpečnost a práva subjektů hodnocení a získané údaje by měly
být spolehlivé a robustní.
(2)       Aby bylo možné provádět
nezávislé kontroly toho, zda jsou tyto zásady dodržovány, mělo by klinické
hodnocení podléhat předchozímu povolení.
(3)       Měla by být vyjasněna
stávající definice klinického hodnocení uvedená ve směrnici Evropského
parlamentu a Rady 2001/20/ES ze dne 4. dubna 2001 o sbližování právních a
správních předpisů členských států týkajících se uplatňování správné klinické
praxe při provádění klinických hodnocení humánních léčivých přípravků[18]. Za
tímto účelem by měl být pojem „klinické hodnocení“ definován přesněji zavedením
širšího pojmu „klinická studie“, přičemž klinické hodnocení by bylo jeho
kategorií. Tato kategorie by měla být definována na základě specifických
kritérií. Tento přístup řádně zohledňuje mezinárodní pokyny a je v souladu s
právními předpisy EU týkajícími se léčivých přípravků, které jsou založeny na
dichotomii mezi „klinickým hodnocením“ a „neintervenční studií“.
(4)       Směrnice 2001/20/ES usilovala
o zjednodušení a harmonizaci správních předpisů týkajících se klinických
hodnocení v Evropské unii. Zkušenosti však ukazují, že harmonizovaného přístupu
k regulaci klinických hodnocení bylo dosaženo pouze částečně. To ztěžuje zejména
provádění klinického hodnocení v několika členských státech. Vědecký vývoj však
naznačuje, že klinická hodnocení se v budoucnosti budou zaměřovat na
specifičtější skupiny pacientů, jako jsou podskupiny identifikované
prostřednictvím genových informací. Aby bylo možné do těchto hodnocení zahrnout
dostatečný počet pacientů, bude možná nutné zapojit mnoho členských států, nebo
všechny. Tyto nové postupy povolování klinických hodnocení by měly stimulovat
zapojení co možná největšího počtu členských států. Proto by se v zájmu
zjednodušení postupů předkládání mělo zamezit vícenásobnému předkládání
převážně identických informací, které by mělo být nahrazeno předložením jedné
dokumentace k žádosti prostřednictvím jednotného portálu pro předkládání pro
všechny dotčené členské státy.
(5)       Zkušenosti se směrnicí
2001/20/ES rovněž prokázaly, že cíle zjednodušení a harmonizace správní
předpisů vztahujících se na klinická hodnocení v Unii nelze dosáhnout v právní
formě směrnice a že jej lze dosáhnout pouze právní formou nařízení. Pouze
právní forma nařízení zajišťuje, aby členské státy vycházely při svém
posuzování žádosti o povolení klinického hodnocení z totožných kritérií, a
nikoli z odlišných vnitrostátních prováděcích opatření. To platí nejen pro celý
povolovací postup, ale také pro všechny ostatní otázky, na které se toto
nařízení vztahuje, jako je předkládání zpráv o bezpečnosti v průběhu klinických
hodnocení, a pro požadavky na označení na obalu léčivých přípravků používaných
v rámci klinického hodnocení.
(6)       Dotčené členské státy by měly
při posuzování žádosti o povolení klinického hodnocení spolupracovat. Tato
spolupráce by neměla zahrnovat aspekty, které jsou ze své podstaty vnitrostátní
povahy, ani etické aspekty klinického hodnocení, jako je informovaný souhlas.
(7)       Tento postup by měl být
pružný a efektivní, aby nedocházelo k administrativním zpožděním při zahájení
klinického hodnocení.
(8)       Lhůty pro posouzení
dokumentace k žádosti týkající se klinických hodnocení by měly být dostatečně
dlouhé, aby bylo možné dokumentaci vyhodnotit a zároveň zajistit rychlý přístup
k novým, inovativním metodám léčby a zajistit, aby Unie zůstala atraktivním
místem pro provádění klinických hodnocení. V této souvislosti zavedla směrnice
2001/20/ES pojem tichého souhlasu. Tento pojem by měl být zachován, aby se
zajistilo, že jsou lhůty dodržovány. V případě krize v oblasti veřejného
zdraví by členské státy měly mít možnost posoudit a povolit klinické hodnocení
rychle. Proto by pro povolení neměly být stanoveny žádné minimální lhůty.
(9)       Rizika pro bezpečnost
subjektu hodnocení při klinickém hodnocení vyplývají zejména ze dvou zdrojů:
hodnoceného léčivého přípravku a intervence. Mnohá klinická hodnocení však v
porovnání s běžnou klinickou praxí představují pro bezpečnost subjektu hodnocení
pouze minimální dodatečné riziko. Tak tomu je zejména v případě, kdy se na
hodnocený léčivý přípravek vztahuje registrace (tj. kvalita, bezpečnost a
účinnost již byly posouzeny v průběhu postupu registrace) a kdy intervence v
porovnání s běžnou klinickou praxí představuje pro subjekt hodnocení pouze
velmi omezené dodatečné riziko. Tato „nízkointervenční klinická hodnocení“ jsou
často klíčová pro posouzení standardních způsobů léčby a diagnóz, čímž
optimalizují využití léčivých přípravků a přispívají tak k vysoké úrovni
veřejného zdraví. Měla by podléhat méně přísným pravidlům, jako jsou kratší
lhůty pro schválení.
(10)     Posuzování žádosti o klinické
hodnocení by se mělo zabývat zejména předpokládanými přínosy pro léčbu a
veřejné zdraví („opodstatnění“) a riziky a obtížemi pro subjekt hodnocení.
Pokud jde o opodstatnění, měla by být zohledněna řada aspektů, včetně toho, zda
bylo klinické hodnocení doporučeno nebo uloženo regulačními orgány odpovědnými
za posuzování a registraci léčivých přípravků.
(11)     Povolovací postup by měl
poskytnout možnost pozastavit posuzování s cílem umožnit zadavateli řešit
otázky či připomínky vznesené v průběhu posuzování dokumentace. Maximální doba
trvání pozastavení by měla odrážet skutečnost, zda se jedná o nízkointervenční
klinické hodnocení či nikoli. Navíc by se mělo zajistit, že po ukončení
pozastavení bude vždy existovat dostatek času pro posouzení předložených
doplňujících informací.
(12)     Některé aspekty žádosti o
klinické hodnocení se týkají otázek, které jsou ze své podstaty vnitrostátní
povahy, nebo etických aspektů klinického hodnocení. Tyto otázky by neměly být
posuzovány ve spolupráci mezi všemi dotčenými členskými státy.
(13)     Povolování klinického
hodnocení by se mělo zabývat všemi aspekty souvisejícími s ochranou subjektu
hodnocení a spolehlivostí a robustností údajů. Povolení provádět klinické
hodnocení by proto mělo být obsaženo v jediném správním rozhodnutí dotčeného
členského státu.
(14)     Mělo by být ponecháno na
dotčeném členském státu, aby stanovil příslušný orgán nebo orgány, které se
tohoto posouzení zúčastní. Toto rozhodnutí je záležitostí vnitřní organizace
každého členského státu. Členské státy by měly při stanovování vhodného orgánu
nebo orgánů zajistit zapojení laických osob a pacientů. Měly by rovněž
zajistit, aby byly k dispozici nezbytné odborné znalosti. Avšak ve všech
případech a v souladu s mezinárodními pokyny by mělo být posouzení provedeno
společně přiměřeným počtem osob, které společně mají nezbytnou kvalifikaci a
zkušenosti. Osoby posuzující žádost by měly být nezávislé na zadavateli,
instituci, v níž se nachází místo hodnocení, a dotčených zkoušejících a rovněž
by neměly být vystaveny žádným jiným nepatřičným vlivům.
(15)     V praxi si zadavatelé při
předložení žádosti o povolení klinického hodnocení nejsou vždy zcela jistí tím,
ve kterých členských státech bude klinické hodnocení nakonec prováděno. Mělo by
být umožněno, aby zadavatelé předkládali žádost pouze na základě dokumentů
posouzených společně těmi členskými státy, v nichž může být klinické hodnocení
provedeno.
(16)     Zadavateli by mělo být
umožněno žádost o povolení klinického hodnocení stáhnout. Aby se však zajistilo
spolehlivé fungování postupu posuzování, žádost o povolení klinického hodnocení
by měla být stažena pouze pro klinické hodnocení jako celek. Zadavatelé by měli
mít po stažení žádosti možnost předložit novou žádost o povolení klinického
hodnocení.
(17)     V praxi mohou mít zadavatelé
zájem klinické hodnocení po jeho počátečním povolení rozšířit na další členské
státy, aby dosáhli cílů v oblasti náboru nebo z jiných důvodů. Je třeba
vytvořit schvalovací mechanismus pro toto rozšíření a zároveň zamezit
opětovnému posuzování žádosti všemi dotčenými členskými státy, kterých se
týkalo počáteční povolení klinického hodnocení.
(18)     Klinická hodnocení jsou
obvykle poté, co byla povolena, předmětem mnoha změn. Tyto změny mohou souviset
s prováděním, uspořádáním, metodikou, hodnoceným nebo pomocným léčivým
přípravkem nebo se zkoušejícím či místem hodnocení. Pokud tyto změny mají
zásadní dopad na bezpečnost nebo práva subjektu hodnocení nebo na spolehlivost
a robustnost údajů získaných v klinickém hodnocení, měl by se na ně vztahovat
povolovací postup podobný počátečnímu povolovacímu postupu.
(19)     Obsah dokumentace k žádosti o
povolení klinického hodnocení by měl být harmonizován, aby se zajistilo, že
všechny členské státy budou mít k dispozici stejné informace, a aby se
zjednodušil proces předkládání žádostí o klinická hodnocení.
(20)     V zájmu zvýšení
transparentnosti v oblasti klinických hodnocení by měly být údaje z klinických
hodnocení předložené na podporu žádosti o klinické hodnocení založeny pouze na
klinických hodnoceních zaznamenaných ve veřejně přístupné databázi.
(21)     Mělo by být ponecháno na
členských státech, aby určily jazykové požadavky na dokumentaci k žádosti. Aby
se zajistilo bezproblémové fungování postupu posuzování žádosti o povolení
klinického hodnocení, měly by členské státy zvážit, že jako jazyk pro
dokumentaci, která není určena subjektu hodnocení, přijmou všeobecně srozumitelný
jazyk v oblasti lékařství.
(22)     Lidská důstojnost a právo na
nedotknutelnost lidské osobnosti jsou uznány v Listině základních práv Evropské
unie. Tato listina zejména stanoví, že jakýkoli zákrok v oblasti biologie a
lékařství nelze provést bez svobodného a informovaného souhlasu dotčené osoby.
Směrnice 2001/20/ES obsahovala rozsáhlý soubor pravidel na ochranu subjektů
hodnocení. Tato pravidla by měla zůstat zachována. Pokud jde o pravidla
týkající se určení zákonného zástupce nezpůsobilých a nezletilých osob, ta se
v jednotlivých členských státech liší. Proto by mělo být určení zákonného
zástupce nezpůsobilých a nezletilých osob ponecháno na členských státech.
(23)     Toto nařízení by mělo stanovit
jasná pravidla týkající se informovaného souhlasu v nouzových situacích. Takové
situace se týkají případů, kdy se například pacient náhle ocitl ve stavu
ohrožení života v důsledku mnohočetných zranění, mozkových nebo srdečních
příhod vyžadujících okamžitý lékařský zákrok. V takových případech může být
vhodný zákrok v rámci probíhajícího klinického hodnocení, které již bylo
schváleno. Za určitých okolností však v důsledku bezvědomí pacienta a bez
možnosti okamžité dostupnosti zákonného zástupce není možné získat informovaný
souhlas před zákrokem. Nařízení by proto mělo stanovit jasná pravidla, podle
nichž by takoví pacienti mohli být za velmi přísných podmínek zařazeni do
klinického hodnocení. Kromě toho by uvedené klinické hodnocení mělo přímo
souviset se zdravotním stavem, který způsobuje nemožnost pacienta poskytnout
informovaný souhlas. Jakékoli dřívější námitky pacienta musí být respektovány a
informovaný souhlas subjektu hodnocení nebo jeho zákonného zástupce by měl být
získán co nejdříve.
(24)     V souladu s mezinárodními
pokyny by měl být svobodný a informovaný souhlas subjektu hodnocení písemný,
kromě výjimečných situací. Měl by být založen na jasných, relevantních a
srozumitelných informacích.
(25)     Zahájení klinického hodnocení,
ukončení náboru pro klinické hodnocení a ukončení klinického hodnocení by mělo
být oznámeno, aby bylo pacientům umožněno posoudit možnost účasti v klinickém
hodnocení a aby se umožnil účinný dohled nad klinickým hodnocením ze strany
dotčeného členského státu. V souladu s mezinárodními standardy by měly být
výsledky klinického hodnocení sděleny příslušným orgánům nejpozději do jednoho
roku od ukončení klinického hodnocení.
(26)     Aby mohl zadavatel posoudit
všechny potenciálně důležité bezpečnostní informace, měl by mu zkoušející
oznámit všechny závažné nežádoucí příhody.
(27)     Zadavatel by měl posoudit
informace obdržené od zkoušejícího a oznámit agentuře bezpečnostní informace
týkající se závažných nežádoucích příhod, u kterých existuje podezření na
závažné neočekávané nežádoucí účinky.
(28)     Agentura by měla tyto
informace předat členským státům, aby je mohly posoudit.
(29)     Členové Mezinárodní
konference o harmonizaci technických požadavků na registrace humánních léčivých
přípravků (ICH) se dohodli na souboru podrobných pokynů pro správnou
klinickou praxi, které jsou již mezinárodně uznávanými normami pro uspořádání,
provádění a zaznamenávání klinických hodnocení a předkládání zpráv o nich a jež
jsou v souladu s principy, které mají svůj původ v helsinské deklaraci Světové
lékařské asociace. Při uspořádání, provádění a zaznamenávání klinických
hodnocení a předkládání zpráv o nich mohou vyvstat detailní otázky týkající se
přiměřených standardů kvality. V takovém případě by měly být pokyny ICH pro
správnou klinickou praxi použity jako vodítko pro uplatňování pravidel
stanovených v tomto nařízení, za předpokladu, že neexistují žádné jiné zvláštní
pokyny vydané Komisí a že není uvedenými pokyny toto nařízení dotčeno.
(30)     Provádění klinického hodnocení
by mělo být náležitě sledováno zadavatelem s cílem zajistit spolehlivost a
robustnost výsledků. Při zohlednění charakteristik klinického hodnocení a
dodržování základních práv subjektů hodnocení může sledování rovněž přispět k
bezpečnosti subjektu hodnocení. Při stanovení rozsahu sledování by mělo být
přihlédnuto k charakteristikám klinického hodnocení.
(31)     Osoby podílející se na
provádění klinického hodnocení, zejména zkoušející a jiní zdravotničtí
pracovníci, by měly být dostatečně kvalifikované k výkonu svých úkolů v rámci
klinického hodnocení a zařízení, v němž má být klinické hodnocení provedeno, by
mělo být vhodné pro provádění klinického hodnocení.
(32)     V závislosti na okolnostech
klinického hodnocení by mělo být možné vysledovat hodnocené a některé pomocné
léčivé přípravky za účelem zajištění bezpečnosti subjektu hodnocení a
robustnosti a spolehlivosti údajů. Ze stejných důvodů by měly být tyto
přípravky v případě nutnosti zničeny a v závislosti na okolnostech
klinického hodnocení by se na ně měly vztahovat zvláštní podmínky skladování.
(33)     Během klinického hodnocení si
může zadavatel uvědomit závažné porušení pravidel pro provádění klinického
hodnocení. To by mělo být oznámeno dotčeným členským státům, aby tyto členské
státy v případě nutnosti přijaly opatření.
(34)     Kromě hlášení podezření na
závažné neočekávané nežádoucí účinky mohou existovat jiné příhody, které jsou
důležité z hlediska poměru přínosů a rizik a které by měly být dotčeným
členským státům včas oznámeny.
(35)     V případě, že neočekávané
příhody vyžadují neodkladnou změnu klinického hodnocení, zadavatel a zkoušející
by měli mít možnost přijmout neodkladná bezpečnostní opatření, aniž by museli
čekat na předchozí povolení.
(36)     Aby se zajistil soulad
provádění klinického hodnocení s protokolem a aby byli zkoušející informováni o
hodnocených léčivých přípravcích, které podávají, měl by zadavatel zkoušejícím
poskytnout soubor informací pro zkoušejícího.
(37)     Informace získané v klinickém
hodnocení by měly být přiměřeným způsobem zaznamenávány, zpracovávány a
uchovávány za účelem zajištění práv a bezpečnosti subjektu hodnocení, robustnosti
a spolehlivosti údajů získaných z klinických hodnocení, přesného podávání zpráv
a výkladu, účinného sledování ze strany zadavatele a účinné inspekce ze strany
členských států nebo Komise.
(38)     Aby bylo možné prokázat soulad
s protokolem a s tímto nařízením, měli by zadavatel a zkoušející vést základní
dokument klinického hodnocení obsahující příslušnou dokumentaci umožňující
účinný dohled (sledování ze strany zadavatele a inspekce prováděné členskými
státy a Komisí). Tento základní dokument klinického hodnocení by měl být
vhodným způsobem archivován, aby umožňoval dohled po ukončení klinického
hodnocení.
(39)     Léčivé přípravky určené pro
výzkumná a vývojová hodnocení nespadají do oblasti působnosti směrnice
Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu
Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků[19]. Tyto
léčivé přípravky zahrnují léčivé přípravky používané v rámci klinického
hodnocení. S ohledem na jejich zvláštní vlastnosti by se na ně měla vztahovat
zvláštní pravidla. Při stanovení těchto pravidel by mělo být rozlišováno mezi
hodnocenými léčivými přípravky (zkoušený přípravek a jeho referenční přípravky,
včetně placeba) a pomocnými léčivými přípravky (léčivé přípravky používané v
rámci klinického hodnocení, avšak nikoliv jako hodnocené léčivé přípravky),
např. léčivými přípravky používanými pro dosavadní léčbu, provokačními látkami,
přípravky pro záchrannou léčbu nebo přípravky používanými k posuzování
sledovaných vlastností v klinickém hodnocení. Pomocné léčivé přípravky by
neměly zahrnovat průvodní léčivé přípravky, tj. léčivé přípravky, které
nesouvisejí s klinickým hodnocením a nejsou relevantní pro uspořádání
klinického hodnocení.
(40)     Za účelem zajištění
bezpečnosti subjektu hodnocení a spolehlivosti a robustnosti údajů získaných v
klinickém hodnocení a s cílem umožnit distribuci hodnocených a pomocných
léčivých přípravků do míst klinických hodnocení v rámci Unie by měla být
stanovena pravidla týkající se výroby a dovozu jak hodnocených, tak pomocných
léčivých přípravků. Jak je tomu již v případě směrnice 2001/20/ES, tato
pravidla by měla odrážet stávající pravidla správné výrobní praxe pro
přípravky, na které se vztahuje směrnice 2001/83/ES. V některých zvláštních
případech by mělo být možné v zájmu snadnějšího provádění klinického hodnocení
povolit odchylky od těchto pravidel. Proto by měla použitelná pravidla umožnit
jistou míru pružnosti, a to za předpokladu, že nebude ohrožena bezpečnost
subjektu hodnocení ani spolehlivost a robustnost údajů získaných v klinickém
hodnocení.
(41)     Hodnocené a pomocné léčivé
přípravky by měly být vhodně označeny, aby byla zajištěna bezpečnost subjektu
hodnocení a spolehlivost a robustnost údajů získaných v klinickém hodnocení a
aby byla umožněna distribuce těchto přípravků na místa klinických hodnocení v
celé Unii. Pravidla pro označení na obalu by měla být přizpůsobena rizikům pro
bezpečnost subjektu hodnocení a pro spolehlivost a robustnost údajů získaných v
klinickém hodnocení. Pokud již byl hodnocený nebo pomocný léčivý přípravek
uveden na trh jako registrovaný léčivý přípravek v souladu se směrnicí
2001/83/ES, nemělo by být pro otevřená hodnocení zpravidla vyžadováno žádné
dodatečné označení. Kromě toho existují specifické přípravky, např.
radiofarmaka používaná jako diagnostické hodnocené léčivé přípravky, v
souvislosti s nimiž nejsou obecná pravidla pro označení na obalu vhodná
vzhledem k přísně kontrolovaným podmínkám použití radiofarmak při klinických
hodnoceních.
(42)     V zájmu zajištění jednoznačné
odpovědnosti byl v souladu s mezinárodními pokyny zaveden směrnicí 2001/20/ES
pojem „zadavatel“ klinického hodnocení. Tento pojem by měl zůstat zachován.
(43)     V praxi mohou existovat volné,
neformální sítě výzkumných pracovníků nebo výzkumných institucí, které společně
provádějí klinické hodnocení. Těmto sítím by mělo být umožněno stát se
spoluzadavateli klinického hodnocení. Aby nebyl oslaben pojem odpovědnosti v
klinickém hodnocení v případě, kdy má klinické hodnocení několik zadavatelů,
měly by se na všechny vztahovat povinnosti zadavatele podle tohoto nařízení.
Spoluzadavatelé by však měli mít možnost rozdělit si povinnosti zadavatele na
základě smluvní dohody.
(44)     Zadavatel klinického hodnocení
může být usazený ve třetí zemi. Za účelem usnadnění dohledu a kontroly by měl
zadavatel usazený ve třetí zemi určit kontaktní osobu v Unii, aby příslušnému
orgánu dotčeného členského státu umožnil komunikaci se zadavatelem. Touto
kontaktní osobou může být právnická nebo fyzická osoba.
(45)     V případě, že v průběhu
klinického hodnocení povede škoda způsobená subjektu hodnocení ke vzniku
občanskoprávní či trestněprávní odpovědnosti zkoušejícího nebo zadavatele, měly
by se podmínky pro odpovědnost v těchto případech, včetně otázky příčinné
souvislosti a úrovně škody a sankcí, i nadále řídit vnitrostátními předpisy.
(46)     Při klinických hodnoceních s
neregistrovanými hodnocenými léčivými přípravky nebo v případech, kdy
intervence představuje pro bezpečnost subjektu hodnocení větší než nevýznamné
riziko, by měla být zajištěna kompenzace za škody úspěšně uplatněné v souladu s
příslušnými právními předpisy.
(47)     V současné době je taková
kompenzace za škody poskytována prostřednictvím pojištění. Toto pojištění se
může vztahovat na škody, které mají subjektu hodnocení v případě stanovení
odpovědnosti uhradit zadavatel a zkoušející. Může také poskytnout kompenzaci
subjektu hodnocení přímo bez předchozího stanovení odpovědnosti zadavatele nebo
zkoušejícího. Zkušenosti ukazují, že pojistný trh je malý a náklady na pojistné
krytí jsou neúměrně vysoké. Jelikož se režimy odpovědnosti mezi jednotlivými
členskými státy značně liší, je navíc pro zadavatele mnohonárodního hodnocení
složité a náročné získat pojištění v souladu s těmito vnitrostátními právními
předpisy. Každý členský stát by proto měl vytvořit vnitrostátní mechanismus
náhrady škody, který by poskytoval náhradu škody subjektům hodnocení v souladu
s platnými právními předpisy příslušného členského státu.
(48)     Dotčený členský stát by měl
mít pravomoc předčasně ukončit, pozastavit nebo změnit klinické hodnocení.
(49)     Aby se zajistil soulad s tímto
nařízením, měly by mít členské státy možnost provádět inspekce a měly by mít
odpovídající inspekční kapacity.
(50)     Komise by měla mít možnost
kontrolovat, zda členské státy správně dohlížejí na dodržování tohoto nařízení.
Komise by navíc měla mít možnost kontrolovat, zda regulační systémy třetích
zemí zajišťují dodržování zvláštních ustanovení tohoto nařízení a směrnice
2001/83/ES týkající se klinických hodnocení prováděných ve třetích zemích.
(51)     S cílem zefektivnit a usnadnit
tok informací mezi zadavateli a členskými státy a také mezi členskými státy
navzájem by měla Komise vytvořit a udržovat databázi přístupnou prostřednictvím
portálu.
(52)     Tato databáze by měla
obsahovat všechny příslušné informace týkající se klinického hodnocení.
V databázi by neměly být zaznamenávány žádné osobní údaje subjektů
účastnících se klinického hodnocení. Informace v databázi by měly být veřejné,
pokud zvláštní důvody nevyžadují, aby určitá informace zveřejněna nebyla z důvodu
ochrany práva jednotlivce na soukromí a práva na ochranu osobních údajů
uznávaných články 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie.
(53)     V rámci jednoho členského
státu může existovat několik orgánů účastnících se povolování klinických
hodnoceních. Aby byla možná efektivní a účinná spolupráce mezi členskými státy,
měl by každý členský stát určit jedno kontaktní místo.
(54)     Povolovací postup stanovený v
tomto nařízení je do značné míry kontrolován členskými státy. Komise by však
měla podporovat dobré fungování tohoto postupu v souladu s tímto nařízením.
(55)     Za účelem provádění činností
stanovených v tomto nařízení by mělo být členským státům umožněno vybírat
poplatky. Členské státy by však neměly vyžadovat vícero plateb různým orgánům,
které v daném členském státě žádost o povolení klinického hodnocení posuzují.
(56)     Pro zajištění jednotných
podmínek provádění tohoto nařízení by Komisi měly být svěřeny prováděcí
pravomoci k přijetí prováděcích aktů týkajících se inspekcí. Tyto
pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského
parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se
stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi
při výkonu prováděcích pravomocí[20].
(57)     Aby se prostřednictvím dobře
fungujícího podávání zpráv o bezpečnosti a prostřednictvím podrobných požadavků
na výrobu a označení na obalu léčivých přípravků používaných v rámci klinického
hodnocení zajistilo, že informace a dokumentace předložené v žádosti o povolení
klinického hodnocení nebo významné změny umožní posouzení žádosti s ohledem na
technický pokrok a globální regulační požadavky, a aby se zajistila vysoká
úroveň ochrany subjektu hodnocení a spolehlivost a robustnost údajů získaných v
klinickém hodnocení, měla by být Komise zmocněna k přijímání aktů v přenesené
pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, aby mohla
měnit seznam dokumentace a informací, které mají být předloženy v žádosti o
povolení klinického hodnocení nebo významné změny, měnit technické aspekty
předkládání zpráv o bezpečnosti v souvislosti s klinickým hodnocením, přijímat
podrobné požadavky správné výrobní praxe a měnit seznam informací, které musí
být uvedeny v označení na obalu léčivých přípravků používaných v rámci
klinického hodnocení. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné
činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě
a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby
byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému
parlamentu a Radě.
(58)     V čl. 4 odst. 5 směrnice
2001/83/ES se stanoví, že vnitrostátní právní předpisy zakazující nebo
omezující použití jakéhokoli specifického typu lidských nebo zvířecích buněk by
v zásadě neměly být dotčeny uvedenou směrnici a všemi nařízeními, na které se v
ní odkazuje. Stejně tak by ani tímto nařízením neměly být dotčeny vnitrostátní
právní předpisy zakazující nebo omezující použití jakéhokoli specifického typu
lidských nebo zvířecích buněk. Stejně jako v případě směrnice 2001/83/ES by
měly členské státy tato vnitrostátní ustanovení sdělit Komisi.
(59)     Směrnice Evropského parlamentu
a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se
zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů[21] se
použije na zpracování osobních údajů prováděné v členských státech, pod
dohledem příslušných orgánů členských států, zejména nezávislých veřejných
orgánů určených členskými státy, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se
zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu
těchto údajů[22]
se použije na zpracování osobních údajů prováděné Komisí a agenturou v rámci
tohoto nařízení pod dohledem evropského inspektora ochrany údajů.
(60)     Aniž jsou dotčeny vnitrostátní
systémy pro náklady na léčebné úkony a jejich proplácení, neměly by subjekty
hodnocení za hodnocené humánní léčivé přípravky platit.
(61)     Povolovací postup stanovený
tímto nařízením by se měl začít používat co nejdříve, aby mohli zadavatelé
využívat výhody zjednodušeného povolovacího postupu. Aby však bylo možné
vytvořit na úrovni Unie obsáhlé funkce informačních technologií, které jsou pro
povolovací postup potřebné, je vhodné stanovit přiměřenou lhůtu, než se toto
nařízení začne používat.
(62)     Aby se zajistilo, že se na
provádění klinických hodnocení v Unii vztahuje pouze jeden soubor pravidel měla
by být zrušena směrnice 2001/20/ES. S cílem usnadnit přechod na pravidla
stanovená v tomto nařízení by mělo být zadavatelům během přechodného období
umožněno zahájit a provádět klinické hodnocení v souladu se směrnicí
2001/20/ES.
(63)     Toto nařízení je v souladu s
nejvýznamnějšími mezinárodními pokyny o klinických hodnoceních, jako je poslední
verze helsinské deklarace Světové lékařské asociace z roku 2008 a správná
klinická praxe, která má svůj původ v helsinské deklaraci.
(64)     Toto nařízení vychází z
dvojího právního základu článku 114 a čl. 168 odst. 4 písm. c) SFEU. Jeho cílem
je dotvoření vnitřního trhu, pokud jde o klinická hodnocení a humánní léčivé
přípravky, a jeho základem je vysoká úroveň ochrany zdraví. Současně toto
nařízení stanoví vysoké standardy kvality a bezpečnosti léčivých přípravků s
cílem vyřešit společné otázky bezpečnosti související s těmito přípravky. Oba
cíle jsou uskutečňovány současně. Oba cíle jsou neoddělitelně spojeny a ani
jeden není druhořadý: pokud jde o článek 114 Smlouvy o fungování Evropské unie,
toto nařízení harmonizuje pravidla pro provádění klinických hodnocení v EU,
čímž zajišťuje fungování vnitřního trhu s ohledem na provádění klinického
hodnocení v několika členských státech, přijatelnost údajů získaných v
klinickém hodnocení a předložených v žádosti o povolení jiného klinického
hodnocení nebo v žádosti o registraci léčivého přípravku na celém území Unie a
volný pohyb léčivých přípravků používaných v rámci klinického hodnocení. Pokud
jde o čl. 168 odst. 4 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie, stanoví toto
nařízení vysoké standardy kvality a bezpečnosti léčivých přípravků zajištěním
toho, aby byly údaje získané v klinických hodnoceních spolehlivé a robustní,
čímž je zajištěno, že se léčba a léčivé přípravky, které mají vést k zlepšení
léčby pacientů, opírají o spolehlivé a robustní údaje. Toto nařízení navíc
stanoví vysoké standardy kvality a bezpečnosti léčivých přípravků používaných v
rámci klinického hodnocení, čímž zajišťuje bezpečnost subjektů hodnocení v
průběhu klinického hodnocení.
(65)     Toto nařízení ctí základní
práva a dodržuje zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie,
zejména lidskou důstojnost, nedotknutelnost lidské osobnosti, práva dítěte,
respektování soukromého a rodinného života, ochranu osobních údajů a svobodu
umění a vědy. Členské státy by měly toto nařízení používat v souladu s
těmito právy a zásadami.
(66)     Vzhledem k tomu, že cíle
tohoto nařízení, kterým je zajištění spolehlivosti a robustnosti údajů z
klinických hodnocení při současném zajištění bezpečnosti a práv subjektů
hodnocení, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto
jej může být z důvodu rozsahu opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie
přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5
Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v
uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je pro dosažení
uvedeného cíle nezbytné,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola I
Obecná ustanovení
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se použije na klinická hodnocení
prováděná v Unii.
Toto nařízení se nepoužije na neintervenční
studie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice
„léčivého přípravku“, „radiofarmaka“, „nežádoucího účinku“, „závažného
nežádoucího účinku“, „vnitřního obalu“ a „vnějšího obalu“ uvedené v čl. 1
bodech 2, 6, 11, 12, 23 a 24 směrnice 2001/83/ES.
Použijí se rovněž tyto definice:
1)           „Klinická studie“: jakékoliv
zkoumání prováděné na lidech za účelem
a)       zjistit či ověřit klinické,
farmakologické nebo jiné farmakodynamické účinky jednoho nebo několika léčivých
přípravků;
b)      stanovit nežádoucí účinky jednoho nebo
několika léčivých přípravků; nebo
c)       studovat absorpci, distribuci,
metabolismus a vylučování jednoho nebo několika léčivých přípravků;
s cílem ověřit jejich bezpečnost nebo účinnost.
2)           „Klinické hodnocení“: klinická
studie, která splňuje tyto podmínky:
a)       hodnocené léčivé přípravky nejsou
registrovány;
b)      podle protokolu klinické studie nejsou
hodnocené léčivé přípravky používány v souladu s podmínkami registrace v
dotčeném členském státě;
c)       o přiřazení konkrétní léčebné strategie
subjektu hodnocení se rozhoduje předem a nespadá do běžné klinické praxe
dotčeného členského státu;
d)      rozhodnutí předepsat hodnocené léčivé
přípravky se přijímá společně s rozhodnutím o zařazení subjektu hodnocení do
klinické studie;
e)       u subjektů hodnocení se vedle běžné
klinické praxe použijí diagnostické či monitorovací postupy.
3)           „Nízkointervenční klinické
hodnocení“: klinické hodnocení, které splňuje všechny tyto podmínky:
a)       hodnocené léčivé přípravky jsou
registrovány;
b)      podle protokolu klinického hodnocení jsou
hodnocené léčivé přípravky používány v souladu s podmínkami registrace nebo je
jejich použití v jakémkoli dotčeném členském státě součástí standardní léčby;
c)       dodatečné diagnostické či monitorovací
postupy nepředstavují v porovnání s běžnou klinickou praxí v jakémkoli dotčeném
členském státě větší než minimální dodatečné riziko nebo zátěž pro bezpečnost
subjektů hodnocení.
4)           „Neintervenční studie“: klinická
studie, která není klinickým hodnocením.
5)           „Hodnocený léčivý přípravek“: léčivý
přípravek, který se zkouší či používá pro srovnání v klinickém hodnocení, a to
i jako placebo.
6)           „Běžná klinická praxe“: léčebný
režim obvykle používaný k léčbě, prevenci nebo diagnostice choroby nebo onemocnění.
7)           „Hodnocený léčivý přípravek pro
moderní terapii“: hodnocený léčivý přípravek, který je léčivým přípravkem pro
moderní terapii podle definice v čl. 2 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a
Rady (ES) č. 1394/2007[23].
8)           „Pomocný léčivý přípravek“: léčivý
přípravek používaný v rámci klinického hodnocení, avšak nikoliv jako hodnocený
léčivý přípravek.
9)           „Registrovaný hodnocený léčivý
přípravek“: léčivý přípravek registrovaný v souladu s nařízením (ES) č.
726/2004, nebo, v jakémkoli dotčeném členském státě, v souladu se směrnicí
2001/83/ES, a to bez ohledu na změny v označení na obalu léčivého přípravku,
který se používá jako hodnocený léčivý přípravek.
10)         „Registrovaný pomocný léčivý
přípravek“: léčivý přípravek registrovaný v souladu s nařízením (ES) č.
726/2004, nebo, v jakémkoli dotčeném členském státě, v souladu se směrnicí
2001/83/ES, a to bez ohledu na změny v označení na obalu léčivého přípravku,
který se používá jako pomocný léčivý přípravek.
11)         „Dotčený členský stát“: členský stát,
v němž byla předložena žádost o povolení klinického hodnocení nebo významné
změny podle kapitol II a III tohoto nařízení.
12)         „Významná změna“: jakákoliv změna
jakéhokoliv aspektu klinického hodnocení, která je provedena po oznámení
rozhodnutí uvedeného v článcích 8, 14, 19, 20 a 23 a která bude pravděpodobně
mít významný dopad na bezpečnost nebo práva subjektů hodnocení nebo na
spolehlivost a robustnost údajů získaných v rámci klinického hodnocení.
13)         „Zadavatel“: osoba, společnost,
instituce nebo organizace, která přebírá odpovědnost za zahájení a řízení
klinického hodnocení.
14)         „Zkoušející“: osoba odpovědná za
provádění klinického hodnocení v místě klinického hodnocení.
15)         „Subjekt hodnocení“: osoba, která se
účastní klinického hodnocení buď jako příjemce hodnoceného léčivého přípravku,
nebo jako člen kontrolní skupiny.
16)         „Nezletilý“: subjekt hodnocení, který
podle právních předpisů dotčeného členského státu nedosáhl věku právní
způsobilosti pro udělení informovaného souhlasu.
17)         „Nezpůsobilý subjekt hodnocení“:
subjekt hodnocení, který není podle právních předpisů dotčeného členského státu
právně způsobilý udělit informovaný souhlas z jiných důvodů než kvůli
nedosažení věku právní způsobilosti pro udělení informovaného souhlasu.
18)         „Zákonný zástupce“: fyzická nebo
právnická osoba, orgán nebo instituce, které podle vnitrostátních právních
předpisů dotčeného členského státu poskytují informovaný souhlas za subjekt
hodnocení, který je nezpůsobilý nebo nezletilý.
19)         „Informovaný souhlas“: postup, kterým
subjekt hodnocení dobrovolně potvrzuje svou ochotu účastnit se příslušného
hodnocení poté, co byl informován o všech aspektech hodnocení, které mají
význam pro rozhodnutí subjektu hodnocení účastnit se.
20)         „Protokol“: dokument, který popisuje
cíle, uspořádání, metodiku, statistické rozvahy a organizaci klinického
hodnocení.
21)         „Výroba“: úplná i dílčí výroba, jakož
i různé postupy rozdělování, balení, označení na obalu (včetně zaslepování).
22)         „Zahájení klinického hodnocení“:
první nábor potenciálního subjektu hodnocení, pokud není v protokolu stanoveno
jinak.
23)         „Ukončení klinického hodnocení“:
poslední návštěva posledního subjektu hodnocení, pokud není v protokolu
stanoveno jinak.
24)         „Dočasné přerušení klinického
hodnocení“: přerušení provádění klinického hodnocení zadavatelem, přičemž
zadavatel má v úmyslu v hodnocení pokračovat.
25)         „Pozastavení klinického hodnocení“:
přerušení provádění klinického hodnocení členským státem.
26)         „Správná klinická praxe“: soubor
podrobných etických a vědeckých požadavků na kvalitu při navrhování, provádění,
vykonávání, sledování, auditu, zaznamenávání a analýze klinických hodnocení a
při předkládání zpráv o nich, aby se zajistilo, že jsou chráněna práva,
bezpečnost a kvalita života subjektů hodnocení a že údaje získané v klinickém
hodnocení jsou spolehlivé a robustní.
27)         „Inspekce“: příslušným orgánem
provedené úřední přezkoumání dokumentů, zařízení, záznamů, organizace
zabezpečování kvality a jakýchkoliv dalších prvků souvisejících podle
příslušného orgánu s klinickým hodnocením, které se mohou nacházet v místě
hodnocení, v zařízení zadavatele a/nebo smluvní výzkumné organizace nebo v
jiných zařízeních, které příslušný orgán považuje za vhodné podrobit inspekci.
28)         „Nežádoucí příhoda“: každá nepříznivá
změna zdravotního stavu subjektu hodnocení, jemuž byl podán léčivý přípravek, i
když není nezbytně v příčinné souvislosti s touto léčbou.
29)         „Závažná nežádoucí příhoda“: každá
nepříznivá změna zdravotního stavu, která při jakékoliv dávce vyžaduje
hospitalizaci nebo prodloužení probíhající hospitalizace, má za následek trvalé
či významné poškození zdraví či pracovní neschopnost, nebo jde o vrozenou
anomálii či vrozenou vadu, ohrožuje život nebo způsobí smrt.
30)         „Závažný neočekávaný nežádoucí
účinek“: závažný nežádoucí účinek, jehož povaha, závažnost nebo důsledek jsou v
rozporu s referenčními bezpečnostními informacemi.
Pro účely tohoto nařízení se subjekt
hodnocení, který spadá jak do definice „nezletilého“, tak „nezpůsobilého
subjektu hodnocení“, považuje za nezpůsobilý subjekt hodnocení.
Článek 3
Obecná zásada
Klinické hodnocení lze provádět pouze tehdy,
pokud
–
jsou chráněna práva, bezpečnost a kvalita života
subjektů hodnocení, a
–
údaje získané v klinickém hodnocení budou
spolehlivé a robustní.
Kapitola II
Povolovací postup pro klinické hodnocení
Článek 4
Předchozí povolení
Na klinické hodnocení se vztahuje povolení v
souladu s touto kapitolou.
Článek 5
Předložení žádosti
1.           Za účelem získání povolení
předloží zadavatel dotčeným členským státům, v nichž zamýšlí klinické hodnocení
provádět, dokumentaci k žádosti prostřednictvím portálu uvedeného v článku 77
(dále jen „portál EU“).
Zadavatel navrhne jeden z dotčených členských států
jako členský stát podávající zprávu.
Pokud si členský stát navržený jako členský stát
podávající zprávu nepřeje být členským státem podávajícím zprávu, dohodne se s
jiným dotčeným členským státem, že členským státem podávajícím zprávu bude
tento jiný dotčený členský stát. Pokud žádný dotčený členský stát nepřijme
funkci členského státu podávajícího zprávu, bude členským státem podávajícím
zprávu členský stát navržený zadavatelem.
2.           Do šesti dnů po předložení
dokumentace k žádosti oznámí členský stát navržený jako členský stát podávající
zprávu zadavateli prostřednictvím portálu EU tyto skutečnosti:
a)      zda je členským státem podávajícím
zprávu, nebo který jiný dotčený členský stát je členským státem podávajícím
zprávu;
b)      zda klinické hodnocení spadá do oblasti
působnosti tohoto nařízení;
c)      zda je žádost úplná v souladu s přílohou
I;
d)      zda je klinické hodnocení, v případech,
kdy to tvrdí zadavatel, nízkointervenčním klinickým hodnocením.
3.           Pokud členský stát navržený
jako členský stát podávající zprávu uvedené skutečnosti zadavateli ve lhůtě
uvedené v odstavci 2 neoznámí, klinické hodnocení, o jehož povolení se žádá, se
považuje za klinické hodnocení spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení,
žádost se považuje za úplnou, klinické hodnocení se považuje, v případech, kdy
to tvrdí zadavatel, za nízkointervenční klinické hodnocení a členský stát navržený
jako členský stát podávající zprávu je členským státem podávajícím zprávu.
4.           Pokud členský stát navržený
jako členský stát podávající zprávu zjistí, že žádost není úplná, že klinické
hodnocení, o jehož povolení se žádá, nespadá do oblasti působnosti tohoto
nařízení, nebo že klinické hodnocení není nízkointervenčním klinickým
hodnocením, ačkoliv to tvrdí zadavatel, informuje o tom zadavatele
prostřednictvím portálu EU a stanoví lhůtu nejvýše šesti dnů, aby umožnil
zadavateli vznést připomínky nebo žádost prostřednictvím portálu EU doplnit.
Pokud zadavatel nepředloží připomínky ani nedoplní
žádost ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci, považuje se žádost za staženou.
Pokud členský stát navržený jako členský stát
podávající zprávu neoznámí zadavateli skutečnosti uvedené v odst. 2 písm.
a) až d) do tří dnů od obdržení připomínek nebo doplněné žádosti, považuje se
žádost za úplnou, klinické hodnocení se považuje za klinické hodnocení
spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení, klinické hodnocení se považuje,
v případech, kdy to tvrdí zadavatel, za nízkointervenční klinické hodnocení a
členský stát navržený jako členský stát podávající zprávu je členským státem
podávajícím zprávu.
5.           Pro účely této kapitoly se
datem, kdy jsou zadavateli oznámeny skutečnosti v souladu s odstavcem 2, rozumí
datum ověření žádosti. Pokud nejsou uvedené skutečnosti zadavateli oznámeny,
rozumí se datem ověření poslední den lhůt uvedených v odstavcích 2 a 4.
Článek 6
Zpráva o posouzení – aspekty, na které se vztahuje část I
1.           Členský stát podávající
zprávu posoudí žádost s ohledem na tyto aspekty:
a)      soulad s kapitolou V s ohledem na tato
hlediska:
i)        předpokládané přínosy pro léčbu a
veřejné zdraví při zohlednění všech těchto prvků:
–
vlastnosti hodnocených léčivých přípravků a znalosti
o nich,
–
opodstatnění klinického hodnocení při zohlednění
současného stavu vědeckých poznatků a skutečnosti, zda bylo klinické hodnocení
doporučeno nebo uloženo regulačními orgány odpovědnými za posuzování a
registraci léčivých přípravků,
–
spolehlivost a robustnost údajů získaných v
klinickém hodnocení při zohlednění statistických přístupů, uspořádání a
metodologie hodnocení (včetně velikosti vzorku a randomizace, srovnávacího
přípravku a sledovaných vlastností);
ii)       rizika a obtíže pro subjekt hodnocení
při zohlednění všech těchto prvků:
–
vlastnosti hodnocených léčivých přípravků a
pomocných léčivých přípravků a znalosti o nich,
–
charakteristiky intervence ve srovnání s běžnou
klinickou praxí,
–
bezpečnostní opatření, včetně ustanovení pro
opatření související s minimalizaci rizika, sledování, podávání zpráv o
bezpečnosti a bezpečnostní plán,
–
riziko pro zdraví subjektu hodnocení spojené se
zdravotním stavem, v souvislosti s nímž je hodnocený léčivý přípravek
zkoumán;
b)      soulad s požadavky na výrobu a dovoz
hodnocených léčivých přípravků a pomocných léčivých přípravků stanovenými v
kapitole IX;
c)      soulad s požadavky na označení na obalu
stanovenými v kapitole X;
d)      úplnost a přiměřenost souboru informací
pro zkoušejícího.
2.           Členský stát podávající zprávu vypracuje
zprávu o posouzení. Posouzení aspektů uvedených v odstavci 1 tvoří část I
zprávy o posouzení.
3.           Zpráva o posouzení musí obsahovat
jeden z následujících závěrů týkajících se aspektů obsažených v části I zprávy
o posouzení:
a)      provádění klinického hodnocení je s
ohledem na požadavky stanovené v tomto nařízení přijatelné;
b)      provádění klinického hodnocení je s
ohledem na požadavky stanovené v tomto nařízení přijatelné, avšak při splnění
zvláštních podmínek jmenovitě uvedených ve zmíněném závěru;
c)      provádění hodnocení je s ohledem na
požadavky stanovené v tomto nařízení nepřijatelné.
4.           Členský stát podávající zprávu
předloží část I zprávy o posouzení včetně jejích závěrů zadavateli a ostatním
dotčeným členským státům v těchto lhůtách:
a)      do 10 dnů od data ověření pro
nízkointervenční klinická hodnocení;
b)      do 25 dnů od data ověření pro klinická
hodnocení jiná než nízkointervenční klinická hodnocení;
c)      do 30 dnů od data ověření pro každé
klinické hodnocení hodnoceného léčivého přípravku pro moderní terapii.
Pro účely této kapitoly se za datum posouzení
považuje datum, kdy je zpráva o posouzení předložena zadavateli a ostatním
dotčeným členským státům.
5.           Do data posouzení může kterýkoliv
dotčený členský stát sdělit členskému státu podávajícímu zprávu veškeré úvahy
týkající se žádosti. Členský stát podávající zprávu tyto úvahy náležitě
zohlední.
6.           Pouze členský stát podávající zprávu
může mezi datem ověření a datem posouzení vyžadovat od zadavatele doplňující
vysvětlení, přičemž zohlední úvahy uvedené v odstavci 5.
Pro účely získání těchto doplňujících vysvětlení
může členský stát podávající zprávu pozastavit běh lhůty uvedené v odstavci 4
na dobu maximálně 10 dnů pro nízkointervenční klinická hodnocení a maximálně 20
dnů pro hodnocení jiná než nízkointervenční klinická hodnocení.
Pokud při obdržení doplňujících vysvětlení činí
zbývající lhůta pro předložení části I zprávy o posouzení méně než tři dny v
případě nízkointervenčních klinických hodnocení a méně než pět dní
v případě jiných hodnocení než nízkointervenčních klinických hodnocení,
prodlouží se na tři, respektive pět dnů.
Pokud zadavatel neposkytne doplňující vysvětlení
ve lhůtě stanovené členským státem podávajícím zprávu v souladu s druhým
pododstavcem, považuje se žádost za staženou.
Žádost o doplňující vysvětlení a doplňující
vysvětlení se předkládají prostřednictvím portálu EU.
7.           Zadavatel může z vlastního podnětu
změnit obsah žádosti pouze mezi datem ověření a datem posouzení a pouze v řádně
odůvodněných případech. V tomto případě může členský stát podávající zprávu v
závislosti na rozsahu změny obsahu žádosti pozastavit běh lhůty uvedené v
odstavci 4 na maximálně 60 dnů.
Článek 7
Zpráva o posouzení – aspekty, na které se vztahuje část II
1.           Každý dotčený členský stát posoudí
žádost pro své vlastní území z hlediska těchto aspektů:
a)      soulad s požadavky na informovaný
souhlas, jak je stanoveno v kapitole V;
b)      soulad způsobu odměňování či kompenzací
zkoušejících a subjektů hodnocení s požadavky stanovenými v kapitole V;
c)      soulad způsobu náboru subjektů hodnocení
s požadavky stanovenými v kapitole V;
d)      soulad se směrnicí 95/46/ES;
e)      soulad s článkem 46;
f)       soulad s článkem 47;
g)      soulad s článkem 72;
h)      soulad s platnými pravidly pro
shromažďování, skladování a budoucí použití biologických vzorků subjektu
hodnocení.
Posouzení aspektů uvedených v prvním pododstavci
tvoří část II zprávy o posouzení.
2.           Každý dotčený členský stát dokončí
vlastní posouzení do deseti dnů od data ověření. Z oprávněných důvodů může
vyžadovat od zadavatele doplňující vysvětlení týkající se aspektů uvedených v
odstavci 1 pouze v této lhůtě.
3.           Za účelem získat od zadavatele
doplňující vysvětlení může dotčený členský stát pozastavit běh lhůty uvedené v
odstavci 2 na dobu maximálně 10 dnů.
Pokud při obdržení doplňujících vysvětlení činí
zbývající lhůta pro dokončení posouzení uvedeného v odstavci 1 méně než pět
dnů, prodlouží se na pět dnů.
Pokud zadavatel neposkytne doplňující vysvětlení
ve lhůtě stanovené členským státem v souladu s prvním pododstavcem, považuje se
žádost za staženou. Stažení se vztahuje pouze na dotčený členský stát.
Žádost a doplňující vysvětlení se předkládají
prostřednictvím portálu EU.
Článek 8
Rozhodnutí týkající se klinického hodnocení
1.           Každý dotčený členský stát
oznámí zadavateli prostřednictvím portálu EU, zda je klinické hodnocení
povoleno, zda je povoleno při splnění podmínek, nebo zda je povolení zamítnuto.

Oznámení musí být provedeno prostřednictvím
jediného rozhodnutí do deseti dnů od data posouzení nebo posledního dne
posouzení uvedeného v článku 7, podle toho, co nastane později.
2.           Pokud je závěr členského
státu podávajícího zprávu týkající se části I zprávy o posouzení takový, že
provádění klinického hodnocení je přijatelné nebo přijatelné při splnění
podmínek, musí být závěr dotčeného členského státu stejný jako závěr členského
státu podávajícího zprávu.
Aniž je dotčen první pododstavec, může dotčený
členský stát nesouhlasit se závěrem členského státu podávajícího zprávu pouze z
těchto důvodů:
a)      významné rozdíly v běžné klinické praxi
mezi dotčeným členským státem a členským státem podávajícím zprávu,
v jejichž důsledku by subjektu hodnocení byla poskytnuta horší léčba než v
rámci běžné klinické praxe;
b)      porušení vnitrostátních právních předpisů
podle článku 86.
Pokud dotčený členský stát nesouhlasí se závěrem
na základě druhého pododstavce písm. a), sdělí svůj nesouhlas, spolu s
podrobným zdůvodněním založeným na vědeckých a socio-ekonomických argumentech a
jejich shrnutím, prostřednictvím portálu EU Komisi, všem členským státům a zadavateli.

3.           Pokud je v souvislosti s
částí I zprávy o posouzení klinické hodnocení přijatelné nebo přijatelné při
splnění podmínek, zahrne dotčený členský stát do svého rozhodnutí závěr
týkající se části II zprávy o posouzení.
4.           Pokud dotčený členský stát
neoznámí zadavateli své rozhodnutí ve lhůtách uvedených v odstavci 1, závěr o
části I zprávy o posouzení se považuje za rozhodnutí dotčeného členského státu
o žádosti o povolení klinického hodnocení.
5.           Dotčené členské státy nesmí
po datu posouzení vyžadovat od zadavatele doplňující vysvětlení.
6.           Pro účely této kapitoly se datem
oznámení rozumí datum, kdy je rozhodnutí uvedené v odstavci 1 oznámeno
zadavateli. Pokud nebyly zadavateli oznámeny skutečnosti v souladu s odstavcem
1, rozumí se datem oznámení poslední den lhůty stanovené v odstavci 1.
Článek 9
Osoby posuzující žádost
1.           Členské státy zajistí, aby
osoby ověřující a posuzující žádost nebyly předmětem střetu zájmů, byly
nezávislé na zadavateli, instituci, v níž se nachází místo hodnocení, a dotčených
zkoušejících, a rovněž aby nebyly vystaveny žádným jiným nepatřičným vlivům.
2.           Členské státy zajistí, aby
bylo posouzení prováděno společně přiměřeným počtem osob, které společně mají
nezbytnou kvalifikaci a zkušenosti.
3.           Při posuzování se zohlední
názor alespoň jedné osoby, jejíž hlavní oblast zájmu je nevědecké povahy.
Zohlední se názor alespoň jednoho pacienta.
Článek 10
Specifické úvahy týkající se zranitelných skupin obyvatelstva
1.           Pokud jsou subjekty hodnocení
nezletilí, věnuje se posouzení žádosti o povolení klinického hodnocení zvláštní
pozornost na základě odborných znalostí z oblasti pediatrie nebo po konzultaci
týkající se klinických, etických a psychosociálních problémů v oblasti
pediatrie.
2.           Pokud jsou subjekty hodnocení
nezpůsobilé osoby, věnuje se posouzení žádosti o povolení klinického hodnocení
zvláštní pozornost na základě zkušeností s danou chorobou a dotčenou skupinou
pacientů nebo po konzultaci týkající se klinických, etických a psychosociálních
otázek z oblasti dané choroby a dotčené skupiny pacientů.
3.           V žádostech o povolení
klinických hodnocení uvedených v článku 32 se věnuje zvláštní pozornost
okolnostem provádění klinického hodnocení.
Článek 11
Předkládání a posouzení žádostí omezených na aspekty, na které se vztahuje část
I zprávy o posouzení
Pokud o to zadavatel požádá, je žádost o
povolení klinického hodnocení, její posouzení a rozhodnutí omezeno na aspekty,
na které se vztahuje část I zprávy o posouzení.
Po oznámení rozhodnutí o aspektech, na které
se vztahuje část I zprávy o posouzení, může zadavatel požádat o povolení
omezené na aspekty, na které se vztahuje část II zprávy o posouzení. V tomto
případě se uvedená žádost posuzuje v souladu s článkem 7 a dotčený členský stát
oznámí své rozhodnutí týkající se části II zprávy o posouzení v souladu s
článkem 8.
Článek 12
Stažení
Zadavatel může žádost stáhnout kdykoli až do
data posouzení. V takovém případě může být žádost stažena pouze s ohledem na
všechny dotčené členské státy.
Článek 13
Opakované předložení žádosti
Touto kapitolou není dotčena možnost
zadavatele předložit po zamítnutí udělení povolení nebo po stažení žádosti
jakémukoli dotčenému členskému státu žádost o povolení. Tato žádost se považuje
za novou žádost o povolení jiného klinického hodnocení.
Článek 14
Následné doplnění dalšího dotčeného členského státu
1.           Pokud si zadavatel přeje
rozšířit povolené klinické hodnocení do jiného členského státu (dále jen „další
dotčený členský stát“), předloží zakladatel dokumentaci k žádosti uvedenému
členskému státu prostřednictvím portálu EU.
Žádost může být předložena pouze po datu oznámení
rozhodnutí o počátečním povolení.
2.           Členský stát podávající
zprávu v souvislosti se žádostí uvedenou v odstavci 1 musí být členským státem
podávajícím zprávu v souvislosti s počátečním povolovacím postupem.
3.           Další dotčený členský stát
oznámí zadavateli přes portál EU prostřednictvím jediného rozhodnutí, zda je
klinické hodnocení povoleno, zda je povoleno při splnění podmínek, nebo zda je
povolení zamítnuto, a to v těchto lhůtách:
a)      25 dnů od data předložení žádosti uvedené
v odstavci 1 pro nízkointervenční klinická hodnocení;
b)      35 dnů od data předložení žádosti uvedené
v odstavci 1 pro klinická hodnocení jiná než nízkointervenční klinická
hodnocení;
c)      40 dnů od data předložení žádosti uvedené
v odstavci 1 pro každé klinické hodnocení hodnoceného léčivého přípravku pro
moderní terapii.
4.           Pokud je závěr členského
státu podávajícího zprávu týkající se části I zprávy o posouzení takový, že
provádění klinického hodnocení je přijatelné nebo přijatelné při splnění
podmínek, musí být závěr dalšího dotčeného členského státu stejný jako závěr
členského státu podávajícího zprávu podle čl. 6 odst. 3.
Aniž je dotčen první pododstavec, může další
dotčený členský stát nesouhlasit se závěrem členského státu podávajícího zprávu
pouze z těchto důvodů:
a)      významné rozdíly v běžné klinické praxi
mezi dotčeným členským státem a členským státem podávajícím zprávu,
v jejichž důsledku by subjektu hodnocení byla poskytnuta horší léčba než v
rámci běžné klinické praxe;
b)      porušení vnitrostátních právních předpisů
podle článku 86.
Pokud další dotčený členský stát nesouhlasí se
závěrem na základě druhého pododstavce písm. a), sdělí svůj nesouhlas, spolu s
podrobným zdůvodněním založeným na vědeckých a socio-ekonomických argumentech a
jejich shrnutím, prostřednictvím portálu EU Komisi, všem členským státům a
zadavateli.
5.           Mezi datem předložení žádosti
podle odstavce 1 a uplynutím příslušné lhůty podle odstavce 3 může další
dotčený členský stát sdělit členskému státu podávajícímu zprávu jakékoli úvahy
týkající se žádosti.
6.           Pouze členský stát podávající
zprávu může mezi datem předložení žádosti podle odstavce 1 a uplynutím
příslušné lhůty podle odstavce 3 vyžadovat od zadavatele doplňující vysvětlení
týkající se části I zprávy o posouzení, přičemž zohlední úvahy uvedené v
odstavci 5.
Pro účely získání těchto dodatečných vysvětlení
může členský stát podávající zprávu pozastavit běh příslušné lhůty uvedené v
odstavci 3 po dobu nejvýše 10 dnů pro nízkointervenční klinická hodnoceních a
maximálně 20 dní pro hodnocení jiná než nízkointervenční klinická hodnocení.
Pokud při obdržení doplňujících vysvětlení činí
zbývající lhůta pro oznámení rozhodnutí uvedeného v odstavci 4 méně než tři dny
v případě nízkointervenčních klinických hodnocení a méně než pět dní
v případě jiných hodnocení než nízkointervenčních klinických hodnocení,
prodlouží se na tři, respektive pět dnů.
Pokud zadavatel neposkytne doplňující vysvětlení
ve lhůtě stanovené členským státem podávajícím zprávu v souladu s druhým
pododstavcem, považuje se žádost za staženou.
Žádost a doplňující vysvětlení se předkládají
prostřednictvím portálu EU.
7.           Další dotčený členský stát
posoudí pro své území do deseti dnů od data předložení žádosti podle odstavce 1
aspekty, které se vztahují k části II zprávy o posouzení. V této lhůtě může z
oprávněných důvodů vyžadovat od zadavatele doplňující vysvětlení týkající se
aspektů, které se vztahují k části II zprávy o posouzení, pokud jde o jeho
území.
8.           Za účelem získat doplňující
vysvětlení může další dotčený členský stát pozastavit běh lhůty uvedené v
odstavci 7 na dobu maximálně 10 dnů. Pokud při obdržení doplňujících vysvětlení
činí zbývající lhůta pro posouzení aspektů týkajících se části II zprávy o
posouzení méně než pět dnů, prodlouží se na pět dnů.
Žádost o doplňující vysvětlení a doplňující
vysvětlení se předkládají prostřednictvím portálu EU.
9.           Pokud je v souvislosti s
částí I zprávy o posouzení klinické hodnocení přijatelné nebo přijatelné při
splnění podmínek, zahrne další dotčený členský stát do svého rozhodnutí závěr
týkající se části II zprávy o posouzení.
10.         Pokud další dotčený členský
stát neoznámí zadavateli své rozhodnutí v příslušných lhůtách uvedených v
odstavci 3, závěr o části I zprávy o posouzení se považuje za rozhodnutí
dalšího dotčeného členského státu o žádosti o povolení klinického hodnocení.
11.         Zadavatel nesmí předložit
žádost v souladu s tímto článkem, pokud již byl zahájen postup uvedený v
kapitole III v souvislosti s uvedeným klinickým hodnocením.
Kapitola III
Povolovací postup pro významnou změnu klinického hodnocení
Článek 15
Obecné zásady
Významná změna může být provedena pouze tehdy,
pokud byla schválena v souladu s postupem stanoveným v této kapitole.
Článek 16
Předložení žádosti
Za účelem získání povolení předloží zadavatel
dotčeným členským státům prostřednictvím portálu EU dokumentaci k žádosti.
Článek 17
Ověření žádosti o povolení významné změny aspektu, na který se vztahuje část I
zprávy o posouzení
1.           Členský stát podávající
zprávu o povolení významné změny musí být členským státem podávajícím zprávu
v souvislosti s počátečním povolovacím postupem.
2.           Do čtyř dnů po předložení
dokumentace k žádosti oznámí členský stát podávající zprávu prostřednictvím
portálu EU zadavateli:
a)      zda se významná změna týká aspektu, na
který se vztahuje část I zprávy o posouzení;
b)      zda je žádost úplná v souladu s přílohou
II;
c)      zda v případě klinického hodnocení, které
je nízkointervenčním klinickým hodnocením, bude klinické hodnocení i po
provedení významné změny nadále nízkointervenčním klinickým hodnocením.
3.           Pokud členský stát podávající
zprávu neoznámí výše uvedené skutečnosti zadavateli ve lhůtě uvedené v odstavci
2, má se za to, že významná změna, o jejíž povolení bylo požádáno, se týká
aspektu, na který se vztahuje část I zprávy o posouzení, žádost se považuje za
úplnou a v případě, kdy je klinické hodnocení nízkointervenčním klinickým
hodnocením, se má za to, že zůstává nízkointervenčním klinickým hodnocením i po
provedení významné změny.
4.           Pokud členský stát podávající
zprávu zjistí, že se žádost netýká aspektu, na který se vztahuje část I zprávy
o posouzení, že žádost není úplná, nebo že klinické hodnocení již nebude
navzdory tomu, co tvrdí zadavatel, po provedení významné změny nízkointervenčním
klinickým hodnocením, informuje o tom zadavatele prostřednictvím portálu EU a
stanoví lhůtu v délce maximálně šesti dnů, aby umožnil zadavateli
prostřednictvím portálu EU vznést připomínky nebo doplnit žádost.
Pokud zadavatel nepředloží připomínky ani nedoplní
žádost ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci, považuje se žádost za staženou.
Pokud členský stát podávající zprávu neoznámí
zadavateli skutečnosti v souladu s odst. 2 písm. a) až c) do tří dnů od
obdržení připomínek nebo doplněné žádosti, považuje se žádost za úplnou a v
případě, že je klinické hodnocení nízkointervenčním klinickým hodnocením, má se
za to, že zůstane nízkointervenčním klinickým hodnocením i po provedení
významné změny.
5.           Pro účely článků 18, 19 a 22
se datem, kdy je zadavatel informován v souladu s odstavcem 2, rozumí datum
ověření žádosti. Pokud zadavateli výše uvedené skutečnosti oznámeny nejsou,
považuje se za datum ověření poslední den lhůt uvedených v odstavcích 2 a 4.
Článek 18
Posouzení významné změny aspektu, na který se vztahuje část I zprávy o
posouzení
1.           Členský stát podávající
zprávu posoudí žádost a vypracuje zprávu o posouzení.
2.           Zpráva o posouzení musí
obsahovat jeden z následujících závěrů týkajících se aspektů, na které se
vztahuje část I zprávy o posouzení:
a)      významná změna je s ohledem na požadavky
stanovené v tomto nařízení přijatelná;
b)      významná změna je s ohledem na požadavky
stanovené v tomto nařízení přijatelná, avšak pod podmínkou splnění zvláštních
podmínek jmenovitě uvedených v uvedeném závěru;
c)      významná změna je s ohledem na požadavky
stanovené v tomto nařízení nepřijatelná.
3.           Členský stát podávající
zprávu předloží část I zprávy o posouzení včetně jejího závěru zadavateli a
ostatním dotčeným členským státům do 15 dnů od data ověření.
Pro účely tohoto článku a článků 19 a 23 se za
datum posouzení považuje datum, kdy je zpráva o posouzení předložena zadavateli
a ostatním dotčeným členským státům.
4.           Do data posouzení může
kterýkoliv dotčený členský stát členskému státu podávajícímu zprávu sdělit veškeré
úvahy týkající se žádosti. Členský stát podávající zprávu tyto úvahy náležitě
zohlední.
5.           Pouze členský stát podávající
zprávu může mezi datem ověření a datem posouzení vyžadovat od zadavatele
doplňující vysvětlení, přičemž zohlední úvahy uvedené v odstavci 4.
Za účelem získání těchto doplňujících vysvětlení
může členský stát podávající zprávu pozastavit běh lhůty uvedené v odstavci 4
na dobu maximálně 10 dnů.
Pokud po obdržení doplňujících vysvětlení činí
zbývající lhůta pro předložení části I zprávy o posouzení méně než pět dnů,
prodlouží se na pět dnů.
Pokud zadavatel neposkytne doplňující vysvětlení
ve lhůtě určené členským státem podávajícím zprávu v souladu s druhým
pododstavcem, považuje se žádost za staženou.
Žádost a doplňující vysvětlení se předkládají
prostřednictvím portálu EU.
6.           Zadavatel může z vlastního
podnětu změnit obsah žádosti pouze v době mezi datem ověření a datem posouzení
a pouze v řádně odůvodněných případech. V tomto případě může členský stát
podávající zprávu v závislosti na rozsahu změny obsahu žádosti pozastavit běh
lhůty uvedené v odstavci 3 až na 60 dnů.
Článek 19
Rozhodnutí o významné změně aspektu, na který se vztahuje část I zprávy o
posouzení
1.           Každý dotčený členský stát
uvědomí zadavatele prostřednictvím portálu EU o tom, zda je významná změna
povolena, zda je povolena při splnění podmínek, nebo zda je povolení zamítnuto.

Oznámení musí být provedeno prostřednictvím
jediného rozhodnutí do deseti dnů od data posouzení.
2.           Pokud je závěr členského
státu podávajícího státu takový, že významná změna je přijatelná nebo
přijatelná při splnění podmínek, musí být závěr dotčeného členského státu
stejný jako závěr členského státu podávajícího zprávu.
Aniž je dotčen první pododstavec, může dotčený
členský stát nesouhlasit se závěrem členského státu podávajícího zprávu pouze z
těchto důvodů:
a)      významné rozdíly v běžné klinické praxi
mezi dotčeným členským státem a členským státem podávajícím zprávu,
v jejichž důsledku by subjektu hodnocení byla poskytnuta horší léčba než v
rámci běžné klinické praxe;
b)      porušení vnitrostátních právních předpisů
podle článku 86.
Pokud dotčený členský stát nesouhlasí se závěrem na
základě druhého pododstavce písm. a), sdělí svůj nesouhlas, spolu s podrobným
zdůvodněním založeným na vědeckých a socio-ekonomických argumentech a jejich
shrnutím, prostřednictvím portálu EU Komisi, všem členským státům a zadavateli.
3.           Pokud dotčený členský stát
neoznámil zadavateli své rozhodnutí ve lhůtě uvedené v odstavci 1, závěr zprávy
o posouzení se považuje za rozhodnutí dotčeného členského státu o žádosti o
povolení významné změny.
Článek 20
Ověření, posouzení a rozhodnutí týkající se významné změny aspektu, na který se
vztahuje část II zprávy o posouzení
1.           Do čtyř dnů po předložení
dokumentace k žádosti oznámí dotčený členský stát prostřednictvím portálu EU
zadavateli:
a)      zda se významná změna týká aspektu, na
který se vztahuje část II zprávy o posouzení; a
b)      zda je žádost úplná v souladu s přílohou
II.
2.           Pokud dotčený členský stát
neoznámí výše uvedené skutečnosti zadavateli ve lhůtě uvedené v odstavci 1, má
se za to, že významná změna, o jejíž povolení bylo požádáno, se týká aspektu,
na který se vztahuje část II zprávy o posouzení a žádost se považuje za úplnou.
3.           Pokud dotčený členský stát
zjistí, že se významná změna netýká aspektu, na který se vztahuje část II
zprávy o posouzení, nebo že žádost není úplná, informuje o tom zadavatele
prostřednictvím portálu EU a stanoví lhůtu v délce maximálně šesti dnů,
aby umožnil zadavateli prostřednictvím portálu EU vznést připomínky nebo
doplnit žádost.
Pokud zadavatel nepředloží připomínky ani nedoplní
žádost ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci, považuje se žádost za staženou.
Pokud dotčený členský stát neoznámí zadavateli
skutečnosti v souladu s odst. 1 písm. a) a b) do tří dnů od obdržení
připomínek nebo doplněné žádosti, má se za to, že významná změna se týká
aspektu, na který se vztahuje část II zprávy o posouzení, a žádost se považuje
za úplnou.
4.           Pro účely tohoto článku se
datem, kdy je zadavatel informován v souladu s odstavcem 1, rozumí datum
ověření žádosti. Pokud zadavateli výše uvedené skutečnosti oznámeny nejsou,
považuje se za datum ověření poslední den lhůt uvedených v odstavcích 1 a 3.
5.           Dotčený členský stát posoudí
žádost a uvědomí zadavatele prostřednictvím portálu EU o tom, zda je významná
změna povolena, zda je povolena při splnění podmínek, nebo zda je povolení
zamítnuto.
Oznámení musí být provedeno prostřednictvím
jediného rozhodnutí do deseti dnů od data ověření.
6.           Ve lhůtě uvedené v odst.
5 druhém pododstavci může dotčený členský stát z oprávněných důvodů vyžadovat
od zadavatele doplňující vysvětlení týkající se významné změny, pokud jde o
jeho území.
Za účelem získání doplňujících vysvětlení může
dotčený členský stát pozastavit běh lhůty uvedené v odst. 5 druhém
pododstavci na dobu maximálně 10 dnů.
Pokud po obdržení doplňujících vysvětlení činí
zbývající lhůta pro oznámení rozhodnutí uvedeného v odst. 5 druhém
pododstavci méně než pět dnů, prodlouží se na pět dnů.
Pokud zadavatel neposkytne doplňující vysvětlení
ve lhůtě stanovené členským státem v souladu s prvním a druhým pododstavcem,
považuje se žádost za staženou.
Žádost a doplňující vysvětlení se předkládají
prostřednictvím portálu EU.
7.           Pokud dotčený členský stát
neoznámil zadavateli své rozhodnutí ve lhůtách uvedených v odstavcích 5 a 6,
považuje se významná změna za povolenou.
Článek 21
Významná změna aspektů, na které se vztahují části I a II zprávy o posouzení
1.           Pokud se významná změna
vztahuje na aspekty, na které se vztahují části I a II zprávy o posouzení,
žádost o povolení uvedené významné změny musí být ověřena v souladu s článkem
17.
2.           Aspekty, na které se vztahuje
část I zprávy o posouzení, se posoudí v souladu s článkem 18 a aspekty, na
které se vztahuje část II zprávy o posouzení, se posoudí v souladu s článkem
22.
Článek 22
Posouzení významné změny aspektů, na které se vztahují části I a II zprávy o
posouzení – posouzení aspektů, na které se vztahuje část II zprávy o posouzení
1.           Každý dotčený členský stát
pro své území posoudí aspekty významné změny, na které se vztahuje část II
zprávy o posouzení, do deseti dnů od data ověření.
2.           Ve lhůtě uvedené ve odstavci
1 může dotčený členský stát z oprávněných důvodů vyžadovat od zadavatele
doplňující vysvětlení týkající se této významné změny, pokud jde o jeho území.
3.           Za účelem získání
doplňujících vysvětlení od zadavatele může dotčený členský stát pozastavit běh
lhůty uvedené v odstavci 1 na dobu maximálně 10 dnů.
Pokud při obdržení doplňujících vysvětlení činí
zbývající lhůta pro posouzení uvedená v odstavci 1 méně než pět dnů, prodlouží
se na pět dnů.
Pokud zadavatel neposkytne doplňující vysvětlení
ve lhůtě stanovené v prvním a druhém pododstavci, považuje se žádost za
staženou.
Žádost a doplňující vysvětlení se předkládají
prostřednictvím portálu EU.
Článek 23
Rozhodnutí o významné změně aspektů, na které se vztahují části I a II zprávy o
posouzení
1.           Každý dotčený členský stát
uvědomí zadavatele prostřednictvím portálu EU o tom, zda je významná změna
povolena, zda je povolena při splnění podmínek, nebo zda je povolení zamítnuto.
Oznámení musí být provedeno prostřednictvím
jediného rozhodnutí do deseti dnů od data posouzení nebo posledního dne
posouzení uvedeného v článku 22, podle toho, co nastane později.
2.           Pokud je závěr členského
státu podávajícího zprávu takový, že významná změna, na kterou se vztahuje část
I zprávy o posouzení, je přijatelná nebo přijatelná při splnění podmínek, musí
být závěr dotčeného členského státu stejný jako závěr členského státu
podávajícího zprávu.
Aniž je dotčen první pododstavec, může dotčený
členský stát nesouhlasit se závěrem členského státu podávajícího zprávu pouze z
těchto důvodů:
a)      významné rozdíly v běžné klinické praxi
mezi dotčeným členským státem a členským státem podávajícím zprávu,
v jejichž důsledku by subjektu hodnocení byla poskytnuta horší léčba než v
rámci běžné klinické praxe;
b)      porušení vnitrostátních právních předpisů
podle článku 86.
Pokud dotčený členský stát nesouhlasí na základě
druhého pododstavce písm. a) se závěrem týkajícím se významné změny aspektů, na
které se vztahuje část I zprávy o posouzení, sdělí svůj nesouhlas, spolu s
podrobným zdůvodněním založeným na vědeckých a socio-ekonomických argumentech a
jejich shrnutím, prostřednictvím portálu EU Komisi, všem členským státům a
zadavateli.
3.           Pokud je v souvislosti s
významnou změnou aspektů, na které se vztahuje část I zprávy o posouzení,
významná změna přijatelná nebo přijatelná při splnění podmínek, zahrne dotčený
členský stát do svého rozhodnutí závěr týkající se významné změny aspektů, na
které se vztahuje část II zprávy o posouzení.
4.           Pokud dotčený členský stát
neoznámil zadavateli své rozhodnutí ve lhůtách uvedených v odstavci 1, závěr o
významné změně aspektů, na které se vztahuje část I zprávy o posouzení, se
považuje za rozhodnutí dotčeného členského státu o žádosti o povolení významné
změny.
Článek 24
Osoby posuzující žádost
Na posouzení prováděná podle této kapitoly se
vztahuje článek 9.
Kapitola IV
Dokumentace k žádosti
Článek 25
Údaje předložené v dokumentaci k žádosti
1.           Dokumentace k žádosti o
povolení klinického hodnocení musí obsahovat všechny dokumenty a informace
nezbytné pro provedení ověření a posouzení podle kapitoly II a týkající se:
a)      provádění klinického hodnocení, včetně
vědeckých souvislostí a přijatých opatření;
b)      zadavatele, zkoušejících, potenciálních
subjektů hodnocení, subjektů hodnocení a míst hodnocení;
c)      hodnocených léčivých přípravků a případně
pomocných léčivých přípravků, a zejména jejich vlastností, označení na obalu,
výroby a kontroly;
d)      opatření na ochranu subjektů hodnocení.
Seznam dokumentů a informací je uveden v příloze
I.
2.           Dokumentace k žádosti o
povolení významné změny musí obsahovat všechny tyto dokumenty a informace
nezbytné k ověření posouzení podle kapitoly III:
a)      odkaz na klinické hodnocení nebo klinická
hodnocení, která jsou významným způsobem změněna;
b)      srozumitelný popis významné změny;
c)      v nezbytných případech údaje a doplňující
informace vypovídající ve prospěch významné změny;
d)      srozumitelný popis následků významné
změny, pokud jde práva a bezpečnost subjektu hodnocení a spolehlivost a
robustnost údajů získaných v klinickém hodnocení.
Seznam dokumentů a informací je uveden v příloze
II.
3.           Neklinické údaje předložené v
dokumentaci k žádosti musí být založeny na studiích, které jsou v souladu s
právními předpisy Unie pro zásady správné laboratorní praxe použitelnými v
okamžiku provedení těchto studií, nebo s rovnocennými normami.
4.           Odkazuje-li se v dokumentaci
k žádosti na údaje získané v klinickém hodnocení, muselo být uvedené klinické
hodnocení provedeno v souladu s tímto nařízením.
5.           Pokud bylo klinické hodnocení
provedeno mimo Unii, musí splňovat zásady rovnocenné se zásadami tohoto
nařízení, pokud jde o práva a bezpečnost subjektu hodnocení a spolehlivost a
robustnost údajů získaných v klinickém hodnocení.
6.           Údaje z klinického hodnocení
předložené v dokumentaci k žádosti musí být založeny na klinických hodnoceních,
která byla před svým zahájením zaznamenána ve veřejném registru, který je
primárním registrem platformy International Clinical Trials Registry Platform
Světové zdravotnické organizace (mezinárodní platforma pro registry klinických
hodnocení).
7.           K údajům předloženým v
dokumentaci k žádosti, které nejsou v souladu s odstavci 3 až 6, nebude v rámci
posouzení žádosti o povolení klinického hodnocení nebo významné změny
přihlédnuto.
Článek 26
Jazykové požadavky
Jazyk dokumentace k žádosti nebo jejích částí
určí dotčený členský stát.
Členské státy by při uplatňování prvního
pododstavce měly zvážit, že jako jazyk pro dokumentaci, která není určena
subjektu hodnocení, přijmou všeobecně srozumitelný jazyk v oblasti lékařství.
Článek 27
Aktualizace prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci
Komise je zmocněna k přijímání aktů v
přenesené pravomoci v souladu s článkem 85 za účelem změny příloh I a II s
cílem přizpůsobit je technickému pokroku nebo zohlednit globální vývoj právních
předpisů.
Kapitola V
Ochrana subjektů hodnocení a informovaný souhlas
Článek 28
Obecná pravidla
1.           Klinické hodnocení lze
provádět pouze tehdy, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)      očekávané přínosy pro léčbu a pro veřejné
zdraví odůvodňují předvídatelná rizika a obtíže;
b)      soulad s písmenem a) je neustále
dodržován;
c)      subjekt hodnocení nebo jeho zákonný
zástupce (pokud není subjekt hodnocení způsobilý informovaný souhlas udělit)
udělil informovaný souhlas;
d)      subjekt hodnocení nebo jeho zákonný
zástupce (pokud není subjekt hodnocení způsobilý informovaný souhlas udělit)
měl v předchozím pohovoru se zkoušejícím nebo členem zkoušejícího týmu
příležitost porozumět cílům, rizikům a obtížím spojeným s klinickým hodnocením
i podmínkám, za nichž má být klinické hodnocení prováděno, a byl také
informován o právu kdykoliv od klinického hodnocení odstoupit, aniž by tím
došel jakékoliv újmy;
e)      jsou zajištěna práva subjektu hodnocení
na fyzickou a psychickou nedotknutelnost osobnosti, na soukromí a na ochranu
údajů, které se ho týkají, podle směrnice 95/46/ES.
2.           Práva, bezpečnost a kvalita
života subjektů hodnocení mají přednost před zájmy vědy a společnosti.
3.           Kterýkoliv subjekt hodnocení
může kdykoliv odstoupit od klinického hodnocení tím, že odvolá svůj informovaný
souhlas, aniž by tím došel jakékoliv újmy. Odvolání souhlasu neovlivní činnosti
provedené na základě souhlasu před jeho odvoláním.
Článek 29
Informovaný souhlas
1.           Informovaný souhlas má
písemnou formu a je opatřen datem a podpisem a subjekt hodnocení nebo jeho
zákonný zástupce jej uděluje svobodně poté, co byl řádně informován o povaze,
významu, dopadech a rizicích klinického hodnocení. Informovaný souhlas musí být
příslušným způsobem zdokumentován. Pokud subjekt hodnocení není schopen psát,
může být ve výjimečných případech udělen ústní souhlas za přítomnosti alespoň
jednoho nestranného svědka. Subjekt hodnocení nebo jeho zákonný zástupce obdrží
kopii dokumentu, kterým byl informovaným souhlas udělen.
2.           Písemné informace poskytnuté
subjektu hodnocení a/nebo zákonnému zástupci za účelem získání jeho
informovaného souhlas musí být stručné, jasné, relevantní a srozumitelné
laikovi. Musí obsahovat lékařské i právní informace. Musí subjekt hodnocení
informovat o jeho právu svůj informovaný souhlas odvolat.
3.           Subjekt hodnocení má k
dispozici kontaktní místo, kde může získat další informace.
Článek 30
Klinická hodnocení na nezpůsobilých subjektech hodnocení
1.           V případě nezpůsobilých
subjektů hodnocení, které neudělily nebo které neodmítly udělit informovaný
souhlas před počátkem své nezpůsobilosti, lze klinické hodnocení provádět pouze
tehdy, pokud jsou kromě podmínek stanovených v článku 28 splněny všechny tyto
podmínky:
a)      byl získán informovaný souhlas zákonného
zástupce, přičemž tento souhlas vyjadřuje předpokládanou vůli subjektu
hodnocení;
b)      nezpůsobilý subjekt hodnocení obdržel
informace o hodnocení, jeho rizicích a přínosech, které odpovídají jeho
schopnosti věci porozumět;
c)      zkoušející přihlédl k výslovnému přání
nezpůsobilého subjektu hodnocení, který je schopen utvořit si názor a posoudit
získané informace, odmítnout účast či kdykoliv odstoupit od klinického
hodnocení;
d)      nejsou poskytovány žádné pobídky či
finanční podněty, kromě kompenzace za účast v klinickém hodnocení;
e)      takový výzkum je zásadní pro ověření
údajů získaných z klinických hodnocení na osobách způsobilých udělit
informovaný souhlas nebo jinými výzkumnými metodami;
f)       takový výzkum se vztahuje přímo k život
ohrožujícímu či zneschopňujícímu zdravotnímu stavu, kterým subjekt hodnocení
trpí;
g)      klinické hodnocení bylo navrženo tak, aby
byla minimalizována bolest, nepohodlí, strach a další předvídatelná rizika
vztahující se k danému onemocnění a vývojovému stadiu a práh rizika a stupeň
zátěže jsou výslovně vymezeny a trvale sledovány;
h)      lze důvodně předpokládat, že účast v
klinickém hodnocení bude pro nezpůsobilý subjekt hodnocení přínosem, který
převáží nad riziky nebo nevyvolá žádná rizika.
2.           Subjekt hodnocení se na
postupu souhlasu podílí v co nejvyšší možné míře.
Článek 31
Klinická hodnocení na nezletilých
1.           Klinická hodnocení na
nezletilých lze provádět pouze tehdy, pokud jsou kromě podmínek stanovených v
článku 28 splněny všechny tyto podmínky:
a)      byl získán informovaný souhlas zákonného
zástupce, přičemž tento souhlas vyjadřuje předpokládanou vůli nezletilého;
b)      nezletilý obdržel od odborníků, kteří
jsou vyškoleni pro práci s dětmi nebo s ní mají zkušenosti, veškeré
související informace o hodnocení, jeho rizicích a přínosech, a to způsobem
přiměřeným jeho věku a vyspělosti;
c)      zkoušející, s ohledem na věk a
vyspělost nezletilého, který je schopen utvořit si názor a posoudit získané
informace, přihlédl k jeho výslovnému přání odmítnout účast či kdykoliv
odstoupit od klinického hodnocení;
d)      nejsou poskytovány žádné pobídky či
finanční podněty, kromě kompenzace za účast v klinickém hodnocení;
e)      takový výzkum je zásadní pro ověření
údajů získaných z klinických hodnocení na osobách způsobilých udělit
informovaný souhlas nebo jinými výzkumnými metodami;
f)       takový výzkum se vztahuje přímo ke
zdravotnímu stavu, jímž dotčený nezletilý trpí, nebo je takové povahy, že jej
lze provádět pouze na nezletilých;
g)      klinické hodnocení bylo navrženo tak, aby
byla minimalizována bolest, nepohodlí, strach a další předvídatelná rizika
vztahující se k danému onemocnění a vývojovému stadiu a práh rizika a stupeň
zátěže jsou výslovně vymezeny a trvale sledovány;
h)      toto klinické hodnocení přináší skupině
pacientů určitý přímý přínos.
2.           Nezletilý se na postupu
souhlasu podílí způsobem přiměřeným jeho věku a vyspělosti.
Článek 32
Klinická hodnocení v nouzových situacích
1.           Odchylně od čl. 28 odst. 1
písm. c) a d), čl. 30 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 31 odst. 1 písm. a) a b) lze
informovaný souhlas za účelem pokračování klinického hodnocení získat po
zahájení klinického hodnocení a informace o klinickém hodnocení mohou být
poskytnuty po zahájení klinického hodnocení za předpokladu, že jsou splněny
všechny tyto podmínky:
a)      vzhledem k naléhavosti situace, způsobené
náhlým život ohrožujícím nebo jiným náhlým vážným zdravotním stavem, není možné
získat od subjektu hodnocení předchozí informovaný souhlas a není možné
poskytnout subjektu hodnocení předběžné informace;
b)      není k dispozici zákonný zástupce;
c)      subjekt hodnocení v minulosti nevyjádřil
námitky známé zkoušejícímu;
d)      výzkum se přímo vztahuje k zdravotním
stavu, který znemožňuje získat předchozí informovaný souhlas a poskytnout
předběžné informace;
e)      klinické hodnocení představuje pro
subjekt hodnocení minimální riziko a velmi malou zátěž.
2.           Informovaný souhlas uvedený v
odstavci 1 musí být získán a informace o klinickém hodnocení musí být
poskytnuty v souladu s těmito požadavky:
a)      pokud jde o nezpůsobilé subjekty
hodnocení a nezletilé, získá se informovaný souhlas uvedený v odstavci 1 co
nejdříve od zákonného zástupce a informace uvedené v odstavci 1 musí být
subjektu hodnocení poskytnuty co nejdříve;
b)      pokud jde ostatní subjekty hodnocení,
získá se informovaný souhlas uvedený v odstavci 1 co nejdříve od zákonného
zástupce nebo od subjektu hodnocení, podle toho, co nastane dříve, a informace
uvedené v odstavci 1 musí být poskytnuty zákonnému zástupci nebo subjektu
hodnocení co nejdříve, podle toho, co nastane dříve.
Pro účely písmene b) se v případě, kdy byl
informovaný souhlas získán od zákonného zástupce, získá informovaný souhlas za
účelem pokračování hodnocení od subjektu hodnocení, jakmile je schopen
informovaný souhlas poskytnout.
Kapitola VI
Zahájení, ukončení, pozastavení, dočasné přerušení a předčasné ukončení
klinického hodnocení
Článek 33
Oznámení o zahájení klinického hodnocení a o ukončení náboru subjektů hodnocení
1.           Zadavatel každému dotčenému
členskému státu prostřednictvím portálu EU oznámí zahájení klinického
hodnocení, které se týká uvedeného členského státu.
Toto oznámení se provede do 15 dnů od zahájení
klinického hodnocení, které se týká uvedeného členského státu.
2.           Zadavatel každému dotčenému
členskému státu prostřednictvím portálu EU oznámí ukončení náboru subjektů
hodnocení pro klinické hodnocení, které se týká uvedeného členského státu.
Toto oznámení se provede do 15 dnů od konce náboru
subjektů hodnocení. V případě opětovného zahájení náboru se použije odstavec 1.

Článek 34
Ukončení klinického hodnocení a předčasné ukončení klinického hodnocení
1.           Zadavatel každému dotčenému
členskému státu prostřednictvím portálu EU oznámí ukončení klinického
hodnocení, které se týká uvedeného členského státu.
Toto oznámení se provede do 15 dnů od ukončení
klinického hodnocení, které se týká uvedeného členského státu.
2.           Zadavatel každému dotčenému
členskému státu prostřednictvím portálu EU oznámí ukončení klinického
hodnocení.
Toto oznámení se provede do 15 dnů od konce
klinického hodnocení.
3.           Do jednoho roku od ukončení
klinického hodnocení zašle zadavatel shrnutí výsledků klinického hodnocení do
databáze EU.
Pokud však není z vědeckých důvodů možné předložit
shrnutí výsledků do jednoho roku, předloží se shrnutí výsledků, jakmile je k
dispozici. V takovém případě se v protokolu uvede, kdy budou výsledky
předloženy, a vysvětlení.
4.           Pokud není pozastavené nebo
dočasně přerušené klinické hodnocení znovu zahájeno, považuje se pro účely
tohoto nařízení za ukončení klinického rozhodnutí datum rozhodnutí zadavatele
klinické hodnocení znovu nezahájit. V případě předčasného ukončení se za datum
ukončení klinického hodnocení považuje datum předčasného ukončení.
5.           Jestliže je v klinickém
hodnocení stanoveno primární datum dokončení předcházející ukončení klinického
hodnocení a jestliže jsou k dispozici příslušné výsledky klinického hodnocení,
odešle se shrnutí těchto výsledků do databáze EU do jednoho roku od primárního
data dokončení, aniž je dotčen odstavec 3.
Článek 35
Dočasné přerušení nebo předčasné ukončení zadavatelem z důvodu bezpečnosti
subjektu hodnocení
Pro účely tohoto nařízení se dočasné přerušení
nebo předčasné ukončení klinického hodnocení z důvodů změny poměru přínosů a
rizik a opětovné zahájení následující po takovémto dočasném přerušení
klinického hodnocení považuje za významnou změnu klinického hodnocení.
Kapitola VII
Podávání zpráv o bezpečnosti v souvislosti s klinickým hodnocením
Článek 36
Elektronická databáze pro podávání zpráv o bezpečnosti
Evropská agentura pro léčivé přípravky zřízená
nařízením (ES) č. 726/2004 (dále jen „agentura“) zřizuje a udržuje
elektronickou databázi pro podávání zpráv uvedených v článcích 38 a 39.
Článek 37
Hlášení nežádoucích příhod a závažných nežádoucích příhod zkoušejícím
zadavateli
1.           Zkoušející hlásí zadavateli
nežádoucí příhody nebo laboratorní odchylky vymezené protokolem jako
rozhodující pro hodnocení bezpečnosti v souladu s požadavky na hlášení a ve
lhůtách stanovených protokolem.
2.           Zkoušející hlásí neprodleně
závažné nežádoucí příhody zadavateli, pokud protokol pro určité nežádoucí
příhody nestanoví, že se hlášení nevyžaduje. Zkoušející musí zaznamenat všechny
závažné nežádoucí příhody. Je-li to nezbytné, zašle zkoušející zadavateli
následné hlášení.
3.           Zadavatel vede podrobné
záznamy o všech nežádoucích příhodách, které mu zkoušející ohlásí.
Článek 38
Hlášení podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky zadavatelem agentuře
1.           Zadavatel hlásí elektronicky
a neprodleně do elektronické databáze uvedené v článku 36 veškeré důležité
informace týkající se podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky
hodnocených léčivých přípravků, pokud k podezření na závažné neočekávané
nežádoucí účinky došlo v klinickém hodnocení prováděném zadavatelem nebo v
klinickém hodnocení týkajícím se zadavatele.
2.           Lhůta pro podávání hlášení
musí vzít v úvahu závažnost účinku. Pokud je nezbytné zajistit včasné hlášení,
může zadavatel předložit počáteční neúplné hlášení, po němž následuje úplné
hlášení.
3.           Jestliže nemá zadavatel z
důvodu nedostatku zdrojů možnost podat hlášení do elektronické databáze uvedené
v článku 36, může hlášení podat členskému státu, v němž k podezření na závažný
neočekávaný nežádoucí účinek došlo. Tento členský stát ohlásí podezření na
závažné neočekávané nežádoucí účinky v souladu s odstavcem 1.
Článek 39
Roční podávání zpráv zadavatelem agentuře
1.           Pokud jde o neregistrované
hodnocené léčivé přípravky jiné než placebo a registrované léčivé přípravky,
které nejsou podle protokolu použity v souladu s podmínkami registrace,
předloží zadavatel jednou ročně elektronicky agentuře zprávu o bezpečnosti každého
hodnoceného léčivého přípravku použitého v klinickém hodnocení, jehož je
zadavatelem.
2.           Povinnost uvedená v odstavci
1 začíná prvním povolením klinického hodnocení v souladu s tímto nařízením.
Končí s ukončením posledního klinického hodnocení prováděného zadavatelem s
hodnoceným léčivým přípravkem.
Článek 40
Posouzení členskými státy
1.           Agentura předá elektronicky
příslušným členským státům informace ohlášené v souladu s články 38 a 39.
2.           Členské státy spolupracují
při posuzování informací ohlášených v souladu s články 38 a 39.
Článek 41
Roční podávání zpráv zadavatelem držiteli rozhodnutí o registraci
1.           Pokud jde o registrované
léčivé přípravky, které jsou podle protokolu používány v souladu s podmínkami
registrace, informuje zadavatel jednou ročně držitele rozhodnutí o registraci o
všech podezřeních na závažné nežádoucí účinky.
2.           Povinnost uvedená v odstavci
1 začíná prvním povolením klinického hodnocení v souladu s tímto nařízením.
Končí ukončením klinického hodnocení.
Článek 42
Technické aspekty
Technické aspekty podávání zpráv o bezpečnosti
v souladu s články 37 až 41 jsou obsaženy v příloze III. Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 85 za účelem změny
přílohy III pro jakýkoli z těchto účelů:
–
zajištění vysoké úrovně ochrany subjektů hodnocení,
–
zlepšení informovanosti o bezpečnosti léčivých
přípravků,
–
přizpůsobení technických požadavků technickému
pokroku;
–
vytvoření nebo změna podrobných pravidel pro
spolupráci při posuzování informací ohlášených v souladu s články 38 a 39,
–
zohlednění globálního vývoje právních předpisů v
oblasti klinických hodnocení.
Článek 43
Podávání zpráv o pomocných léčivých přípravcích
Podávání zpráv o bezpečnosti pomocných
léčivých přípravků se provádí v souladu s kapitolou 3 směrnice 2001/83/ES.
Kapitola VIII
Provádění hodnocení, dohled zadavatele, odborná příprava a zkušenosti, pomocné
léčivé přípravky
Článek 44
Soulad s protokolem a správnou klinickou praxí
Klinické hodnocení se provádí v souladu s
protokolem.
Aniž jsou dotčeny právní předpisy Unie a
konkrétní pokyny Komise, musí zadavatel a zkoušející při vypracovávání
protokolu a při používání tohoto nařízení a protokolu řádně zohlednit standardy
kvality stanovené podrobnými mezinárodními pokyny pro správnou klinickou praxi
Mezinárodní konference o harmonizaci technických požadavků na registrace
humánních léčivých přípravků.
Komise zpřístupní podrobné mezinárodní pokyny
pro správnou klinickou praxi uvedené v druhém pododstavci veřejnosti.
Článek 45
Sledování
Zadavatel provádění klinického hodnocení
odpovídajícím způsobem sleduje. Rozsah a povahu sledování určí zadavatel na
základě všech charakteristik klinického hodnocení, včetně těchto
charakteristik:
a)      zda je klinické hodnocení
nízkointervenčním klinickým hodnocením;
b)      cíl a metodika klinického hodnocení;
c)      míra odchylky intervence od běžné
klinické praxe.
Článek 46
Vhodnost osob účastnících se provádění klinického hodnocení
Zkoušející musí být lékař podle definice
uvedené ve vnitrostátních právních předpisech nebo osoba vykonávající povolání,
které je s ohledem na nezbytné vědecké znalosti a zkušenosti s péčí o pacienty
považováno v dotčeném členském státě za dostačující kvalifikaci pro
zkoušejícího.
Ostatní osoby zapojené do provádění klinického
hodnocení musí být k provádění svých úkolů přiměřeně způsobilé z hlediska
vzdělání, odborné přípravy a zkušeností.
Článek 47
Vhodnost míst hodnocení
Zařízení, v nichž se má klinické hodnocení
provádět, musí být vhodná pro klinické hodnocení.
Článek 48
Sledování, skladování, ničení a vracení léčivých přípravků
1.           Hodnocené léčivé přípravky
musí být vysledovatelné, skladované, ničené a vracené způsobem vhodným a
přiměřeným k zajištění bezpečnosti subjektu hodnocení a spolehlivosti a
robustnosti údajů získaných v klinickém hodnocení, přičemž se vezme v úvahu,
zda je hodnocený léčivý přípravek registrován a zda je klinické hodnocení
nízkointervenčním klinickým hodnocením.
První pododstavec se použije také na neregistrované
pomocné léčivé přípravky.
2.           Příslušné informace týkající
se sledovatelnosti, skladování, ničení a vracení léčivých přípravků uvedených v
odstavci 1 jsou obsaženy v dokumentaci k žádosti.
Článek 49
Hlášení závažných porušení
1.           Pokud si je zadavatel v
souvislosti s klinickým hodnocením, jehož je zadavatelem, vědom závažného
porušení tohoto nařízení nebo znění protokolu platného v době porušení, oznámí
toto porušení dotčeným členským státům prostřednictvím portálu EU do sedmi dnů
od zjištění tohoto porušení.
2.           Pro účely tohoto článku se
„závažným porušením“ rozumí porušení, které by mohlo do značného míry ohrozit
bezpečnost a práva subjektů hodnocení nebo spolehlivost a robustnost údajů
získaných v klinickém hodnocení.
Článek 50
Další ohlašovací povinnosti významné pro bezpečnost subjektu hodnocení
1.           Zadavatel oznámí dotčeným
členským státům prostřednictvím portálu EU neprodleně všechny neočekávané
příhody, které ovlivňují poměr přínosů a rizik klinického hodnocení, ale nejsou
podezřením na závažné neočekávané nežádoucí účinky podle článku 38.
2.           Zadavatel předloží dotčeným
členským státům prostřednictvím portálu EU všechny inspekční zprávy orgánů
třetí země týkající se klinického hodnocení prováděného uvedeným zadavatelem.
Článek 51
Neodkladná bezpečnostní opatření
1.           Pokud je pravděpodobné, že
neočekávaná příhoda závažně ovlivní poměr přínosů a rizik, přijmou zadavatel a
zkoušející vhodná neodkladná bezpečnostní opatření na ochranu subjektů
hodnocení.
2.           Zadavatel o této příhodě a o
přijatých opatřeních neprodleně informuje dotčené členské státy prostřednictvím
portálu EU.
3.           Tímto článkem nejsou dotčeny
kapitoly II a VII.
Článek 52
Soubor informací pro zkoušejícího
1.           Zadavatel poskytne
zkoušejícímu soubor informací pro zkoušejícího.
2.           Soubor informací pro
zkoušejícího obsahuje všechny klinické a neklinické údaje o hodnoceném léčivém
přípravku důležité pro klinické hodnocení.
3.           Soubor informací pro
zkoušejícího musí být aktualizován alespoň jednou ročně a pokaždé, když se
objeví nové bezpečnostní údaje.
Článek 53
Zaznamenávání, zpracovávání, správa a uchovávání informací
1.           Veškeré informace o klinickém
hodnocení jsou zaznamenávány, zpracovávány, spravovány a uchovávány takovým
způsobem, aby je bylo možné přesně předložit, interpretovat a ověřit, přičemž
musí být chráněna důvěrnost záznamů o subjektech hodnocení a jejich osobní
údaje v souladu s platnými právními předpisy v oblasti ochrany osobních údajů.
2.           Za účelem ochrany
zpracovávaných informací a osobních údajů proti neoprávněnému a nezákonnému
přístupu, zveřejnění, šíření, změně nebo zničení či náhodné ztrátě se přijmou
vhodná technická a organizační opatření, zejména pokud zpracování zahrnuje
přenos prostřednictvím sítě.
Článek 54
Základní dokument klinického hodnocení
Zadavatel a zkoušející vedou základní dokument
klinického hodnocení.
Obsah základního dokumentu klinického
hodnocení umožňuje ověřovat provádění klinického hodnocení s ohledem na všechny
charakteristiky klinického hodnocení, včetně toho, zda je klinické hodnocení
nízkointervenčním klinickým hodnocením.
Základní dokument klinického hodnocení vedený
zkoušejícím a základní dokument klinického hodnocení vedený zadavatelem mohou
mít rozdílný obsah, pokud je to odůvodněno rozdílnou povahou odpovědností
zkoušejícího a zadavatele.
Článek 55
Archivace základního dokumentu klinického hodnocení
Pokud jiné právní předpisy Unie nevyžadují
archivaci na delší dobu, archivuje zadavatel a zkoušející obsah základního
dokumentu klinického hodnocení alespoň po dobu pěti let od ukončení klinického
hodnocení. Zdravotní dokumentace subjektů hodnocení je však archivována v souladu
s vnitrostátními právními předpisy.
Obsah základního dokumentu klinického
hodnocení se archivuje tak, aby bylo zajištěno, že je na vyžádání snadno
přístupný příslušným orgánům.
Každý převod vlastnictví obsahu základního
dokumentu klinického hodnocení musí být doložen. Nový vlastník přebírá
odpovědnosti stanovené v tomto článku.
Zadavatel jmenuje v rámci své organizace
osoby, které jsou za archivy odpovědné. Přístup k archivům je omezen na tyto
osoby.
Nosiče použité k archivaci obsahu základního
dokumentu klinického hodnocení musí být takové, aby obsah zůstal úplný a
čitelný po celé období uvedené v prvním pododstavci.
Jakákoliv změna obsahu základního dokumentu
klinického hodnocení musí být sledovatelná.
Článek 56
Pomocné léčivé přípravky
1.           V klinickém hodnocení mohou
být použity pouze registrované pomocné léčivé přípravky.
2.           Odstavec 1 se nepoužije,
pokud není v Unii k dispozici žádný registrovaný pomocný léčivý přípravek nebo
pokud nelze od zadavatele přiměřeně očekávat, že použije registrovaný pomocný
léčivý přípravek. Odůvodnění v tomto smyslu musí být uvedeno v protokolu.
Kapitola IX
Výroba a dovoz hodnocených léčivých přípravků a pomocných léčivých přípravků
Článek 57
Oblast působnosti
Aniž je dotčen článek 1, tato kapitola se
použije na výrobu a dovoz hodnocených léčivých přípravků a pomocných léčivých
přípravků.
Článek 58
Povolení k výrobě a dovozu
1.           Výroba a dovoz hodnocených
léčivých přípravků v Unii podléhá povolení.
2.           Za účelem získání povolení
uvedeného v odstavci 1 musí žadatel splňovat tyto požadavky:
a)      musí mít pro výrobu nebo dovoz k
dispozici vhodné a dostatečné prostory, technické vybavení a kontrolní zařízení
vyhovující požadavkům stanoveným v tomto nařízení;
b)      musí mít trvale a nepřetržitě k dispozici
služby osoby, která splňuje podmínky stanovené v čl. 49 odst. 2 a 3 směrnice
2001/83/ES (dále jen „kvalifikovaná osoba“).
3.           Žadatel v žádosti o povolení
uvede druhy a lékové formy vyráběného nebo dováženého hodnoceného léčivého
přípravku, výrobní nebo dovozní operace, případně výrobní postup, místo, kde
mají být hodnocené léčivé přípravky vyráběny, a podrobné informace o
kvalifikované osobě.
4.           Článek 42 až čl. 46 písm. e)
směrnice 2001/83/ES se použijí na povolení k výrobě a dovozu uvedené v odstavci
1.
5.           Odstavec 1 se nepoužije na
žádný z těchto procesů:
a)      opětovné označení na obalu, opětovné
balení nebo rekonstituce před použitím nebo balením, pokud jsou tyto činnosti
prováděny v nemocnicích, zdravotních střediscích či na klinikách lékárníky nebo
jinými osobami, které jsou v dotčeném členském státě oprávněny takové
procesy provádět a v případě, že jsou hodnocené léčivé přípravky určené k
použití výhradně v uvedených institucích;
b)      výroba radiofarmak používaných jako
diagnostické hodnocené léčivé přípravky, pokud jsou uvedené procesy prováděny v
nemocnicích, zdravotních střediscích či na klinikách lékárníky nebo jinými
osobami, které jsou v dotčeném členském státě oprávněny takové činnosti
provádět, a v případě, že jsou hodnocené léčivé přípravky určené k použití
výhradně v uvedených institucích;
c)      přípravu léčivých přípravků uvedených v
čl. 3 odst. 1 a 2 směrnice 2001/83/ES.
6.           Členské státy uplatní na
procesy uvedené v odstavci 5 vhodné a přiměřené požadavky k zajištění
bezpečnosti subjektu hodnocení a spolehlivosti a robustnosti údajů získaných v
klinickém hodnocení. Učiní uvedené procesy předmětem pravidelných inspekcí.
Článek 59
Povinnosti kvalifikované osoby
1.           Kvalifikovaná osoba zajistí,
aby každá šarže hodnocených léčivých přípravků vyráběných v Unii nebo
dovážených do Unie byla v souladu s požadavky stanovenými v článku 60, a
osvědčí, že jsou tyto požadavky splněny.
2.           Osvědčení uvedené v odstavci
1 poskytne zadavatel na základě žádosti dotčeného členského státu.
Článek 60
Výroba a dovoz
1.           Hodnocené léčivé přípravky
jsou vyráběny za použití výrobní praxe, která zajišťuje kvalitu těchto léčivých
přípravků s cílem zaručit bezpečnost subjektu hodnocení a spolehlivost a
robustnost klinických údajů získaných v klinickém hodnocení (dále jen „správná
výrobní praxe“). Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v
souladu s článkem 85 za účelem specifikace podrobných požadavků správné výrobní
praxe pro zajištění kvality hodnocených léčivých přípravků, a to při zohlednění
bezpečnosti subjektu hodnocení nebo spolehlivosti a robustnosti údajů,
technického pokroku a globálního vývoje právních předpisů.
2.           Odstavec 1 se nepoužije na
procesy uvedené v čl. 58 odst. 5.
3.           Hodnocené léčivé přípravky
dovážené do Unie musí být vyrobeny s použitím standardů kvality, které jsou
přinejmenším rovnocenné standardům kvality stanoveným na základě tohoto
nařízení.
Článek 61
Změna registrovaných hodnocených léčivých přípravků
Články 58, 59 a 60 se použijí na registrované
hodnocené léčivé přípravky pouze s ohledem na jakoukoliv změnu těchto
přípravků, na kterou se nevztahuje registrace.
Článek 62
Výroba pomocných léčivých přípravků
Pokud není pomocný léčivý přípravek
registrován a pokud je registrovaný pomocný léčivý přípravek změněn a na tuto
změnu se nevztahuje registrace, musí být vyroben s použitím standardů
nezbytných k zajištění odpovídající kvality.
Kapitola X
Označení na obalu
Článek 63
Neregistrované hodnocené léčivé přípravky a neregistrované pomocné léčivé
přípravky
1.           Následující údaje musí být
uvedeny na vnějším obalu a na vnitřním obalu neregistrovaného hodnoceného
léčivého přípravku a neregistrovaného pomocného léčivého přípravku:
a)      informace k identifikaci kontaktních osob
nebo osob účastnících se klinického hodnocení;
b)      informace k identifikaci klinického
hodnocení;
c)      informace k identifikaci léčivého
přípravku;
d)      informace související s použitím
léčivého přípravku.
2.           Informace, které musí být
uvedeny na vnějším a vnitřním obalu musí zaručovat bezpečnost subjektu
hodnocení a spolehlivost a robustnost údajů získaných v klinickém hodnocení,
přičemž je zohledněn návrh hodnocení, skutečnost, zda jsou přípravky
hodnocenými nebo pomocnými léčivými přípravky a zda se jedná o přípravky s
charakteristickými vlastnostmi.
Seznam informací uvedených na vnějším a vnitřním
obalu je uveden v příloze IV.
Článek 64
Registrované hodnocené léčivé přípravky a registrované pomocné léčivé přípravky
1.           Registrované hodnocené léčivé
přípravky a registrované pomocné léčivé přípravky musí být označeny
a)      v souladu s čl. 63 odst. 1;
nebo
b)      v souladu s hlavou V směrnice
2001/83/ES.
2.           Aniž je dotčen odst. 1 písm.
b) a pokud to vyžadují zvláštní okolnosti klinického hodnocení s ohledem na
zajištění bezpečnosti subjektu hodnocení nebo spolehlivosti a robustnosti údajů
získaných v klinickém hodnocení, na vnějším a vnitřním obalu registrovaných
hodnocených léčivých přípravků se uvedou další údaje týkající se identifikace
hodnocení a kontaktní osoby. Seznam těchto dalších údajů uváděných na vnějším a
vnitřním obalu je uveden v příloze IV.
Článek 65
Radiofarmaka používaná jako hodnocené léčivé přípravky pro stanovení lékařské
diagnózy
Články 63 a 64 se nevztahují na radiofarmaka
používaná jako hodnocené léčivé přípravky pro stanovení lékařské diagnózy.
Přípravky uvedené v prvním pododstavci musí
být vhodně označeny, aby byla zajištěna bezpečnost subjektů hodnocení a
spolehlivost a robustnost údajů získaných v klinickém hodnocení.
Článek 66
Jazyk
Jazyk informací na označení na obalu určí dotčený
členský stát. Léčivý přípravek může být označen v několika jazycích.
Článek 67
Akty v přenesené pravomoci
Komise je zmocněna k přijímání aktů v
přenesené pravomoci v souladu s článkem 85 za účelem změny přílohy IV, aby se
zajistila bezpečnost subjektů hodnocení a spolehlivost a robustnost údajů
získaných v klinickém hodnocení nebo aby se zohlednil technický pokrok.
Kapitola XI
Zadavatel a zkoušející
Článek 68
Zadavatel
Klinické hodnocení může mít jednoho nebo několik
zadavatelů.
Jakýkoli zadavatel může pověřit některými nebo
všemi svými úkoly jednotlivce, společnost, instituci nebo organizaci. Takovým
pověřením není dotčena odpovědnost zadavatele.
Zkoušející a zadavatel může být tatáž osoba.
Článek 69
Spoluzadavatelství
1.           Pokud má klinické hodnocení
více než jednoho zadavatele, vztahují se odpovědnosti zadavatele podle tohoto
nařízení na všechny zadavatele, pokud zadavatelé nerozhodnou jinak
prostřednictvím smlouvy stanovující jejich konkrétní odpovědnosti. Pokud tato
smlouva neurčuje, kterému ze zadavatelů byla přidělena příslušná odpovědnost,
nesou tuto odpovědnost všichni zadavatelé.
2.           Odchylně od odstavce 1 jsou
všichni zadavatelé odpovědni za stanovení jednoho zadavatele odpovědného za
každou z těchto oblastí:
a)      dodržování povinností zadavatele v
povolovacích postupech stanovených v kapitolách II a III;
b)      poskytování odpovědí na všechny otázky
subjektů hodnocení, zkoušejících nebo kteréhokoli dotčeného členského státu
týkající se klinického hodnocení;
c)      provádění opatření přijatých v souladu s
článkem 74.
Článek 70
Kontaktní osoba zadavatele v Unii
Pokud není zadavatel klinického hodnocení
usazen v Unii, zajistí, aby byla v Unii usazena kontaktní osoba. Uvedená
kontaktní osoba je adresátem veškeré komunikace se zadavatelem stanovené v
tomto nařízení. Jakákoliv komunikace s uvedenou kontaktní osobou se považuje
za komunikaci se zadavatelem.
Článek 71
Odpovědnost
Tato kapitola se nedotýká občanskoprávní a
trestněprávní odpovědnosti zadavatele, zkoušejícího nebo osob, které zadavatel
pověřil svými úkoly.
Kapitola XII
Náhrada škody, pojištění a vnitrostátní mechanismus odškodnění
Článek 72
Náhrada škody
Pro klinická hodnocení jiná než
nízkointervenční klinická hodnocení zadavatel zajistí, aby v souladu s platnými
právními předpisy týkajícími se odpovědnosti zadavatele a zkoušejícího byla
poskytnuta náhrada za jakoukoliv škodu, kterou subjekt hodnocení utrpí. Tato
náhrada škody se poskytne nezávisle na finančních možnostech zadavatele a
zkoušejícího.
Článek 73
Vnitrostátní mechanismus odškodnění
1.           Členské státy zřídí
vnitrostátní mechanismus odškodnění pro náhrady škod uvedené v článku 72.
2.           Zadavatel je považován za
dodržující článek 72, pokud využívá vnitrostátní mechanismus odškodnění v
dotčeném členském státě.
3.           Použití vnitrostátního
mechanismu odškodnění je bezplatné, pokud, z objektivních důvodů, nebylo
klinické hodnocení v době předložení žádosti o povolení uvedeného klinického
hodnocení určeno k použití pro získání registrace léčivého přípravku.
V případě všech ostatních klinických hodnocení může
být použití vnitrostátního mechanismu odškodnění zpoplatněno. Členské státy
stanoví uvedený poplatek na neziskovém základě, přičemž zohlední riziko
klinického hodnocení, potenciální škodu a pravděpodobnost škody.
Kapitola XIII
Dohled ze strany členských států, inspekce a kontroly Unie
Článek 74
Nápravná opatření přijímaná členskými státy
1.           Pokud má dotčený členský stát
objektivní důvody se domnívat, že požadavky stanovené v tomto nařízení již
nejsou splněny, může přijmout tato opatření:
a)      může klinické hodnocení předčasně
ukončit;
b)      může klinické hodnocení pozastavit;
c)      může změnit kterýkoli aspekt klinického
hodnocení.
2.           Opatření uvedená v odstavci 1
se sdělí všem dotčeným členským státům prostřednictvím portálu EU.
Článek 75
Inspekce členských států
1.           Členské státy jmenují
inspektory, aby dohlíželi na dodržování tohoto nařízení. Zajistí, aby tito
inspektoři měli odpovídající kvalifikaci a byli náležitě vyškoleni.
2.           Za provádění inspekcí
odpovídá členský stát, ve kterém inspekce probíhá.
3.           Pokud dotčený členský stát
hodlá provést inspekci týkající se jednoho nebo více klinických hodnocení,
která jsou prováděna ve více dotčených členských státech, oznámí svůj záměr
prostřednictvím portálu EU ostatním dotčeným členským státům, Komisi a agentuře
a po inspekci je informuje o svých zjištěních.
4.           Agentura koordinuje spolupráci
týkající se inspekcí mezi členskými státy, inspekcí prováděných členskými státy
ve třetích zemích a inspekcí prováděných v rámci žádosti o registraci podle
nařízení (ES) č. 726/2004.
5.           Po inspekci vyhotoví členský
stát, na jehož odpovědnost byla inspekce provedena, inspekční zprávu. Uvedený
členský stát poskytne inspekční zprávu zadavateli příslušného klinického
hodnocení a prostřednictvím portálu EU vloží inspekční zprávu do databáze EU.
Členský stát uvedený v prvním pododstavci
zajistí při poskytování inspekční zprávy zadavateli ochranu důvěrnosti.
6.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů určí způsoby provádění inspekčních postupů. Uvedené prováděcí
akty se přijmou v souladu s přezkumným postupem
podle čl. 84 odst. 2.
Článek 76
Kontroly Unie a inspekce Unie
1.           Komise může provádět kontroly
s cílem ověřit,
a)      zda členské státy správně dohlíží na
dodržování tohoto nařízení;
b)      zda regulační systém použitelný pro
klinická hodnocení prováděná mimo Unii zaručuje, že je dodržen bod 8 přílohy I
směrnice 2001/83/ES;
c)      zda regulační systém použitelný pro
klinická hodnocení prováděná mimo Unii zaručuje, že je dodržen čl. 25 odst. 3
tohoto nařízení.
2.           Komise může provádět
inspekce, pokud to považuje za nezbytné.
Kapitola XIV
Infrastruktura IT
Článek 77
Portál EU
Komise zřídí a udržuje portál na úrovni Unie
jako jediný vstupní bod pro předkládání údajů a informací týkajících se
klinických hodnocení v souladu s tímto nařízením.
Údaje a informace předložené prostřednictvím
portálu EU se uchovávají v databázi EU uvedené v článku 78.
Článek 78
Databáze EU
1.           Komise zřídí a udržuje
databázi na úrovni Unie (dále jen „databáze EU“). Komise se považuje za správce
databáze.
Databáze EU obsahuje údaje a informace předložené
v souladu s tímto nařízením.
2.           Cílem zřízení databáze EU je
umožnit příslušným orgánům členských států spolupráci do míry, která je
zapotřebí k uplatňování tohoto nařízení, a vyhledávání konkrétních
klinických hodnocení. Umožní též zadavatelům odkazovat na předchozí předložení
žádosti o povolení klinického hodnocení nebo významné změny.
3.           Databáze EU je veřejně
přístupná, pokud není pro veškeré údaje v ní obsažené nebo jejich části
odůvodněna důvěrnost na základě některého z těchto důvodů:
–
ochrana osobních údajů v souladu s nařízením
(ES) č. 45/2001,
–
ochrana důvěrných informací obchodní povahy,
–
zajištění účinného dohledu nad prováděním
klinického hodnocení členskými státy.
4.           Databáze EU obsahuje osobní
údaje pouze tehdy, je-li to nezbytné pro účely odstavce 2.
5.           Žádné osobní údaje subjektů
hodnocení nejsou veřejně přístupné.
6.           Zadavatel v databázi EU
neustále aktualizuje informace o veškerých změnách klinických hodnocení, které
nejsou významnými změnami, avšak jsou relevantní pro dohled členských států nad
klinickým hodnocením.
7.           Komise a členské státy
zajistí, aby subjekt údajů mohl účinně využít svého práva na informace, na
přístup, na opravu a na námitku v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001
respektive vnitrostátními právními předpisy na ochranu údajů, kterými se
provádí směrnice 95/46/ES. Rovněž zajistí, aby subjekt údajů mohl účinně
uplatňovat právo na přístup k údajům, které se jej týkají, a právo na to, aby
byly nepřesné nebo neúplné údaje opraveny a vymazány. V rámci svých příslušných
odpovědností Komise a členské státy zajistí, aby nepřesné a neoprávněně
zpracovávané údaje byly v souladu s platnými právními předpisy odstraněny.
Opravy a odstranění se provedou co nejdříve, nejpozději však do 60 dnů po
žádosti subjektu údajů.
Kapitola XV
Spolupráce mezi členskými státy
Článek 79
Národní kontaktní místa
1.           Každý členský stát určí jedno
národní kontaktní místo, aby usnadňovalo fungování postupů stanovených v
kapitolách II a III.
2.           Každý členský stát sdělí toto
kontaktní místo Komisi. Komise zveřejní seznam kontaktních míst.
Článek 80
Podpora poskytovaná Komisí
Komise podporuje fungování spolupráce
členských států v rámci povolovacích postupů uvedených v kapitolách II a III
tohoto nařízení a fungování spolupráce podle čl. 40 odst. 2.
Článek 81
Koordinační a poradní skupina pro klinická hodnocení
1.           Zřizuje se koordinační a
poradní skupina pro klinická hodnocení, která se skládá z národních kontaktních
míst uvedených v článku 79.
2.           Koordinační a poradní skupina
pro klinická hodnocení má tyto úkoly:
a)      podporovat výměnu informací ohledně
získaných zkušeností, pokud jde o provádění tohoto nařízení, mezi členskými
státy a Komisí;
b)      pomáhat Komisi při poskytování podpory
podle článku 80.
3.           Koordinační a poradní skupině
pro klinická hodnocení předsedá zástupce Komise.
4.           Koordinační a poradní skupina
pro klinická hodnocení se schází v pravidelných intervalech a kdykoli to
situace vyžaduje, na žádost Komise nebo některého členského státu.
5.           Sekretariát zajišťuje Komise.
Kapitola
XVI
Poplatky
Článek 82
Obecná zásada
Tímto nařízením není dotčena možnost členských
států vybírat poplatek za činnosti uvedené v tomto nařízení za předpokladu, že
se výše poplatku stanoví transparentním způsobem a na základě zásady úhrady
nákladů.
Článek 83
Jeden poplatek na každou činnost a každý členský stát
Členský stát nesmí za posouzení podle kapitol
II a III požadovat více plateb různým subjektům hodnocení zapojeným do tohoto
posouzení.
Kapitola
XVII
Prováděcí akty a akty v přenesené pravomoci
Článek 84
Výbor
1.           Komisi je nápomocen Stálý výbor pro
humánní léčivé přípravky zřízený směrnicí 2001/83/ES. Tento výbor je výborem ve
smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2.           Odkazuje-li se na tento odstavec,
použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Má-li být stanovisko výboru získáno písemným
postupem, je tento postup ukončen bez výsledku, pokud tak o tom ve lhůtě
stanovené pro vydání stanoviska rozhodl předseda výboru nebo pokud o to požádá
prostá většina členů výboru.
Článek 85
Výkon přenesené pravomoci
1.           Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2.           Přenesení pravomoci uvedené v
článcích 27, 42, 60 a 67 je svěřeno Komisi na dobu neurčitou počínaje dnem
vstupu tohoto nařízení v platnost.
3.           Evropský parlament nebo Rada
mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 27, 42, 60 a 67 kdykoli
zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže
určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním
věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm
upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4.           Přijetí aktu v přenesené
pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5.           Akt v přenesené pravomoci
přijatý podle článků 27, 42, 60 a 67 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu
Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne,
kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před
uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu
Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Kapitola
XVIII
Různá ustanovení
Článek 86
Léčivé přípravky, které obsahují buňky, skládají se z nich nebo jsou
z nich odvozeny
Tímto nařízením není dotčeno uplatňování
vnitrostátních právních předpisů zakazujících nebo omezujících používání
jakéhokoli specifického druhu lidských nebo živočišných buněk nebo prodej,
dodání nebo použití léčivých přípravků, které obsahují tyto buňky, skládají se
z nich nebo jsou z nich odvozeny, z důvodů, o nichž toto nařízení nepojednává.
Členské státy oznámí Komisi znění dotčených vnitrostátních právních předpisů.
Článek 87
Vztah s ostatními právními předpisy
Tímto nařízením není dotčena směrnice Rady
97/43/Euratom[24],
směrnice Rady 96/29/Euratom[25],
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES[26] a
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/41/ES[27].
Článek 88
Hodnocené léčivé přípravky zdarma pro subjekt hodnocení
Aniž je dotčena pravomoc členských států
stanovovat jejich zdravotní politiku a organizovat zdravotnictví a poskytování
zdravotní péče, nesmí náklady na hodnocené léčivé přípravky nést subjekt
hodnocení.
Článek 89
Ochrana údajů
1.           Při zpracování osobních údajů
podle tohoto nařízení v členských státech použijí členské státy směrnici
95/46/ES.
2.           Při zpracování osobních údajů
podle tohoto nařízení Komisí a Evropskou agenturou pro léčivé přípravky se
použije nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 90
Občanskoprávní a trestněprávní odpovědnost
Tímto nařízením nejsou dotčeny vnitrostátní a
unijní předpisy týkající se občanskoprávní a trestněprávní odpovědnosti
zadavatele nebo zkoušejícího.
Kapitola XIX
Závěrečná ustanovení
Článek 91
Zrušení
1.           Směrnice 2001/20/ES se zrušuje s
účinkem od [uveďte přesné datum – dva roky po vyhlášení tohoto nařízení].
2.           Odchylně od odstavce 1, pokud byla
žádost o povolení klinického hodnocení předložena před dnem stanoveným v čl. 92
odst. 2 [datum použitelnosti] podle směrnice 2001/20/ES, uvedené klinické
hodnocení se nadále řídí uvedenou směrnicí do [uveďte přesné datum – pět let
po vyhlášení tohoto nařízení].
3.           Odkazy na směrnici 2001/20/ES se
považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou
uvedenou v příloze V.
Článek 92
Přechodná ustanovení
Odchylně od čl. 91 odst. 1, pokud je žádost o
povolení klinického hodnocení předložena v době od [uveďte přesné datum
– dva roky od vyhlášení tohoto nařízení] do [uveďte přesné datum – tři
roky po vyhlášení], lze uvedené klinické hodnocení zahájit v souladu
s články 6, 7 a 9 směrnice 2001/20/ES. Uvedené klinické hodnocení se bude
i nadále řídit uvedenou směrnicí do [uveďte přesné datum – pět let po
vyhlášení tohoto nařízení].
Článek 93
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne [vložte přesné datum –
dva roky po jeho vyhlášení].
Toto
nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských
státech.
V Bruselu dne
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda                                                        předseda

PŘÍLOHA I
Dokumentace k žádosti pro původní žádost
1.           Úvod a obecné zásady
1.           Je-li to vhodné, uvede
zadavatel odkaz na předchozí žádosti. Pokud tyto žádosti předložil jiný
zadavatel, předloží se písemný souhlas tohoto zadavatele.
2.           Zadavatel musí žádost
podepsat. Tento podpis potvrzuje, že se zadavatel ujistil o tom, že:
·
poskytnuté informace jsou úplné,
·
přiložené dokumenty obsahují přesný výčet
dostupných informací,
·
klinické hodnocení bude prováděno v souladu
s protokolem.
3.           Dokumentace k žádosti uvedené v článku 11 je omezena na
oddíly 2 až 10 této přílohy.
4.           Aniž je dotčen článek 26,
dokumentace k žádosti uvedené v článku 14 je omezena na oddíly 11 až 17 této
přílohy.
2.           Průvodní dopis
5.           Průvodní dopis musí
upozorňovat na zvláštnosti klinického hodnocení.
6.           Není však nezbytné v
průvodním dopisu opakovat informace, které jsou již obsaženy ve formuláři
žádosti EU, s následujícími výjimkami:
·
zvláštní charakteristiky hodnocené populace,
například subjekty hodnocení, které nejsou způsobilé udělit informovaný
souhlas, nebo nezletilí,
·
zda je součástí hodnocení první podání nové účinné
látky lidem,
·
zda vědecká doporučení týkající se klinického
hodnocení nebo hodnoceného léčivého přípravku byla vydána agenturou nebo
příslušným vnitrostátním orgánem členského státu nebo třetí země, a
·
zda hodnocení je nebo má být součástí plánu
pediatrického výzkumu podle hlavy II kapitoly 3 nařízení Evropského parlamentu
a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince 2006 o léčivých přípravcích pro
pediatrické použití[28]
(pokud již agentura vydala rozhodnutí o plánu pediatrického výzkumu, musí
průvodní dopis obsahovat odkaz na rozhodnutí agentury na jejích internetových
stránkách),
·
zda hodnocené léčivé přípravky nebo pomocné léčivé
přípravky jsou omamnými a psychotropními látkami,
·
zda zadavatel obdržel pro hodnocený léčivý
přípravek nebo onemocnění stanovení léčivého přípravku jako léčivého přípravku
pro vzácná onemocnění.
7.           V průvodním dopise je
uvedeno, kde jsou příslušné informace obsaženy v dokumentaci k žádosti.
8.           V průvodním dopise je
uvedeno, kde jsou v dokumentaci k žádosti obsaženy referenční bezpečnostní
informace pro posouzení, zda může existovat podezření na závažné neočekávané
nežádoucí účinky.
9.           V případě průvodního dopisu k
opakované žádosti jsou v průvodním dopise zdůrazněny změny oproti
předchozímu předložení žádosti.
3.           Formulář žádosti EU
10.         Řádně vyplněný formulář
žádosti EU.
4.           Protokol
11.         Protokol popisuje cíl, návrh,
metodiku, statistické rozvahy a organizaci hodnocení.
12.         Protokol je označen názvem,
kódovým číslem protokolu zadavatele, které je specifické pro všechny jeho verze
(pokud je k dispozici), a datem a číslem verze, které se aktualizuje při každé
změně protokolu, a stručným titulem nebo názvem, který mu je přidělen.
13.         Protokol obsahuje zejména:
·      jasnou a jednoznačnou definici ukončení dotčeného klinického hodnocení
(většinou to bude datum poslední návštěvy posledního subjektu hodnocení,
případné výjimky z tohoto pravidla jsou v protokolu zdůvodněny),
·      rozbor opodstatnění klinického hodnocení a jeho uspořádání umožňující
posouzení v souladu s článkem 6,
·      zhodnocení předpokládaných přínosů a rizik umožňující posouzení v
souladu s článkem 6,
·      kritéria pro zařazení a vyloučení,
·      odůvodnění zahrnutí subjektů hodnocení, které jsou nezpůsobilé udělit
informovaný souhlas, nebo jiných zvláštních kategorií osob, jako jsou
nezletilí,
·      pokud jsou z klinického hodnocení vyloučeny starší osoby nebo
ženy, vysvětlení a odůvodnění těchto kritérií vyloučení,
·      podrobný popis náboru a postupu získávání informovaného souhlasu,
zejména v případě nezpůsobilosti subjektů hodnocení udělit informovaný
souhlas,
·      shrnutí monitorovacích opatření,
·      popis politiky zveřejňování,
·      popis opatření pro péči o subjekty hodnocení po skončení jejich účasti
v hodnocení, pokud je tato další péče nezbytná z důvodu účasti subjektů
hodnocení v hodnocení a pokud se liší od toho, co se běžně předpokládá podle
daného zdravotního stavu,
·      popis opatření, pokud existují, pro sledování, skladování, ničení a
vracení hodnoceného léčivého přípravku a pomocného léčivého přípravku v souladu
s článkem 48,
·      popis opatření pro dodržování platných právních předpisů týkajících se
ochrany osobních údajů, zejména organizačních a technických opatření, která
budou provedena s cílem předejít neoprávněnému přístupu, vyzrazení,
rozšíření, pozměnění nebo ztrátě zpracovávaných informací a osobních údajů,
·      popis opatření, která budou provedena s cílem zajistit důvěrnost
záznamů a osobních údajů dotčených subjektů hodnocení v klinických
hodnoceních,
·      popis opatření, která budou provedena v případě porušení
bezpečnosti údajů, aby se zmírnily možné nepříznivé důsledky,
·      řádně podložené důvody pro předložení souhrnu výsledků klinických
hodnocení po více než jednom roce,
·      zdůvodnění použití neregistrovaných pomocných léčivých přípravků.
14.         Provádí-li se klinické
hodnocení s účinnou látkou, která je v Evropské unii k dispozici
pod různými obchodními názvy v řadě registrovaných léčivých přípravků,
může protokol vymezit léčbu pouze uvedením účinné látky nebo
anatomicko-terapeuticko-chemického kódu (ATC) (úroveň 3–5) a nemusí se uvádět
obchodní název každého přípravku.
15.         Co se týče oznamování
nežádoucích příhod, protokol vymezí
·      nežádoucí příhody nebo laboratorní odchylky rozhodující pro hodnocení
bezpečnosti, které mají být hlášeny zadavateli, a
·      závažné nežádoucí příhody, které nevyžadují nahlášení zkoušejícím.
16.         Otázky
týkající se označování a odslepení hodnocených léčivých přípravků mohou být
v případě potřeby řešeny v protokolu.
17.         K protokolu se přiloží souhrn
protokolu.
5.           Soubor informací pro zkoušejícího
18.         Účelem souboru informací pro
zkoušejícího je poskytnout zkoušejícím a ostatním zúčastněným v klinickém
hodnocení informace, které jim usnadní pochopit odůvodnění a hlavní body
protokolu, jako jsou velikost dávky, frekvence/intervaly dávkování, způsoby
podání a postupy sledování bezpečnosti, a dodržovat je.
19.         Informace v souboru informací
pro zkoušejícího musí být předloženy stručnou, jednoduchou, objektivní,
vyváženou a nepropagační formou, která umožní, aby jim klinik či zkoušející
porozuměl a provedl nestranné posouzení rizika a výnosů účelnosti navrhovaného
klinického hodnocení. Soubor se vypracuje na základě všech dostupných informací
a dokladů, které podporují odůvodnění navrhovaného klinického hodnocení a
bezpečné používání hodnoceného léčivého přípravku v rámci hodnocení, a
prezentuje se ve formě souhrnů.
20.         Pokud je hodnocený léčivý přípravek zaregistrován a používá
se v souladu s podmínkami registrace, je souborem informací pro zkoušejícího
schválený souhrn údajů o přípravku. Pokud se podmínky použití v klinickém
hodnocení liší od povolených podmínek, přiloží se k souhrnu údajů o přípravku
přehled relevantních neklinických a klinických údajů, které podporují použití
hodnoceného léčivého přípravku v klinickém hodnocení. Pokud je hodnocený léčivý
přípravek v protokolu určen jen jeho účinnou látkou, zvolí zadavatel jeden souhrn
údajů o přípravku jako rovnocenný souboru informací pro zkoušejícího pro
všechny léčivé přípravky, které obsahují účinnou látku a používají se v
kterémkoli místě klinického hodnocení.
21.         V případě mezinárodního
hodnocení, kde léčivým přípravkem, který má být použit v každém členském státě,
je ten, který je povolen na vnitrostátní úrovni, a souhrn údajů o přípravku se
v jednotlivých členských státech liší, zvolí zadavatel jeden souhrn údajů o
přípravku pro celé klinické hodnocení. Tímto souhrnem údajů o přípravku je ten,
který se nejlépe hodí k zajištění bezpečnosti pacientů.
22.         Pokud souborem informací pro
zkoušejícího není souhrn údajů o přípravku, obsahuje tento soubor jasně
identifikovatelný oddíl, který stanoví, jaké nežádoucí účinky mají být považovány
za očekávané nežádoucí účinky, včetně informací o četnosti a povaze nežádoucích
účinků („referenční bezpečnostní informace“).
6.           Dokumentace týkající se souladu se
správnou výrobní praxí pro hodnocený léčivý přípravek
23.         Co se týče dokumentace týkající
se správné výrobní praxe, použijí se tato ustanovení.
24.         Žádnou dokumentaci není nutno
předkládat v těchto případech:
·      hodnocený léčivý přípravek je registrován, není změněn a je vyráběn
v EU, nebo
·      hodnocený léčivý přípravek není vyráběn v EU, ale je registrován a není
změněn.
25.         Pokud není hodnocený léčivý
přípravek registrován a nezískal registraci od třetí země, která je smluvní
stranou Mezinárodní konference o harmonizaci technických požadavků na
registrace humánních léčivých přípravků, a není vyráběn v EU, předloží se tyto
doklady:
·      kopie povolení k dovozu podle článku 58, a
·      osvědčení kvalifikované osoby v EU, že výroba je v souladu se správnou
výrobní praxí, která je alespoň rovnocenná správné výrobní praxi v EU,
pokud neexistují zvláštní opatření stanovená v dohodách o vzájemném uznávání
mezi EU a třetími zeměmi.
26.         Ve všech ostatních případech
se předloží kopie povolení k výrobě nebo dovozu uvedeného v článku 58.
27.         Pro hodnocené léčivé
přípravky, jejichž výroba či dovoz nepodléhá povolení podle článku 58, se
předloží dokumentace, která prokazuje soulad s požadavky uvedenými
v čl. 58 odst. 6.
7.           Dokumentace hodnoceného léčivého
přípravku
28.         Dokumentace hodnoceného
léčivého přípravku poskytuje informace ohledně kvality jakéhokoli hodnoceného
léčivého přípravku, výroby a kontroly hodnoceného léčivého přípravku a také
údaje z neklinických studií a z jeho klinického používání.
7.1.1.     Údaje týkající se hodnoceného
léčivého přípravku
7.1.1.1.  Úvod
29.         Co se týče údajů, může být
dokumentace hodnoceného léčivého přípravku nahrazena jinou dokumentací, kterou
lze předložit samostatně nebo spolu se zjednodušenou dokumentací hodnoceného
léčivého přípravku. Podrobnosti o této „zjednodušené dokumentaci hodnoceného
léčivého přípravku“ jsou uvedeny v oddílu 7.1.2.
30.         V úvodu dokumentace
hodnoceného léčivého přípravku je uveden podrobný obsah a slovníček pojmů.
31.         Informace v dokumentaci
hodnoceného léčivého přípravku jsou stručné. Dokumentace hodnoceného léčivého
přípravku nesmí být zbytečně rozsáhlá. Doporučuje se prezentovat údaje ve formě
tabulek doprovázených stručným komentářem zdůrazňujícím nejdůležitější body.
7.1.1.2.  Údaje o kvalitě
32.         Údaje o kvalitě se předkládají
logicky strukturované.
7.1.1.3.  Neklinické farmakologické a
toxikologické údaje
33.         Dokumentace hodnoceného
léčivého přípravku též obsahuje souhrny neklinických farmakologických a
toxikologických údajů pro každý hodnocený léčivý přípravek použitý v klinickém
hodnocení. Obsahuje referenční seznam provedených studií a příslušných odkazů
na literaturu. Doporučuje se prezentovat údaje pokud možno ve formě tabulek
doprovázených stručným komentářem zdůrazňujícím nejdůležitější body. Souhrny
provedených studií umožňují posouzení vhodnosti studie a také toho, zda byla
studie provedena podle přijatelného protokolu.
34.         Neklinické farmakologické a
toxikologické údaje se předkládají logicky strukturované, například podle
nadpisů v současném znění modulu 4 společného technického dokumentu,
nebo ve formátu elektronického společného technického dokumentu (eCTD).
35.         Dokumentace hodnoceného
léčivého přípravku namísto pouhého faktického souhrnu provedených studií
poskytuje kritickou analýzu údajů včetně zdůvodnění vynechání údajů a posouzení
bezpečnosti přípravku v souvislosti s navrhovaným klinickým hodnocením.
36.         Dokumentace hodnoceného
léčivého přípravku obsahuje prohlášení týkající se statusu správné laboratorní
praxe nebo rovnocenných norem podle čl. 25 odst. 3.
37.         Zkušební materiál použitý při
studiích toxicity je reprezentativním vzorkem materiálu pro použití v klinickém
hodnocení, co se týče kvalitativních a kvantitativních profilů nečistot.
Příprava zkušebního materiálu je předmětem kontrol, které zajistí splnění
tohoto požadavku, a tím podpoří platnost studie.
7.1.1.4.  Údaje z předchozích klinických
hodnocení a zkušeností u člověka
38.         Údaje
z klinických hodnocení a zkušeností u člověka se předkládají logicky
strukturované, například podle nadpisů v současném znění modulu 5 společného
technického dokumentu, nebo ve formátu eCTD.
39.         Tento oddíl poskytuje souhrny
všech dostupných údajů z předchozích klinických hodnocení a zkušeností u
člověka s hodnocenými léčivými přípravky.
40.         Obsahuje prohlášení o shodě
uváděných klinických hodnocení se správnou klinickou praxí, jakož i odkaz na
veřejný záznam podle čl. 25 odst. 4 až 6.
7.1.1.5.  Celkové posouzení rizik a
přínosů
41.         Tento oddíl poskytuje stručný
ucelený souhrn, který kriticky analyzuje neklinické a klinické údaje v
souvislosti s možnými riziky a přínosy navrhovaného hodnocení, pokud tyto
informace již nejsou uvedeny v protokolu. Pokud v protokolu uvedeny jsou, uvede
se křížový odkaz na příslušný oddíl v protokolu. V textu jsou uvedeny případné
studie, které byly předčasně ukončeny, a jsou rozebrány příslušné důvody.
Jakékoli hodnocení předvídatelných rizik a předpokládaných přínosů u studií o
nezletilých nebo nezpůsobilých dospělých osobách zohledňuje zvláštní ustanovení
uvedená v tomto nařízení.
42.         V případě potřeby se
rozeberou bezpečnostní limity, co se týče relativní systémové expozice
hodnocenému léčivému přípravku, a to pokud možno na základě „údajů o ploše pod
křivkou“ (AUC) nebo údajů o nejvyšší koncentraci (Cmax) podle toho,
které z těchto údajů jsou považovány za důležitější, spíše než co se týče
aplikované dávky. Dále se rozebere klinická významnost jakýchkoli poznatků
uvedených v neklinických a klinických studiích, spolu s případnými doporučeními
dalšího sledování účinků a bezpečnosti v klinických hodnoceních.
7.1.2.     Zjednodušená dokumentace
hodnoceného léčivého přípravku prostřednictvím odkazů na jinou dokumentaci
43.         Žadatel může odkazovat na
jinou dokumentaci, která se předloží samostatně nebo spolu se zjednodušenou
dokumentací hodnoceného léčivého přípravku.
7.1.2.1.  Možnost
odkazovat na soubor informací pro zkoušejícího
44.         Žadatel může předložit buď
samostatnou dokumentaci hodnoceného léčivého přípravku, nebo může pro účely
předklinické a klinické části dokumentace hodnoceného léčivého přípravku
odkazovat na soubor informací pro zkoušejícího. Ve druhém z uvedených případů
souhrny předklinických a klinických informací obsahují údaje – pokud možno ve
formě tabulek – poskytující dostatečně podrobný obraz umožňující posuzovatelům
dospět k rozhodnutí o možné toxicitě hodnoceného léčivého přípravku a
bezpečnosti jeho použití v navrhovaném hodnocení. Pokud existuje nějaký
zvláštní aspekt předklinických nebo klinických údajů, který vyžaduje podrobné
odborné vysvětlení nebo rozbor v míře, která přesahuje rozsah údajů, které se
obvykle uvádějí v souboru informací pro zkoušejícího, předloží se předklinické
a klinické informace v rámci dokumentace hodnoceného léčivého přípravku.
7.1.2.2.  Možnost odkazovat na souhrn
údajů o přípravku
45.         Žadatel může předložit
aktuální verzi souhrnu údajů o přípravku jako dokumentaci hodnoceného léčivého
přípravku, pokud je hodnocený léčivý přípravek registrován. Přesné požadavky
jsou podrobně uvedeny v tabulce 1.
Tabulka 1: Obsah zjednodušené dokumentace
hodnoceného léčivého přípravku
 Typy předchozího hodnocení || Údaje o kvalitě || Neklinické údaje || Klinické údaje
 Hodnocený léčivý přípravek je registrován nebo má registraci v zemi Mezinárodní konference o harmonizaci technických požadavků na registrace humánních léčivých přípravků a používá se v hodnocení: ||   ||   ||
 – v rámci podmínek souhrnu údajů o přípravku || Souhrn údajů o přípravku
 – mimo rámec podmínek souhrnu údajů o přípravku || Souhrn údajů o přípravku || Pokud je to vhodné || Pokud je to vhodné
 – po pozměnění (např. zaslepení) || P+A || Souhrn údajů o přípravku || Souhrn údajů o přípravku
 Jiná léková forma nebo síla hodnoceného léčivého přípravku je registrována nebo má registraci v zemi Mezinárodní konference o harmonizaci technických požadavků na registrace humánních léčivých přípravků a hodnocený léčivý přípravek dodává držitel registrace || Souhrn údajů o přípravku + P + A || Ano || Ano
 Hodnocený léčivý přípravek není registrován a nemá registraci v zemi Mezinárodní konference o harmonizaci technických požadavků na registrace humánních léčivých přípravků, ale účinná látka je obsažena v registrovaném léčivém přípravku a ||   ||   ||
 – je dodávána tímtéž výrobcem || Souhrn údajů o přípravku + P + A || Ano || Ano
 – je dodávána jiným výrobcem || Souhrn údajů o přípravku + S + P + A || Ano || Ano
 Hodnocený léčivý přípravek byl předmětem dřívější žádosti o povolení klinického hodnocení a byl registrován v dotčeném členském státě a nebyl pozměněn a ||   ||   ||
 – nejsou k dispozici žádné nové údaje od poslední změny žádosti o povolení klinického hodnocení || Odkaz na dříve předloženou dokumentaci
 – jsou k dispozici nové údaje od poslední změny žádosti o povolení klinického hodnocení || Nové údaje || Nové údaje || Nové údaje
 – používá se za odlišných podmínek || Pokud je to vhodné || Pokud je to vhodné || Pokud je to vhodné
(S: údaje týkající se účinné látky; P: údaje
týkající se hodnoceného léčivého přípravku; A: další informace o výrobním
zařízení a vybavení, hodnocení bezpečnosti cizích agens, nových pomocných
látkách a rozpouštědlech pro rekonstituci a ředidlech)
46.         Pokud je hodnocený léčivý
přípravek v protokolu definován podle účinné látky nebo za použití kódu ATC
(viz oddíl 4 výše), může žadatel nahradit dokumentaci hodnoceného léčivého
přípravku jedním reprezentativním souhrnem údajů o přípravku pro každou účinnou
látku nebo každou účinnou látku patřící do dané skupiny ATC. Nebo může žadatel
předložit souhrnný dokument obsahující informace rovnocenné údajům v
reprezentativním souhrnu údajů o přípravku pro každou účinnou látku, která by
mohla být v klinickém hodnocení použita jako hodnocený léčivý přípravek.
7.1.3.     Dokumentace hodnoceného léčivého přípravku v případě placeba
47.         Pokud je hodnoceným léčivým
přípravkem placebo, požadavky na informace se omezí na údaje o kvalitě. Žádná
další dokumentace není vyžadována, pokud má placebo totéž složení jako
hodnocený léčivý přípravek, je vyráběno tímtéž výrobcem a není sterilní.
8.           Dokumentace pomocného léčivého přípravku
48.         Aniž je dotčen článek 62,
požadavky na dokumentaci stanovené v oddílech 6 a 7 se použijí i pro pomocné
léčivé přípravky. Je-li však pomocný léčivý přípravek registrován
v dotčeném členském státě, žádné další informace se nepředloží.
9.           Vědecké poradenství a plán pediatrického
výzkumu
49.         Je-li k dispozici,
předloží se kopie souhrnného vědeckého poradenství agentury nebo kteréhokoli
členského státu nebo třetí země, pokud jde o dotčené klinické hodnocení.
50.         Pokud je klinické hodnocení součástí
schváleného plánu pediatrického výzkumu, předloží se kopie rozhodnutí agentury
o dohodě ohledně plánu pediatrického výzkumu a stanovisko pediatrického výboru,
pokud nejsou tyto dokumenty zcela přístupné prostřednictvím internetu. Pokud
zcela přístupné prostřednictvím internetu jsou, stačí uvést odkaz na tuto
dokumentaci v průvodním dopisu (viz oddíl 2).
10.         Obsah označení hodnoceného léčivého
přípravku
11.         Způsob náboru (informace týkající se
jednotlivých dotčených členských států)
51.         Nejsou-li postupy náboru
subjektů hodnocení popsány v protokolu, musí být podrobně popsány
v samostatném dokumentu.
52.         Jestliže se nábor subjektů
hodnocení provádí prostřednictvím reklamy, předloží se kopie reklamních
materiálů, včetně veškerých tištěných materiálů a zvukových záznamů nebo
videozáznamů. Nastíní se navržené postupy pro zpracování reakcí na reklamu. To
zahrnuje plánovaná opatření týkající se informací nebo poradenství pro
respondenty, u nichž bylo shledáno, že nejsou vhodní pro zahrnutí do hodnocení.
12.         Informování subjektu hodnocení a postup
informovaného souhlasu (informace týkající se jednotlivých dotčených členských
států)
53.         Všechny informace pro subjekty
hodnocení (nebo případně rodiče či zákonného zástupce) před jejich rozhodnutím
o účasti nebo zdržení se účasti se předloží spolu s formulářem společně
s formulářem pro písemný informovaný souhlas.
54.         Popis postupů týkajících se
informovaného souhlasu za zvláštních okolností, který se předloží:
–
u hodnocení s nezletilými nebo nezpůsobilými
subjekty hodnocení se popíší postupy získání informovaného souhlasu od
rodiče/rodičů nebo zákonného zástupce a zapojení nezletilého nebo nezpůsobilého
subjektu hodnocení,
–
pokud se má použít postup s dosvědčeným
souhlasem, uvedou se příslušné informace o důvodu pro použití svědka, o výběru
svědka a o postupu získání informovaného souhlasu,
–
v případě klinických hodnocení podle článku 32 se
popíše postup získání informovaného souhlasu zákonného zástupce a subjektu
hodnocení k pokračování klinického hodnocení,
–
v případě klinických hodnocení
v nouzových situacích popis postupů použitých k identifikaci naléhavé
situace a jejímu zdokumentování.
55.         V těchto případech se uvedou
informace poskytnuté subjektu hodnocení a rodičům nebo zákonnému zástupci.
13.         Vhodnost zkoušejícího (informace týkající
se jednotlivých dotčených členských států)
56.         Předloží se seznam míst
plánovaných klinických hodnocení, jméno a funkce zkoušejících odpovědných za
tým zkoušejících, kteří provádějí klinické hodnocení v místě klinického
hodnocení (dále jen „hlavní zkoušející“), a počet subjektů hodnocení
v místech hodnocení.
57.         Předloží se popis kvalifikace
hlavních zkoušejících v aktuálním životopise a ostatní příslušné dokumenty.
Popíše se veškerá předchozí odborná příprava v zásadách správné klinické praxe
nebo zkušenosti získané při práci s klinickými hodnoceními a péči o pacienty.
58.         Uvedou se veškeré podmínky,
například ekonomické zájmy, u nichž se lze domnívat, že ovlivňují nestrannost
hlavních zkoušejících.
14.         Vhodnost zařízení (informace týkající se
jednotlivých dotčených členských států)
59.         Předloží se písemné prohlášení
o vhodnosti míst hodnocení vystavené vedoucím kliniky/instituce v místě
hodnocení nebo jinou odpovědnou osobou, podle systému v členském státě.
15.         Doklad o pojistném krytí či odškodnění
(informace týkající se jednotlivých dotčených členských států)
16.         Finanční ujednání (informace týkající se
jednotlivých dotčených členských států)
60.         Předloží se informace o
finančních transakcích a náhradách vyplacených subjektům hodnocení a o
zkoušejícím/místě hodnocení pro účast v klinickém hodnocení.
61.         Předloží se popis jakékoli
dohody uzavřené mezi zadavatelem a místem hodnocení.
17.         Doklad o zaplacení poplatku (informace
týkající se jednotlivých dotčených členských států)
PŘÍLOHA II
Dokumentace k žádosti o významnou změnu
1.           Úvod a obecné zásady
1.           Pokud se významná změna týká
více klinických hodnocení téhož zadavatele a téhož hodnoceného léčivého
přípravku, může zadavatel podat jedinou žádost o povolení. Průvodní dopis a
oznámení obsahují seznam všech dotčených klinických hodnocení spolu s jejich
úředními identifikačními čísly a příslušnými kódovými čísly změny.
2.           Zadavatel musí žádost
podepsat. Tento podpis potvrzuje, že se zadavatel ujistil o tom, že:
·      poskytnuté informace jsou úplné,
·      přiložené dokumenty obsahují přesný výčet dostupných informací,
·      klinické hodnocení bude prováděno v souladu se změněnou dokumentací.
2.           Průvodní dopis
3.           Průvodní dopis s
následujícími informacemi:
–       v řádku pro předmět dopisu číslo EU
hodnocení a číslo protokolu zadavatele (pokud je k dispozici) spolu s názvem
hodnocení a kódovým číslem změny zadavatele umožňujícím jednoznačnou
identifikaci významné změny, přičemž se dbá na soustavné požívání kódového
čísla,
–       identifikace žadatele,
–       identifikace změny (kódové číslo významné
změny zadavatele a datum), přičemž jedna změna by se mohla týkat několika změn
v protokolu nebo podpůrných vědeckých dokumentech,
–       zvýrazněný výčet veškerých zvláštních
otázek týkajících se změny a údaj o tom, kde se příslušná informace nebo
text nachází v dokumentaci k původní žádosti,
–       identifikace případných informací
neuvedených ve formuláři žádosti o změnu, které by mohly mít vliv na riziko pro
subjekty hodnocení,
–       popřípadě seznam všech dotčených
klinických hodnocení s úředními identifikačními čísly a příslušnými
kódovými čísly změn (viz výše).
3.           Formulář žádosti o změnu
4.           popis změny
4.           Změna se popíše takto:
–       výtah z pozměněných dokumentů
znázorňující předchozí a nové znění pomocí funkce sledování změn dokumentu,
jakož i výtah uvádějící pouze nové znění,
–       bez ohledu na předchozí bod platí, že
pokud jsou změny tak rozsáhlé nebo dalekosáhlé, že odůvodňují úplně novou verzi
dokumentu, předloží se nová verze celého dokumentu (v takových případech se v
doplňující tabulce uvede seznam změn v dokumentech, přičemž se seskupí shodné
změny).
5.           Nová verze se označí datem a
aktualizovaným číslem verze.
5.           Podpůrné informace
6.           Další podpůrné informace
případně zahrnují:
–       souhrny údajů,
–       aktualizované celkové posouzení rizik a přínosů,
–       možné důsledky pro subjekty hodnocení již
zařazené do hodnocení,
–       možné důsledky pro vyhodnocení výsledků.
6.           Aktualizace formuláře žádosti EU
7.           Pokud významná změna zahrnuje
změny údajů ve formuláři žádosti EU, předloží se revidovaná verze tohoto
formuláře. V revidovaném formuláři se zvýrazní pole dotčená významnou změnou.
PŘÍLOHA III
Podávání zpráv o bezpečnosti
1.           Hlášení závažných nežádoucích příhod
zkoušejícím zadavateli
1.           Nežádoucí příhoda může být
jakýkoli nepříznivý a nechtěný projev (například včetně odchylky laboratorních
výsledků), příznak nebo onemocnění časově spojené s užíváním léčivého
přípravku.
2.           Zkoušející nahlásí závažné
nežádoucí příhody uvedené v čl. 37 odst. 2 neprodleně po zjištění závažné
nežádoucí příhody. V případě potřeby se zašle následné hlášení, která
zadavateli umožní určit, zda závažná nežádoucí příhoda vyžaduje přehodnocení
přínosů a rizik klinického hodnocení.
3.           Zkoušející odpovídá za to, že
zadavateli nahlásí všechny závažné nežádoucí příhody týkající se subjektů
hodnocení, které léčí v rámci svého klinického hodnocení. Není-li v protokolu
uvedeno jinak, zkoušející nemusí aktivně sledovat nežádoucí příhody u jím
léčených subjektů hodnocení, jakmile je hodnocení ukončeno.
4.           Pokud se zkoušející dozví o
závažných nežádoucích příhodách, k nimž došlo po ukončení hodnocení u jím
léčených subjektů hodnocení, nahlásí tyto příhody zadavateli.
2.           Hlášení podezření na závažné neočekávané
nežádoucí účinky zadavatelem agentuře
2.1.        Závažná příhoda, závažný
„účinek“
5.           Zdravotní příhoda, jež
vyžaduje intervenci, aby se předešlo některé z charakteristik/následků
uvedených v čl. 2 druhém pododstavci bodě 29, je závažná nežádoucí příhoda.
6.           Definice nežádoucí příhody
zahrnuje také chyby při medikaci a způsoby užívání neuvedené v protokolu,
včetně nesprávného použití nebo zneužití přípravku.
7.           Z definice vyplývá přiměřená
pravděpodobnost, že mezi příhodou a hodnoceným léčivým přípravkem existuje
příčinný vztah. To znamená, že existují fakta (důkazy) či argumenty, které
svědčí o příčinném vztahu.
8.           Pokud zkoušející
předkládající zprávu neposkytne informace o příčinném vztahu, zadavatel se na
něj obrátí a vyzve jej, aby se k tomuto aspektu vyjádřil. Zadavatel nesmí
snížit závažnost posouzení příčinné souvislosti zkoušejícím. Pokud zadavatel s
posouzením příčinného vztahu zkoušejícím nesouhlasí, ve zprávě se uvede jak
názor zkoušejícího, tak zadavatele.
2.2.        „Očekávatelnost“/„neočekávatelnost“
9.           Co se týče neočekávatelnosti,
hlášení, která dosavadní informace o známém, již zdokumentovaném závažném
nežádoucím účinku významně doplní, pokud jde o specifičnost, zvýšení jeho
výskytu či závažnost, představují neočekávané příhody.
10.         Očekávatelnost nepříznivého
účinku stanoví zadavatel v referenčních bezpečnostních informacích. Děje se tak
s ohledem na dříve pozorované příhody, a nikoli na základě toho, co lze
očekávat podle farmakologických vlastností daného léčivého přípravku.
11.         Referenční
bezpečnostní informace jsou uvedeny v souhrnu údajů o přípravku nebo v souboru
informací pro zkoušejícího. Na referenční bezpečnostní informace odkazuje
průvodní dopis, který se předkládá spolu s dokumentací k žádosti. Pokud je
hodnocený léčivý přípravek registrován v několika dotčených členských státech s
různými souhrny údajů o přípravku, zadavatel s ohledem na bezpečnost subjektů
hodnocení vybere jako referenční bezpečnostní informace nejvhodnější souhrn
údajů o přípravku.
12.         Referenční bezpečnostní
informace se mohou v průběhu provádění klinického hodnocení změnit. Pro účely
hlášení o podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky se použije verze
referenčních bezpečnostních informací, která byla aktuální v době vzniku
podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky. Změna referenčních
bezpečnostních informací tak má vliv na počet nežádoucích účinků, které budou
nahlášeny jako podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky. Pokud jde o
příslušné referenční bezpečnostní informace pro účely roční zprávy o
bezpečnosti, viz oddíl 3.
13.         Pokud zkoušející předkládající
hlášení poskytl informace o očekávatelnosti, zadavatel je zohlední.
2.3.        Podrobný rozsah závažných
neočekávaných nežádoucích účinků, které mají být hlášeny
14.         Zadavatel klinického
hodnocení, které se provádí alespoň v jednom členském státě, hlásí tato
podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky:
·      všechna podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky, která
vyvstanou při daném klinickém hodnocení, a to nezávisle na tom, zda podezření
na závažné neočekávané nežádoucí účinky vyvstalo v místě hodnocení v členském
státě či v dotčené třetí zemi, a
·      všechna podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky související
se stejnou účinnou látkou (bez ohledu na lékovou formu, sílu či zkoumanou
indikaci), která vyvstanou při klinickém hodnocení prováděném výhradně v třetí
zemi, pokud je klinické hodnocení
–
zadáno týmž zadavatelem, nebo
–
zadáno jiným zadavatelem, který je buď součástí
téže mateřské společnosti nebo se podílí na společném vývoji léčivého přípravku
na základě oficiální dohody s uvedeným jiným zadavatelem. Poskytnutí hodnoceného
léčivého přípravku nebo informací o bezpečnostních otázkách potenciálnímu
budoucímu držiteli rozhodnutí o registraci by nemělo být považováno za společný
vývoj.
15.         Podezření
na závažné neočekávané nežádoucí účinky, která vyvstanou po ukončení hodnocení,
se rovněž nahlásí.
2.4.        Lhůty pro hlášení podezření
na závažné neočekávané nežádoucí účinky, které měly za následek smrt nebo
ohrozily život
16.         V případě podezření na závažné
neočekávané nežádoucí účinky, které měly za následek smrt nebo ohrozily život,
zadavatel nahlásí alespoň minimální informace co nejdříve, v každém případě
nejpozději do sedmi dnů ode dne, kdy se o takovém případě dozvěděl.
17.         Pokud je první hlášení
neúplné, např. pokud zadavatel nedodal všechny informace/posudky do sedmi dnů,
zadavatel předloží doplněné hlášení založené na původních informacích do
dalších osmi dnů.
18.         Lhůta pro první urychlené hlášení (den 0 = Di 0) začíná
běžet ve chvíli, kdy zadavatel obdrží informace, které obsahují minimální
kritéria pro hlášení.
19.         Pokud zadavatel obdrží zásadní
nové informace o již ohlášeném případě, lhůta začíná běžet opět dnem 0, tj.
dnem obdržení nové informace. Tyto informace se nahlásí jako následné hlášení
do 15 dnů.
2.5.        Lhůty pro hlášení podezření
na závažné neočekávané nežádoucí účinky, které neměly za následek smrt ani
neohrozily život
20.         Podezření na závažné
neočekávané nežádoucí účinky, které neměly za následek smrt a neohrozily život,
se nahlásí do 15 dnů.
21.         Pokud
se v případě podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky původně
považované za účinky, které neměly za následek smrt a neohrozily život, nakonec
ukáže, že uvedené účinky měly za následek smrt nebo ohrozily život, nahlásí se
podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky, které neměly za následek
smrt a neohrozily život, co nejdříve, nejpozději však do 15 dnů. Následné
hlášení o podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky, které měly za
následek smrt nebo ohrozily život, se podá co nejdříve, avšak nejpozději do
sedmi dnů ode dne, kdy vyšlo najevo, že účinky měly za následek smrt nebo
ohrozily život. Informace o následném hlášení jsou uvedeny v oddílu 2.4.
22.         V případech podezření na
závažné neočekávané nežádoucí účinky původně považované za účinky, které neměly
za následek smrt a neohrozily život, kdy se nakonec ukáže, že uvedené účinky
měly za následek smrt nebo ohrozily život, přičemž první hlášení dosud nebylo
podáno, se vypracuje kombinované hlášení.
2.6.        Odslepení nasazení léčby
23.         Zadavatel hlásí pouze
podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky, při nichž je nasazení léčby
subjektu hodnocení odslepeno.
24.         Zkoušející odslepí nasazení
léčby v rámci probíhajícího klinického hodnocení pouze v případě, že je to
důležité pro bezpečnost subjektu hodnocení.
25.         Zadavatel
v případě, že konkrétní příhoda může představovat podezření na závažné
neočekávané nežádoucí účinky, provede odslepení pouze pro příslušný subjekt
hodnocení. Zaslepení se zachová pro osoby odpovědné za průběh hodnocení
(vedení, monitoři, zkoušející) a osoby odpovědné za analýzu údajů a výklad
výsledků po skončení hodnocení, jako jsou například pracovníci v oblasti
biometriky. K odslepeným informacím mají přístup pouze osoby, které pracují na
zprávách o bezpečnosti podávaných agentuře nebo monitorovacím výborům pro
sledování bezpečnosti údajů (DSMB), nebo osoby, jež v průběhu hodnocení provádí
průběžné hodnocení bezpečnosti.
26.         Pokud však jde o hodnocení
zaměřená na onemocnění s vysokou nemocností nebo vysokou úmrtností, jejichž
parametry účinnosti mohou být také podezření na závažné neočekávané nežádoucí
účinky, nebo v případě, kdy úmrtnost či jiný „závažný“ následek (který by mohl
být potenciálně hlášen jako podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky)
je parametr účinnosti klinického hodnocení, může systematické odslepování poškodit
důvěryhodnost klinického hodnocení. Za těchto a podobných okolností zadavatel
v protokolu zdůrazní, které závažné příhody budou považovány za příhody
související s onemocněním a nebudou předmětem systematického odslepení a
urychleného hlášení.
27.         V každém případě platí, že
pokud se po odslepení ukáže, že příhoda představuje podezření na závažné
neočekávané nežádoucí účinky (například pokud jde o očekávatelnost), použijí se
pravidla hlášení, která se vztahují na podezření na závažné neočekávané nežádoucí
účinky.
3.           Předkládání ročních zpráv o bezpečnosti
zadavatelem
28.         V dodatku ke zprávě se
uvedou referenční bezpečnostní informace platné na počátku období, za které se
předkládá zpráva.
29.         Referenční bezpečnostní
informace platné na počátku období, za které se předkládá zpráva, slouží jako
referenční bezpečnostní informace v průběhu období, za které se předkládá
zpráva.
30.         Pokud v průběhu období, za
které se předkládá zpráva, dojde k významným změnám referenčních bezpečnostních
informací, uvedou se v roční zprávě o bezpečnosti. Revidované referenční
bezpečnostní informace se navíc předloží v dodatku ke zprávě spolu s
referenčními bezpečnostními informacemi platnými na počátku období, za které se
předkládá zpráva. I když dojde ke změně referenčních bezpečnostních informací,
referenční bezpečnostní informace platné na počátku období, za které se
předkládá zpráva, slouží jako referenční bezpečnostní informace v průběhu
uvedeného období.
PŘÍLOHA IV
Označení na obalu hodnocených léčivých přípravků a pomocných léčivých přípravků
1.           Neregistrované hodnocené léčivé
přípravky
1.1.        Obecná pravidla
1.           Na vnitřním a vnějším obalu
musí být uvedeny tyto údaje:
a)      název/jméno, adresa a telefonní číslo
hlavního kontaktu pro informace o přípravku, klinickém hodnocení a odslepení
v případě nouze; tím může být zadavatel, smluvní výzkumná organizace nebo
zkoušející (pro účely této přílohy dále jen „hlavní kontakt“);
b)      léková forma, cesta podání, množství
dávek a v případě otevřených hodnocení název/identifikátor a síla/účinnost;
c)      číslo šarže nebo kód pro identifikaci
obsahu a adjustační operace;
d)      referenční kód hodnocení umožňující
identifikaci hodnocení, místa hodnocení, zkoušejícího a zadavatele, pokud není
uveden jinde;
e)      identifikační číslo subjektu hodnocení /
číslo léčby a případně číslo návštěvy;
f)       jméno zkoušejícího (není-li zahrnuto v
písmenech a) nebo d));
g)      pokyny pro užívání (lze odkázat na
příbalovou informaci nebo na jiný vysvětlující dokument určený pro subjekt
hodnocení nebo pro osobu podávající přípravek);
h)      nápis „Pouze pro účely klinického
hodnocení“ či podobná formulace;
i)       podmínky uchovávání;
j)       doba použitelnosti (spotřebujte do,
datum ukončení použitelnosti, případně datum přezkoušení), a to ve formátu
měsíc/rok, uvedená způsobem, který vylučuje jakoukoliv nejednoznačnost;
k)      nápis „Uchovávejte mimo dosah dětí“ s
výjimkou přípravků používaných v takovém hodnocení, kde subjekty hodnocení
nedostávají přípravek s sebou domů.
2.           K objasnění některých výše
uvedených informací lze použít též symboly nebo piktogramy. Lze uvést další
informace, upozornění nebo pokyny pro manipulaci.
3.           Adresa a telefonní číslo
hlavního kontaktu nemusí být na označení na obalu uvedeny, pokud subjekt
hodnocení obdržel příbalovou informaci nebo kartu s těmito údaji a byl vyzván,
že je měl neustále při sobě.
1.2.        Omezené označování na vnějším
obalu
1.2.1.     Vnitřní a vnější obal
poskytovaný společně
4.           Pokud má být přípravek
poskytnut subjektu hodnocení nebo osobě podávající lék ve vnitřním obalu
společně s vnějším obalem a tyto obaly mají zůstat neodděleny, přičemž na
vnějším obalu jsou uvedeny údaje podle oddílu 1.1, uvedou se na vnitřním obalu
(nebo na jakémkoliv uzavřeném dávkovači, který obsahuje vnitřní obal) tyto
údaje:
a)      název/jméno hlavního kontaktu;
b)      léková forma, cesta podání (lze vynechat
u tuhých perorálních lékových forem), množství dávek a v případě otevřených
hodnocení název/identifikátor a síla/účinnost;
c)      číslo šarže a/nebo kód pro identifikaci
obsahu a adjustační operace;
d)      referenční kód hodnocení umožňující
identifikaci hodnocení, místa hodnocení, zkoušejícího a zadavatele, pokud není
uveden jinde;
e)      identifikační číslo subjektu hodnocení /
číslo léčby a případně číslo návštěvy.
1.2.2.     Malý vnitřní obal
5.           Pokud má vnitřní obal podobu
blistrů nebo malých jednotek, např. ampulí, na nichž údaje požadované
v oddílu 1.1 nelze uvést, opatří se označením se zmíněnými údaji vnější
obal. Na vnitřním obalu se uvedou tyto údaje:
a)      název/jméno hlavního kontaktu;
b)      cesta podání (lze vynechat u tuhých
perorálních lékových forem) a v případě otevřených hodnocení
název/identifikátor a síla/účinnost;
c)      číslo šarže nebo kód pro identifikaci
obsahu a adjustační operace;
d)      referenční kód hodnocení umožňující
identifikaci hodnocení, místa hodnocení, zkoušejícího a zadavatele, pokud není
uveden jinde;
e)      identifikační číslo subjektu hodnocení /
číslo léčby a případně číslo návštěvy.
2.           Neregistrované pomocné léčivé přípravky
6.           Na vnitřním a vnějším obalu
musí být uvedeny tyto údaje:
a)      název/jméno hlavního kontaktu;
b)      název léčivého přípravku a dále jeho síla
a léková forma;
c)      údaj o účinných látkách vyjádřený
kvalitativně a kvantitativně na jednotku dávky;
d)      referenční kód hodnocení umožňující
identifikaci místa hodnocení, zkoušejícího a subjektu hodnocení.
3.           Dodatečné označení na obalu
registrovaných hodnocených léčivých přípravků
7.           Na vnitřním a vnějším obalu
musí být uvedeny tyto údaje:
a)      název/jméno hlavního kontaktu;
b)      referenční kód hodnocení umožňující
identifikaci místa hodnocení, zkoušejícího a subjektu hodnocení.
4.           Nahrazení informací
8.           Kterýkoliv z údajů uvedených
v oddílech 1, 2 a 3 smí být vynechán a nahrazen jinými prostředky (např.
použitím centralizovaného elektronického systému randomizace, použitím
centralizovaného informačního systému) za předpokladu, že není ohrožena
bezpečnost subjektu hodnocení a spolehlivost a robustnost údajů. Toto musí být
odůvodněno v protokolu.
PŘÍLOHA V
Srovnávací tabulka
 Směrnice 2001/20/ES || Toto nařízení
 Čl. 1 odst. 1 || Článek 1, čl. 2 první pododstavec a druhý pododstavec body 1, 2 a 4
 Čl. 1 odst. 2 || Čl. 2 druhý pododstavec bod 26
 Čl. 1 odst. 3 první pododstavec || -
 Čl. 1 odst. 3 druhý pododstavec || Čl. 44 třetí pododstavec
 Čl. 1 odst. 4 || Čl. 44 druhý pododstavec
 Článek 2 || Článek 2
 Čl. 3 odst. 1 || -
 Čl. 3 odst. 2 || Články 4, 28, čl. 29 odst. 1, článek 72
 Čl. 3 odst. 3 || -
 Čl. 3 odst. 4 || Čl. 29 odst. 3
 Článek 4 || Články 28, 31, čl. 10 odst. 1
 Článek 5 || Články 28, 30, čl. 10 odst. 2
 Článek 6 || Články 4 až 14
 Článek 7 || Články 4 až 14
 Článek 8 || -
 Článek 9 || Články 4 až 14
 Čl. 10 písm. a) || Články 15 až 24
 Čl. 10 písm. b) || Článek 51
 Čl. 10 písm. c) || Články 34 a 35
 Článek 11 || Článek 78
 Článek 12 || Článek 74
 Čl. 13 odst. 1 || Čl. 58 odst. 1 až 4
 Čl. 13 odst. 2 || Čl. 58 odst. 2
 Čl. 13 odst. 3 první pododstavec || Čl. 59 odst. 1, čl. 60 odst. 1 a 3
 Čl. 13 odst. 3 druhý pododstavec || Čl. 60 odst. 1
 Čl. 13 odst. 3 třetí pododstavec || -
 Čl. 13 odst. 4 || Čl. 59 odst. 2
 Čl. 13 odst. 5 || -
 Článek 14 || Články 63 až 67
 Článek 15 || Článek 75
 Článek 16 || Článek 37
 Čl. 17 odst. 1 písm. a) až c) || Článek 38
 Čl. 17 odst. 1 písm. d) || -
 Čl. 17 odst. 2 || Článek 39
 Čl. 17 odst. 3 písm. a) || -
 Čl. 17 odst. 3 písm. b) || Čl. 40 odst. 1
 Článek 18 || -
 Čl. 19 první pododstavec první věta || Článek 71
 Čl. 19 první pododstavec druhá věta || Článek 70
 Čl. 19 druhý pododstavec || Článek 88
 Čl. 19 třetí pododstavec || -
 Článek 20 || -
 Článek 21 || Článek 84
 Článek 22 || -
 Článek 23 || -
 Článek 24 || -
LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ
1.           RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU
              1.1.    Název návrhu/podnětu
              1.2.    Příslušné
oblasti politik podle členění ABM/ABB
              1.3.    Povaha
návrhu/podnětu
              1.4.    Cíle

              1.5.    Odůvodnění
návrhu/podnětu
              1.6.    Doba
trvání akce a finanční dopad
              1.7.    Předpokládaný
způsob řízení
2.           SPRÁVNÍ OPATŘENÍ
              2.1.    Pravidla
pro sledování a podávání zpráv
              2.2.    Systém
řízení a kontroly
              2.3.    Opatření
k zamezení podvodů a nesrovnalostí
3.           ODHADOVANÝ FINANČNÍ DOPAD NÁVRHU/PODNĚTU

              3.1.    Okruhy
víceletého finančního rámce a dotčené výdajové rozpočtové linie
              3.2.    Odhadovaný
dopad na výdaje
              3.2.1. Odhadovaný souhrnný
dopad na výdaje
              3.2.2. Odhadovaný dopad na operační
prostředky
              3.2.3. Odhadovaný dopad na
prostředky správní povahy
              3.2.4. Soulad se stávajícím
víceletým finančním rámcem
              3.2.5. Příspěvky třetích
stran
              3.3.    Odhadovaný dopad na příjmy
LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ
1.           RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU
1.1.        Název návrhu/podnětu
Návrh
nařízení Evropského parlamentu a Rady o klinických hodnoceních humánních
léčivých přípravků a o zrušení směrnice 2001/20/ES
1.2.        Příslušné oblasti politik
podle členění ABM/ABB[29]
Veřejné
zdraví.
Náklady
budou hrazeny z prostředků programu Zdraví pro růst na období 2014–2020.
1.3.        Povaha návrhu/podnětu
X Návrh/podnět se týká nové akce
¨ Návrh/podnět se týká nové
akce následující po pilotním projektu / přípravné akci[30]
¨ Návrh/podnět se týká prodloužení stávající akce
¨ Návrh/podnět se týká akce
přesměrované na jinou akci
1.4.        Cíle
1.4.1.     Víceleté strategické cíle
Komise sledované návrhem/podnětem
Návrh
má za cíl podpořit veřejné zdraví a výzkum v EU stanovením harmonizovaných
pravidel týkajících se povolení a provádění klinických hodnocení.
1.4.2.     Specifické cíle a příslušné
aktivity ABM/ABB
Specifický cíl č. 1: Elektronický „portál EU“
a „databáze EU“ pro předkládání žádostí o povolení klinických hodnocení a
jejich sledování.
Specifický cíl č. 2: Aktualizace „modulu
klinického hodnocení“ stávající databáze EudraVigilance s cílem zajistit
zpracování zpráv o bezpečnosti během klinických hodnocení.
Specifický cíl č. 3: Systém spolupráce mezi
členskými státy při posuzování žádosti o povolení klinického hodnocení.
Specifický cíl č. 4: Mechanismus „systémových
inspekcí“ regulačních systémů třetích zemí pro klinická hodnocení.
Příslušné aktivity ABM/ABB
Veřejné
zdraví
1.4.3.     Očekávané výsledky a dopady
Upřesněte účinky,
které by návrh/podnět měl mít na příjemce / cílové skupiny.
Dopady
na zadavatele klinických hodnocení (jak na „komerční zadavatele“, tak na
„nekomerční zadavatele“): snížení administrativní zátěže pro předkládání
žádostí o klinická hodnocení a významné změny.
Dopady
na pacienty a zdravotnické systémy: rychlejší přístup k novým a inovativním
léčivým přípravkům a způsobům léčby.
1.4.4.     Ukazatele výsledků a dopadů
Upřesněte ukazatele,
podle kterých je možno uskutečňování návrhu/podnětu sledovat.
·
počet klinických hodnocení požadovaných v EU, jakož
i počet subjektů hodnocení,
·
počet mnohonárodních klinických hodnocení
požadovaných v EU, jakož i počet subjektů hodnocení,
·
počet dnů od dokončení protokolu do náboru prvního
pacienta,
·
úroveň správních nákladů představujících
administrativní zátěž a provozních nákladů klinických hodnocení prováděných
v EU, a
·
počet klinických hodnocení prováděných mimo EU pro
vytvoření údajů uváděných v žádosti o povolení klinického hodnocení léčivého
přípravku.
1.5.        Odůvodnění návrhu/podnětu
1.5.1.     Potřeby, které mají být
uspokojeny v krátkodobém nebo dlouhodobém horizontu
Směrnici
o klinických hodnocení kritizují všechny zúčastněné strany (od pacientů přes
výzkumné pracovníky až po podniky), neboť v EU údajně způsobila významný pokles
přitažlivosti výzkumu zaměřeného na pacienta a souvisejících studií. Počet
klinických hodnocení, o něž bylo v EU požádáno, vskutku klesl z 5 028
(v roce 2007) na 3 800 v roce 2011. Tento trend značně snižuje
konkurenceschopnost Evropy v oblasti klinického výzkumu, a má proto negativní
dopad na vývoj nových a inovativních způsobů léčby a léčivých přípravků.
Je
zapotřebí se touto tendencí a těmito výhradami zabývat.
1.5.2.     Přidaná hodnota ze zapojení EU
Harmonizovaná
pravidla otevírají možnost odkazovat v žádostech o povolení k uvedení léčivého
přípravku na trh Unie, včetně následných změn a rozšíření registrace, na
výsledky a zjištění klinických hodnocení.
To
má zásadní význam v případě klinických hodnocení, jelikož prakticky každé větší
klinické hodnocení se provádí ve více členských státech.
Dalším
faktorem je, že léčivé přípravky určené pro výzkumná a vývojová hodnocení jsou
vyloučeny z kodexu Společenství týkajícího se humánních léčivých přípravků.
Uvedené přípravky mohou být vyrobeny v jiném členském státě než v tom, kde se
klinické hodnocení provádí. Proto se na tyto přípravky nevztahují výhody
sekundárních právních předpisů Unie, které zajišťují jejich volný pohyb a
zároveň vysokou úroveň ochrany lidského zdraví.
1.5.3.     Závěry vyvozené z podobných
zkušeností v minulosti
V
oblasti regulace léčivých přípravků existují od roku 1975 mechanismy pro
usnadnění registrace léčivého přípravku na vnitřním trhu. Tato zkušenost se
ukázala jako velmi úspěšná. Některé prvky současné iniciativy navazují na
zkušenosti získané v oblasti registrace léčivých přípravků.
Na
druhé straně byla směrnice o klinických hodnoceních z roku 2001, která
nestanovila žádný mechanismus spolupráce mezi členskými státy, částečně
negativním příkladem, který nemá být následován.
1.5.4.     Provázanost a možná synergie s
dalšími relevantními nástroji
Synergie
očekávaná při revizi právních předpisů týkajících se „zdravotnických
prostředků“: tyto právní předpisy stanoví podobný „portál EU“ pro „klinické
zkoušky“ (klinický výzkum se zdravotnickými prostředky), jako je plánován pro
klinická hodnocení.
1.6.        Doba trvání akce a finanční
dopad
¨ Časově omezený
návrh/podnět
–
¨  Návrh/podnět s platností od [DD/MM]RRRR do [DD/MM]RRRR
–
¨  Finanční dopad od RRRR do RRRR
X Časově neomezený návrh/podnět
–
Provádění s počátečním obdobím od roku 2014 do
roku 2016 (počáteční období je doba ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost,
tj. dvacet dní po jeho vyhlášení, do dne použitelnosti tohoto nařízení:
v průběhu této doby musí Komise přijmout veškerá prováděcí opatření, aby
zajistila, že toto nařízení může ke dni použitelnosti nařízení fungovat,
–
poté plné fungování.
1.7.        Předpokládaný způsob řízení[31]
X Přímé centralizované řízení Komisí
¨ Nepřímé centralizované řízení, při kterém jsou úkoly plnění
rozpočtu svěřeny:
–
¨  výkonným agenturám
–
¨  subjektům zřízeným Společenstvími[32]
–
¨  vnitrostátním veřejnoprávním subjektům / subjektům pověřeným výkonem
veřejné služby
–
¨  osobám pověřeným prováděním zvláštních opatření podle hlavy V Smlouvy
o Evropské unii a označeným v příslušném základním právním aktu ve smyslu
článku 49 finančního nařízení
¨ Sdílené řízení s
členskými státy
¨ Decentralizované řízení s třetími zeměmi
¨ Společné řízení s
mezinárodními organizacemi (upřesněte)
Pokud vyberete více
způsobů řízení, upřesněte je v části „Poznámky“.
Poznámky
2.           SPRÁVNÍ OPATŘENÍ
2.1.        Pravidla pro sledování a
podávání zpráv
Upřesněte četnost a
podmínky.
Komise
zřídila mechanismy pro spolupráci s členskými státy na sledování provádění acquis
EU v oblasti regulace farmaceutických a klinických hodnocení. Zejména
„farmaceutický výbor“ bude poskytovat fórum ke sledování a posuzování
uplatňování nového nařízení.
2.2.        Systém řízení a kontroly
2.2.1.     Zjištěná rizika
Portál
EU se stává příliš složitým a nesplňuje požadavky uživatelů (členských států a
zadavatelů). Portál EU by tedy neměl zjednodušující účinek, jehož by měl
dosáhnout.
2.2.2.     Předpokládané metody kontroly
Těsné
a pravidelné kontakty s vývojáři portálu EU.
Opakovaná
setkání se zúčastněnými stranami a členskými státy, aby bylo zajištěno, že
portál EU vychází vstříc potřebám uživatelů.
2.3.        Opatření k zamezení podvodů a
nesrovnalostí
Upřesněte stávající či
předpokládaná preventivní a ochranná opatření.
Vedle uplatnění všech regulačních kontrolních mechanismů vyvine GŘ
SANCO strategii boje proti podvodům v souladu s novou strategií Komise pro boj
proti podvodům (CAFS) přijatou dne 24. června 2011 s cílem zajistit mimo
jiné, že jsou jeho interní kontrolní mechanismy zaměřené na boj proti podvodům
plně v souladu s CASF a že přístup ředitelství k řízení rizik souvisejících
s podvody umožňuje odhalovat rizika podvodů a přiměřeně reagovat.
V případě potřeby budou vytvořeny síťové skupiny a přiměřené nástroje
informačních technologií určené pro analýzu případů podvodů týkajících se
finančních prováděcích činností v rámci nařízení o klinických hodnoceních.
Zejména bude zavedena řada opatření jako:
– rozhodnutí, dohody a smlouvy vyplývající z finančních prováděcích
činností nařízení o klinických hodnoceních budou výslovně opravňovat Komisi,
včetně Evropského úřadu pro boj proti podvodům, a Účetní dvůr k provádění
auditů, kontrol na místě a inspekcí,
– ve fázi vyhodnocování výzev k předkládání návrhů/nabídek se navrhovatelé a
uchazeči prověří podle kritérií pro vyloučení na základě prohlášení a systému
včasného varování (EWS),
– pravidla, jimiž se řídí způsobilost nákladů, se zjednoduší v souladu s
ustanoveními finančního nařízení,
– všem pracovníkům, kteří se podílí na řízení
smluv, i auditorům a kontrolorům, kteří ověřují prohlášení příjemců na místě,
se zajistí pravidelná školení v problematice podvodů a nesrovnalostí.
3.           ODHADOVANÝ FINANČNÍ DOPAD NÁVRHU/PODNĚTU

3.1.        Okruhy víceletého finančního
rámce a dotčené výdajové rozpočtové linie
·      Stávající výdajové rozpočtové linie
V pořadí okruhů
víceletého finančního rámce a rozpočtových linií.
 Okruh víceletého finančního rámce || Rozpočtová linie || Druh výdaje || Příspěvek
 číslo [název: Program veřejného zdraví] || RP/NRP ([33]) || zemí ESVO[34] || kandidátských zemí[35] || třetích zemí || ve smyslu čl. 18 odst. 1 písm. aa) finančního nařízení
 3B || 17.03.XX || RP/NRP || ANO/NE || ANO/NE || ANO/NE || ANO/NE
·      Nové rozpočtové linie, jejichž vytvoření se požaduje
V pořadí okruhů víceletého finančního rámce a
rozpočtových linií.
 Okruh víceletého finančního rámce || Rozpočtová linie || Druh výdaje || Příspěvek
 číslo [název……………………………………..] || RP/NRP || zemí ESVO || kandidátských zemí || třetích zemí || ve smyslu čl. 18 odst. 1 písm. aa) finančního nařízení
 […] || [XX.YY.YY.YY.] […] || […] || ANO/NE || ANO/NE || ANO/NE || ANO/NE
3.2.        Odhadovaný dopad na výdaje
3.2.1.     Odhadovaný souhrnný dopad na
výdaje
EUR
 Okruh víceletého finančního rámce: || Číslo 3B || Program veřejného zdraví
 GŘ: SANCO ||   ||   || Rok 2014[36] || Rok 2015 || Rok 2016 || Rok 2017 || Rok 2018 || Rok 2019 || Rok 2020 a následující roky || CELKEM
  Operační prostředky ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Číslo rozpočtové linie 17.03.XX || Závazky || (1) || 895 000 || 1 082 000 || 238 000 || 193 000 || 180 000 || 184 000 || 187 000 || 2 959 000
 Platby || (2) || 447 000 || 998 000 || 671 000 || 232 000 || 175 000 || 184 000 || 187 000 + 65 000 || 2 959 000
 Číslo rozpočtové linie || Závazky || (1a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || (2a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Prostředky správní povahy financované  z rámce na zvláštní programy[37] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Číslo rozpočtové linie: 17.01.04.02 ||   || (3) || 57 000 || 58 000 || 119 000 || 121 000 || 124 000 || 126 000 || 129 000 || 734 000
 CELKEM prostředky pro GŘ SANCO || Závazky || =1+1a +3 || 952 000 || 1 140 000 || 357 000 || 314 000 || 304 000 || 310 000 || 316 000 || 3 693 000
 Platby || =2+2a+3 || 504 000 || 1 056 000 || 790 000 || 353 000 || 299 000 || 310 000 || 316 000 + 65 000 || 3 693 000
  Operační prostředky CELKEM || Závazky || (4) || 895 000 || 1 082 000 || 238 000 || 193 000 || 180 000 || 184 000 || 187 000 || 2 959 000
 Platby || (5) || 447 000 || 998 000 || 671 000 || 232 000 || 175 000 || 184 000 || 187 000 + 65 000 || 2 959 000
  Prostředky správní povahy financované z rámce na zvláštní programy CELKEM || (6) || 57 000 || 58 000 || 119 000 || 121 000 || 124 000 || 126 000 || 129 000 || 734 000
 CELKEM prostředky z OKRUHU SANCO víceletého finančního rámce || Závazky ||   || 952 000 || 1 140 000 || 357 000 || 314 000 || 304 000 || 310 000 || 316 000 || 3 693 000
 Platby ||   || 504 000 || 1 056 000 || 790 000 || 353 000 || 299 000 || 310 000 || 316 000 + 65 000 || 3 693 000
Má-li návrh/podnět dopad na více okruhů:
  Operační prostředky CELKEM || Závazky || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Prostředky správní povahy financované z rámce na zvláštní programy CELKEM || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 CELKEM prostředky z OKRUHU 1 až 4 víceletého finančního rámce (referenční částka) || Závazky || =4+ 6 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || =5+ 6 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Okruh víceletého finančního rámce: || 5 || „Správní výdaje“
EUR
   ||   ||   || Rok 2014 || Rok 2015 || Rok 2016 || Rok 2017 || Rok 2018 || Rok 2019 || Rok 2020 a následující roky || CELKEM
 GŘ: SANCO ||
  Lidské zdroje[38] || 222 000 || 222 000 || 857 000 || 857 000 || 857 000 || 857 000 || 857 000 || 4 730 000[39]
  Ostatní správní výdaje ||   ||   || 87 000 || 88 000 || 90 000 || 92 000 || 94 000 || 451 000
 CELKEM GŘ SANCO[40] || Prostředky ||   ||   || 87 000 || 88 000 || 90 000 || 92 000 || 94 000 || 451 000
 CELKEM prostředky z OKRUHU 5 víceletého finančního rámce[41] || (Závazky celkem = platby celkem) ||   ||   || 87 000 || 88 000 || 90 000 || 92 000 || 94 000 || 451 000
EUR
   ||   ||   || Rok 2014 || Rok 2015 || Rok 2016 || Rok 2017 || Rok 2018 || Rok 2019 || Rok 2020 a následující roky || CELKEM
 CELKEM prostředky z OKRUHU 1 až 5 víceletého finančního rámce || Závazky || 952 000 || 1 140 000 || 444 000 || 402 000 || 394 000 || 402 000 || 410 000 || 4 144 000
 Platby || 504 000 || 1 056 000 || 877 000 || 441 000 || 389 000 || 402 000 || 410 000 + 65 000 || 4 144 000
3.2.2.     Odhadovaný dopad na operační
prostředky
–
¨  Návrh/podnět nevyžaduje využití operačních prostředků
–
X  Návrh/podnět vyžaduje využití operačních
prostředků, jak je vysvětleno dále:
Prostředky na závazky v EUR
 Uveďte cíle a výstupy   ò ||   ||   || Rok 2014 || Rok 2015 || Rok 2016 || Rok 2017 || Rok 2108 || Rok 2019 || Rok 2020 a následující roky || CELKEM
 VÝSTUPY
 Druh výstupu || Průměrné náklady výstupu || Počet výstupů || Náklady || Počet výstupů || Náklady || Počet výstupů || Náklady || Počet výstupů || Náklady || Počet výstupů || Náklady || Počet výstupů || Náklady || Počet výstupů || Náklady || Celkový počet výstupů || Náklady celkem
 SPECIFICKÝ CÍL Č. 1 Elektronický „portál EU“ a „databáze EU“ pro předkládání žádostí o povolení klinických hodnocení a jejich sledování ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Výstup || Elektronický portál ||   || 1 || 595 000 || 1 || 782 000 || 1 || 238 000 || 1 || 193 000 || 1 || 180 000 || 1 || 184 000 || 1 || 187 000 || 7 || 2 359 000
 Mezisoučet za specifický cíl č. 1 || 1 || 595 000 || 1 || 782 000 || 1 || 238 000 || 1 || 193 000 || 1 || 180 000 || 1 || 184 000 || 1 || 187 000 || 7 || 2 359 000
 SPECIFICKÝ CÍL Č. 2 Aktualizace „modulu klinického hodnocení“ stávající databáze EudraVigilance s cílem zajistit zpracování zpráv o bezpečnosti během klinických hodnocení. ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Výstup || Aktualizace IT ||   || 1 || 300 000 || 1 || 300 000 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 2 || 600 000
 Mezisoučet za specifický cíl č. 2 || 1 || 300 000 || 1 || 300 000 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 2 || 600 000
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Výstup || Schůze ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Výstup || Systémové inspekce ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 NÁKLADY CELKEM || 2 || 895 000 || 2 || 1 082 000 || 1 || 238 000 || 1 || 193 000 || 1 || 180 000 || 1 || 184 000 || 1 || 187 000 || 9 || 2 959 000
3.2.3.     Odhadovaný dopad na prostředky
správní povahy
3.2.3.1.  Shrnutí
–
¨  Návrh/podnět nevyžaduje využití správních prostředků
–
X  Návrh/podnět vyžaduje využití správních
prostředků, jak je vysvětleno dále:
   || Rok 2014 || Rok 2015 || Rok 2016 || Rok 2017 || Rok 2018 || Rok 2019 || Rok 2020 a následující roky || CELKEM
 OKRUH 5 víceletého finančního rámce ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Lidské zdroje[42] || 222 000 || 222 000 || 857 000 || 857 000 || 857 000 || 857 000 || 857 000 || 4 730 000[43]
 Ostatní správní výdaje ||   ||   || 87 000 || 88 000 || 90 000 || 92 000 || 94 000 || 451 000
 Mezisoučet za OKRUH 5 víceletého finančního rámce[44] ||   ||   || 87 000 || 88 000 || 90 000 || 92 000 || 94 000 || 451 000
 Mimo OKRUH 5[45] víceletého finančního rámce ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Lidské zdroje ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ostatní správní výdaje || 57 000 || 58 000 || 119 000 || 121 000 || 124 000 || 126 000 || 129 000 || 734 000
 Mezisoučet mimo OKRUH 5 víceletého finančního rámce || 57 000 || 58 000 || 119 000 || 121 000 || 124 000 || 126 000 || 129 000 || 734 000
 CELKEM[46] || 57 000 || 58 000 || 206 000 || 209 000 || 214 000 || 218 000 || 223 000 || 1 185 000
3.2.3.2.   Odhadované potřeby v oblasti
lidských zdrojů
–
X  Návrh/podnět nevyžaduje využití lidských zdrojů[47]
–
¨  Návrh/podnět vyžaduje využití lidských zdrojů, jak je vysvětleno
dále:
 –        || Rok 2014 || Rok 2015 || Rok 2016 || Rok 2017 || Rok 2018 || Rok 2019 || Rok 2020 a následující roky || CELKEM
 17 01 01 01 (v ústředí a v zastoupeních Komise)[48] || 1,75 ekvivalentů plného pracovního úvazku || 1.75 ekvivalentů plného pracovního úvazku || 6,75 ekvivalentů plného pracovního úvazku || 6,75 ekvivalentů plného pracovního úvazku || 6,75 ekvivalentů plného pracovního úvazku || 6,75 ekvivalentů plného pracovního úvazku || 6,75 ekvivalentů plného pracovního úvazku ||
 XX 01 01 02 (při delegacích) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 01 (v nepřímém výzkumu) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (v přímém výzkumu) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 02 01 (SZ, ZAP, VNO z celkového rámce) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 02 02 (SZ, ZAP, MOD, MZ a VNO při delegacích) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 yy [49] || – v ústředí[50] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – při delegacích ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (SZ, ZAP, VNO v nepřímém výzkumu) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (SZ, ZAP, VNO v přímém výzkumu) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Jiné rozpočtové linie (upřesněte) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 CELKEM ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
XX je oblast
politiky nebo dotčená hlava rozpočtu.
Potřeby v oblasti
lidských zdrojů budou pokryty ze zdrojů GŘ, které jsou již vyčleněny na řízení
akce a/nebo byly vnitřně přeobsazeny v rámci GŘ, a případně doplněny z
dodatečného přídělu, který lze řídícímu GŘ poskytnout v rámci ročního
přidělování a s ohledem na rozpočtová omezení.
Popis úkolů:
 Úředníci a dočasní zaměstnanci || Obecné otázky v souvislosti s povolovacím postupem pro klinická hodnocení. Příprava, vedení a sledování příslušné skupiny odborníků. „Systémové inspekce“ ve třetích zemích.
 Externí zaměstnanci ||
3.2.4.     Soulad se stávajícím víceletým
finančním rámcem
–
X  Návrh/podnět je v souladu s víceletým finančním
rámcem na období 2014–2020.
–
¨  Návrh/podnět si vyžádá úpravu příslušného okruhu víceletého
finančního rámce.
Upřesněte požadovanou úpravu, příslušné rozpočtové
linie a odpovídající částky.
–
¨  Návrh/podnět vyžaduje použití nástroje pružnosti nebo změnu
víceletého finančního rámce[51].
Upřesněte potřebu, příslušné okruhy a rozpočtové linie
a odpovídající částky.
3.2.5.     Příspěvky třetích stran
–
X Návrh/podnět nepočítá se spolufinancováním od
třetích stran.
–
Návrh/podnět počítá se spolufinancováním podle
následujícího odhadu:
prostředky v milionech EUR (zaokrouhleno na 3
desetinná místa)
   || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || ... vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || Celkem
 Upřesněte spolufinancující subjekt ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Spolufinancované prostředky CELKEM ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.3.        Odhadovaný dopad na příjmy
–
X  Návrh/podnět nemá žádný finanční dopad na
příjmy.
[1]               Úř. věst.
L 121, 1.5.2001, s. 34.
[2]               Na
základě číselných údajů za rok 2010.
[3]               V období
od roku 2007 do roku 2010 činil tento pokles 12 %.
[4]               Úř. věst.
L 311, 28.11.2001, s. 67.
[5]               Čl. 6
odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16.
prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. L 18,
22.1.2000, s. 1).
[6]               Článek 15
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince
2006 o léčivých přípravcích pro pediatrické použití (Úř. věst. L 378,
27.12.2006, s. 1).
[7]               Čl. 56
odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne
31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro
registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad
nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky
(Úř. věst. L 136, 30.4.2004, s. 1).
[8]               Čl. 21a
písm. b) a f) směrnice 2001/83/ES.
[9]               Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.
[10]             Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.
[11]             Úř. věst.
C 172, 11.6.2011, s. 1.
[12]             Úř. věst.
L 91, 9.4.2005, s. 13.
[13]             Úř. věst.
C , , s. .
[14]             Úř. věst.
C , , s. .
[15]             Úř. věst.
C , , s. .
[16]             XXX.
[17]             Úř. věst.
C , , s. .
[18]             Úř. věst.
L 121, 1.5.2001, s. 34.
[19]             Úř. věst.
L 311, 28.11.2001, s. 67.
[20]             Úř. věst.
L 55, 28.2.2011, s. 13.
[21]             Úř. věst.
L 281, 23.11.1995, s. 31.
[22]             Úř. věst.
L 8, 12.1.2001, s. 1.
[23]             Úř. věst.
L 324, 10.12.2007, s. 121.
[24]             Úř. věst. L 180, 9.7.1997, s. 22.
[25]             Úř. věst. L 159, 29.6.1996, s. 1.
[26]             Úř. věst. L 106, 17.4.2001, s. 1.
[27]             Úř. věst. L 125, 21.5.2009, s. 75.
[28]             Úř. věst. L 378, 27.11.2006, s. 1.
[29]             ABM:
řízení podle činností (Activity-Based Management) – ABB: sestavování rozpočtu
podle činností (Activity-Based Budgeting).
[30]             Uvedené v
čl. 49 odst. 6 písm. a) nebo b) finančního nařízení.
[31]             Vysvětlení
způsobů řízení spolu s odkazem na finanční nařízení jsou k dispozici na
stránkách BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[32]             Uvedené v
článku 185 finančního nařízení.
[33]             RP =
rozlišené prostředky / NRP = nerozlišené prostředky.
[34]             ESVO:
Evropské sdružení volného obchodu.
[35]             Kandidátské
země a případně potenciální kandidátské země západního Balkánu.
[36]             Všechny
uvedené ceny jsou současné ceny.
[37]             Technická
a/nebo administrativní pomoc a výdaje na podporu provádění programů a/nebo akcí
EU (bývalé linie „BA“), nepřímý výzkum, přímý výzkum.
[38]             V souladu
se zprávou o posouzení dopadů budou nezbytné dodatečné lidské zdroje (1,75
ekvivalentu plného pracovního úvazku + 5 ekvivalentů plného pracovního úvazku k
datu použitelnosti) přesunuty v rámci GŘ SANCO.
[39]             V souladu
se zprávou o posouzení dopadů budou nezbytné dodatečné lidské zdroje (1,75
ekvivalentu plného pracovního úvazku + 5 ekvivalentů plného pracovního úvazku)
přesunuty v rámci GŘ SANCO. V důsledku toho se náklady na lidské zdroje
nepřičtou v poli „Celkem“ pro okruh 5.
[40]             V souladu
se zprávou o posouzení dopadů budou nezbytné dodatečné lidské zdroje (1,75
ekvivalentu plného pracovního úvazku + 5 ekvivalentů plného pracovního úvazku)
přesunuty v rámci GŘ SANCO. V důsledku toho se náklady na lidské zdroje
nepřičtou v poli „Celkem GŘ SANCO“.
[41]             V souladu
se zprávou o posouzení dopadů budou nezbytné dodatečné lidské zdroje (1,75
ekvivalentu plného pracovního úvazku + 5 ekvivalentů plného pracovního úvazku)
přesunuty v rámci GŘ SANCO. V důsledku toho se náklady na lidské zdroje
nepřičtou v poli „Celkem“ pro okruh 5.
[42]             V souladu
se zprávou o posouzení dopadů budou nezbytné dodatečné lidské zdroje (1,75
ekvivalentu plného pracovního úvazku + 5 ekvivalentů plného pracovního úvazku)
přesunuty v rámci GŘ SANCO.
[43]             V souladu
se zprávou o posouzení dopadů budou nezbytné dodatečné lidské zdroje (1,75
ekvivalentu plného pracovního úvazku + 5 ekvivalentů plného pracovního úvazku)
přesunuty v rámci GŘ SANCO. V důsledku toho se náklady na lidské zdroje
nepřičtou v poli „mezisoučet“ pro okruh 5.
[44]             V souladu
se zprávou o posouzení dopadů budou nezbytné dodatečné lidské zdroje (1,75
ekvivalentu plného pracovního úvazku + 5 ekvivalentů plného pracovního úvazku)
přesunuty v rámci GŘ SANCO. V důsledku toho se náklady na lidské zdroje
nepřičtou v poli „mezisoučet“ pro okruh 5.
[45]             Technická
a/nebo administrativní pomoc a výdaje na podporu provádění programů a/nebo akcí
EU (bývalé linie „BA“), nepřímý výzkum, přímý výzkum.
[46]             V souladu
se zprávou o posouzení dopadů budou nezbytné dodatečné lidské zdroje (1,75
ekvivalentu plného pracovního úvazku + 5 ekvivalentů plného pracovního úvazku)
přesunuty v rámci GŘ SANCO. V důsledku toho se náklady na lidské zdroje
nepřičtou v poli „celkem“ správních výdajů.
[47]             V souladu
se zprávou o posouzení dopadů budou nezbytné dodatečné lidské zdroje (1,75
ekvivalentu plného pracovního úvazku + 5 ekvivalentů plného pracovního úvazku)
přesunuty v rámci GŘ SANCO.
[48]             V souladu
se zprávou o posouzení dopadů budou nezbytné dodatečné lidské zdroje (1,75
ekvivalentu plného pracovního úvazku + 5 ekvivalentů plných pracovních úvazků)
přesunuty v rámci GŘ SANCO.
[49]             Dílčí
strop na externí pracovníky z operačních prostředků (bývalé linie „BA“).
[50]             V podstatě
na strukturální fondy, Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) a
Evropský rybářský fond.
[51]             Viz body
19 a 24 interinstitucionální dohody.