               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 13.5.2019
            COM(2019) 223 final
            2019/0108(COD)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
            kterým se Itálie zmocňuje, aby se Švýcarskem sjednala a uzavřela dohodu povolující kabotáž v rámci provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příhraničních oblastech mezi oběma zeměmi

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

                  Předmět

                  Příhraniční oblasti Itálie a Švýcarska jsou úzce propojeny. Mnoho Italů dojíždí za prací do Švýcarska a naopak a přeshraniční silniční pohyb cestujících mezi oběma zeměmi je čilý. Nabízena je řada služeb autobusové a autokarové dopravy, které přesahují hranici, a tak propojují příhraniční oblasti obou zemí.

                  Obousměrná silniční přeprava cestujících a zboží mezi Švýcarskem a EU se řídí dohodou mezi EU a Švýcarskem o pozemní dopravě
                     1
                   (dále jen „dohoda EU“).

                  Podle čl. 20 odst. 1 dohody EU „[d]oprava mezi dvěma místy na území téže smluvní strany dopravci usazenými na území druhé smluvní strany není podle této dohody povolena“. To znamená, že dopravci provozující osobní dopravu, která přesahuje hranici, mohou přepravovat cestující přes hranici nebo na území té smluvní strany, na němž jsou usazeni. Provozovatelé autobusové a autokarové dopravy usazení ve Švýcarsku nesmějí přepravovat cestující mezi dvěma místy na italské straně hranice a provozovatelé usazení v EU nesmějí přepravovat cestující mezi dvěma místy na švýcarské straně hranice.

                  Ustanovení čl. 20 odst. 2 dohody EU umožňuje nadále uplatňovat dříve založená práva podle dvoustranných dohod uzavřených mezi jednotlivými členskými státy EU a Švýcarskem, která byla v době uzavření dohody EU v platnosti, pokud nezakládají diskriminaci mezi dopravci EU a nenarušují hospodářskou soutěž. Kabotáž v osobní autokarové a autobusové dopravě je ve vztazích se Švýcarskem možná v případě, že to stanovila dohoda mezi členským státem EU a Švýcarskem platná ke dni 21. června 1999. Ve skutečnosti žádná z dvoustranných dohod mezi členskými státy a Švýcarskem, které byly v té době v platnosti, nestanovila kabotážní práva na osobní autokarovou a autobusovou dopravu
                     2
                  .

                  Dopisem ze dne 7. února 2018 Itálie sdělila Komisi, že chce sjednat a uzavřít dohodu se Švýcarskem, která povoluje kabotáž během provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příhraničních oblastech mezi oběma zeměmi. V červnu 2018 na zasedání Výboru pro pozemní dopravu EU-Švýcarsko, zřízeného dohodou EU, sdělilo Švýcarsko Komisi, že má také zájem o uzavření takové dohody.

                  Kabotáž v osobní autokarové a autobusové dopravě může zlepšit efektivnost dopravy, neboť umožňuje zvýšit vytíženost vozidla. EU se proto obecně staví příznivě k otevření trhu kabotáže, jak již učinila uvnitř EU v souladu s nařízením (ES) č. 1073/2009 o společných pravidlech pro přístup na mezinárodní trh autokarové a autobusové dopravy
                     3
                   (dále jen „nařízení (ES) č. 1073/2009“). Povolení kabotáže v souvislosti s provozováním mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příhraničních oblastech mezi Itálií a Švýcarskem by umožnilo zvýšit konkurenceschopnost a efektivnost dotčených dopravců.

                  Pravomoc EU

                  V čl. 3 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) se stanoví, že „[v]e výlučné pravomoci Unie je rovněž uzavření mezinárodní smlouvy, pokud je její uzavření stanoveno legislativním aktem Unie nebo je nezbytné k tomu, aby Unie mohla vykonávat svou vnitřní pravomoc, nebo pokud její uzavření může ovlivnit společná pravidla či změnit jejich působnost“.

                  Podle nařízení (ES) č. 1073/2009 mohou kabotáž v Unii za určitých podmínek provádět výlučně dopravci, kteří jsou držiteli licence Společenství. Mezinárodní závazky, které ostatním dopravcům, zejména dopravcům ze třetích zemí, umožňují, aby kabotáž prováděli, ovlivňují výše uvedené nařízení ve smyslu čl. 3 odst. 2 SFEU
                     4
                  .

                  Kromě toho takové mezinárodní závazky rovněž ovlivňují dohodu EU, zejména její článek 20. Nejsou povoleny podle odstavce 1 uvedeného článku s výjimkou případů uvedených v jeho odstavci 2.

                  V důsledku toho závazky, jako jsou závazky plánované Itálií, spadají do výlučné pravomoci Unie. V souladu s čl. 2 odst. 1 SFEU však může Unie zmocnit členské státy, aby jednaly v oblastech, v nichž má výlučnou pravomoc.

                  Cílem tohoto návrhu je zmocnit Itálii k sjednání a uzavření dohody se Švýcarskem, která by povolila kabotáž při provozování přeshraniční silniční osobní autobusové a autokarové dopravy v příslušných příhraničních oblastech obou zemí.

                  Postup

                  Kabotáž provozovaná v rámci Unie dopravci ze třetích zemí, kteří nejsou držiteli licence Společenství podle nařízení (ES) č. 1073/2009, ovlivňuje fungování vnitřního trhu autokarové a autobusové dopravy, jak stanovil normotvůrce Unie nařízením (ES) č. 1073/2009. Je proto nezbytné, aby zmocnění podle čl. 2 odst. 1 SFEU udělil normotvůrce Unie, a to v souladu s legislativním postupem uvedeným v článku 91 SFEU.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Dohoda EU v současnosti nepovoluje kabotáž v silniční osobní autokarové a autobusové dopravě. Avšak čl. 20 odst. 2 dohody EU výslovně umožňuje další uplatňování dříve založených kabotážních práv, pokud nezakládají diskriminaci mezi dopravci EU a nenarušují hospodářskou soutěž. Dohoda mezi Itálií a Švýcarskem, která by povolila kabotáž během provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy, by nezměnila práva Švýcarska v rámci dohody EU. Uzavření dvoustranné dohody, která je omezena na kabotáž v příslušných příhraničních oblastech a na kterou se – pokud jde o nediskriminaci a nenarušení hospodářské soutěže – vztahují podmínky totožné s podmínkami stanovenými v čl. 20 odst. 2 dohody EU, je navíc v souladu s politikou, z níž vychází výjimka uvedená ve zmíněném ustanovení.

                  V rámci EU je kabotáž v silniční osobní autokarové a autobusové dopravě povolena v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1073/2009. Článek 15 uvedeného nařízení povoluje kabotáž v rámci EU 1) pro příležitostnou dopravu 2) pro zvláštní linkovou dopravu za předpokladu, že se zakládá na smlouvě uzavřené mezi organizátorem dopravy a dopravcem, a 3) pro linkovou dopravu prováděnou v rámci mezinárodní linkové dopravy s výjimkou dopravy uspokojující dopravní potřeby městského centra nebo aglomerace nebo dopravní potřeby mezi nimi a jejich okolím. Fungování uvedeného nařízení by bylo ovlivněno uzavřením dvoustranné dohody o silniční dopravě požadovaným Itálií, ale vliv by byl dostatečně omezený, pokud by povolení bylo uděleno s výhradou podmínek uvedených výše.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Dohoda mezi Itálií a Švýcarskem, která by povolila kabotáž během provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příslušných příhraničních regionech obou zemí, by nebyla neslučitelná s žádnou jinou politikou Unie.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

                  Právním základem tohoto návrhu je čl. 2 odst. 1 a článek 91 SFEU.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Návrh spadá do výlučné pravomoci Unie.

               •Proporcionalita

                  Cílem návrhu je povolit na základě čl. 2 odst. 1 SFEU sjednání a uzavření dvoustranné dohody mezi Itálií a Švýcarskem, která povoluje kabotáž během provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příhraničních regionech mezi oběma zeměmi. Navrhované rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady proto nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.

               •Volba nástroje

                  Kabotáž provozovaná v rámci Unie dopravci ze třetích zemí, kteří nejsou držiteli licence Společenství podle nařízení (ES) č. 1073/2009, ovlivňuje fungování vnitřního trhu autokarové a autobusové dopravy, jak stanovil normotvůrce Unie nařízením (ES) č. 1073/2009. Je proto nezbytné, aby zmocnění podle čl. 2 odst. 1 SFEU udělil normotvůrce Unie, a to v souladu s legislativním postupem uvedeným v článku 91 SFEU. Navrhovaný akt, který má povahu individuálního zmocnění, má být přijat v reakci na odpovídající žádost Itálie. Měl by proto mít formu rozhodnutí určeného Itálii. Navrhované rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady tudíž představuje odpovídající nástroj ke zmocnění Itálie, a to v souladu s čl. 2 odst. 1 SFEU, aby jednala v této záležitosti.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

                  Tento návrh vychází z žádosti Itálie a týká se pouze tohoto členského státu. Podobná žádost, která byla obdržena od Německa, je předmětem souběžného postupu.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Tento návrh nemá žádný dopad na rozpočet Unie.

               2019/0108 (COD)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,

               kterým se Itálie zmocňuje, aby se Švýcarskem sjednala a uzavřela dohodu povolující kabotáž v rámci provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příhraničních oblastech mezi oběma zeměmi

               EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 2 odst. 1 a článek 91 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,

               s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru
                  5
               ,

               s ohledem na stanovisko Výboru regionů
                  6
               ,

               v souladu s řádným legislativním postupem,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V souladu s čl. 20 odst. 1 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přepravě zboží a cestujících po železnici a silnici
                  7
                (dále jen „dohoda EU“) není povolena osobní autokarová a autobusová doprava mezi dvěma místy na území téže smluvní strany provozovaná dopravci usazenými na území druhé smluvní strany, známá jako kabotáž.

               (2)V souladu s čl. 20 odst. 2 dohody EU mohou být nadále uplatňována práva kabotáže podle dvoustranných dohod uzavřených mezi členskými státy Unie a Švýcarskem, které byly platné v době uzavření dohody EU, a to ke dni 21. června 1999, pokud nezakládají diskriminaci mezi dopravci usazenými v Unii a nenarušují hospodářskou soutěž. Itálie nemá se Švýcarskem dvoustrannou dohodu, která povoluje kabotáž během provozování osobní autokarové a autobusové dopravy mezi oběma zeměmi. Právo provádět kabotáž v důsledku případného uzavření takové dohody proto nepatří mezi práva, na něž se vztahuje čl. 20 odst. 2 dohody EU.

               (3)Mezinárodní závazky, které umožňují dopravcům ze Švýcarska provádět kabotáž v Unii, mohou ovlivnit článek 20 dohody EU v rozsahu, v jakém toto ustanovení kabotáž nepovoluje.

               (4)Dále podle nařízení (ES) č. 1073/2009
                  8
                mohou kabotáž v Unii za určitých podmínek provádět výlučně dopravci, kteří jsou držiteli licence Společenství. Mezinárodní závazky, které umožňují, aby dopravci ze třetích zemí bez takové licence prováděli činnost uvedeného druhu, mohou mít vliv na uvedené nařízení.

               (5)V důsledku toho tyto závazky spadají do výlučné vnější pravomoci Unie. Členské státy mohou takové závazky sjednat nebo přijmout pouze tehdy, pokud je k tomu zmocní Unie v souladu s čl. 2 odst. 1 SFEU.

               (6)Kabotáž provozovaná v rámci Unie dopravci ze třetích zemí, kteří nejsou držiteli licence Společenství v souladu s nařízením (ES) č. 1073/2009, ovlivňuje fungování vnitřního trhu autokarové a autobusové dopravy, jak stanovil normotvůrce Unie nařízením (ES) č. 1073/2009. Je proto nezbytné, aby zmocnění podle čl. 2 odst. 1 SFEU udělil normotvůrce Unie, a to v souladu s legislativním postupem uvedeným v článku 91 SFEU.

               (7)Dopisem ze dne 7. února 2018 Itálie požádala o zmocnění ze strany Unie k uzavření dohody se Švýcarskem, která povoluje kabotáž během provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příslušných příhraničních oblastech obou zemí.

               (8)Kabotáž umožňuje zvětšit vytíženost vozidel, což zvyšuje hospodářskou efektivnost dopravy. Je proto vhodné povolit tyto činnosti v rámci provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příslušných příhraničních oblastech Švýcarska a Itálie. To by mohlo dále posílit úzkou integraci těchto příhraničních oblastí.

               (9)Aby bylo zajištěno, že dotčená kabotáž nadměrně nezmění fungování vnitřního trhu autokarové a autobusové dopravy, stanovené v nařízení (ES) č. 1073/2009, mělo by její povolení podléhat podmínkám, že nezakládá diskriminaci mezi dopravci usazenými v Unii a nenarušuje hospodářskou soutěž.

               (10)Z téhož důvodu by kabotáž měla být povolena pouze v příhraničních oblastech Itálie v rámci provozování autokarové a autobusové dopravy mezi Itálií a Švýcarskem. Za tímto účelem je nezbytné vymezit příhraniční oblasti Itálie ve smyslu tohoto rozhodnutí způsobem, který náležitě zohlední fungování nařízení (ES) č. 1073/2009 a zároveň umožní zvýšit efektivnost dotčené dopravy,

               PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Itálie se zmocňuje ke sjednání a uzavření dohody se Švýcarskem povolující kabotáž v příslušných příhraničních oblastech Itálie a Švýcarska v rámci provozování autokarové a autobusové dopravy mezi oběma zeměmi, pokud mezi dopravci usazenými v Unii nezakládá diskriminaci a nenarušuje hospodářskou soutěž.

               Za příhraniční oblasti Itálie ve smyslu prvního pododstavce se považují oblasti Piemont a Lombardie a autonomní oblasti Valle d’Aosta a Trentino-Alto Adige.

               Článek 2

               Itálie informuje Komisi o uzavření dohody podle článku 1 tohoto rozhodnutí a oznámí jí znění uvedené dohody. Komise o tom informuje Radu a Evropský parlament.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.

               V Bruselu dne

                  Za Evropský parlament
                        Za Radu

                  předseda/předsedkyně
                        předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přepravě zboží a cestujících po železnici a silnici (Úř. věst. L 114, 30.4.2002, s. 91).

                     (2)

                        Třebaže podle poslední věty čl. 20 odst. 2 dohody EU jsou odpovídající práva uvedena v příloze 8 zmíněné dohody, v příloze 8 zmíněné dohody jsou v současnosti uvedena pouze práva na přepravu cestujících v trojstranné dopravě (podle čl. 19 odst. 2 dohody EU), nikoli práva na kabotáž.
                     V roce 2007 Francie pozměnila svou dvoustrannou dohodu o silniční dopravě se Švýcarskem z roku 1951, aby umožnila kabotáž v příhraničních oblastech obou zemí v rámci provozování linkové přeshraniční dopravy mezi oběma zeměmi. Francie je nyní jedinou zemí, která má se Švýcarskem dohodu umožňující kabotáž v silniční osobní autokarové a autobusové dopravě.

                     (3)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na mezinárodní trh autokarové a autobusové dopravy a o změně nařízení (ES) č. 561/2006 (Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 88).

                     (4)

                        Ohledně podobné situace viz posudek 2/15 Soudního dvora Evropské unie ze dne 16. května 2017, EU:C:2017:376, body 189 a 190.

                     (5)

                        Úř. věst. C , , s. .

                     (6)

                        Úř. věst. C , , s. .

                     (7)

                        Úř. věst. L 114, 30.4.2002, s. 91.

                     (8)

                        Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 88.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 9.7.2019
            COM(2019) 298 final
            2019/0143(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY,
            o postoji, jenž má být zaujat jménem Evropské unie v písemném postupu, který má odborná komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) zahájit za účelem přijetí změn národních vnitrostátních registrů a jednotných technických předpisů UTP TAF

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Ve dnech 12. a 13. června 2019 se v Bernu uskuteční 12. zasedání Odborné komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF). Program zasedání zahrnuje:

               –návrh rozhodnutí o změně systému registrů OTIF – vnitrostátních registrů kolejových vozidel (NVR) a

               –návrh rozhodnutí o změně přílohy 1 jednotných technických předpisů OTIF – Využití telematiky v nákladní dopravě (UTP TAF).

               a)Stávající specifikace NVR použitelné podle pravidel OTIF jsou rovnocenné specifikacím stanoveným v rozhodnutí Komise 2007/756/ES
                  1
               .

               V rámci čtvrtého železničního balíčku přijala Komise prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1614
                  2
               , kterým se stanoví aktualizované specifikace vnitrostátních registrů vozidel EU a specifikace evropského registru vozidel (EVR), který od roku 2021 nahradí vnitrostátní registry vozidel EU, a kterým se zrušuje rozhodnutí Komise 2007/756/ES.

               Účelem rozhodnutí Odborné komise pro technické otázky je změnit NVR a zachovat jeho rovnocennost s prováděcím rozhodnutím Komise (EU) 2018/1614.

               b)Jednotné technické předpisy OTIF jsou souborem technických specifikací vyplývajících ze zásad, cílů a postupů Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě (dále jen „COTIF“) pro výstavbu a provoz železničního materiálu, přičemž prvořadým cílem je dosažení maximální interoperability. V tomto ohledu jsou jednotné technické předpisy OTIF rovnocenné technickým specifikacím EU pro interoperabilitu.

               Jednotné technické předpisy UTP TAF stanoví základní a dodatečné požadavky, pokud jde o komunikační proces mezi železničními podniky a provozovateli infrastruktury, databáze určené k použití pro sledování pohybu vlaků a vozů a informace, které mají být doručeny uživatelům nákladní dopravy, bez nichž by subsystém TAF nemohl fungovat. V současnosti jsou rovnocenné technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému „Využití telematiky v nákladní dopravě“ uvedené v nařízení Komise (EU) č. 1305/2014
                  3
                a v prováděcím nařízení Komise (EU) 2018/278
                  4
               .

               Dne 27. května 2019 přijala Komise změnu nařízení Komise (EU) č.1305/2014
                  5
               .

               Účelem rozhodnutí o změně předpisů UTP TAF je zachovat jejich rovnocennost s nařízením Komise (EU) č. 1305/2014 v nedávno pozměněném znění.

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie, v souvislosti s výše uvedenými rozhodnutími, která má Odborná komise pro technické otázky přijmout, musí být stanoven rozhodnutím Rady na základě čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Úmluva o mezinárodní železniční přepravě (COTIF)

               Úmluva COTIF je zakládajícím právním textem organizace OTIF. Podle čl. 2 odst. 1 úmluvy COTIF je jejím cílem ve všech ohledech podpořit, zlepšit a usnadnit mezinárodní železniční přepravu, zejména zavedením systémů jednotného práva v různých oblastech právních předpisů týkajících se mezinárodní železniční přepravy. Úmluva COTIF také upravuje fungování organizace, její cíle, kompetence, vztahy se smluvními státy a její činnosti obecně.

               Úmluva COTIF se tudíž zabývá právními předpisy o železniční dopravě týkajícími se řady různých právních a technických železničních záležitostí, které se dělí do dvou částí: samotná úmluva, která upravuje fungování organizace OTIF, a osm přípojků (včetně nového přípojku H, který má být přijat na nadcházejícím 13. zasedání valného shromáždění organizace OTIF), které stanoví jednotné železniční právo.

               –Přípojek A – Smlouva o mezinárodní železniční přepravě osob (CIV)

               –Přípojek B – Smlouva o mezinárodní železniční přepravě zboží (CIM)

               –Přípojek C – Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečného zboží (RID)

               –Přípojek D – Smlouva o užívání vozů v mezinárodní železniční přepravě (CUV)

               –Přípojek E – Smlouva o užívání infrastruktury v mezinárodní železniční přepravě (CUI)

               –Přípojek F – Jednotné právní předpisy pro prohlašování technických norem za závazné a pro přijímání jednotných technických předpisů pro železniční materiál určený k používání v mezinárodní dopravě (APTU UR)

               –Přípojek G – Jednotné právní předpisy pro technickou admisi železničního materiálu určeného k používání v mezinárodní dopravě (ATMF UR)

               –Přípojek H – Jednotné právní předpisy pro bezpečný provoz vlaků v mezinárodní dopravě (EST UR)

               Na základě přípojků F a G úmluvy COTIF existuje dvanáct jednotných technických předpisů pro technickou interoperabilitu.

               Úmluva COTIF se vztahuje na 46 států, včetně 26 členských států EU (všechny vyjma Malty a Kypru).

               2.2.Dohoda mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF)

               Dne 16. června 2011 přijala Rada rozhodnutí Rady 2013/103/EU
                  6
                podpisem a uzavřením Dohody mezi Evropskou unií a organizací OTIF o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999. Dohoda vstoupila v platnost dne 1. července 2011.

               Unie je stranou dohody, stejně jako členské státy vyjma Kypru a Malty. Rozhodnutí Rady 2013/103/EU stanoví, že při jednáních organizace OTIF zastupuje Unii Komise. Obsahuje rovněž prohlášení Unie ohledně výkonu pravomoci (příloha I) a vymezuje interní ujednání Rady, členských států a Komise o postupech v rámci OTIF (příloha III).

               2.3.Odborná komise OTIF pro technické otázky

               Odborná komise pro technické otázky je orgán organizace OTIF zřízený článkem 8 úmluvy COTIF. Sestává z členských států organizace OTIF, které uplatňují přípojky F a G (APTU, ATMF) úmluvy COTIF.

               Odborná komise pro technické otázky má pravomoci ve věcech týkajících se interoperability a technické harmonizace v železničním odvětví a postupech technického schvalování. Vyvíjí přípojky APTU a ATMF a jejich jednotné právní předpisy, které se použijí na železniční materiál, který je určen k používání v mezinárodní dopravě, což se týká zejména:

               ·přijímání technických předpisů pro vozidla a infrastrukturu a potvrzování norem,

               ·postupů týkajících se posouzení shody vozidel,

               ·ustanovení týkajících se údržby vozidel,

               ·odpovědnosti za řazení vlaku a bezpečné používání vozidel,

               ·ustanovení týkajících se hodnocení a posuzování rizik,

               ·specifikací pro registry.

               Odborná komise pro technické otázky má v současnosti stálou pracovní skupinu (dále jen „pracovní skupina WG TECH“), která je odpovědná za přípravu rozhodnutí odborné komise.

               2.4.Přijímání aktů Odbornou komisí pro technické otázky

               Obvyklý postup přijímání jednotných technických předpisů stanoví články 6 a 8 APTU a může trvat přibližně jeden a půl roku.

               2.5.Zamýšlené akty Odborné komise OTIF pro technické otázky, které mají být přijaty písemným postupem organizací

               Odborná komise pro technické otázky předložila k rozhodnutí o přijetí písemným postupem tyto změny:

               –návrh rozhodnutí o změně NVR a

               –návrh rozhodnutí o změně přílohy I předpisů UTP TAF.

               2.5.1.Změna specifikací NVR

               Účelem rozhodnutí o změně specifikací NVR je zachovat jejich rovnocennost s prováděcím rozhodnutím Komise (EU) 2018/1614.

               Za tímto účelem se změny týkají postupů souvisejících s registry a registracemi. Netýkají se softwaru NVR ani fungování.

               V souhrnu jde o tyto změny:

               ·zavedení nového požadavku, podle něhož smluvní státy, které nejsou členy EU, informují generálního tajemníka OTIF o kontaktních údajích registračních subjektů, které poté generální tajemník OTIF zveřejní (nově přidaný bod 2),

               ·zavedení lhůty (20 pracovních dnů) pro registraci změn v NVR (v bodě 3.2.3),

               ·bližší vyjasnění postupu další registrace u vozidel, která nebyla registrována v NVR a propojena s evropským centrálním virtuálním registrem vozidel (ECVVR) (3.2.5),

               ·bližší vyjasnění způsobu převodu registrace mezi jednotlivými NVR a způsobu změny evropského čísla vozidla (EVN) (3.2.6),

               ·aktualizace tabulek s přístupovými právy (3.3) a seznam harmonizovaných kódů omezení (dodatek 1 –  Kódy jednotlivých omezení);

               ·aktualizace struktury a obsahu evropského identifikačního čísla (EIČ) [dodatek 2: kód země (pole 1) a typ dokumentu (pole 2)],

               ·redakční úpravy v celém textu.

               V souladu s čl. 20 § 1 písm. e) úmluvy COTIF a čl. 13 § 1, 4 a 5 jednotných právních předpisů ATMF má Odborná komise OTIF pro technické otázky pravomoc přijímat rozhodnutí týkající se těchto změn.

               2.5.2.Změna předpisů UTP TAF

               Účelem rozhodnutí o změně předpisů UTP TAF je zachovat její rovnocennost s technickou specifikací pro interoperabilitu subsystému „Využití telematiky v nákladní dopravě“ uvedenou v nařízení Komise (EU) č. 1305/2014 v nedávno pozměněném znění.

               Podobně jako uvedená technická specifikace i předpisy UTP TAF odkazují na technické dokumenty, které se zveřejňují a pravidelně aktualizují na internetových stránkách Agentury Evropské unie pro železnice (obvykle alespoň jednou ročně). Poslední aktualizace těchto technických dokumentů zahrnují menší úpravy týkající se konkrétně formátu údajů a zpráv pro výměnu informací mezi železničními podniky a provozovateli infrastruktury.

               Vzhledem k tomu, že změna těchto odkazů formálně představuje změnu předpisů UTP TAF, musí o ní v souladu s čl. 20 odst. 1 písm. b) úmluvy COTIF a článku 6 APTU rozhodnout Odborná komise pro technické otázky.

               Zamýšlené akty budou právně závazné pro členské státy organizace OTIF a organizace regionální hospodářské integrace, které přistoupily k úmluvě COTIF, zejména Evropskou unii.

               2.6.Pravomoc Unie a hlasovací práva

               Na základě článku 6 Dohody EU-OTIF:

               „1. Při rozhodování o otázkách, v nichž má Unie výlučnou pravomoc, uplatní Unie hlasovací práva svých členských států podle úmluvy.

               2. Při rozhodování o otázkách, v nichž Unie sdílí pravomoc se svými členskými státy, hlasuje buď Unie, nebo její členské státy.

               3. Podle čl. 26 odst. 7 úmluvy má Unie stejný počet hlasů, jako je počet jejích členů, kteří jsou současně stranami úmluvy. Pokud se hlasování účastní Unie, její členské státy nehlasují.“

               Podle práva Unie získala Unie výlučnou pravomoc v otázkách železniční dopravy v případech, v nichž úmluva COTIF nebo právní nástroje přijaté na jejím základě mohou ovlivnit stávající pravidla Unie nebo změnit jejich působnost. Přijetím těchto změn budou pravidla Unie zjevně ovlivněna, protože cílem opatření je sladit NVR a UTP TAF s prováděcím rozhodnutím Komise (EU) 2018/1614, případně s nařízením Komise (EU) No 1305/2014 v nedávno pozměněném znění.

               Vzhledem k tomu, že Unie má výlučnou pravomoc v záležitostech, které jsou předmětem dvou výše uvedených rozhodnutí Odborné komise pro technické otázky, uplatní Unie zastoupená Komisí hlasovací práva s ohledem na přijetí těchto dvou rozhodnutí.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Vzhledem ke všem výše uvedeným důvodům by Unie měla hlasovat kladně.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody.“

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použijí bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody
                  7
               .

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie.“
                  8
               .

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Akty, které má Odborná komise pro technické otázky přijmout, představují akty s právními účinky. Zamýšlené akty mají právní účinky, protože mění právní rámec organizace OTIF tím, že slaďují jednotné technické předpisy úmluvy COTIF s technickými specifikacemi EU pro interoperabilitu týkajícími se subsystémů, a jsou pro Unii závazné.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž je postoj jménem Unie zaujat. Má-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká železniční dopravy.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 91 SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 91 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2019/0143 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY,

               o postoji, jenž má být zaujat jménem Evropské unie v písemném postupu, který má odborná komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) zahájit za účelem přijetí změn národních vnitrostátních registrů a jednotných technických předpisů UTP TAF

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Unie přistoupila k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (dále jen „COTIF“) v souladu s rozhodnutím Rady 2013/103/EU
                  9
               .

               (2)Stranami úmluvy COTIF jsou všechny členské státy kromě Kypru a Malty.

               (3)Podle článku 8 úmluvy COTIF byla zřízena Odborná komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF). V souladu s čl. 20 § 1 písm. e) úmluvy COTIF a s čl. 13 § 1, 4 a 5 přípojku G (ATMF) má Odborná komise pro technické otázky pravomoc přijímat rozhodnutí o přijetí nebo změně systému registrů OTIF – vnitrostátních registrů kolejových vozidel (NVR). V souladu s čl. 20 § 1 písm. b) úmluvy COTIF a článku 6 přípojku F (APTU) má odborná komise pro technické otázky pravomoc přijímat rozhodnutí o přijetí jednotných technických předpisů o využití telematiky v nákladní dopravě (UTP TAF) nebo ustanovení, kterým se mění jednotný technický předpis vycházející z přípojku F (APTU) a přípojku G (ATMF) úmluvy COTIF.

               (4)Odborná komise pro technické otázky přijme písemným postupem návrh rozhodnutí o změně specifikací NVR a návrh rozhodnutí o změně přílohy 1 UTP TAF.

               (5)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v Odborné komisi pro technické otázky, neboť navrhované změny budou pro Unii závazné.

               (6)Cílem těchto změn je sladit vnitrostátní registry vozidel a předpisy UTP TAF s prováděcím rozhodnutím Komise (EU) 2018/1614
                  10
                a s prováděcím rozhodnutím Komise (EU) 2019/778
                  11
               .

               (7)Navrhované změny jsou v souladu s právem a strategickými cíli Unie, protože přispívají ke sladění právních předpisů organizace OTIF s odpovídajícími ustanoveními Unie, a proto by je měla Unie podpořit.

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, jenž má být zaujat jménem Unie v písemném postupu, který zahájí Odborná komise pro technické otázky Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě ze dne 9. května 1980, ke změnám NVR a přílohy 1 UTP TAF, je následující:

               1.hlasovat pro změny NVR, které navrhuje odborná komise a které jsou uvedeny v jejím pracovním dokumentu TECH-19001-CTE12-5.1,

               2.hlasovat pro změny UTP TAF, které navrhuje odborná komise a které jsou uvedeny v jejích pracovních dokumentech TECH-18037-CTE12-5.2.

               Článek 3

               Akt Odborné komise pro technické otázky se po přijetí zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie s uvedením dne, kdy vstoupil v platnost.

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozhodnutí Komise 2007/756/ES ze dne 9. listopadu 2007, kterým se přijímá společná specifikace celostátního registru vozidel stanoveného podle čl. 14 odst. 4 a 5 směrnic 96/48/ES a 2001/16/ES (Úř. věst. L 305, 23.11.2007, s. 30).

                     (2)

                        Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1614 ze dne 25. října 2018, kterým se mění a zrušuje rozhodnutí Komise 2007/756/ES (Úř. věst. L 268, 26.10.2018, s. 53).

                     (3)

                        Nařízení Komise (EU) č. 1305/2014 ze dne 11. prosince 2014 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému „Využití telematiky v nákladní dopravě“ železničního systému Evropské unie, Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 438.

                     (4)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/278 ze dne 23. února 2018, kterým se mění příloha nařízení (EU) č. 1305/2014, pokud jde o strukturu zpráv, model údajů a zpráv a provozní databázi vozů a intermodálních jednotek, a kterým se přijímá norma IT pro komunikační vrstvu společného rozhraní (Úř. věst. L 54, 24.2.2018).

                     (5)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/778 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 1305/2014, pokud jde o správu řízení změn (Úř. věst. L 139I , 27.5.2019, s. 356–359)

                     (6)

                        Rozhodnutí Rady 2013/103/EU ze dne 16. června 2011 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (Úř. věst. L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (7)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (8)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (9)

                        Rozhodnutí Rady 2013/103/EU ze dne 16. června 2011 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (Úř. věst. L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (10)

                        Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1614 ze dne 25. října 2018, kterým se mění a zrušuje rozhodnutí Komise 2007/756/ES (Úř. věst. L 268, 26.10.2018, s. 53).

                     (11)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/778 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 1305/2014, pokud jde o správu řízení změn (Úř. věst. L 139I , 27.5.2019, s. 356–359).