				|

		52013PC0260

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zdraví zvířat /* COM/2013/0260 final - 2013/0136 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           ZDŮVODNĚNÍ
A CÍL
Zdraví zvířat je pro všechny evropské
občany závažným tématem. Obavy s ním spojené nevzbuzuje jen
související hledisko veřejného zdraví, bezpečnosti potravin a
zajišťování potravin, ale také hospodářské náklady, které si
může vyžádat ohnisko nákazy zvířat, a ohledy na dobré životní
podmínky zvířat, včetně důsledků opatření ke
tlumení nákaz pro dobré životní podmínky zvířat.
Tento návrh zároveň odráží priority v oblasti
inteligentní regulace[1]
zaměřením na zjednodušení stávajícího právního rámce a
zohledněním očekávání zúčastněných stran, pokud jde o
snížení administrativní zátěže.
V neposlední řadě odráží priority
Komise jako např. cíl inteligentního růstu strategie Evropa 2020[2] tím, že pomáhá danému
odvětví stát se odolnějším díky opatřením v rámci aktivní
prevence a pružnějšímu řízení rizika.
Analýza problémů
Stávající právní rámec v oblasti zdraví
zvířat zahrnuje téměř 50 základních směrnic a nařízení
a kolem 400 právních norem sekundárního práva, z nichž některé byly
přijaty již v roce 1964.
V roce 2004 zahájila Komise externí hodnocení,
jehož cílem bylo důkladně zhodnotit výsledky kroků EU v oblasti
zdraví zvířat a které vedlo k nové strategii v oblasti zdraví
zvířat z roku 2007. Nutnost přehodnotit naši politiku vyplývá z
kombinace několika okolností:
        Hlavní prvky stávající politiky vznikaly většinou mezi
lety 1988 a 1995, kdy se ještě jednalo o Společenství dvanácti
členských států.
        Stojí před námi nové úkoly. Objevily se některé
nákazy, které před deseti lety nebyly známy, zatímco jiné (například
slintavka a kulhavka, katarální horečka ovcí a ptačí chřipka) se
v nedávné minulosti staly opět problémem a připomněly nám,
že i nadále představují vážné riziko.
        Významně se změnily i podmínky obchodování: objem obchodu
se zvířaty a s produkty živočišného původu rychle roste, a to
jak v EU, tak i ve třetích zemích.
        Věda, technika i náš institucionální rámec prošly
podstatným vývojem.
V souvislosti se stávajícími právními
předpisy byla zjištěna řada problémů. Některé se
týkají obecného politického přístupu, konkrétně jde o:
–
velkou složitost stávající politiky
Společenství v oblasti zdraví zvířat
–
chybějící celkovou strategii
–
nedostatečný důraz na prevenci nákaz, se
zvláštním zaměřením na potřebu zvýšené biologické
bezpečnosti.
Další problémy se týkaly konkrétních potíží
s fungováním stávajících právních předpisů, zejména šlo o:
–
otázky vztahující se k obchodu uvnitř Unie s
živými zvířaty.
Obecné i specifické problémy jsou buď
rektifikovány v těchto právních předpisech, nebo budou
rektifikovány v jejich aktech v přenesené pravomoci a prováděcích
aktech.
Cíle návrhu
Právní rámec EU pro zdraví zvířat je právní
rámec pro podporu strategie EU v oblasti zdraví zvířat, která byla
zveřejněna v roce 2007. Obecným cílem uvedené strategie je:
  zajistit vysokou úroveň veřejného zdraví a bezpečnosti
potravin snížením výskytu biologických a chemických rizik pro lidi na minimum,
        zlepšovat zdraví zvířat předcházením/snižováním
výskytu nákaz zvířat, a tím podporovat zemědělskou činnost
a hospodářství venkova,
        zvýšit hospodářský růst / soudržnost /
konkurenceschopnost tím, že se zajistí volný pohyb zboží a
přiměřené přemísťování zvířat,
        podporovat takové zemědělské postupy a dobré životní
podmínky zvířat, které předcházejí hrozbám v souvislosti se zdravím
zvířat a které minimalizují dopad na životní prostředí, a tím
podporují strategii EU pro udržitelný rozvoj.
Konkrétním cílem tohoto právního rámce pro zdraví
zvířat je:
        vytvořit jednotný, zjednodušený, transparentní a jasný
právní rámec, který systematicky stanoví cíle, oblast působnosti a zásady
regulačního zásahu; založený na řádné správě věcí
veřejných a splňující mezinárodní normy (např. OIE);
zaměřený na dlouhodobá preventivní opatření, a to ve spolupráci
se všemi příslušnými zúčastněnými stranami,
        zavést zastřešující obecné zásady umožňující, aby
zjednodušený právní rámec byl připraven pro nové výzvy, tj. umožnit
rychlou reakci v případě nově se objevujících nákaz; a to
při současném zajištění stejné kvality reakce jako podle
stávajících právních předpisů,
        zajistit soulad mezi horizontálními zásadami právních
předpisů v oblasti zdraví zvířat, dobrých životních podmínek
zvířat a politikami týkajícími se bezpečnosti potravin, jakož i
obecnějšími politikami EU v oblasti změny klimatu, společné
zemědělské politiky a udržitelnosti,
  snížit v nejvyšší možné míře dopad nákaz zvířat na
zdraví zvířat a veřejné zdraví, dobré životní podmínky zvířat,
hospodářství a společnost zvyšováním povědomí o nákazách,
připravenosti, dozoru a pohotovostních systémů na vnitrostátní úrovni
a na úrovni EU,
        zajistit řádné fungování vnitřního trhu se
zvířaty a živočišnými produkty s vysokou úrovní ochrany zdraví
zvířat a veřejného zdraví a podporovat cíle strategie Evropa 2020.
Operativním cílem tohoto právního rámce pro zdraví
zvířat je:
        začlenit nový přístup založený na prevenci a na
pobídkách do základu politiky v oblasti zdraví zvířat,
        stanovit jasné a vyrovnané rozdělení úloh a oblastí
odpovědnosti mezi příslušnými orgány, orgány EU, odvětvím
zemědělství, majiteli zvířat a dalšími subjekty,
        zavést klasifikaci nákaz jako základ pro zásah ze strany EU,
        stanovit účinné mechanismy pro rychlou reakci na nákazy,
včetně nových problémů, jako jsou nově se objevující nákazy,
        zajistit účinnou připravenost na mimořádné
události a včasnou reakci na nákazy zvířat a zoonózy,
včetně případného použití očkovacích látek,
        zavést zjednodušené postupy, je-li to možné z technických a
jiných důvodů, a to s přihlédnutím ke specifikům drobných
zemědělců a mikropodniků, a je-li to možné při
uvolnění neodůvodněné administrativní zátěže a nákladů,
        zajistit, aby nový právní rámec poskytoval dostatečnou
pružnost pro bezproblémové přizpůsobení se budoucímu vědeckému a
technologickému vývoji,
        snížit riziko narušení obchodu usilováním o odpovídající
úroveň sblížení s příslušnými mezinárodními normami při
zajištění pevného odhodlání dostát vysokým standardům zdraví
zvířat.
2.           PRÁVNÍ SOUVISLOSTI
Právní základ
Právní základ pro legislativní opatření EU
týkající se zdraví zvířat stanoví články 43, 114 a 168 Smlouvy o
fungování Evropské unie (SFEU), které jsou zásadní součástí politiky EU v
oblasti zemědělství, veřejného zdraví a ochrany
spotřebitelů, obchodu a jednotného trhu.
–
Článek 43 stanoví základ pro legislativní
opatření EU týkající se společné zemědělské politiky. Tento
článek se rovněž stal základem pro veterinární právní předpisy,
jelikož politika Společenství v oblasti zdraví zvířat se z právního
hlediska považuje za součást společné zemědělské politiky,
takže se v ní uplatňují stejné
právní a správní postupy.
–
Článek 114 stanoví právní základ pro
zřízení a fungování vnitřního trhu a sbližování právních a správních
opatření v této oblasti.
–
Článek 168 o ochraně zdraví se týká
ochrany lidského zdraví před všemi příčinami, které ho mohou
poškodit, včetně těch, které se týkají zdraví zvířat.
Veterinární opatření přímo zaměřená na ochranu
veřejného zdraví byla rovněž přijata v rámci postupu spolurozhodování
v důsledku tohoto článku.
Soulad s ostatními politikami Unie
Tento soubor veterinárních předpisů je
ve vztahu s právním rámcem v oblasti dobrých životních podmínek zvířat,
bezpečnosti potravin, veřejného zdraví, výživy zvířat,
veterinárních léčivých přípravků, ochrany životního
prostředí, úředních kontrol, společné rybářské politiky
(SRP) a společné zemědělské politiky (SZP).
Vztah k jiným návrhům v souboru
Návrh je součástí souboru čtyř
přezkumů týkajících se zdraví zvířat, zdraví rostlin, kvality
reprodukčního materiálu rostlin a úředních kontrol rostlin,
zvířat, potravin a krmiv.
Přezkum právních předpisů
týkajících se úředních kontrol umožní důslednější
uplatňování úředních kontrol pro účely ochrany zdraví
zvířat a větší návaznost s veterinárními předpisy.
3.           SUBSIDIARITA
A PROPORCIONALITA
Subsidiarita
Dobrý zdravotní stav zvířat znamená nejen
soukromé přínosy, ale je i veřejným statkem s širšími
společenskými přínosy. Přenosná povaha mnoha nákaz zvířat
znamená, že největší celkové přínosy bude mít společný
přístup spíše než řada jednotlivých opatření.
Hodnota harmonizovaného přístupu EU je
obecně přijímána a pomohla snížit administrativní zátěž pro provozovatele,
obchodníky, veterinární lékaře a odvětví spojené s veterinární
oblastí. Sehrála zásadní úlohu při vytváření jednotného trhu,
neboť tím, že se stanovily harmonizované veterinární podmínky a
podpořil úspěch SZP, usnadnila obchod se zvířaty a s produkty
živočišného původu (maso, mléko atd.) v rámci EU.
Přínosy harmonizovaných pravidel pro
prevenci, oznamování, tlumení a eradikaci nákaz zvířat na úrovni EU byly
prokázány při výskytu ohnisek nákaz zvířat v poslední době.
Reakce na tyto krize ukázala schopnost EU rychle reagovat a omezit šíření
nákaz a minimalizovat jejich dopady. To bylo ve velké míře možné díky
harmonizovanému přístupu k tlumení nákaz, včetně poskytování
finančního vyrovnání za ztráty v zemědělských podnicích v
důsledku opatření k eradikaci nákaz. Rovněž s přihlédnutím
k dimenzi jednotného trhu může zanedbání tlumení nákazy v jednom
členském státě vážně ohrozit nákazový status Unie a ohrozit její
vývozní potenciál. S ohledem na tyto různé prvky je opatření na
úrovni EU oprávněné, protože je zřejmé, že členské státy samotné
nemohou dosáhnout uspokojivých výsledků a že EU by dosáhla soudržného přístupu
lépe a efektivněji.
Proporcionalita
Právní rámec pro zdraví zvířat stanoví obecný
rámec pro prevenci, tlumení a eradikaci nákaz zvířat. Tento rámec vychází
z pravidel založených na výsledcích, vyhýbá se příliš vysoké úrovni
normativnosti a ponechává prostor členským státům pro případnou
regulaci nebo stanovení podrobnějších právních předpisů, a
zajišťuje tak flexibilitu pro přizpůsobení pravidel
vnitrostátním, regionálním nebo místním okolnostem. Na druhé straně
pravidla týkající se obchodu se musí nutně vyznačovat určitou
úrovní podrobnosti a přesnosti, aby se snížilo riziko různých
prováděcích postupů ze strany provozovatelů a příslušných
orgánů a následného narušení hospodářské soutěže a možného
snížení soudržnosti přístupu k boji proti nákaze. Právní rámec pro zdraví
zvířat se proto snaží dosáhnout rovnováhy přiměřených,
avšak nezbytných opatření.
4.           KONZULTACE SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
Proces konzultací
Tento právní rámec pro zdraví zvířat je
výsledkem dlouhé řady promyšlených analýz.
V roce 2004 zahájila Komise nezávislé hodnocení s
cílem posoudit fungování politiky Společenství v oblasti zdraví
zvířat[3]
v předchozím desetiletí a její soudržnost s ostatními zásahy v rámci
politiky EU. Účelem bylo určit prvky politiky Společenství v
oblasti zdraví zvířat, které by mohly být dále zlepšovány, a navrhnout
možnosti pro dosažení tohoto zlepšení.
V hodnocení politiky Společenství v oblasti
zdraví zvířat se mimo jiné doporučilo vytvořit jednotnou
strategii v oblasti zdraví zvířat, a to s cílem zabránit
roztříštěnosti vlivu krize při rozvoji politiky. Výsledkem byla
strategie EU v oblasti zdraví zvířat na období 2007–2013 pod heslem
„Prevence je lepší než léčba“[4].
Tato strategie stanoví přijetí „jednotného
právního rámce pro zdraví zvířat s větším důrazem na pobídky
namísto postihů, který bude v souladu s ostatními politikami EU a který se
bude blížit mezinárodním normám“ a který „vymezí a sjednotí společné
zásady a požadavky stávajících právních předpisů“. Ve své reakci na
sdělení Komise o nové strategii Evropský parlament[5], Rada[6] a Evropský hospodářský a
sociální výbor[7]
tuto iniciativu přivítaly. Akční plán pro provádění strategie[8] následně potvrdil, že
„hlavním cílem strategie je vytvoření právního předpisu v oblasti
zdraví zvířat“.
Od samého počátku procesu byli do diskuse
plně zapojeni a hráli v ní rozhodující úlohu hlavní
zúčastněné strany, členské státy, příslušné orgány,
mezinárodní organizace a obchodní partneři. Kromě toho byly při
mnoha příležitostech konzultovány zúčastněné strany z řad
hospodářských a sociálních subjektů, např. evropská sdružení
zainteresovaná v oblasti zdraví zvířat a dobrých životních podmínek
zvířat a zúčastněná veřejnost, a to v souladu s normami
Komise pro konzultace.
5.           PRVKY NÁVRHU
Část I: Obecná ustanovení
Právní rámec pro zdraví zvířat stanoví obecné
zásady pro dobrý zdravotní stav zvířat v právních předpisech EU.
Spojuje veterinární opatření pro suchozemské a vodní živočichy.
V části I se rovněž stanoví určení
priorit a seznam nákaz, které by mohly mít významný dopad. Poprvé tak bude možné,
aby zdroje Unie byly systematicky upřednostňovány na vědeckém a
důkazním základě.
Poprvé jsou výslovně stanoveny oblasti
odpovědnosti všech aktérů, kteří hrají významnou úlohu při
ochraně zdraví zvířat, jako jsou provozovatelé, veterinární
lékaři a chovatelé zvířat v zájmovém chovu. Konkrétně se nyní
vyžaduje, aby provozovatelé a odborníci pracující se zvířaty získali
základní znalosti o zdraví zvířat a souvisejících otázkách.
Část II: Oznamování, dozor, programy
pro eradikaci, status oblasti prosté nákazy
Část II objasňuje povinnosti týkající se
oznamování a dozoru, včetně veterinárních kontrol. Objasňuje
úlohu provozovatelů, příslušných orgánů a jiných subjektů,
pokud jde o dozor nad veterinární situací v Unii. Díky novému systému lze lépe
využívat součinnosti mezi dozorem prováděným různými aktéry
v dané oblasti, aby se zajistilo co nejúčinnější a z hlediska
nákladů nejefektivnější používání zdrojů dozoru.
Další hlavní změnou je to, že jednotky,
v současnosti povolené pouze pro opatření související s
influenzou ptáků a u akvakultury, mohou být nyní používány v širším
rozsahu. Tím se do opatření pro tlumení nákaz zavádí větší pružnost,
neboť se zavádí možnost dalšího pohybu a obchodu za určitých
okolností vycházejících z perspektivy posouzení rizik.
Část III: Připravenost na nákazy, povědomí a
tlumení
V části III se i nadále vyžaduje, aby členské státy
vypracovaly pohotovostní plány řešení některých nákaz a aby
uskutečňovaly jejich provádění.
Nyní je výslovně a jednotně stanoven
právní rámec pro očkování.
Jsou stanovena pravidla pro používání bank
antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel.
Jsou stanovena pravidla pro opatření
k tlumení nákaz, která mají být přijata v případě
podezření na výskyt ohnisek některých nákaz nebo jejich potvrzení, s
malou změnou stávajícího systému, jehož fungování se považuje za dobré.
Část IV: Požadavky týkající se
registrace, schvalování, vysledovatelnosti a přemísťování
Část IV je rozdělena do tří hlav s
odlišnými pravidly pro suchozemské, vodní a ostatní živočichy. Je
třeba, aby byly posuzovány samostatně, jelikož příslušné výrobní
metody a epizootologie jsou odlišné. Hlavy, které se zabývají vodními a
suchozemskými živočichy, stanoví opatření, jež pomáhají zjistit a
vysledovat zvířata a zařízení. Vysledovatelnost zvířat má
zásadní význam při vzplanutí ohniska nákazy pro to, aby bylo možné
pochopit epizootologii nákazy a nákazu lépe tlumit. Tyto hlavy rovněž
zavádějí možnost registrace více zvířat a jejich vysledování pomocí
elektronických prostředků, a tím podporují zjednodušení a zlepšení
právní úpravy a snižování administrativní zátěže využíváním technologií.
Třetí hlava týkající se ostatních živočichů je zavedena pouze
kvůli možným budoucím ustanovením pro případ, že by se měly
objevit nové hrozby týkající se těchto živočichů.
Část V: Vstup do Unie a vývoz
V části V se stanoví normy a požadavky
pro třetí země vysílající zvířata, zárodečné produkty,
produkty živočišného původu a jiné materiály, jimiž se mohou
přenášet nákazy zvířat do Unie, s cílem zabránit zavlečení
nákaz. Rovněž se stanoví požadavky na vývoz. Neuvažuje se o žádných
praktických změnách oproti stávajícím právním předpisům, jejichž
fungování se považuje za dobré.
Část VI: Mimořádná opatření
Mimořádná opatření jsou pro zvládání
nákaz zásadní. V části VI se stanoví postupy, kterými je třeba se
řídit v případě mimořádné události, aby byla zajištěna
rychlá a jednotná reakce Unie. Uvažuje se pouze o několika praktických
změnách oproti stávajícím právním předpisům, jejichž fungování
se považuje za velmi dobré.
Část VII: Závěrečná a
přechodná ustanovení
Závěrečná a přechodná ustanovení se
týkají vnitrostátních předpisů, podmínek pro přijímání aktů
v přenesené pravomoci, zrušení a dalších nezbytných právních
předpisů.
6.           ROZPOČTOVÉ
DŮSLEDKY
Tento návrh neobnáší výdaje, jež nejsou zahrnuty ve finančním
výkazu společného finančního rámce pro potravinový řetězec,
zdraví zvířat a dobré životní podmínky zvířat, a týkající se zdraví
rostlin a reprodukčního materiálu rostlin.
2013/0136 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY
o zdraví zvířat
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování
Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2, čl. 114
odst. 3 a čl. 168 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[9],

s ohledem na stanovisko Výboru
regionů[10],

v souladu s řádným legislativním
postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Účinky přenosných
nákaz zvířat a opatření nezbytných pro tlumení těchto nákaz
mohou být zničující pro jednotlivá zvířata, populace zvířat,
chovatele i hospodářství.
(2)       Jak ukázaly nedávné
zkušenosti, přenosné nákazy zvířat mohou mít rovněž významný
dopad na veřejné zdraví, jako například v případě influenzy
ptáků a salmonely.
(3)       Kromě toho lze pozorovat
nepříznivé interaktivní účinky týkající se biologické rozmanitosti,
změny klimatu a dalších environmentálních aspektů. Změna klimatu
může mít vliv na výskyt nových nákaz, prevalenci stávajících nákaz a
zeměpisné rozložení původců nákaz a vektorů,
včetně těch, které ovlivňují volně žijící
živočichy.
(4)       Aby se zajistila vysoká
úroveň zdraví zvířat a veřejného zdraví v Unii, racionální
rozvoj zemědělství a akvakultury a zvýšila se produktivita, měly
by být stanoveny veterinární předpisy na úrovni Unie. Tyto předpisy
jsou nezbytné mimo jiné pro dotvoření vnitřního trhu a pro
zabránění šíření infekčních nákaz.
(5)       Stávající veterinární
předpisy Unie obsahují řadu propojených a vzájemně souvisejících
základních aktů, které stanoví veterinární pravidla pro obchod v rámci
Unie, vstup zvířat a produktů do Unie, eradikaci nákaz, veterinární
kontroly, hlášení nákaz a finanční podporu u různých druhů
zvířat, avšak chybí zastřešující právní rámec, který by stanovil
harmonizované zásady v celém odvětví.
(6)       Ve strategii Unie v oblasti
zdraví zvířat (2007–2013) se navrhuje zásada, že „prevence je lepší než
léčba“, a Komise tuto strategii přijala ve svém sdělení
Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu
výboru a Výboru regionů ze dne 19. září 2007[11]. Jejím cílem je klást
větší důraz na preventivní opatření, dozor nad nákazami, tlumení
nákaz a výzkum v zájmu snížení výskytu nákaz zvířat a minimalizace
následků v případě vzniku ohniska. Navrhuje se přijetí
„jednotného a zjednodušeného právního rámce pro zdraví zvířat“, který bude
usilovat o sblížení s mezinárodními normami při zajištění pevného
odhodlání dostát vysokým standardům zdraví zvířat.
(7)       Cílem tohoto nařízení je
provádět závazky a vize uvedené ve strategii v oblasti zdraví zvířat,
včetně zásady „jednoho zdraví“, a upevnit právní rámec pro
společnou politiku Unie v oblasti zdraví zvířat, a to prostřednictvím
jednotného, zjednodušeného a pružnějšího právního rámce pro zdraví
zvířat.
(8)       Zvířata mohou trpět
širokou škálou infekčních nebo neinfekčních nákaz. Mnohé nákazy jsou
léčitelné, mají vliv pouze na jednotlivé postižené zvíře nebo se
nepřenášejí na jiná zvířata nebo na člověka. Na druhé straně
přenosné nákazy mohou mít širší dopad na zdraví zvířat nebo na
veřejné zdraví s účinky na úrovni populace. Veterinární předpisy
stanovené tímto nařízením by měly být omezeny pouze na tyto nákazy.
(9)       Při stanovení
těchto veterinárních předpisů je nezbytné zohlednit souvislosti
mezi zdravím zvířat a veřejným zdravím, životním prostředím,
bezpečností potravin a krmiv, dobrými životními podmínkami zvířat,
zajišťováním potravin, hospodářskými, sociálními a kulturními aspekty.
(10)     Rozhodnutím Rady 94/800/ES ze
dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství
s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola
mnohostranných jednání (1986–1994)[12]
se schválila jménem Evropského společenství s ohledem na tu jejich
část, která spadá do jeho působnosti, Dohoda o zřízení
Světové obchodní organizace (WTO) a dále dohody stanovené v přílohách
1, 2 a 3 uvedené dohody, které zahrnují Dohodu o uplatňování sanitárních a
fytosanitárních opatření. Dohoda o uplatňování sanitárních a
fytosanitárních opatření upravuje používání opatření nezbytných pro
ochranu lidí, zvířat nebo rostlin nebo jejich zdraví tak, aby nedocházelo
k svévolné nebo neoprávněné diskriminaci mezi členy WTO. Existují-li
mezinárodní normy, musí být využívány jako základ. Nicméně členové
mají právo stanovit vlastní příslušné normy pod podmínkou, že tyto normy
jsou založeny na vědeckých důkazech.
(11)     Pokud jde o zdraví
zvířat, Dohoda o uplatňování sanitárních a fytosanitárních
opatření odkazuje na normy Světové organizace pro zdraví zvířat
(OIE) týkající se veterinárních podmínek pro mezinárodní obchod. Aby se snížilo
riziko narušení obchodu, měla by opatření EU týkající se zdraví
zvířat usilovat o odpovídající úroveň sblížení s normami OIE.
(12)     Za zvláštních okolností, kdy
existuje vážné riziko pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, ale z
vědeckého hlediska přetrvává nejistota, umožňuje čl. 5
odst. 7 Dohody o uplatňování sanitárních a fytosanitárních opatření,
který byl vyložen pro Unii ve sdělení Komise ze dne 2. února 2000 o
zásadě předběžné opatrnosti[13],
každému členu této dohody přijmout prozatímní opatření na
základě dostupných relevantních informací. Za takových okolností se
vyžaduje, aby člen WTO získal dodatečné informace nezbytné pro
objektivnější vyhodnocení rizik a odpovídající přezkum opatření
v přiměřené lhůtě.
(13)     Posouzení rizik, na jehož
základě jsou přijímána opatření v rámci tohoto nařízení, by
mělo být založeno na dostupných vědeckých důkazech a mělo
by se provádět nezávislým, objektivním a průhledným způsobem.
Rovněž by měla být náležitě zohledněna stanoviska
Evropského úřadu pro bezpečnost potravin, zřízeného čl. 22
odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne
28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového
práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a
stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin[14].
(14)     Nařízení Evropského
parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o
hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a
získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o
zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších
produktech živočišného původu)[15]
stanoví hygienická a veterinární pravidla pro některé vedlejší produkty
živočišného původu a získané produkty s cílem zabraňovat
rizikům pro zdraví lidí a zvířat, která v souvislosti s těmito
produkty vznikají, a snižovat je na minimum, a zejména chránit bezpečnost
potravinového a krmivového řetězce. Aby se zamezilo překrývání
právních předpisů Unie, mělo by se toto nařízení vztahovat
pouze na vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty,
nejsou-li stanovena zvláštní pravidla nařízením (ES) č. 1069/2009 a
existuje-li riziko pro zdraví zvířat. Například nařízení (ES)
č. 1069/2009 neupravuje zacházení s vedlejšími produkty živočišného
původu a získanými produkty v souvislosti s opatřeními pro tlumení
nákaz, a proto se na tyto otázky náležitým způsobem vztahuje toto
nařízení.
(15)     Kromě toho zvláštní
pravidla týkající se přenosných nákaz zvířat včetně nákaz
přenosných na člověka (dále jen „zoonózy“) jsou již stanovena
v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne
22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci
některých přenosných spongiformních encefalopatií[16], ve směrnici Evropského
parlamentu a Rady 2003/99/ES ze dne 17. listopadu 2003 o sledování zoonóz a
jejich původců, o změně rozhodnutí Rady 90/424/EHS a o
zrušení směrnice Rady 92/117/EHS[17]
a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 ze dne
17. listopadu 2003 o tlumení salmonel a některých jiných původců
zoonóz vyskytujících se v potravním řetězci[18] a zvláštní pravidla týkající
se přenosných chorob lidí v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady
č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě
epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí[19] ve Společenství. Uvedené
akty by po přijetí tohoto nařízení měly zůstat v platnosti.
Aby se zamezilo překrývání právních předpisů Unie, mělo by
se toto nařízení tudíž vztahovat pouze na zoonózy, pokud nejsou stanovena
zvláštní pravidla již v uvedených jiných právních aktech Unie.
(16)     Nákazy, které se vyskytují u
volně žijících populací zvířat, mohou mít nepříznivý vliv na
zemědělství a akvakulturu, veřejné zdraví, životní
prostředí a biologickou rozmanitost. Proto je vhodné, aby oblast
působnosti tohoto nařízení v takových případech zahrnovala
volně žijící zvířata, a to jednak jako potenciální oběti
těchto nákaz, jednak jako jejich vektory.
(17)     Nákazy zvířat se
přenáší nejen prostřednictvím přímého kontaktu mezi zvířaty
nebo mezi zvířaty a lidmi. Šíří se také dále prostřednictvím
vody a vzduchu, vektory, jako je hmyz, nebo spermatem, vajíčky a embryi
použitými při inseminaci / umělé reprodukci, dárcovství vajíček
nebo transferu embryí. Patogenní původci se mohou nacházet v potravinách a
jiných produktech živočišného původu, jako jsou kůže, kožešiny,
peří, rohy a jakýkoli jiný materiál získaný z těla zvířete.
Patogenní původce kromě toho mohou šířit různé jiné
předměty, například přepravní vozidla, různá
zařízení, krmiva, seno a sláma. Proto musí účinné právní
předpisy v oblasti zdraví zvířat pokrývat všechny cesty infekce a
materiály, jimiž se může infekce šířit.
(18)     Nákazy zvířat mohou mít
škodlivé účinky na rozložení živočišných druhů ve volné
přírodě, čímž ovlivňují biologickou rozmanitost.
Mikroorganismy způsobující nákazy zvířat tudíž mohou spadat pod
definici nepůvodních invazních druhů podle Úmluvy OSN o biologické
rozmanitosti. Opatření stanovená tímto nařízením rovněž
zohledňují biologickou rozmanitost, a proto by se toto nařízení
mělo vztahovat na druhy zvířat a patogenní původce,
včetně těch, které jsou definovány jako nepůvodní invazní
druhy, které hrají roli v přenášení nákaz, na něž se vztahuje toto
nařízení, nebo které jsou jimi postiženy.
(19)     V právních předpisech
Unie, které byly přijaty před tímto nařízením, jsou stanoveny
samostatné veterinární předpisy pro suchozemské a vodní živočichy.
Směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích
na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci
a tlumení některých nákaz vodních živočichů[20] stanoví zvláštní pravidla pro
vodní živočichy. V mnoha případech jsou však hlavní zásady pro správu
dobrého zdravotního stavu zvířat platné pro obě skupiny druhů
zvířat. Proto by oblast působnosti tohoto nařízení měla
zahrnovat jak suchozemské, tak vodní živočichy a případně tato
veterinární pravidla uvádět do souladu. V případě některých
aspektů, zejména registrace a schvalování zařízení a vysledovatelnosti
a přemísťování zvířat uvnitř Unie, se však toto
nařízení řídí přístupem přijatým v minulosti, který
měl stanovit různé soubory veterinárních pravidel pro suchozemské a
vodní živočichy v důsledku rozdílných prostředí, a tudíž i
různých požadavků na ochranu zdraví.
(20)     Právní předpisy Unie
přijaté před tímto nařízením, a zejména směrnice Rady
92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro
obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství
a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní
veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I
směrnice 90/425/EHS[21],
rovněž stanoví základní veterinární předpisy pro ostatní
živočišné druhy, které nejsou uvedeny v jiných právních aktech Unie, např.
plazi, obojživelníci, mořští savci a ostatní druhy, jež nejsou vodními ani
suchozemskými živočichy podle definice tohoto nařízení. Tyto druhy
obvykle nepředstavují významné zdravotní riziko pro člověka nebo
jiná zvířata, a tudíž se na ně vztahuje pouze několik
veterinárních pravidel, případně žádná. V zájmu zamezení
zbytečné administrativní zátěži a nákladům by se toto
nařízení mělo řídit přístupem přijatým v minulosti,
konkrétně stanovit právní rámec pro podrobná veterinární pravidla týkající
se přemísťování těchto zvířat a produktů z nich
získaných, jež mají být stanovena, vyžadují-li to příslušná rizika.
(21)     Zájmový chov zvířat,
včetně okrasných vodních živočichů v domácnostech a
nekomerčních akváriích, sloužících k okrasným účelům v interiéru
i exteriéru, obecně představuje nižší riziko pro zdraví v porovnání s
jinými způsoby chovu nebo přemísťování zvířat v širším
měřítku, jako jsou například způsoby běžné v
zemědělství. Proto není vhodné, aby se obecné požadavky týkající se
registrace, vedení záznamů a přemísťování v rámci Unie
vztahovaly na tato zvířata, neboť to by představovalo
neodůvodněnou administrativní zátěž a náklady. Požadavky
týkající se registrace a vedení záznamů by se tedy neměly vztahovat
na chovatele zvířat v zájmovém chovu. Kromě toho by měla být
stanovena zvláštní pravidla pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém
chovu v rámci Unie.
(22)     Některé vymezené skupiny
zvířat, pro něž v tomto nařízení existují zvláštní veterinární
předpisy, musí být vzhledem k širokému rozsahu skupiny uvedeny jako druhy
v příloze. To je případ skupiny kopytnatců klasifikovaných jako
kopytníci. Tento seznam může být v případě potřeby
změněn v budoucnosti z důvodu změny taxonomie,
vědeckého vývoje nebo vědecky odůvodněných technických
aktualizací. Podobně může být v případě potřeby
upraven seznam druhů zvířat v zájmovém chovu kvůli změnám
ve společnosti nebo změnám zvyklostí v zájmovém chovatelství,
zejména pokud tato zvířata přenášejí nákazy. S cílem zohlednit tyto
změny by proto měla být na Komisi přenesena pravomoc
přijímat právní akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
Evropské unie, pokud jde o seznamy zvířat v zájmovém chovu a
kopytníků stanovené v přílohách I a II tohoto nařízení.
(23)     Ne všem přenosným nákazám
zvířat je možné nebo by se mělo předcházet a tlumit je
prostřednictvím regulačních opatření, například je-li
nákaza příliš rozšířena, nejsou-li k dispozici diagnostické
nástroje nebo pokud může soukromý sektor sám přijmout opatření k
tlumení nákazy. Regulační opatření k prevenci a tlumení
přenosných nákaz zvířat mohou mít významné hospodářské
důsledky pro příslušná odvětví a narušit obchod. Proto je
nezbytné, aby se tato opatření uplatňovala, pouze je-li to
přiměřené a nezbytné, například pokud nákaza
představuje nebo pokud existuje podezření, že by mohla
představovat významné riziko pro zdraví zvířat nebo lidí.
(24)     Kromě toho by
opatření pro prevenci a tlumení měla být přizpůsobena každé
přenosné nákaze zvířat s cílem řešit její jedinečný
epizootologický profil a jeho důsledky. Pravidla pro prevenci a tlumení
každé nákazy by tedy měla být pro každou nákazu specifická.
(25)     U přenosných nákaz
zvířat je onemocnění obvykle spojováno s klinickými nebo
patologickými projevy nákazy. Nicméně pro účely tohoto nařízení,
jehož cílem je tlumit rozšiřování některých přenosných nákaz
zvířat a jejich eradikace, by vymezení nákazy mělo být širší, aby se
vztahovalo i na ostatní přenašeče patogenních původců.
(26)     Některé přenosné
nákazy zvířat se nepřenáší snadno na ostatní zvířata nebo na
člověka, a nepůsobí tak hospodářské škody ani nenarušují
biologickou rozmanitost v širší míře. Nepředstavují tedy vážné
nebezpečí pro zdraví zvířat nebo veřejné zdraví v Unii, a proto
lze podle potřeby nabídnout řešení na úrovni vnitrostátních
předpisů.
(27)     U přenosných nákaz
zvířat, na které se nevztahují opatření stanovená na úrovni Unie, jež
však mají určitý hospodářský význam pro soukromý sektor na místní
úrovni, by měl soukromý sektor za pomoci příslušných orgánů
členských států přijmout opatření k prevenci nebo tlumení
těchto nákaz, například prostřednictvím samoregulačních
opatření nebo vytvářením pravidel správné praxe.
(28)     Na rozdíl od přenosných
nákaz zvířat popsaných ve 26. a 27. bodě odůvodnění se
vysoce přenosné nákazy zvířat mohou snadno šířit přes
hranice, a pokud se rovněž jedná o zoonózu, mohou mít také vliv na
veřejné zdraví a bezpečnost potravin. Proto by se toto nařízení
mělo vztahovat na vysoce přenosné nákazy zvířat a zoonózy.
(29)     Akce č. 5 sdělení
Komise Evropskému parlamentu a Radě – Akční plán proti rostoucím
hrozbám antimikrobiální rezistence[22]
zdůrazňuje preventivní úlohu tohoto nařízení a související
očekávané snížení používání antibiotik u zvířat. Zvyšuje se
rezistence mikroorganismů vůči antimikrobiálním látkám, na které
dříve reagovaly. Tato rezistence komplikuje léčbu infekčních
nákaz lidí a zvířat. V důsledku toho by se s mikroorganismy, u
kterých se vyvinula rezistence vůči antimikrobiálním látkám,
mělo zacházet stejně, jako by se jednalo o přenosné nákazy, a
jsou tudíž zahrnuty do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(30)     Mohou vzniknout nová
nebezpečí spojená s určitými nákazami nebo druhy, zejména v
důsledku změn životního prostředí, klimatu, v chovu
hospodářských zvířat, zemědělské produkci, ale také
sociálních změn. Vědecký pokrok může vést rovněž k novým
poznatkům a ke zvýšení povědomí o existujících nákazách. Kromě
toho nákazy a druhy, které jsou dnes důležité, mohou být
v budoucnosti vytlačeny na okraj. Proto by oblast působnosti
tohoto nařízení měla být široká a stanovená pravidla by měla být
zaměřena na nákazy, které mají velký veřejný dopad. OIE s
podporou Evropské komise vyvinula systém stanovení priorit a kategorizace
v oblasti nákaz a vypracovala studii s názvem „Listing and
categorisation of priority animal diseases, including those transmissible to
humans“ (Vytvoření seznamu a kategorizace přenosných nákaz
zvířat podle priorit, včetně nákaz přenosných na
člověka)[23]
a příslušný nástroj. Toto nařízení by mělo zavést takový
přístup v právních předpisech Unie.
(31)     Aby se zajistily jednotné
podmínky pro provádění tohoto nařízení, pokud jde o přenosné
nákazy zvířat na úrovni Unie, je nutné vytvořit harmonizovaný seznam
přenosných nákaz zvířat (dále jen „nákazy uvedené na seznamu“).
Komisi by tedy měly být svěřeny prováděcí pravomoci k sestavení
tohoto seznamu.
(32)     V budoucnosti se mohou objevit
nově se objevující nákazy, které by mohly znamenat vážné riziko pro
veřejné zdraví a pro zdraví zvířat a mít dopady na zdraví,
hospodářství nebo životní prostředí. Po posouzení těchto nákaz a
po přijetí dočasných mimořádných opatření může být
v případě potřeby nutná rychlá reakce a uvedení daných
nákaz na seznamu nákaz. Proto by v těchto řádně
odůvodněných případech rizika pro veřejné zdraví nebo
zdraví zvířat měla být na Komisi přenesena pravomoc
přijímat akty v souladu s postupem pro naléhavé případy.
(33)     Nákazy uvedené na seznamu
budou vyžadovat rozdílné postoje v oblasti řízení. U některých vysoce
přenosných nákaz, které se v současné době v Unii
nevyskytují, se při jejich výskytu vyžadují přísná opatření k
jejich okamžité eradikaci. U jiných nákaz, které již mohou být přítomny v
částech Unie, se vyžaduje povinná nebo dobrovolná eradikace. V obou
případech je vhodné zavést omezení pohybu zvířat a produktů,
jako je zákaz přemísťování z a do postižených oblastí, nebo testování
před odesláním. V ostatních případech by mohlo být vhodné pouze
provádět dozor nad rozšířením nákazy bez přijetí dalších
opatření. To by nastalo zejména v případě nově se objevující
nákazy, o níž jsou k dispozici omezené údaje.
(34)     Je třeba stanovit
kritéria, která zajistí, že při určování přenosných nákaz
zvířat, jež by měly být uvedeny pro účely tohoto nařízení
na seznamu, budou zohledněny všechny příslušné aspekty, a podle
kterých se v zájmu zajištění souladu a jednotnosti určí
použitelnost pravidel tohoto nařízení pro prevenci a tlumení nákaz u
různých nákaz uvedených na seznamu. Aby se zajistilo, že bude
zohledněn technický a vědecký pokrok a vývoj příslušných
mezinárodních norem, měla by být na Komisi přenesena pravomoc
přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské
unie, pokud jde o případné změny těchto kritérií.
(35)     Pravidla tohoto nařízení
pro prevenci a tlumení týkající se konkrétní přenosné nákazy zvířat
by se měla vztahovat na druhy zvířat, které mohou přenášet danou
nákazu tím, že jsou na ni vnímavé nebo působí jako její vektory. V zájmu
zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení je
nezbytné vytvořit harmonizovaný seznam druhů, na něž by se
měla vztahovat opatření na úrovni Unie týkající se konkrétních nákaz
uvedených na seznamu (dále jen „druhy uvedené na seznamu“), a na Komisi by
tudíž měly být přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení tohoto
seznamu.
(36)     Na základě významu a
úrovně dopadu nákazy uvedené na seznamu, jejího rozšíření, prevalence
a výskytu v Unii a dostupnosti opatření k prevenci a tlumení
nákaz, pokud jde o danou nákazu uvedenou na seznamu, by se měla
uplatňovat rozdílná kategorie zvláštních pravidel pro prevenci a tlumení
nákaz stanovených v tomto nařízení uceleně a soustavně u
jednotlivých nákaz uvedených na seznamu.
(37)     V zájmu zajištění
jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení v souvislosti
s opatřeními k prevenci a tlumení nákaz použitelnými u nákaz
uvedených na seznamu je nezbytné stanovit používání pravidel stanovených
v tomto nařízení u nákaz uvedených na seznamu na úrovni Unie. Na
Komisi by tedy měly být přeneseny prováděcí pravomoci ke
stanovení toho, na jaké nákazy uvedené na seznamu se mají vztahovat jaká
pravidla.
(38)     Provozovatelé, odborníci
pracující se zvířaty a chovatelé zvířat v zájmovém chovu mohou
nejlépe pozorovat a zajišťovat zdraví zvířat a produktů
spadajících pod jejich odpovědnost. Proto by měli mít primární
odpovědnost za provádění opatření pro prevenci a tlumení šíření
nákaz u zvířat a produktů spadajících pod jejich odpovědnost.
(39)     Biologická bezpečnost je
jedním z klíčových nástrojů prevence, jejž mají k dispozici provozovatelé
a ostatní subjekty pracující se zvířaty, aby zabránili zavlečení,
rozvoji a šíření přenosných nákaz zvířat do/z /uvnitř
populace zvířat. Úloha biologické bezpečnosti je rovněž uznána v
posouzení dopadů pro přijetí právního rámce EU pro zdraví
zvířat, přičemž jsou konkrétně posouzeny možné dopady. Aby
se zajistilo, že opatření biologické bezpečnosti uplatňovaná provozovateli,
odborníky pracujícími se zvířaty a chovateli zvířat v zájmovém chovu
jsou dostatečně pružná, že jsou přizpůsobena typu produkce
a příslušným druhům nebo kategoriím zvířat a že zohledňují
místní okolnosti a technický vývoj, měla by být na Komisi přenesena
pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
Evropské unie, pokud jde o další a podrobnější požadavky na biologickou bezpečnost.

(40)     Biocidní přípravky, jako
jsou dezinfekční přípravky pro veterinární hygienu nebo pro oblast
potravin a krmiv, insekticidy, repelenty nebo rodenticidy, hrají důležitou
úlohu ve strategiích biologické bezpečnosti na úrovni
zemědělských podniků i během přepravy zvířat.
Proto by měly být považovány za součást biologické bezpečnosti.
(41)     Znalosti o zdraví zvířat,
zahrnující znalosti o příznacích nákazy, následcích nákazy a možných
prostředcích prevence včetně biologické bezpečnosti,
léčby a tlumení, jsou nezbytným předpokladem pro účinnou péči
o zdraví zvířat a mají zásadní význam pro zajištění včasného
zjištění nákaz zvířat. Provozovatelé a jiní odborníci pracující se
zvířaty by tedy měli tyto znalosti získat. Tyto znalosti lze získat
různými způsoby, například prostřednictvím formálního
vzdělávání, ale také prostřednictvím zemědělského
poradenského systému, který existuje v odvětví zemědělství, nebo
informálního učení, do něhož mohou přínosně přispívat
vnitrostátní a evropské zemědělské organizace a další organizace.
Tyto alternativní prostředky získávání uvedených znalostí by rovněž
měly být uznány tímto nařízením.
(42)     Veterinární lékaři a
odborníci zabývající se zdravím vodních živočichů hrají zásadní úlohu
ve všech aspektech péče o zdraví zvířat a v tomto nařízení by
měla být stanovena obecná pravidla týkající se jejich úloh a oblastí
odpovědnosti.
(43)     Veterinární lékaři mají
vzdělání a odbornou kvalifikaci, které zajišťují, že získali
znalosti, dovednosti a schopnosti nezbytné mimo jiné k diagnostikování
nákaz a léčení zvířat. Kromě toho v některých členských
státech z historických důvodů nebo v důsledku nedostatku
veterinárních lékařů, kteří se zabývají nákazami vodních
živočichů, existuje zvláštní povolání nazývané „odborníci zabývající
se zdravím vodních živočichů“. Tito odborníci obvykle nejsou
veterinárními lékaři, věnují se však léčení vodních
živočichů. Toto nařízení by tudíž mělo respektovat
rozhodnutí těch členských států, které toto povolání uznávají.
V těchto případech by odborníci zabývající se zdravím vodních
živočichů měli mít stejné odpovědnosti a povinnosti jako
veterinární lékaři, pokud jde o jejich specifickou oblast práce. Tento
přístup je v souladu s Kodexem zdraví vodních živočichů OIE.
(44)     Aby se zajistilo, že
veterinární lékaři a odborníci zabývající se zdravím vodních
živočichů, kteří provádějí činnosti spadající do
oblasti působnosti tohoto nařízení, mají odpovídající kvalifikaci a
náležitou odbornou přípravu, měla by být na Komisi přenesena
pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
Evropské unie, pokud jde o jejich kvalifikaci a odbornou přípravu.
(45)     Členské státy a zejména
jejich příslušný orgán odpovědný za zdraví zvířat patří
mezi hlavní aktéry v oblasti prevence a tlumení přenosných nákaz
zvířat. Příslušný orgán pro zdraví zvířat hraje důležitou úlohu
v oblasti dozoru, eradikace, opatření pro tlumení nákazy, pohotovostního
plánování, zvyšování povědomí o nákaze a v usnadnění
přemísťování zvířat a v mezinárodním obchodě tím, že vydává
veterinární osvědčení. Schopnost členských států plnit své
povinnosti podle tohoto nařízení závisí na jejich přístupu k
přiměřeným finančním, infrastrukturním a personálním
zdrojům na celém jejich území, včetně kapacity laboratoří a
vědeckého a dalšího příslušného know-how.
(46)     Příslušný orgán vzhledem
k omezeným zdrojům nemůže vždy provádět všechny činnosti,
jejichž provádění příslušným orgánem je vyžadováno na základě
tohoto nařízení. Z tohoto důvodu je nezbytné stanovit právní základ
pro přenesení provádění těchto činností na veterinární
lékaře. S cílem zajistit stanovení nezbytných podmínek pro obecnou
použitelnost opatření k prevenci a tlumení nákaz v celé Unii by
měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s
článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přenesení provádění
těchto činností na veterinární lékaře a jejich náležitou
odbornou přípravu.
(47)     Optimální péče o zdraví
zvířat může být dosaženo pouze ve spolupráci s chovateli, provozovateli,
dalšími zúčastněnými stranami a obchodními partnery. K
zabezpečení jejich podpory je nezbytné, aby rozhodovací postupy a
používání opatření stanovených v tomto nařízení byly organizovány
jasným a transparentním způsobem. Proto by měl příslušný orgán
učinit vhodné kroky s cílem průběžně informovat
veřejnost, zejména existují-li oprávněné důvody pro
podezření, že zvířata nebo produkty mohou představovat riziko
pro zdraví zvířat nebo pro veřejné zdraví, a je-li to ve
veřejném zájmu.
(48)     Aby se předešlo
uvolnění patogenních původců z laboratoří, ústavů a
jiných zařízení pracujících s patogenními původci, je nezbytné, aby
tato zařízení přijala vhodná opatření biologické
bezpečnosti, biologické ochrany a opatření v oblasti uzavřeného
nakládání s biologickými původci. Proto by toto nařízení mělo
stanovit bezpečnostní opatření, která mají být dodržena při
manipulaci s těmito patogenními původci, očkovacími látkami a
dalšími biologickými produkty nebo při jejich přepravě. Tato
povinnost by se měla vztahovat i na všechny právnické nebo fyzické osoby,
které se touto činností zabývají. Aby se zajistilo, že budou dodržovány
bezpečnostní normy při manipulaci s vysoce nakažlivými biologickými
původci, očkovacími látkami a dalšími biologickými produkty,
měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu
s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o
bezpečnostní opatření v těchto laboratořích, ústavech a
zařízeních a o přemísťování patogenních původců.
(49)     Pro účinné tlumení nákaz
jsou rozhodující včasné zjištění a jasný řetězec hlášení
nákaz a podávání zpráv. V zájmu dosažení účinné a rychlé reakce by
jakékoli podezření na ohnisko určitých nákaz uvedených na seznamu
nebo jeho potvrzení mělo být okamžitě nahlášeno příslušnému
orgánu. Tyto oznamovací povinnosti by se měly vztahovat na veškeré fyzické
a právnické osoby, aby se zajistilo, že žádné ohnisko nákazy nebude
nenahlášeno.
(50)     Veterinární lékaři jsou
klíčovými aktéry při šetření nákaz a představují
klíčový článek propojující provozovatele a příslušný orgán.
Měli by tudíž být provozovateli informováni v případě
mimořádné míry úhynu, jiných závažných problémů souvisejících s
nákazami nebo výrazného poklesu objemu produkce s neurčenou
příčinou.
(51)     V zájmu zajištění
účinného a efektivního hlášení a vyjasnění různých okolností
souvisejících s mimořádnou mírou úhynu a dalšími znaky závažných nákaz by
měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s
článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o kritéria pro
stanovení toho, kdy nastávají příslušné okolnosti pro hlášení, a pravidla
pro další případné šetření.
(52)     U některých nákaz
uvedených na seznamu je zásadní, aby Komise a ostatní členské státy byly o
nákazách okamžitě informovány. Toto hlášení v rámci Unie umožní
sousedním nebo jiným postiženým členským státům přijmout v
oprávněných případech preventivní opatření. Za účelem
zajištění jednotných podmínek k provádění tohoto hlášení v rámci
Unie jsou na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci.
(53)     Na druhé straně v
případě některých nákaz nejsou okamžité hlášení a opatření
nutná. V těchto případech je shromažďování informací a podávání
zpráv v souvislosti s výskytem těchto nákaz nezbytné pro zvládnutí situace
nákazy a pro případné přijetí opatření k prevenci a tlumení
nákazy. Tento požadavek na podávání zpráv se rovněž může vztahovat na
nákazy, jež podléhají hlášení v rámci Unie, ale u nichž jsou potřebné
dodatečné informace pro provádění účinných opatření k
prevenci a tlumení nákaz. Aby se zajistilo, že jsou v příslušné
lhůtě shromážděny správné informace a údaje nezbytné k tomu,
aby se zabránilo šíření, nebo k tlumení každé konkrétní nákazy,
měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu
s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o
skutečnosti, které by měly být uvedeny ve zprávě.
(54)     Hlavním účelem hlášení
nákaz a podávání zpráv je vytvoření spolehlivých, transparentních a
dostupných epizootologických údajů. Měl by být zaveden
počítačový informační systém pro účinné shromažďování
a správu údajů z dozoru na úrovni Unie pro nákazy uvedené na seznamu a podle
potřeby pro nově se objevující nákazy nebo patogeny rezistentní
vůči antimikrobiálním látkám. Tento systém by měl podpořit
optimální dostupnost údajů, usnadnění výměny údajů a
snížení administrativní zátěže pro příslušné orgány členských
států tím, že spojí hlášení nákaz a podávání zpráv v rámci Unie a na
mezinárodní úrovni do jednoho procesu (tj. databáze WAHIS/WAHID OIE).
Rovněž by měl být zajištěn soulad s výměnou informací podle
směrnice 2003/99/ES[24].

(55)     V zájmu zajištění
jednotných podmínek pro provádění pravidel týkajících se hlášení nákaz a
podávání zpráv v rámci Unie by měly být na Komisi přeneseny
prováděcí pravomoci k vytvoření seznamu nákaz, na které se vztahují
pravidla týkající se hlášení v rámci Unie a podávání zpráv v rámci
Unie stanovená v tomto nařízení, a k vytvoření nezbytných
postupů, formátů, výměny informací a údajů týkajících se
hlášení nákaz a podávání zpráv.
(56)     Dozor je klíčovým prvkem
politiky tlumení nákaz. Mělo by se stanovit včasné zjištění
přenosných nákaz zvířat a účinné hlášení, a umožnit tak danému
odvětví a příslušnému orgánu provádění (je-li to
uskutečnitelné) včasných opatření v oblasti prevence a tlumení
nákaz a eradikaci nákazy. Dále by se měly poskytovat informace o nákazovém
statusu každého členského státu a Unie, čím by se prokázal status
oblasti prosté nákazy a usnadnil obchod s třetími zeměmi.
(57)     Provozovatelé pozorují svoje
zvířata pravidelně a mají nejlepší předpoklady k tomu, aby
zjistily mimořádnou míru úhynu a další příznaky závažných nákaz.
Provozovatelé jsou proto základem veškerého dozoru a mají zásadní význam pro
dozor prováděný příslušným orgánem.
(58)     Aby se zajistila úzká
spolupráce a výměna informací mezi provozovateli a veterinárními
lékaři nebo odborníky zabývajícími se zdravím vodních živočichů
a doplnil dozor prováděný provozovateli, zařízení by měla, pokud
je to vhodné pro daný typ produkce a s ohledem na další relevantní
faktory, podléhat veterinárním kontrolám. V zájmu zajištění úrovně
dozoru přiměřené příslušným rizikům v různých
typech zařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc
přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské
unie, pokud jde o kritéria a obsah těchto veterinárních kontrol v
různých typech zařízení.
(59)     Je důležité, aby
příslušný orgán zavedl systém dozoru pro nákazy uvedené na seznamu, které
podléhají dozoru. To by mělo platit i pro nově se objevující nákazy,
kdy by měla být posouzena případná zdravotní rizika dané nákazy a
shromážděny epidemiologické údaje pro toto posouzení. Aby se zajistilo co
nejlepší využití zdrojů, informace by se měly shromažďovat,
sdílet a používat nejefektivnějším a nejúčinnějším
způsobem.
(60)     Metody dozoru, četnost a
intenzita by měly být přizpůsobeny konkrétním nákazám a
měly by zohledňovat konkrétní účel dozoru, nákazový status v
daném regionu a veškerý další dozor prováděný provozovateli.
(61)     V některých
případech a v závislosti na epizootologickém profilu nákazy a relevantních
rizikových faktorech může být nutné zavést strukturovaný program dozoru. V
takovém případě je vhodné, aby členské státy vytvořily epizootologicky
zaměřené programy dozoru. Měla by být na Komisi přenesena
pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
Evropské unie, pokud jde o plánování dozoru, kritéria pro úřední potvrzení
ohnisek a definice případů těchto nákaz a požadavky pro programy
dozoru v souvislosti s jejich obsahem, informacemi, které mají být zahrnuty, a
obdobím uplatňování.
(62)     V zájmu podpory koordinace
mezi členskými státy a zajištění, aby tyto programy dozoru byly v
souladu s cíli Unie, by měly být pro informaci předkládány Komisi a
ostatním členským státům. Daný členský stát, který provádí
program dozoru, by měl kromě toho Komisi rovněž předkládat
pravidelné zprávy o výsledcích příslušného programu dozoru. V zájmu
zajištění jednotných podmínek pro provádění programů dozoru by
měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci k
vytvoření seznamu nákaz, na něž se vztahují programy dozoru, a ke
stanovení harmonizovaných postupů, formátů, výměny informací a
údajů.
(63)     Po členských státech, jež
nejsou prosté nebo o kterých se neví, že jsou prosté nákaz uvedených na seznamu
podléhajících opatřením pro eradikaci stanoveným v tomto
nařízení, by se mělo vyžadovat, aby zavedly povinné eradikační
programy pro eradikaci uvedených nákaz v případech, kdy je v Unii eradikace
povinná, nebo aby měli možnost zavést dobrovolné eradikační programy
pro eradikaci uvedených nákaz v případech, kdy se eradikace
v Unii předpokládá, avšak není povinná. Pro zajištění jednotných
podmínek všeobecného uplatňování v celé Unii je nezbytné pro tyto povinné
nebo dobrovolné eradikační programy stanovit harmonizované požadavky. V
zájmu zajištění účinné eradikace nákaz by měla být na Komisi
přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy
o fungování Evropské unie, pokud jde o cíle strategií pro tlumení nákaz,
opatření pro tlumení nákaz v rámci povinných nebo dobrovolných
eradikačních programů a požadavky těchto programů.
(64)     V zájmu zajištění
jednotných podmínek pro provádění programů pro eradikaci nákaz by
měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení
postupů pro předkládání těchto programů, ukazatele
výkonnosti a podávání zpráv.
(65)     Kromě toho by
členské státy měly mít možnost prohlásit celé své území, jeho oblasti
nebo jednotky za prosté jedné nebo více nákaz uvedených na seznamu, na něž
se vztahují pravidla o povinných nebo dobrovolných eradikačních
programech, aby byly chráněny proti zavlečení těchto nákaz
uvedených na seznamu z jiných částí Unie nebo ze třetích zemí nebo
území. Za tímto účelem by měl být stanoven jasný harmonizovaný
postup, včetně nezbytných kritérií pro status území prostého nákazy.
V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění uznání
statusu oblasti prosté nákazy v rámci Unie je nezbytné, aby tento status
oblasti prosté nákazy byl úředně schválen, a na Komisi by tudíž
měly být přeneseny prováděcí pravomoci ke schválení tohoto
statusu.
(66)     OIE zavedla v rámci v Kodexu
zdraví suchozemských živočichů a Kodexu zdraví vodních
živočichů (dále jen „kodexy OIE“) koncept kompartmentalizace
(rozčlenění na jednotky). V právních předpisech Unie, které byly
přijaty před tímto nařízením, je tento koncept uznán pouze pro
určité druhy zvířat a nákazy, jež jsou upřesněny
v konkrétních právních předpisech Unie, jmenovitě pro influenzu
ptáků a nákazy vodních živočichů. Tímto nařízením by se
měla stanovit možnost využívání systému jednotek pro jiné druhy
zvířat a nákazy. S cílem stanovit podrobné podmínky pro uznávání
jednotek, pravidla pro jejich schvalování a požadavky na ně by měla
být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s
článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(67)     Členské státy by
měly své území prosté nákazy, jeho oblasti a jednotky zveřejnit za
účelem informování obchodních partnerů a usnadnění obchodu.
(68)     S cílem stanovit podrobné
podmínky pro uznávání statusu oblasti prosté nákazy by měla být na Komisi
přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy
o fungování Evropské unie, pokud jde o kritéria pro získání tohoto statusu, důkazy
potřebné k doložení statusu oblasti prosté nákazy, zvláštní opatření
v oblasti prevence a tlumení nákaz, omezení, informace, které mají být
poskytnuty, odchylky a podmínky pro zachování, pozastavení, odejmutí nebo
obnovení statusu území prostého nákazy.
(69)     V zájmu zajištění
jednotných podmínek pro provádění postupů k získání statusu oblasti
prosté nákazy by měly být na Komisi přeneseny prováděcí
pravomoci k určení nákaz uvedených na seznamu, na něž se
může vztahovat rozčlenění na jednotky, a ke stanovení podrobných
pravidel týkajících se formátu podávání žádostí a výměny informací.
(70)     Přítomnost zcela neimunní
populace zvířat vnímavých na určité nákazy uvedené na seznamu
vyžaduje trvalé povědomí o nákaze a připravenost. V minulosti se
ukázalo, že pohotovostní plány jsou klíčovým nástrojem pro úspěšné
tlumení nákaz v mimořádných situacích. V zájmu zajištění takového
účinného a efektivního nástroje pro tlumení nákaz v mimořádných
situacích, který lze pružně přizpůsobit mimořádným
situacím, by měla být na Komisi přenesena pravomoc k přijímání
aktů v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud
jde o podrobné požadavky a podmínky pro pohotovostní plány.
(71)     Krize v oblasti zdraví
zvířat v minulosti ukázaly výhody existence zvláštních podrobných a
rychlých postupů řízení pro mimořádné situace vyvolané nákazami.
Tyto organizační postupy by měly zajistit rychlou a účinnou
reakci a zlepšit koordinaci úsilí všech zúčastněných stran, a zejména
příslušných orgánů a zúčastněných subjektů.
(72)     Pro zajištění
použitelnosti pohotovostních plánů v reálných mimořádných situacích
je nezbytné zkoušet, že systémy fungují, a testovat je. Za tímto účelem by
příslušné orgány členských států měly provádět
simulační cvičení ve spolupráci s příslušnými orgány sousedních
členských států a třetích zemí a území, je-li to
uskutečnitelné a relevantní.
(73)     V zájmu zajištění
jednotných podmínek pro provádění pohotovostních plánů a
simulačních cvičení by měly být na Komisi přeneseny
prováděcí pravomoci ke stanovení pravidel pro praktické provádění
těchto plánů a cvičení.
(74)     Veterinární léčivé
přípravky jako očkovací látky, hyperimunní séra a antimikrobiální
látky hrají důležitou úlohu v prevenci a tlumení přenosných nákaz
zvířat. Posouzení dopadů pro přijetí právního rámce EU pro zdraví
zvířat zdůrazňuje zejména význam očkovacích látek jako
nástroje v rámci prevence, tlumení a eradikace nákaz zvířat.
(75)     Nicméně strategie pro
tlumení některých přenosných nákaz zvířat vyžadují zákaz nebo
omezení používání některých veterinárních léčivých přípravků,
neboť jejich používání by mohlo ohrozit účinnost těchto
strategií. Například hyperimunní séra nebo antimikrobiální látky mohou
maskovat projevy nákazy, znemožnit zjištění patogenního původce nebo
znesnadnit rychlou a diferenciální diagnostiku, a tím ohrozit správné
zjištění nákazy.
(76)     Tyto strategie pro tlumení se
však mohou mezi jednotlivými nákazami uvedenými na seznamu značně
lišit. Proto by toto nařízení mělo stanovit pravidla pro používání
veterinárních léčivých přípravků pro prevenci a tlumení nákaz
uvedených na seznamu a harmonizovaná kritéria pro rozhodování při
určování, zda použít či nepoužít očkovací látky, hyperimunní
séra a antimikrobiální látky a jak je použít. V zájmu zajištění
flexibilního přístupu a řešení specifik různých nákaz uvedených
na seznamu a dostupnosti účinné léčby by měla být na Komisi
přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy
o fungování Evropské unie, pokud jde o omezení, zákazy nebo povinnost používat
určité veterinární léčivé přípravky v rámci tlumení
některých nákaz uvedených na seznamu. V naléhavých případech a v
zájmu řešení nově vznikajících rizik s možnými zničujícími
účinky na zdraví zvířat nebo na veřejné zdraví,
hospodářství, společnost nebo životní prostředí by mělo být
možné tato opatření přijímat postupem pro naléhavé případy.
(77)     Na základě
závěrů odborného stanoviska o bankách očkovacích látek a/nebo
diagnostických bankách pro závažné nákazy zvířat[25] by mělo být rovněž
umožněno, aby Unie a členské státy vytvořily rezervy
antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel pro nákazy
uvedené na seznamu, jež představují vážné nebezpečí pro zdraví
zvířat nebo veřejné zdraví. Vytvoření banky antigenů,
očkovacích látek a diagnostických činidel Unie by podpořilo cíle
Unie v oblasti zdraví zvířat tím, že umožňuje rychlou a účinnou
reakci v případě potřeby jejích zdrojů a
účinně využívá omezené zdroje.
(78)     V zájmu zajištění
této rychlé a účinné reakce by měla být na Komisi přenesena
pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
Evropské unie, pokud jde o vytváření a řízení těchto bank a
bezpečnostní normy a požadavky pro jejich provoz. Toto nařízení by
však nemělo stanovit pravidla pro financování opatření pro prevenci a
tlumení nákaz včetně očkování.
(79)     Měla by být stanovena
kritéria pro přednostní přístup ke zdrojům bank antigenů,
očkovacích látek a diagnostických činidel Unie za účelem
zajištění efektivity při jejich distribuci v mimořádných
situacích.
(80)     Z důvodu bezpečnosti
v souvislosti s bioterorismem a agroterorismem by některé podrobné
informace týkající se bank antigenů, očkovacích látek a
diagnostických činidel Unie měly být považovány za důvěrné
a jejich zveřejnění by mělo být zakázáno.
(81)     V zájmu zajištění
jednotných podmínek pro řízení bank antigenů, očkovacích látek a
diagnostických činidel Unie by měly být na Komisi přeneseny
prováděcí pravomoci ke stanovení podrobných pravidel týkajících se toho,
jaké biologické produkty mají být v těchto bankách zahrnuty a pro jaké
nákazy, a podrobných pravidel o dodávkách, množstvích, skladování, zásobování,
procesních a technických požadavcích na očkovací látky, antigeny a
diagnostická činidla a četnosti a obsahu informací poskytovaných
Komisi.
(82)     V případě vzplanutí
ohniska nákazy uvedené na seznamu, o němž se usuzuje, že představuje
vysoké riziko pro zdraví zvířat nebo veřejné zdraví v Unii, je v
zájmu ochrany zdraví zvířat a veřejného zdraví a příslušných
odvětví nezbytné přijmout okamžitá opatření pro tlumení dané
nákazy uvedené na seznamu za účelem eradikace této nákazy.
(83)     Provozovatelé, odborníci
pracující se zvířaty a chovatelé zvířat v zájmovém chovu by měli
nést hlavní odpovědnost za tlumení a prevenci šíření přenosných
nákaz zvířat. V případě podezření na vysoce přenosné
nákazy nebo jejich potvrzení by měli neprodleně přijmout
opatření.
(84)     Příslušný orgán by
měl být odpovědný za zahájení prvních šetření k potvrzení nebo
vyloučení ohniska vysoce přenosné nákazy uvedené na seznamu, o
němž se usuzuje, že představuje vysoké riziko pro zdraví zvířat nebo
veřejné zdraví v Unii.
(85)     Příslušný orgán by
měl zavést předběžná opatření pro tlumení nákazy, aby se
zamezilo možnému rozšíření této nákazy uvedené na seznamu, a provést
epizootologické šetření.
(86)     Po potvrzení nákazy by
měl příslušný orgán přijmout nezbytná opatření pro tlumení
nákazy, v případě potřeby včetně vymezení
uzavřených pásem, k eradikaci a prevenci dalšího šíření této nákazy.
(87)     Výskyt nákazy uvedené na
seznamu u volně žijících zvířat může představovat riziko
pro veřejné zdraví a pro zdraví chovaných zvířat. Proto by měla
být stanovena zvláštní pravidla pro opatření k tlumení a eradikaci nákaz u
volně žijících zvířat v případě potřeby.
(88)     V případě nákaz
uvedených na seznamu, které nejsou vysoce přenosné a které podléhají
povinné eradikaci, by měla být provedena opatření pro tlumení daných
nákaz uvedených na seznamu, aby se zabránilo šíření této nákazy, zejména
do oblastí, které ještě nebyly infikovány. Tato opatření však mohou
být omezenější nebo odlišná v porovnání s opatřeními použitelnými
pro nejnebezpečnější nákazy uvedené na seznamu. Toto nařízení by
tedy mělo stanovit zvláštní pravidla pro uvedené nákazy. Tato
opatření pro tlumení nákaz by měly provádět také členské
státy, které mají zavedený dobrovolný eradikační program. Úroveň a
intenzita opatření pro tlumení nákazy by však měly být
přiměřené a měly by brát v úvahu charakteristiky dané
nákazy uvedené na seznamu, její rozšíření a její význam pro dotyčný
členský stát i Unii jako celek.
(89)     S cílem zajistit, aby provozovatelé,
chovatelé zvířat v zájmovém chovu a příslušné orgány účinně
uplatňovali opatření pro tlumení nákaz stanovená v tomto
nařízení, a s přihlédnutím ke specifikům opatření pro
tlumení nákaz u konkrétních nákaz uvedených na seznamu a k příslušným
rizikovým faktorům by měla být na Komisi přenesena pravomoc
přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské
unie, pokud jde o podrobná opatření pro tlumení nákaz v případě
podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu v zařízeních,
dalších místech a uzavřených pásmech nebo jejího potvrzení.
(90)     S cílem stanovit možnost, aby
Komise v případě, že opatření pro tlumení nákaz stanovená
v tomto nařízení nejsou dostačující nebo vhodná k řešení
příslušného rizika, přijala zvláštní dočasná opatření pro
tlumení nákaz, měly by být na Komisi přeneseny prováděcí
pravomoci, pokud jde o stanovení zvláštních opatření pro tlumení nákaz po
omezené časové období.
(91)     Je nezbytná registrace
určitých přepravců a zařízení, jež chovají suchozemská
zvířata nebo nakládají se zárodečnými produkty či je
přepravují, aby příslušné orgány mohly provádět odpovídající
dozor a aby bylo možné zajistit prevenci, tlumení a eradikaci přenosných
nákaz zvířat.
(92)     Jestliže určitý typ
zařízení, jež chovají suchozemská zvířata nebo nakládají se
zárodečnými produkty či je skladují, představuje zvláštní riziko
pro zdraví zvířat, měl by podléhat schválení příslušným orgánem.

(93)     V zájmu zamezení
zbytečné administrativní zátěži a nákladům, zejména pro malé a
střední podniky, by členské státy měly mít možnost pružně
reagovat přizpůsobením systému registrace a schvalování místním a
regionálním podmínkám a způsobům produkce.
(94)     V zájmu snížení
administrativní zátěže by registrace a schvalování měly být
v rámci možností začleněny do systému registrace nebo
schvalování, který členské státy již zavedly pro jiné účely.
(95)     Provozovatelé mají přímé
poznatky o zvířatech, která jsou v jejich péči. Proto by měly
vést aktuální záznamy obsahující informace, které jsou důležité pro
posuzování nákazového statusu, vysledovatelnost a epizootologické šetření
v případě výskytu nákazy uvedené na seznamu. Tyto záznamy by
měly být snadno dostupné příslušnému orgánu.
(96)     V zájmu zajištění
veřejné dostupnosti aktuálních informací o registrovaných zařízeních
a přepravcích a schválených zařízeních by příslušný orgán
měl zřídit a vést registr těchto zařízení a
přepravců. Na Komisi by měla být přenesena pravomoc
přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské
unie, pokud jde o informace, které mají být obsaženy v registru zařízení a
přepravců, a požadavky na vedení záznamů, co se týče
informací, které mají být zaznamenány, odchylek od požadavků na vedení
záznamů a konkrétních doplňkových požadavků na zárodečné
produkty.
(97)     V zájmu zajištění
jednotných podmínek pro provádění požadavků stanovených tímto
nařízením s ohledem na registraci a schvalování zařízení a vedení
záznamů a registrů by měly být na Komisi přeneseny
prováděcí pravomoci pro stanovení pravidel týkajících se informačních
povinností, výjimek a dalších pravidel, formátů a provozních specifikací
registrů a záznamů.
(98)     Efektivní vysledovatelnost je
klíčovým prvkem strategie tlumení nákaz. Měly by být zavedeny
požadavky na identifikaci a registraci specifické pro různé druhy
chovaných suchozemských zvířat a zárodečných produktů, aby se
usnadnilo účinné uplatňování pravidel pro prevenci a tlumení nákaz
stanovených tímto nařízením. Kromě toho je důležité stanovit
možnost vytvoření identifikačního a registračního systému pro
druhy, pro něž taková ujednání v současné době neexistují,
nebo je-li to odůvodněno měnícími se okolnostmi a riziky.
(99)     V zájmu zajištění
řádného fungování identifikačního a registračního systému a
zajištění vysledovatelnosti by měla být na Komisi přenesena
pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
Evropské unie, pokud jde o povinnosti týkající se databází, určení
příslušného orgánu, podrobných požadavků na identifikaci a registraci
pro různé druhy zvířat a dokumentů.
(100)   Je vhodné snížit administrativní
zátěž a náklady a v případě, že požadavky na vysledovatelnost
mohou být splněny prostřednictvím jiných prostředků než
těch, jež jsou stanoveny v tomto nařízení, zajistit pružnost systému.
Komise by proto měla být zmocněna k přijímání aktů v
přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
Evropské unie, pokud jde o odchylky od požadavků na identifikaci a
evidenci.
(101)   V zájmu zajištění
jednotných podmínek pro provádění identifikačního a
registračního systému a vysledovatelnosti by měly být na Komisi
přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení pravidel týkajících se
technických specifikací pro databáze, způsobu identifikace, dokumentů
a formátů, lhůt a kritérií pro odchylky od těchto systémů.
(102)   Důležitým nástrojem pro
prevenci zavlečení a šíření přenosné nákazy zvířat je
využívání omezení pohybu zvířat a produktů, jež mohou danou nákazu
přenášet. Omezení pohybu zvířat a produktů však může mít
vážné hospodářské dopady a narušit fungování vnitřního trhu. Tato
omezení by proto měla být uplatňována pouze tehdy, pokud je to
nezbytné a přiměřené příslušným rizikům. Tento
přístup je v souladu se zásadami stanovenými v Dohodě o
uplatňování sanitárních a fytosanitárních opatření a v mezinárodních
normách OIE.
(103)   Na veškeré
přemísťování zvířat by se měly vztahovat obecné požadavky
stanovené v tomto nařízení, jako je zákaz přemísťování
zvířat ze zařízení, kde existuje mimořádná míra úhynu a další
příznaky nákaz s neurčenou příčinou, nebo požadavky na
prevenci nákaz během přepravy.
(104)   Právní rámec, jenž je
v současné době stanovený v právních předpisech Unie
pro přemísťování suchozemských zvířat, stanoví harmonizovaná
pravidla především pro přemísťování suchozemských zvířat a
produktů mezi členskými státy a ponechává na členských státech,
aby stanovily nezbytné požadavky na přemísťování na jejich území.
Srovnání stávající situace s možností, kdy pravidla pro přemísťování
uvnitř členských států by byla harmonizována i na úrovni Unie,
bylo podrobně rozpracováno v posouzení dopadů týkajícím se právního
rámce EU pro zdraví zvířat. Dospělo se k závěru, že
současný přístup je třeba zachovat, neboť úplná harmonizace
veškerého přemísťování by byla velmi složitá a přínosy pro
usnadnění přemísťování mezi členskými státy nevyvažují
možné negativní dopady na schopnost tlumení nákaz.
(105)   Na zvířata
přemísťovaná mezi členskými státy se vztahuje soubor základních
veterinárních požadavků. Zejména zvířata nelze přemístit ze
zařízení s mimořádnou mírou úhynu nebo s příznaky nákaz s
neznámou příčinou. Avšak míra úhynu, ač mimořádná, která
souvisí s vědeckými postupy povolenými podle směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2010/63/EU ze dne 22. září 2010 o ochraně
zvířat používaných pro vědecké účely[26] a není způsobena infekcí
v souvislosti s nákazami uvedenými na seznamu, by neměla být
důvodem k tomu, aby se zabránilo přemísťování zvířat
určených pro vědecké účely.
(106)   Toto nařízení by však
mělo stanovit dostatek pružnosti za účelem usnadnění
přemísťování druhů a kategorií suchozemských zvířat, které
představují nízké riziko šíření nákazy uvedené na seznamu, mezi
členskými státy. Kromě toho by měly být stanoveny další možnosti
odchylky v případech, kdy členské státy nebo provozovatelé úspěšně
zavedou alternativní opatření ke zmírnění rizika, např. vysokou
úroveň biologické bezpečnosti a účinné systémy dozoru.
(107)   Kopytníci a drůbež jsou
skupinami druhů s vysokým hospodářským významem a vztahují se na
ně zvláštní požadavky na přemísťování v rámci právních
předpisů Unie přijatých před tímto nařízením, a to
zejména směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o
veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř
Společenství[27],
směrnice Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách
obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství[28], směrnice Rady
2009/156/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních pravidlech pro
přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí[29], směrnice Rady
2009/158/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních podmínkách pro obchod s
drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze
třetích zemí[30]
a částečně směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července
1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem,
vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do
Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární
předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice
90/425/EHS[31].
Hlavní pravidla pro přemísťování těchto druhů by měla
být stanovena v tomto nařízení. Podrobné požadavky, které z velké
části závisí na nákazách, jež mohou být přenášeny různými druhy
nebo kategoriemi zvířat, by měly být upraveny v následujících aktech
Komise s přihlédnutím ke specifikům daných nákaz, druhů a
kategorií zvířat.
(108)   Jelikož svody kopytníků a
drůbeže představují obzvláště vysoké riziko nákazy, je vhodné
v tomto nařízení stanovit zvláštní pravidla pro ochranu zdraví
příslušných zvířat a prevenci šíření přenosných nákaz
zvířat.
(109)   V závislosti na nákazách a
druzích uvedených na seznamu je nutné stanovit zvláštní veterinární požadavky
pro některé druhy chovaných zvířat jiných než kopytníci a
drůbež. Pravidla pro tyto druhy byla rovněž stanovena v právním rámci
platném před tímto nařízením, a zejména ve směrnici 92/65/EHS.
Uvedená směrnice stanoví zvláštní pravidla pro přemísťování
druhů zvířat včetně včel, čmeláků, opic,
psů a koček atd., a toto nařízení by tudíž mělo stanovit
právní základ pro přijímání aktů v přenesené pravomoci a
prováděcích aktů, které stanoví konkrétní pravidla pro přemísťování
uvedených druhů zvířat.
(110)   Uzavřená zařízení,
jež se obvykle používají pro chov laboratorních zvířat nebo zvířat v
zoologických zahradách, se obvykle vyznačují vysokou mírou biologické
bezpečnosti, příznivým a dobře kontrolovaným nákazovým statusem
a k přemísťování u nich dochází v menší míře nebo
pouze v rámci uzavřených okruhů těchto zařízení. Status
uzavřených zařízení, mezi která se provozovatelé mohou přihlásit
na dobrovolném základě, byl poprvé zaveden směrnicí 92/65/EHS, v níž
jsou stanovena pravidla a požadavky pro schvalování a požadavky na
přemísťování pro schválené organizace, instituty a střediska.
Uvedený systém těmto zařízením umožňuje výměnu zvířat
mezi sebou s omezenými požadavky na přemísťování a zároveň
poskytuje veterinární záruky v rámci okruhu uzavřených zařízení.
Proto je provozovateli široce přijímán a používán jako dobrovolná možnost.
Je tedy vhodné v tomto nařízení koncept uzavřených zařízení
zachovat a rovněž stanovit pravidla pro přemísťování mezi
těmito zařízeními.
(111)   Pro vědecké účely,
jako je výzkum nebo diagnostické účely, a zejména ty, které jsou povoleny
podle směrnice 2010/63/EU, může být nezbytné přemísťovat
zvířata, jež nesplňují všeobecné veterinární požadavky stanovené v
tomto nařízení a představují vyšší riziko pro zdraví zvířat.
Ustanovení tohoto nařízení by uvedený druh přemísťování
neměla zakazovat ani nepřiměřeně omezovat, protože by
to mohlo bránit jinak povoleným výzkumným činnostem a brzdit vědecký
pokrok. Nicméně je nezbytné v tomto nařízení stanovit pravidla k
zajištění toho, aby přemísťování těchto zvířat probíhalo
bezpečně.
(112)   Vzorce pohybu cirkusových
zvířat, zvířat chovaných v zoologických zahradách, zvířat
určených na výstavy a některých dalších zvířat jsou často
odlišné od vzorců pohybu jiných chovaných druhů. Při přizpůsobování
pravidel Unie pro přemísťování těchto zvířat by měly
vyvstat specifické úvahy, přičemž se zohlední konkrétní rizika a
alternativní opatření ke zmírnění rizika.
(113)   S cílem zajistit dosažení
cílů uvedených ve 102. až 112. bodě odůvodnění tohoto
nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat
akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde
o opatření pro prevenci nákaz při přepravě, zvláštní
pravidla pro přemísťování některých druhů zvířat a
zvláštní okolnosti, jako jsou svody nebo odmítnutí zásilek, a zvláštní
požadavky nebo odchylky pro jiné typy přemísťování, jako je
například přemísťování pro vědecké účely.
(114)   V zájmu zajištění možnosti
zvláštních pravidel pro přemísťování, nejsou-li pravidla pro přemísťování
dostatečná nebo vhodná k omezení šíření některé nákazy, by
měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení
zvláštních pravidel pro přemísťování po omezené časové období.
(115)   Chovaná suchozemská
zvířata, jež jsou přemísťována mezi členskými státy, by
měla splňovat požadavky pro toto přemísťování. V
případě druhů, které představují zdravotní riziko a které
mají větší hospodářský význam, by mělo být přiloženo
veterinární osvědčení vydané příslušným orgánem.
(116)   V mezích technické, praktické a
finanční uskutečnitelnosti by se mělo využít technologického
vývoje ke snížení administrativní zátěže pro provozovatele a
příslušný orgán s ohledem na vydávání osvědčení a hlášení
prostřednictvím informačních technologií s cílem nahradit dokumentaci
v tištěné podobě a usnadnit postupy hlášení a jejich používání v co
největší míře pro různé účely.
(117)   V případech, kdy není
vyžadováno veterinární osvědčení vydané příslušným orgánem, by
měl provozovatel, který přemísťuje zvířata do jiného
členského státu, vydat dokument obsahující vlastní prohlášení, jímž se
potvrzuje, že zvířata splňují požadavky na přemísťování
stanovené v tomto nařízení.
(118)   V zájmu zajištění dosažení
cílů uvedených ve 115., 116. a 117. bodě odůvodnění tohoto
nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat
akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde
o pravidla týkající se obsahu, informační povinnosti a odchylek od
požadavků na veterinárních osvědčení, zvláštní pravidla pro
osvědčení a povinnosti úředních veterinárních lékařů
před podepsáním veterinárního osvědčení provádět
příslušné kontroly.
(119)   Hlášení přemísťování
zvířat a zárodečných produktů mezi členskými státy a v
některých případech na území členských států má zásadní
význam pro zajištění vysledovatelnosti zvířat a těchto
zárodečných produktů, jestliže toto přemísťování může
být spojeno s rizikem šíření přenosných nákaz zvířat. Proto by
toto přemísťování by mělo být hlášeno a evidováno. Pro tento účel
by se měl používat systém IMSOC stanovený v čl. 130 odst. 1 nařízení
Evropského parlamentu a Rady (EU) č. XXX/XXX o úředních kontrolách a
jiných úředních činnostech prováděných s cílem zajistit
uplatňování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin,
pravidel týkajících se zdraví zvířat a dobrých životních podmínek
zvířat, zdraví rostlin a reprodukčního materiálu rostlin,
přípravků na ochranu rostlin a o změně nařízení (ES) č.
999/2001, 1829/2003, 1831/2003, 1/2005, 396/2005, 834/2007, 1099/2009,
1069/2009, 1107/2009, nařízení (EU) č. 1151/2012, […]/2013 a
směrnic 98/58/ES, 1999/74/ES, 2007/43/ES, 2008/119/ES, 2008/120/ES a
2009/128/ES (nařízení o úředních kontrolách)[32] [Publication office].
(120)   V zájmu zajištění
jednotných podmínek pro provádění pravidel stanovených v tomto
nařízení týkajících se veterinárních osvědčení a hlášení
přemísťování by měly být na Komisi přeneseny prováděcí
pravomoci ke stanovení pravidel týkajících se vzorových veterinárních
osvědčení, dokumentů obsahujících vlastní prohlášení, formátů
a lhůt pro hlášení přemísťování u suchozemských i u vodních
živočichů, zárodečných produktů a případně též
produktů živočišného původu.
(121)   Zvláštní povaha
přemísťování zvířat v zájmovém chovu představuje riziko pro
zdraví zvířat, které je podstatně odlišné od rizika u ostatních
chovaných zvířat. V tomto nařízení by tedy měla být stanovena
zvláštní pravidla pro toto přemísťování. Aby se zajistilo, že
zvířata v zájmovém chovu nepředstavují významné riziko šíření
přenosných nákaz zvířat, měla by být na Komisi přenesena
pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
Evropské unie, pokud jde o podrobná pravidla pro přemísťování
těchto zvířat. V zájmu zajištění jednotných podmínek pro
provádění veterinárních požadavků stanovených v tomto nařízení,
které se týkají přemísťování zvířat v zájmovém chovu, by
měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení
pravidel týkajících se opatření k prevenci a tlumení nákaz, která
mají být pro toto přemísťování přijata.
(122)   Volně žijící zvířata
mohou z různých důvodů představovat riziko pro zdraví
zvířat a pro veřejné zdraví, například při
přemísťování do zařízení nebo z jednoho prostředí do jiného
prostředí. Může být nutné přijmout vhodná preventivní
opatření pro přemísťování těchto zvířat s cílem
zabránit šíření přenosných nákaz zvířat. Aby se zajistilo, že
volně žijící zvířata nepředstavují významné riziko šíření
přenosných nákaz zvířat, měla by být na Komisi přenesena
pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské
unie, pokud jde o doplňkové požadavky pro přemísťování
volně žijících suchozemských zvířat.
(123)   Zárodečné produkty mohou
představovat podobné riziko šíření přenosných nákaz zvířat
na živá zvířata. Kromě toho existují specifika týkající se jejich
produkce, na něž se vztahují vysoké zdravotní požadavky na plemenná
zvířata a která vyžadují přísnější nebo zvláštní veterinární
požadavky týkající se dárcovských zvířat. V zájmu zajištění
bezpečného přemísťování zárodečných produktů, jejich
očekávaného vysokého zdravotního standardu a zohlednění
některých specifických použití by měla být na Komisi přenesena
pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
Evropské unie, pokud jde o podrobné požadavky na přemísťování
zárodečných produktů některých druhů zvířat a zvláštní
požadavky, jako je např. jejich přemísťování pro vědecké
účely, a odchylky od povinnosti veterinárních osvědčení.
(124)   Produkty živočišného
původu mohou představovat riziko šíření přenosných nákaz
zvířat. Požadavky na bezpečnost potravin u produktů
živočišného původu stanovené v právních předpisech Unie
zajišťují správnou hygienickou praxi a snižují rizika těchto
produktů pro zdraví zvířat.            V některých
případech by však v tomto nařízení měla být stanovena zvláštní
veterinární opatření, např. opatření pro tlumení nákaz a
mimořádná opatření, aby se zajistilo, že se prostřednictvím
produktů živočišného původu nešíří nákazy zvířat. V
zájmu zajištění bezpečného přemísťování produktů
živočišného původu v těchto zvláštních případech by
měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s
článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o podrobná
pravidla pro přemísťování produktů živočišného původu
v souvislosti s přijatými opatřeními pro tlumení nákaz, povinnosti
veterinárních osvědčení a odchylky od těchto pravidel, jestliže
to umožňuje příslušné riziko spojené s tímto přemísťováním
a zavedená opatření ke zmírnění rizika.
(125)   Přijmou-li členské
státy vnitrostátní opatření týkající se přemísťování zvířat
a zárodečných produktů nebo rozhodnou-li se přijmout vnitrostátní
opatření k omezení dopadů jiných přenosných nákaz zvířat,
než jsou nákazy uvedené na seznamu, na svém území, neměla by tato
vnitrostátní opatření být v rozporu s pravidly pro vnitřní trh
stanovenými v právních předpisech Unie. Je proto vhodné stanovit rámec pro
tato vnitrostátní opatření a zajistit, aby zůstala v mezích, jež
umožňují právní předpisy Unie.
(126)   Registrace a schvalování
zařízení akvakultury jsou nutné k tomu, aby příslušné orgány mohly
provádět vhodný dozor, a k prevenci, tlumení a eradikaci přenosných
nákaz zvířat. Směrnice 2006/88/ES vyžaduje, aby všechna
zařízení, která přemísťují vodní živočichy, měla
povolení. Tento systém povolení by měl být v tomto nařízení zachován,
bez ohledu na skutečnost, že v některých úředních jazycích EU se
pro tento systém povolení v tomto nařízení v porovnání
se směrnicí 2006/88/ES používají různé výrazy.
(127)   Usmrcování a zpracovávání
živočichů pocházejících z akvakultury, kteří jsou
předmětem opatření na tlumení nákaz, může vést
k šíření přenosné nákazy zvířat, například
v důsledku vypouštění odpadních vod obsahujících patogenní
původce ze zpracovatelských zařízení. Je tudíž nezbytné schválit
zpracovatelská zařízení, jež splňují opatření ke zmírnění
rizika, toto usmrcování a zpracovávání provádět. Toto nařízení by
proto mělo stanovit schválení zařízení pro potraviny z vodních
organismů schválené pro tlumení nákaz.
(128)   V zájmu zajištění
veřejné dostupnosti aktuálních informací o registrovaných a schválených
zařízeních by příslušný orgán měl vytvořit a vést registr.
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu
s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o informace,
které musí být uvedeny v registru zařízení akvakultury a požadavky na
vedení záznamů pro zařízení akvakultury a přepravce.
(129)   V zájmu zajištění
jednotných podmínek pro provádění pravidel stanovených v tomto
nařízení pro registraci a schvalování zařízení akvakultury a
zařízení pro potraviny z vodních organismů schválených pro tlumení
nákaz, vedení záznamů a registrů zařízení by měly být na
Komisi přeneseny prováděcí pravomoci pro stanovení pravidel
týkajících se informačních povinností, odchylek a dalších prováděcích
pravidel a formátu a provozních specifikací registrů a záznamů.
(130)   Jelikož ve většině případů
není možné individuálně identifikovat vodní živočichy,
představuje vedení záznamů v zařízeních akvakultury,
zařízeních pro potraviny z vodních organismů schválených pro tlumení
nákaz a přepravci zásadní nástroj pro zajištění vysledovatelnosti
vodních živočichů. Záznamy jsou rovněž významné pro dozor nad nákazovou
situací zařízení.
(131)   Podobně jako v
případě suchozemských živočichů je nezbytné stanovit
harmonizovaná pravidla i pro přemísťování vodních
živočichů, včetně pravidel týkajících se veterinárních
osvědčení a hlášení přemísťování.
(132)   Směrnice 2006/88/ES
stanoví pravidla pro přemísťování vodních živočichů, jež se
uplatňují rovněž na přemísťování v rámci
členských států i mezi členskými státy. Klíčovým
určujícím faktorem pro pravidla pro přemísťování vodních
živočichů je nákazový status, pokud jde o nákazy uvedené na seznamu
týkající se členského státu, oblasti a jednotky místa určení.
(133)   V tomto nařízení by
měl být rovněž stanoven stejný systém. Nicméně s cílem podnítit
členské státy, aby zlepšily nákazový status svých populací vodních
živočichů, by měly být zavedeny určité úpravy a větší
pružnost.
(134)   V zájmu zajištění kontroly
přemísťování pro vodní živočichy by měla být na Komisi
přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy
o fungování Evropské unie, pokud jde o opatření pro prevenci nákaz
vztahující se na přepravu, zvláštní pravidla pro přemísťování
určitých kategorií vodních živočichů pro různé účely,
zvláštní požadavky nebo odchylky pro určité druhy přemísťování,
jako je například přemísťování pro vědecké účely, a
doplňkové požadavky pro přemísťování volně žijících vodních
živočichů.
(135)   V zájmu zajištění možnosti
dočasných odchylek a zvláštních požadavků pro přemísťování
vodních živočichů, nejsou-li pravidla pro přemísťování
stanovená v tomto nařízení dostatečná nebo vhodná k omezení
šíření určité nákazy uvedené na seznamu, by měly být na Komisi
přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení zvláštních pravidel pro
přemísťování nebo odchylky po omezené časové období.
(136)   Produkce akvakultury Unie je
mimořádně rozmanitá, pokud jde o druhy a systémy produkce, a tato
rozmanitost se rychle zvyšuje. To může vyžadovat, aby byla přijata
vnitrostátní opatření na úrovni členských států týkající se
nákaz jiných než těch, jež jsou považovány za nákazy uvedené na seznamu
v souladu s tímto nařízením. Tato vnitrostátní opatření by
však měla být opodstatněná, nezbytná a úměrná zamýšleným
cílům. Kromě toho by neměla mít vliv na přemísťování
mezi členskými státy, není-li to nutné v zájmu prevence zavlečení
nebo v zájmu tlumení šíření nákazy. Vnitrostátní opatření
ovlivňující obchod mezi členskými státy by měla být schvalována
a pravidelně přezkoumávána na úrovni Unie.
(137)   V současné době se
nákazy uvedené na seznamu týkají jiných živočišných druhů, než které
jsou tímto nařízením definovány jako suchozemské a vodní, např.
plazi, obojživelníci, hmyz a další, pouze ve velmi omezené míře. Proto
není vhodné požadovat, aby se všechna ustanovení tohoto nařízení
vztahovala na tato zvířata. Pokud by však nákaza, která se týká jiných
druhů než suchozemských a vodních podle uvedené definice, měla být
zařazena na seznam, měly by se příslušné veterinární požadavky
tohoto nařízení na tyto druhy vztahovat, aby se zajistilo, že mohou být
přijata vhodná a přiměřená opatření v oblasti prevence
a tlumení nákaz.
(138)   S cílem zajistit možnost
stanovit pravidla pro přemísťování těch zvířat, jež nejsou
tímto nařízením definována jako vodní a suchozemští živočichové, a
zárodečných produktů a produktů živočišného původu z
nich získaných, vyžaduje-li to riziko, by měla být na Komisi
přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy
o fungování Evropské unie, pokud jde o registraci a schvalování zařízení,
vedení záznamů a registrů, identifikaci a registraci, požadavky na
vysledovatelnost přemísťování, veterinární osvědčení a
povinnosti ohledně vlastního prohlášení a oznamovací povinnosti
v souvislosti s přemísťováním zvířat, zárodečných
produktů a produktů živočišného původu z těchto
druhů.
(139)   Je-li to nezbytné k
zajištění jednotných podmínek pro provádění veterinárních
požadavků pro uvedené jiné živočišné druhy a zárodečné produkty
a produkty živočišného původu z těchto druhů, měly by
být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení podrobných
pravidel týkajících se těchto požadavků.
(140)   Aby se zabránilo zavlečení
nákaz uvedených na seznamu a nově se objevujících nákaz do Unie, je
nezbytné, aby existovala účinná pravidla pro vstup zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu,
jež mohou tyto nákazy přenášet, do Unie.
(141)   Požadavky na vstup zvířat
a produktů do Unie by měly odrážet požadavky týkající se
přemísťování zvířat a produktů stejné kategorie, druhu a
zamýšleného použití v Unii.
(142)   Aby se zajistilo, že zvířata,
zárodečné produkty a produkty živočišného původu
z třetích zemí nebo území splňují veterinární požadavky, které
poskytují záruky, jež jsou rovnocenné se zárukami stanovenými v právních
předpisech Unie, je nezbytné, aby podléhaly odpovídajícím kontrolám ze
strany příslušného orgánu třetích zemí nebo území vyvážejících do
Unie. Případně by měl být před umožněním vstupu
těchto zvířat, zárodečných produktů a produktů
živočišného původu ověřen nákazový status třetí
země nebo území původu. V důsledku toho by měly být
způsobilé pro jejich vývoz do Unie a pro tento účel být uvedeny na
seznamu pouze třetí země a území, jež mohou prokázat, že splňují
normy týkající se zdraví zvířat pro vstup zvířat a produktů do
Unie.
(143)   Pro některé druhy a
kategorie zvířat, zárodečných produktů a produktů
živočišného původu nebyly seznamy třetích zemí a území, ze
kterých je umožněn vstup do Unie, zavedeny v aktech Unie přijatých
před datem přijetí tohoto nařízení. V uvedených případech a
až do přijetí pravidel v rámci tohoto nařízení by členské státy
měly mít možnost určit, z kterých zemí a území smějí tato
zvířata, zárodečné produkty a produkty živočišného původu
vstoupit na jejich území. Při tomto určování by členské státy
měly zohlednit kritéria stanovená v tomto nařízení pro seznamy
třetích zemí a území vytvořené Unií.
(144)   Aby se zajistilo, že jsou
splněny veterinární požadavky pro vstup do Unie stanovené v tomto
nařízení a že tyto požadavky jsou v souladu s principy kodexů OIE,
měla by být všechna zvířata, zárodečné produkty a produkty
živočišného původu vstupující do Unie doprovázena veterinárním
osvědčením vydaným příslušným orgánem třetí země nebo
území původu a potvrzujícím, že veškeré veterinární požadavky pro vstup do
Unie jsou splněny. Měla by však být povolena odchylka od tohoto
pravidla pro suroviny, které představují nízké riziko pro zdraví
zvířat.
(145)   Veterinární osvědčení
mohou být sama o sobě dostačující, avšak v právních předpisech
Unie jsou často vyžadována osvědčení pro jiné účely,
například pro potvrzení, že jsou splněny požadavky týkající se
veřejného zdraví nebo dobrých životních podmínek zvířat nebo
produktů. To je třeba zohlednit. V zájmu snížení administrativní
zátěže a nákladů na minimum by mělo být možné, aby tato
veterinární osvědčení rovněž zahrnovala informace vyžadované
podle jiných právních předpisů Unie týkajících se bezpečnosti
potravin a krmiv.
(146)   Nákazy se mohou šířit i
jinak než prostřednictvím zvířat, zárodečných produktů,
produktů živočišného původu a vedlejších produktů
živočišného původu a získaných produktů. Mohou se rovněž
šířit například prostřednictvím vozidel, přepravních nádob,
sena, slámy, rostlinných produktů, materiálů, jež mohly přijít
do styku s infikovanými zvířaty, a vybavení. V případě
potřeby by měla být přijata opatření pro zabránění
těchto cest přenosu nákaz těmito prostředky.
(147)   V zájmu zajištění náležité
úrovně podrobností u požadavků týkajících se vstupu do Unie by
měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s
článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie k doplnění a
změně kritérií pro vytvoření seznamu třetích zemí a území,
kritérií pro pozastavení nebo vyjmutí z uvedeného seznamu, doplnění
pravidel pro schvalování zařízení ve třetích zemích a územích a
odchylky, veterinární požadavky pro vstup zásilek z třetích zemí a území
do Unie, obsah veterinárních osvědčení a veterinární požadavky pro
patogenní původce, jiné materiály, přepravní prostředky a
vybavení, jež mohou přenášet nákazy zvířat.
(148)   V zájmu zajištění
jednotných podmínek pro provádění veterinárních požadavků pro vstup
zásilek zvířat, zárodečných produktů a produktů
živočišného původu do Unie by měly být na Komisi přeneseny
prováděcí pravomoci ke stanovení pravidel týkajících se mimo jiné seznamu
třetích zemí a území, z nichž je povolen vstup zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu do
Unie, a vzorová veterinární osvědčení.
(149)   Dosavadní zkušenosti ukázaly,
že při vzplanutí ohniska závažné nákazy v členských státech nebo ve
třetích zemích a územích, z nichž zvířata nebo produkty vstupují do
Unie, musí být neprodleně přijata opatření k prevenci a
tlumení nákaz s cílem omezit její zavlečení a šíření. Taková
mimořádná situace se může týkat nákaz uvedených na seznamu, nově
se objevujících nákaz nebo jiných nebezpečí pro zdraví zvířat. V této
souvislosti by mělo být vyjasněno, které soubory opatření
k prevenci a tlumení nákaz stanovených v tomto nařízení lze použít v
případě výskytu nákazy uvedené na seznamu nebo nově se objevující
nákazy či nebezpečí. Ve všech těchto případech je nezbytné,
aby opatření mohla být přijata neprodleně ve velmi krátkém
časovém horizontu. Vzhledem k tomu, že taková opatření by omezovala
pohyb uvnitř nebo do Unie, měla by být pokud možno prováděna na
úrovni Unie.
(150)   S cílem zajistit účinnou a
rychlou reakci na vznikající rizika by měly být na Komisi přeneseny
prováděcí pravomoci ke stanovení mimořádných opatření.
(151)   Komise by měla
přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty v řádně
odůvodněných případech souvisejících mimo jiné s uváděním
nákaz a druhů na seznamu, s nákazami, uvedenými na seznamu, na
něž se mají vztahovat pravidla pro prevenci a tlumení nákaz,
vytváření zásob, dodávky, skladování, zásobování a další postupy u bank
antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie,
stanovení zvláštních opatření pro tlumení nákaz a odchylek po omezené
časové období, zvláštní pravidla pro přemísťování suchozemských
a vodních živočichů po omezené časové období, mimořádná
opatření a vytvoření seznamu třetích zemí a území pro vstup do
Unie.
(152)   Toto nařízení stanoví
obecná a zvláštní pravidla pro prevenci a tlumení přenosných nákaz
zvířat a zajišťuje harmonizovaný přístup v oblasti zdraví
zvířat v celé Unii. V některých oblastech, jako jsou obecné
povinnosti v oblasti zdraví zvířat, hlášení, dozor, registrace a
schvalování nebo vysledovatelnost, by mělo být členským státům
povoleno používat doplňková nebo přísnější vnitrostátní
opatření nebo by k tomu měly být členské státy vyzvány. Tato
vnitrostátní opatření by však měla být umožněna, pouze pokud
neohrozí cíle v oblasti zdraví zvířat podle tohoto nařízení a pokud
nejsou v rozporu s pravidly tohoto nařízení a pod podmínkou, že nebrání
přemísťování zvířat a produktů mezi členskými státy,
pokud to není nutné v zájmu prevence zavlečení nebo v zájmu tlumení
šíření nákazy.
(153)   Na vnitrostátní opatření
uvedená ve 152. bodě odůvodnění by se měl v zájmu snížení
administrativní zátěže vztahovat zjednodušený postup pro oznamování.
Zkušenosti ukázaly, že obecný postup pro oznamování stanovený ve směrnici
Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu
při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů
a předpisů pro služby informační společnosti[33] je důležitým nástrojem
pro řízení a zlepšení kvality vnitrostátních technických
předpisů – pokud jde o zvýšení průhlednosti, srozumitelnosti a
účinnosti – v neharmonizovaných nebo částečně
harmonizovaných oblastech. Je proto vhodné, aby se uplatňoval tento obecný
postup pro oznamování stanovený ve směrnici 98/34/ES.
(154)   V současné době jsou
pravidla Unie týkající se zdraví zvířat stanovena v těchto aktech
Evropského parlamentu a Rady a v následných aktech Komise přijatých na
jejich základě:
–
směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26.
června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty
uvnitř Společenství[34],

–
směrnice Rady 77/391/EHS ze dne 17.
května 1977, kterou se zavádějí opatření Společenství pro
eradikaci brucelózy, tuberkulózy a leukózy u skotu[35],
–
směrnice Rady 78/52/EHS ze dne 13. prosince
1977, kterou se stanoví kritéria Společenství pro vnitrostátní plány
urychlené eradikace brucelózy, tuberkulózy a enzootické leukózy u skotu[36],
–
směrnice Rady 88/407/EHS ze dne 14.
června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu
uvnitř Společenství a na jeho dovoz[37],

–
směrnice Rady 80/1095/EHS o stanovení podmínek
pro učinění území Společenství prostým klasického moru prasat a
pro udržení tohoto území prostým klasického moru prasat[38],
–
směrnice Rady 82/894/EHS ze dne
21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat
ve Společenství[39],

–
směrnice Rady 89/556/EHS ze dne 25. září
1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a
dovozů těchto embryí ze třetích zemí[40],
–
směrnice Rady 90/429/EHS ze dne 26.
června 1990, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se
spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz[41],
–
směrnice Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991
o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř
Společenství[42],

–
rozhodnutí Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991
o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve
Společenství[43],

–
směrnice Rady 92/35/EHS ze dne 29. dubna 1992,
kterou se stanoví pravidla a opatření pro tlumení moru koní[44],
–
směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13.
července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty,
spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz
do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární
předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice
90/425/EHS[45],

–
směrnice Rady 92/66/EHS ze dne 14.
července 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro
tlumení newcastleské choroby[46],

–
směrnice Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince
1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty
živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do
Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy
Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS,
a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS[47],
–
směrnice Rady 92/119/EHS ze dne 17. prosince
1992, kterou se zavádějí obecná opatření Společenství pro
tlumení některých nákaz zvířat a zvláštní opatření týkající
se vezikulární choroby prasat[48],

–
rozhodnutí Rady 95/410/ES ze dne 22. června
1995, kterým se stanoví pravidla pro mikrobiologické vyšetření vzorků
odebraných v zařízení původu jatečné drůbeže určené
pro Finsko a Švédsko[49],
–
směrnice Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu
2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace
katarální horečky ovcí[50],

–
rozhodnutí Rady 2000/258/ES ze dne 20. března
2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií
nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování
účinnosti očkovacích látek proti vzteklině[51],
–
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a
evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků
z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97[52],
–
směrnice Rady 2001/89/ES ze dne 23. října
2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat[53],
–
směrnice Rady 2002/60/ES ze dne 27.
června 2002, kterou se stanoví zvláštní ustanovení pro tlumení afrického
moru prasat a kterou se mění směrnice 92/119/EHS, pokud jde o
těšínskou chorobu prasat a africký mor prasat[54],
–
směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince
2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování,
distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k
lidské spotřebě[55],

–
směrnice Rady 2003/85/ES ze dne 29. září
2003, kterou se stanoví opatření Společenství pro tlumení slintavky a
kulhavky, zrušují směrnice 85/511/EHS a rozhodnutí 89/531/EHS a 91/665/EHS
a mění směrnice 92/46/EHS[56],

–
nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
č. XXX/XXXX o neobchodních přesunech zvířat v zájmovém
chovu a o zrušení nařízení (ES) č. 998/2003/[Publication
office][57],

–
nařízení Rady (ES) č. 21/2004 ze dne 17.
prosince 2003 o stanovení systému identifikace a evidence ovcí a koz a o
změně nařízení (ES) č. 1782/2003 a směrnic 92/102/EHS
a 64/432/EHS[58],

–
směrnice Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna
2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých
živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění
směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS[59],
–
směrnice Rady 2009/156/ES ze dne
30. listopadu 2009 o veterinárních předpisech pro
přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí[60],
–
směrnice Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince
2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o
zrušení směrnice 92/40/EHS[61],

–
směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října
2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a
produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních
živočichů[62],

–
směrnice Rady 2008/71/ES ze dne 15.
července 2008 o identifikaci a evidování prasat (kodifikované znění
směrnice 92/102/EHS)[63],

–
směrnice Rady 2009/158/ES ze dne 30. listopadu
2009 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci
uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí[64].
(155)   Pravidla stanovená v právních
aktech uvedených ve 154. bodě odůvodnění se nahrazují tímto
nařízením a následnými akty Komise přijatými podle tohoto
nařízení. Uvedené právní akty by proto měly by být zrušeny. Avšak v
zájmu zajištění právní jasnosti a zabránění vzniku právního vakua by
mělo zrušení nabýt účinku pouze po přijetí příslušných
aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů na
základě tohoto nařízení. Je tudíž nezbytné poskytnout Komisi pravomoc
stanovit termíny, kdy by zrušení těchto právních aktů mělo nabýt
účinku.
(156)   Tyto akty Rady v oblasti zdraví
zvířat jsou zastaralé a měly by být výslovně zrušeny v zájmu
jasnosti právních předpisů Unie: rozhodnutí Rady 78/642/EHS ze dne
25. července 1978 o opatřeních na ochranu zdraví s ohledem na
Republiku Botswana[65];
směrnice Rady 79/110/EHS ze dne 24. ledna 1979, kterou se povoluje Italské
republice odložit oznamování a provádění jejích vnitrostátních plánů
urychlené eradikace brucelózy a tuberkulózy u skotu[66]; směrnice Rady 81/6/EHS
ze dne 1. ledna 1981, kterou se povoluje Řecké republice sdělování a
provádění jejích vnitrostátních plánů urychlené eradikace brucelózy a
tuberkulózy u skotu[67];
rozhodnutí Rady 89/455/EHS ze dne 24. července 1989, kterým se
zavádějí opatření Společenství k zavedení vzorových
projektů pro eradikaci nebo prevenci vztekliny[68]; směrnice Rady 90/423/EHS
ze dne 26. června 1990, kterou se mění směrnice 85/511/EHS,
kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a
kulhavky[69];
rozhodnutí Rady ze dne 13. prosince 1990, kterým se uznávají některé
části území Společenství buď za úředně prosté, nebo za
prosté klasického moru prasat[70].

(157)   Požadavky tohoto nařízení
by neměly být použitelné, dokud se nepoužijí všechny akty v přenesené
pravomoci a prováděcí akty, jež mají být přijaty Komisí na
základě tohoto nařízení. Je tedy vhodné stanovit, aby mezi dnem, kdy
toto nařízení vstoupí v platnost, a datem použitelnosti nových
pravidel uplynulo alespoň 36 měsíců, aby dotčení provozovatelé
měli dostatek času se přizpůsobit.
(158)               V zájmu
zajištění právní jistoty, pokud jde o použití pravidel pro identifikaci a
registraci zvířat, opatření pro tlumení nákaz pro některé
zoonózy a neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, by měla
být na Komisi přenesena pravomoc k přijímání aktů v souladu s
článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie týkajících se data, kdy se
nařízení (ES) č. 1760/2000, (EU) č. XXX/XXX [dříve 998/2003]
a (ES) č. 21/2004 a směrnice 92/66/EHS,
2000/75/ES, 2001/89/ES, 2002/60/ES, 2003/85/ES, 2005/94/ES a 2008/71/ES
přestávají používat.
(159)   Tyto prováděcí pravomoci
stanovené v tomto nařízení by měly být vykonávány v souladu
s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011
ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady
způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu
prováděcích pravomocí[71].
(160)   Je obzvlášť důležité,
aby Komise během přípravných prací prováděla vhodné konzultace, mimo
jiné i na úrovni odborníků. Komise by při přípravě a
vytváření aktů v přenesené pravomoci měla zajistit
souběžné, včasné a odpovídající předání příslušných
dokumentů Evropskému parlamentu a Radě.
(161)   Toto nařízení by
nemělo vytvářet nepřiměřenou administrativní
zátěž ani nepřiměřené hospodářské dopady pro malé a
střední podniky. V tomto nařízení byla na základě konzultací se
zúčastněnými stranami zohledněna zvláštní situace malých a
středních podniků. O potenciální všeobecné odchylce od požadavků
tohoto nařízení pro tyto podniky se s ohledem na cíle veřejné
politiky v oblasti ochrany zdraví zvířat a veřejného zdraví
neuvažovalo. Několik odchylek pro tyto podniky by však mělo být
stanoveno v souvislosti s různými požadavky tohoto nařízení s
přihlédnutím k příslušným rizikům.
(162)   Cílů tohoto nařízení,
zejména stanovení veterinárních předpisů pro zvířata,
zárodečné produkty, produkty živočišného původu, vedlejší
produkty živočišného původu a získané produkty, nevztahují-li se na
ně zvláštní pravidla podle jiných právních předpisů Unie, a jiné
materiály, které mohou být zapojeny do šíření přenosných nákaz
zvířat, nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni členských
států a může jich být účinněji dosaženo na úrovni Unie
prostřednictvím společného a koordinovaného právního rámce pro zdraví
zvířat. Toto nařízení je proto v souladu se zásadou subsidiarity
podle čl. 5 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou
proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje
toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení daných cílů,
PŘIJALY
TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
VŠEOBECNÁ PRAVIDLA
Kapitola 1
Předmět, oblast působnosti a definice
Článek 1
Předmět
1.           Toto nařízení stanoví pravidla
pro prevenci a tlumení nákaz zvířat, které se mohou přenášet na
zvířata nebo na člověka.
Tato pravidla stanoví:
a)      stanovení priorit a kategorizaci
v oblasti nákaz s významem pro Unii, stanovení oblastí
odpovědnosti v oblasti zdraví zvířat v části I;
b)      včasné zjištění, hlášení a
podávání zpráv, pokud jde o nákazy, dozor, eradikační programy a status
oblasti prosté nákazy v části II;
c)      povědomí o nákazách,
připravenost a tlumení v části III;
d)      registraci a schvalování zařízení a
přepravců, přesunů a vysledovatelnost zásilek zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu
uvnitř Unie v části IV;
e)      vstup zásilek zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu do
Unie a vývoz takových zásilek z Unie v části V;
f)       mimořádná opatření, která mají
být přijata v případě mimořádné situace
zapříčiněné nákazou v části VI.
2.           Pravidla uvedená v odstavci 1:
a)      zajistí
i)        udržitelnou zemědělskou
produkci a produkci akvakultury v Unii;
ii)       účinné fungování vnitřního
trhu;
iii)      snížení nepříznivých vlivů na
životní prostředí u:
–
některých nákaz,
–
opatření přijatých za účelem
prevence a tlumení nákaz;
b)      zohlední
i)        vztah mezi zdravím zvířat a:
–
veřejným zdravím,
–
životním prostředím a dopady změny
klimatu,
–
bezpečností potravin a krmiv,
–
dobrými životními podmínkami zvířat,
–
zabezpečením potravin;
ii)       hospodářské, sociální a kulturní
důsledky a důsledky pro životní prostředí, které vyplývají z
uplatňování opatření pro prevenci a tlumení nákaz.
Článek 2
Oblast působnosti tohoto nařízení
1.           Toto nařízení se použije:
(a)
chovaná a volně žijící zvířata;
(b)
zárodečné produkty;
(c)
produkty živočišného původu;
(d)
vedlejší produkty živočišného původu a
získané produkty, aniž jsou dotčena pravidla stanovená v nařízení
(ES) č. 1069/2009;
(e)
zařízení, přepravní prostředky,
vybavení a všechny ostatní cesty infekce a materiály, jež jsou zapojeny nebo
jež mohou být zapojeny do šíření přenosných nákaz zvířat.
2.           Toto nařízení se použije na
přenosné nákazy, včetně zoonóz, aniž jsou dotčena pravidla
stanovená v:
a)      rozhodnutí č. 2119/98/ES;
b)      nařízení (ES) č. 999/2001;

c)      směrnici 2003/99/ES;
d)      nařízení (ES) č. 2160/2003.
Článek 3
Oblast působnosti části IV týkající se registrace, schvalování,
vysledovatelnosti a přemísťování
1.           Hlava I části IV se použije na:
a)      suchozemská zvířata a zvířata,
která nejsou suchozemskými zvířaty, ale která mohou přenášet nákazy
postihující suchozemská zvířata;
b)      zárodečné produkty ze suchozemských
zvířat;
c)      produkty živočišného původu ze
suchozemských zvířat.
2.           Hlava II části IV se použije na:
a)      vodní živočichy a živočichy,
kteří nejsou vodními živočichy, ale kteří mohou přenášet
nákazy postihující vodní živočichy;
b)      produkty živočišného původu z
vodních živočichů.
3.           Hlava III části IV se použije na:

a)      zvířata jiná, než jsou zvířata
definovaná jako suchozemští a vodní živočichové v čl. 4 odst. 1 a 4;
b)      zárodečné produkty a produkty
živočišného původu z těchto jiných zvířat uvedených
v písmeni a).
4.           Kapitoly 1 a 3 hlavy I a kapitoly 1
a 2 hlavy II části IV se nepoužijí na zvířata v zájmovém chovu.
Článek 4
Definice
1.           Pro účely tohoto nařízení
se použijí následující definice:
(1)
„zvířaty“ se rozumí obratlovci a bezobratlí;
(2)
„suchozemskými zvířaty“ se rozumí ptáci,
suchozemští savci, včely a čmeláci;
(3)
„vodními živočichy“ se rozumí živočichové
těchto druhů, a to ve všech stádiích života, včetně jiker a
mlíčí/gamet:
i)        ryby nadtřídy Agnatha, a
tříd Chondrichthyes, Sarcopterygii a Actinopterygii;
ii)       vodní měkkýši kmene Mollusca;
iii)      vodní korýši podkmene Crustacea;
(4)
„jinými zvířaty“ se rozumí zvířata jiných
druhů, než jsou druhy definované jako suchozemští a vodní živočichové;
(5)
„chovanými zvířaty“ se rozumí zvířata
chovaná lidmi; v případě vodních živočichů se jedná o
živočichy pocházející z akvakultury;
(6)
„akvakulturou“ se rozumí chov vodních živočichů
za použití technik určených ke zvýšení produkce těchto
živočichů nad rámec přirozené kapacity prostředí,
přičemž tito živočichové zůstávají majetkem jedné nebo více
fyzických či právnických osob po celou dobu chovu nebo pěstování až
do výlovu a včetně doby výlovu, s výjimkou případů,
kdy jsou volně žijící vodní živočichové vytěžení nebo ulovení k
lidské spotřebě dočasně drženi před usmrcením, aniž by
byli krmeni;
(7)
„živočichy pocházejícími z akvakultury“ se
rozumí vodní živočichové, kteří jsou předmětem chovu v
oblasti akvakultury;
(8)
„volně žijícími zvířaty“ se rozumí
zvířata, která nejsou chovanými zvířaty;
(9)
„drůbeží“ se rozumí ptáci, kteří jsou
chováni nebo drženi v zajetí pro účely:
a)       produkce:
i)        masa;
ii)       konzumních vajec;
iii)      jiných produktů;
b)      zazvěření lovného ptactva;
c)       šlechtění ptactva používaného pro
typy produkce uvedené v písmeni a);
(10)
„ptactvem chovaným v zajetí“ se rozumí ptáci jiní
než drůbež, kteří jsou drženi v zajetí z jiných důvodů, než
které jsou uvedeny v bodě 9, včetně těch, kteří jsou
drženi za účelem přehlídek, závodů, výstav, soutěží, šlechtění
nebo prodeje;
(11)
 „zvířetem v zájmovém chovu“ se rozumí
zvíře druhů uvedených v příloze I, které:
a)       je drženo v domácnosti nebo v
případě vodních živočichů v nekomerčních akváriích
sloužících k okrasným účelům;
b)      při přemísťování doprovází
za účelem neobchodního přesunu chovatele zvířat v zájmovém chovu
nebo fyzickou osobu, která jedná jménem a na základě dohody s chovatelem
zvířat v zájmovém chovu, a za která během neobchodního přesunu zodpovídá
chovatel zvířat v zájmovém chovu nebo taková osoba;
(12)
„chovatelem zvířat v zájmovém chovu“ se rozumí
fyzická osoba, jež chová zvíře v zájmovém chovu;
(13)
„neobchodním přesunem“ se rozumí jakýkoli
přesun zvířat v zájmovém chovu, který nezahrnuje nebo neusiluje,
ať přímo či nepřímo, o finanční zisk nebo převod
vlastnictví;
(14)
„nákazou“ se rozumí výskyt infekcí a zamoření
u zvířat způsobených jedním či více patogenními původci
přenosnými na zvířata nebo na člověka, ať s klinickými
nebo patologickými projevy, či bez nich;
(15)
„nákazami uvedenými na seznamu“ se rozumí nákazy
uvedené na seznamu v souladu s čl. 5 odst. 2;
(16)
„nově se objevující nákazou“ se rozumí jiná
nákaza než nákaza uvedená na seznamu, která může splňovat kritéria
pro nákazy uvedené na seznamu stanovená v čl. 6 odst. 1 písm. a) z
důvodu:
a)       nové nákazy vzniklé v důsledku
vývoje nebo změny existujícího patogenního původce;
b)      známé nákazy šířící se do nové
zeměpisné oblasti či nové populace; nebo
c)       dříve nepoznaného patogenního
původce nebo poprvé diagnostikované nákazy;
(17)
„profilem nákazy“ se rozumí kritéria nákazy uvedená
v čl. 6 odst. 1 písm. a);
(18)
„druhy uvedenými na seznamu“ se rozumí
živočišné druhy nebo skupiny živočišných druhů uvedené na
seznamu v souladu s čl. 7 odst. 2 nebo, v případě nově se objevujících
nákaz, živočišné druhy nebo skupiny živočišných druhů, které
splňují kritéria pro druhy uvedené na seznamu stanovená v čl. 7 odst.
2;
(19)
„nebezpečím“ se rozumí patogenní původce
přítomný ve zvířeti nebo produktu nebo stav zvířete nebo
produktu, které mohou mít nepříznivý účinek na zdraví lidí či
zvířat;
(20)
„rizikem“ se rozumí pravděpodobnost výskytu a
pravděpodobný rozsah biologických a hospodářských důsledků
nepříznivého účinku na zdraví zvířat nebo na veřejné zdraví;
(21)
„biologickou bezpečností“ se rozumí souhrn
řídících a fyzických opatření, jejichž cílem je snížit riziko zavlečení,
rozvoje a šíření nákaz do/z/uvnitř:
a)       populace zvířat; nebo
b)      zařízení, oblasti, jednotce,
přepravním prostředku nebo jiném zařízení, prostorách či
místě;
(22)
„provozovatelem“ se rozumí fyzická nebo právnická
osoba, jež má zvířata a produkty spadající pod její odpovědnost,
včetně chovatelů a přepravců, avšak s výjimkou
chovatelů zvířat v zájmovém chovu a veterinárních lékařů;
(23)
„odborníkem pracujícím se zvířaty“ se rozumí
fyzická nebo právnická osoba, jež má profesní vztah ke zvířatům nebo
produktům, kromě provozovatelů nebo veterinárních
lékařů;
(24)
„zařízením“ se rozumí jakékoli prostory,
jakákoli stavba nebo jakékoli prostředí, kde jsou držena zvířata nebo
zárodečné produkty, s výjimkou:
a)       domácností, které chovají zvířata v
zájmovém chovu;
b)      nekomerčních akvárií, v nichž
se chovají vodní živočichové;
c)       veterinárních ordinací nebo klinik;
(25)
„zárodečnými produkty“ se rozumí:
a)       sperma, spermie, oocyty a embrya
určené pro umělou reprodukci;
b)      násadová vejce;
(26)
„produkty živočišného původu“ se rozumí:
a)       potraviny živočišného původu,
včetně medu a krve;
b)      živí mlži, živí ostnokožci, živí
pláštěnci a živí mořští plži určení k lidské
spotřebě; a
c)       jiní živočichové než živočichové
uvedení v písmeni b) určení k tomu, aby byli připraveni
k dodání jako živí konečnému spotřebiteli;
(27)
„vedlejšími produkty živočišného původu“
se rozumí celá těla zvířat nebo jejich části, produkty
živočišného původu nebo jiné produkty získané ze zvířat, které
nejsou určeny k lidské spotřebě, s výjimkou zárodečných
produktů;
(28)
„získanými produkty“ se rozumí produkty získané
z jednoho nebo více ošetření, přeměn nebo fází při
zpracování vedlejších produktů živočišného původu;
(29)
„produkty“ se rozumí:
a)       zárodečné produkty;
b)      produkty živočišného původu;
c)       vedlejší produkty živočišného
původu a získané produkty;
(30)
„úřední kontrolou“ se rozumí úřední
kontrola podle definice v bodě 1 článku 2 nařízení (EU)
XXX/XXX [Publication office – Number to be added: o úředních kontrolách
a jiných úředních činnostech];
(31)
„nákazovým statusem“ se rozumí nákazový status,
pokud jde o všechny nákazy uvedené na seznamu pro určitý druh uvedený na
seznamu s ohledem na:
a)       zvíře;
b)      zvířata uvnitř:
i)        zařízení;
ii)       jednotky;
iii)      oblasti;
iv)      členského státu;
v)       třetí země nebo území;
(32)
„oblastí“ se rozumí:
a)       u suchozemských zvířat jasně
definovaná část členského státu, třetí země nebo území, v
níž se nachází subpopulace zvířat s jednoznačným nákazovým statusem,
pokud jde o konkrétní nákazu nebo konkrétní nákazy, na něž se vztahují
odpovídající opatření týkající se dozoru, tlumení nákaz a biologické
bezpečnosti;
b)      u vodních
živočichů souvislý hydrologický systém s jednoznačným nákazovým
statusem, pokud jde o konkrétní nákazu nebo konkrétní nákazy, jenž tvoří
oblast, která představuje:
i)        celé povodí od pramene vodního toku
po jeho ústí nebo jezero;
ii)       více než jedno povodí;
iii)      část povodí od pramene vodního
toku k překážce, která brání zavlečení konkrétní nákazy nebo
konkrétních nákaz;
iv)      část pobřežní oblasti, která
je přesně zeměpisně vymezena;
v)       ústí,
které je přesně zeměpisně vymezeno;
(33)
„povodím“ se rozumí oblast nebo území
ohraničené přírodními prvky, jako jsou kopce nebo hory, do nějž
směřuje veškerý odtok vody;
(34)
„jednotkou“ se rozumí subpopulace zvířat
držená v jednom nebo více zařízeních a v případě vodních
živočichů v jednom nebo více zařízeních akvakultury, jež spadají
pod společný systém řízení biologické bezpečnosti a mají
jednoznačný nákazový status, pokud jde o konkrétní nákazu nebo konkrétní
nákazy, která je podrobena odpovídajícímu dozoru, opatřením pro tlumení
nákazy a opatřením biologické bezpečnosti;
(35)
„karanténou“ se rozumí držení zvířat v izolaci
pod dohledem příslušného orgánu mimo jakýkoliv přímý či
nepřímý kontakt s jinými zvířaty za účelem zajištění
toho, aby nedocházelo k šíření nákaz během pozorování zvířat po
stanovené časové období a případně během vyšetření a
léčby;
(36)
„epizootologickou jednotkou“ se rozumí skupina
zvířat se stejnou pravděpodobností vystavení patogennímu původci;
(37)
„ohniskem“ se rozumí jeden nebo více
případů v zařízení, domácnosti nebo jiném místě, kde jsou
zvířata držena nebo kde se nacházejí;
(38)
„případem“ se rozumí úřední potvrzení
výskytu nákazy uvedené na seznamu nebo nově se objevující nákazy u živého
nebo mrtvého zvířete;
(39)
„uzavřeným pásmem“ se rozumí oblast,
v níž jsou uplatňována omezení týkající se přemísťování
některých zvířat nebo produktů a jiná opatření pro tlumení
nákaz s cílem zabránit šíření konkrétní nákazy do oblastí, kde se žádná
omezení neuplatňují; uzavřené pásmo může
případně zahrnovat ochranné pásmo a pásmo dozoru;
(40)
„ochranným pásmem“ se rozumí oblast s jedním nebo
více případy nákazy, která je zřízena po úředním potvrzení
ohniska a v níž jsou uplatňována opatření pro tlumení nákazy
s cílem zamezit šíření nákazy z této oblasti;
(41)
„pásmem dozoru“ se rozumí oblast zřízená po
úředním potvrzení ohniska, jež se nachází kolem ochranného pásma a v níž
jsou uplatňována opatření pro tlumení nákazy s cílem zamezit
šíření nákazy z této oblasti a z ochranného pásma;
(42)
„násadovými vejci“ se rozumí vejce pocházející od
drůbeže určená k líhnutí;
(43)
„kopytníky“ se rozumí zvířata uvedená v
příloze II;
(44)
„zařízením zacházejícím se zárodečnými
produkty“ se rozumí:
a)       zařízení pro odběr, produkci,
zpracování a skladování zárodečných produktů;
b)      líheň;
(45)
„líhní“ se rozumí zařízení, jehož činnost
spočívá v odběru, skladování, uložení násadových vajec do inkubátoru
a jejich líhnutí za účelem zajištění dodávek:
a)       vajec určených k líhnutí;
b)      jednodenních
kuřat nebo čerstvě vylíhnutých ptáků jiných druhů;
(46)      „přepravcem“ se rozumí provozovatel, který přepravuje
zvířata na svůj vlastní účet nebo pro třetí stranu;
(47)
„uzavřeným zařízením“ se rozumí stálé,
zeměpisně ohraničené zařízení vytvořené na dobrovolném
základě a schválené pro účely přemísťování, kde jsou
zvířata:
(a)
chována nebo šlechtěna pro účely výstav,
vzdělávání, zachovávání druhů nebo výzkumu;
(b)
uzavřena a oddělena od okolního
prostředí;
(c)
podrobena přísnému veterinárnímu dozoru a
opatřením biologické bezpečnosti;
(48)
„svodem“ se rozumí shromažďování chovaných
suchozemských zvířat z více než jednoho zařízení po dobu kratší, než
je požadovaná doba pobytu pro uvedený druh zvířat;
(49)
„dobou pobytu“ se rozumí minimální doba, po kterou
zvíře musí zůstat v zařízení před přemístěním z
tohoto zařízení;
(50)      „IMSOC“ se rozumí počítačový systém správy informací
stanovený v čl. 130 odst. 1 nařízení (EU) č. XXX/XXX [Publication
office: Number to be added - o úředních kontrolách a jiných
úředních činnostech];
(51)
„zařízením pro potraviny z vodních
organismů schválené pro tlumení nákaz“ se rozumí potravinářský podnik
schválený v souladu s ustanoveními:
a)       článku 4 nařízení (ES) č.
853/2004 pro zpracování živočichů pocházejících z akvakultury pro
potravinářské účely;
b)      článku 177 tohoto nařízení pro
usmrcování vodních živočichů za účelem tlumení nákazy v souladu
s hlavou II části III.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253, pokud jde o změny v seznamu týkající se:
a)      zvířat v zájmovém chovu uvedených v
příloze I;
b)      kopytníků uvedených v příloze
II.
Kapitola 2
Nákazy uvedené na seznamu a nově se objevující nákazy a druhy uvedené
na seznamu
Článek 5
Seznam nákaz
1.           Pravidla pro prevenci a tlumení
konkrétních nákaz stanovená v tomto nařízení se použijí na:
a)      nákazy uvedené na seznamu;
b)      nově se objevující nákazy.
2.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů vytvoří seznam nákaz uvedených v odst. 1 písm.
a).
Tento seznam zahrnuje nákazy splňující
podmínky stanovené v následujících písmenech a) a b) tohoto odstavce s
přihlédnutím ke kritériím pro seznamy nákaz stanoveným v článku 6:
a)      nákazy, které by mohly mít významný dopad
na alespoň jednu z těchto oblastí:
i)        veřejné zdraví;
ii)       zemědělskou produkci nebo
produkci akvakultury či související hospodářská odvětví;
iii)      společnost v členských
státech a případně ve třetích zemích nebo územích;
iv)      životní prostředí;
b)      nákazy, pro něž jsou k dispozici
nebo pro něž mohou být vytvořena opatření ke zmírnění
rizika úměrná rizikům, jež představují tyto nákazy.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně
odůvodněných případech souvisejících s nákazou, jež
představuje nově vznikající riziko s velmi významným dopadem,
přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty v souladu
s postupem podle čl. 255 odst. 3.
Článek 6
Kritéria pro zařazení nákazy na seznam
1.           Komise při rozhodování o tom,
zda nákaza splňuje podmínky pro uvedení na seznamu podle čl. 5 odst.
2, zohlední tato kritéria:
a)      profil nákazy, který zahrnuje:
i)        živočišný druh dotčený
nákazou;
ii)       míru nemocnosti a úmrtnosti související
s nákazou v populacích zvířat;
iii)      zoonotickou povahu nákazy;
iv)      schopnost rozvíjet rezistenci
vůči léčbě;
v)       přetrvávání nákazy v populaci
zvířat nebo v životním prostředí;
vi)      cesty a rychlost přenosu nákaz mezi
zvířaty a případně mezi zvířaty a lidmi;
vii)     nepřítomnost nebo přítomnost a
rozšíření nákazy v Unii a v případě, že nákaza není
v Unii přítomna, riziko jejího zavlečení do Unie;
viii)    existenci diagnostických nástrojů a
nástrojů pro tlumení nákaz;
b)      dopad nákazy na:
i)        zemědělskou produkci nebo
produkci akvakultury a ostatní části hospodářství:
–
úroveň výskytu nákazy v Unii,
–
výrobní ztráty v důsledku nákazy,
–
ostatní ztráty;
ii)       lidské zdraví:
–
přenosnost mezi zvířaty a lidmi,
–
přenosnost mezi lidmi,
–
závažnost lidské formy nákazy,
–
dostupnost účinné prevence nebo léčby u
člověka;
iii)      dobré životní podmínky zvířat;
iv)      biologickou rozmanitost a
znečištění životního prostředí;
c)      její potenciál k vyvolání krizové situace
a její možné použití v oblasti bioterorismu;
d)      proveditelnost, dostupnost a
účinnost těchto opatření v oblasti prevence a tlumení nákaz:
i)        diagnostické nástroje a kapacity;
ii)       očkování;
iii)      léčba;
iv)      opatření biologické bezpečnosti;
v)       omezení pohybu zvířat a
produktů;
vi)      utracení a odstranění zvířat;
e)      dopad opatření v oblasti prevence a
tlumení nákaz, pokud jde o:
i)        přímé a nepřímé náklady pro
dotčená odvětví a hospodářství jako celek;
ii)       jejich přijímání společností;
iii)      dobré životní podmínky dotčených
subpopulací chovaných a volně žijících zvířat;
iv)      životní prostředí a biologickou
rozmanitost.
2.           Komise je zmocněna
přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253,
pokud jde o změny kritérií stanovených v odstavci 1 tohoto článku za
účelem zohlednění technického a vědeckého pokroku a vývoje
příslušných mezinárodních norem.
Článek 7
Seznam druhů
1.           Pravidla týkající se konkrétních
nákaz uvedených na seznamu stanovená v tomto nařízení a pravidla
přijatá na základě tohoto nařízení se použijí na druhy uvedené
na seznamu.
2.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů vytvoří seznam druhů uvedený v odstavci 1.

Tento seznam obsahuje druhy zvířat nebo
skupiny druhů zvířat, jež představují značné riziko
šíření konkrétních nákaz uvedených na seznamu, při zohlednění
těchto kritérií:
a)      vnímavost rizikové populace zvířat;
b)      délka inkubační doby a období
nakažlivosti u zvířat;
c)      schopnost těchto zvířat
přenášet tyto konkrétní nákazy.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně
odůvodněných případech souvisejících s nákazou, jež
představuje nově vznikající riziko s velmi významným dopadem,
přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty v souladu
s postupem podle čl. 255 odst. 3.
Článek 8
Použití pravidel pro prevenci a tlumení nákaz u nákaz uvedených na seznamu
1.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů stanoví použití pravidel pro prevenci a tlumení
nákaz uvedených v následujících bodech u nákaz uvedených na seznamu:
a)      nákazy uvedené na seznamu, na které se
vztahují pravidla týkající se:
i)        povědomí o nákazách a
připravenosti stanovená v hlavě I části III a opatření pro
tlumení nákaz stanovená v kapitole 1 hlavy II části III;
ii)       kompartmentalizace stanovené v čl.
37 odst. 1;
b)      nákazy uvedené na seznamu, na které se
vztahují pravidla pro prevenci a tlumení nákaz týkající se:
i)        povinných eradikačních
programů stanovených v čl. 30 odst. 1,
ii)       členských států a oblastí
prostých nákazy stanovených v článku 36,
iii)      kompartmentalizace stanovené v čl.
37 odst. 2,
iv)      opatření pro tlumení nákaz
stanovených v kapitole 2 hlavy II části III,
c)      nákazy uvedené na seznamu, na které se
vztahují pravidla pro prevenci a tlumení nákaz týkající se:
i)        dobrovolné eradikace stanovené v
čl. 30 odst. 2;
ii)       členských států a oblastí
prostých nákazy stanovených v článku 36;
iii)      kompartmentalizace stanovené v čl.
37 odst. 2;
iv)      opatření pro tlumení nákaz
stanovených v kapitole 2 hlavy II části III;
d)      nákazy uvedené na seznamu, na které se
vztahují pravidla pro prevenci a tlumení nákaz týkající se:
i)        přemísťování v rámci Unie
podle kapitol 3 až 7 hlavy I a kapitol 2, 3 a 4 hlavy II části IV;
ii)       vstupu do Unie a vývozu z Unie
stanovených v části V ;
e)      nákazy uvedené na seznamu, na které se
vztahují pravidla pro prevenci a tlumení nákaz týkající se:
i)        hlášení a podávání zpráv stanovených v
kapitole 1 části II;
ii)       dozoru stanoveného v kapitole 2
části II.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně
odůvodněných případech souvisejících s nákazou, jež
představuje nově vznikající riziko s velmi významným dopadem,
přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty v souladu
s postupem podle čl. 255 odst. 3.
2.           Komise při přijímání
prováděcích aktů uvedených v odstavci 1 zohlední tato kritéria:
a)      úroveň dopadu nákazy na zdraví
zvířat a na veřejné zdraví, dobré životní podmínky zvířat a
hospodářství;
b)      prevalence, výskyt a rozšíření
nákazy v Unii;
c)      dostupnost, proveditelnost a
účinnost různých souborů opatření pro prevenci a tlumení
nákazy stanovených v tomto nařízení, pokud jde o danou nákazu.
Kapitola
3
Oblasti odpovědnosti v oblasti zdraví zvířat
Oddíl 1
Provozovatelé, odborníci pracující se zvířaty a chovatelé zvířat v
zájmovém chovu
Článek 9
Oblasti odpovědnosti v oblasti zdraví zvířat a opatření
biologické bezpečnosti
1.           Provozovatelé, odborníci pracující
se zvířaty a chovatelé zvířat v zájmovém chovu:
a)      zodpovídají za zdraví chovaných
zvířat a produktů spadajících pod jejich odpovědnost;
b)      přijímají vhodná opatření
biologické bezpečnosti s přihlédnutím k příslušným rizikům
s cílem zajistit zdraví chovaných zvířat a produktů a zabránit
zavlečení, rozvoji a šíření nákaz v rámci EU a jejich šíření
mezi těmito chovanými zvířaty a produkty, za něž jsou
odpovědní, nebo z nich, kromě případů, kdy je to
konkrétně povoleno pro vědecké účely, a to pro:
i)        kategorie a druhy chovaných zvířat
a produktů;
ii)       typ produkce.
2.           Komise
je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253, pokud jde o opatření biologické bezpečnosti, jež
doplňují pravidla stanovená v odst. 1 písm. b) tohoto článku.
Článek 10
Základní znalosti o zdraví zvířat
1.           Provozovatelé
a odborníci pracující se zvířaty získají znalosti o:
a)      nákazách
zvířat, včetně těch, jež jsou přenosné na
člověka;
b)      zásadách
biologické bezpečnosti;
c)      vzájemných vztazích mezi zdravím
zvířat, dobrými životními podmínkami zvířat a lidským zdravím.
2.           Obsah a úroveň požadovaných
znalostí podle odstavce 1 závisí na:
a)      kategoriích a druzích chovaných
zvířat nebo produktů spadajících pod jejich odpovědnost;
b)      typu produkce;
c)      prováděných úkolech.
3.           Znalosti uvedené v odstavci 1 se
získávají jedním z těchto způsobů:
a)      odbornou praxí či odbornou
přípravou;
b)      stávajícími programy v oblasti
zemědělství či akvakultury, jež jsou relevantní z hlediska
zdraví zvířat;
c)      prostřednictvím formálního
vzdělávání.
Oddíl 2
Veterinární lékaři a odborníci zabývající se zdravím vodních
živočichů
Článek 11
Odpovědnosti veterinárních lékařů a odborníků zabývajících
se zdravím vodních živočichů
1.           Veterinární lékaři při své
činnosti spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení:
a)      přijímají veškerá vhodná
opatření, jež zamezí zavlečení, rozvoji a šíření nákaz;
b)      zajišťují včasné zjištění
nákaz prováděním řádné diagnostiky a diferenciální diagnostiky za
účelem vyloučení nebo potvrzení nákazy před zahájením
symptomatické léčby;
c)      hrají aktivní úlohu při:
i)        zvyšování povědomí v oblasti
zdraví zvířat;
ii)       prevenci nákaz;
iii)      včasném zjištění nákaz a
rychlé reakci na nákazy;
d)      spolupracují s příslušným orgánem, provozovateli,
odborníky pracujícími se zvířaty a chovateli zvířat v zájmovém chovu
při uplatňování opatření k prevenci a tlumení nákaz
stanovených v tomto nařízení.
2.           Odborníci zabývající se zdravím
vodních živočichů mohou v souvislosti s vodními živočichy
provádět činnosti přisouzené na základě tohoto
nařízení veterinárním lékařům, jsou-li k tomu oprávněni
na základě vnitrostátních právních předpisů. V tomto
případě se odstavec 1 použije i na dané odborníky zabývající se
zdravím vodních živočichů.
3.           Komise je zmocněna
přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253,
pokud jde o kvalifikaci veterinárních lékařů a odborníků
zabývajících se zdravím vodních živočichů provádějících
činnosti, které spadají do oblasti působnosti tohoto nařízení.
Oddíl 3
Členské státy
Článek 12
Oblasti odpovědnosti členských států
1.           Aby se zajistilo, že příslušný
orgán pro zdraví zvířat má možnost přijmout nezbytná a vhodná
opatření a provádět činnosti, jak vyžaduje toto nařízení,
členské státy zajistí, aby měl:
a)      kvalifikovaný personál, zařízení,
vybavení, finanční zdroje a účinnou organizaci na celém území
členského státu;
b)      přístup k laboratořím s
kvalifikovaným personálem, zařízením, vybavením a finančními zdroji
pro zajištění rychlé a přesné diagnostiky a diferenciální diagnostiky
nákaz uvedených na seznamu a nově se objevujících nákaz;
c)      dostatečně školené veterinární
lékaře, kteří se podílejí na plnění činností uvedených
v článku 11, jež spadají do oblasti působnosti tohoto
nařízení.
2.           Členské státy podporují provozovatele
a odborníky pracující se zvířaty v získávání, udržování a rozvíjení
základních znalostí v oblasti zdraví zvířat stanovených v článku 10
prostřednictvím příslušných programů v oblasti
zemědělství či akvakultury nebo formálního vzdělávání.
Článek 13
Pověření jinými úředními činnostmi příslušného orgánu
1.           Příslušný
orgán může veterinární lékaře pověřit jednou nebo více z
následujících činností:
a)      činnostmi,
jež se týkají hlášení a podávání zpráv podle kapitoly 1 části II a dozoru
podle kapitoly 2 části II;
b)      činnostmi souvisejícími s:
i)        povědomím o nákaze,
připraveností a tlumením podle části III;
ii)       registrací, schvalováním,
vysledovatelností a přemísťováním podle části IV;
iii)      mimořádnými opatřeními podle
části VI.
2.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      okolností a podmínek pro
pověření činnostmi podle odstavce 1;
b)      toho, jakými jinými činnostmi
kromě těch, jež jsou stanoveny v odstavci 1 tohoto článku, a za
jakých okolností a za jakých podmínek mohou být veterinární lékaři
pověřeni;
c)      minimálních požadavků na odbornou
přípravu veterinárních lékařů podle čl. 12 odst. 1 písm.
c).
Komise při přijímání těchto
aktů v přenesené pravomoci zohlední povahu těchto úkolů a
mezinárodní závazky Unie a členských států.
Článek 14
Informování veřejnosti
Existuje-li důvodné podezření, že
zvířata nebo produkty mohou představovat riziko, učiní
příslušný orgán vhodné kroky k informování veřejnosti o povaze rizika
a o opatřeních, která byla nebo budou přijata za účelem zamezení
nebo tlumení daného rizika, přičemž se zohlední povaha, závažnost a
rozsah daného rizika a veřejný zájem spočívající v informování.
Oddíl 4
Laboratoře, zařízení a jiné fyzické a právnické osoby pracující s
patogenními původci, očkovacími látkami a dalšími biologickými
produkty
Článek
15
Povinnosti laboratoří, zařízení a dalších subjektů pracujících s
patogenními původci, očkovacími látkami a dalšími biologickými
produkty
1.           Laboratoře, zařízení a
jiné fyzické nebo právnické osoby pracující s patogenními původci za
účelem výzkumu, vzdělávání, diagnostiky nebo výroby očkovacích
látek a jiných biologických produktů při zohlednění
případných mezinárodních norem:
a)      přijmou vhodná opatření
biologické bezpečnosti, biologické ochrany a opatření v oblasti uzavřeného
nakládání s biologickými původci s cílem zabránit úniku patogenních
původců a jejich následnému kontaktu se zvířaty mimo
laboratoř nebo jiné zařízení pracující s patogenními původci za
účelem výzkumu;
b)      zajistí, aby přemísťování
patogenních původců, očkovacích látek a dalších biologických
produktů mezi laboratořemi nebo jinými zařízeními nevedlo k
riziku šíření nákaz uvedených na seznamu a nově se objevujících
nákaz.
2.           Komise je zmocněna
přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253,
pokud jde o bezpečnostní opatření pro laboratoře, zařízení
a jiné fyzické nebo právnické osoby pracující s patogenními původci, očkovacími
látkami a dalšími biologickými produkty, jež se týkají:
a)      opatření biologické
bezpečnosti, biologické ochrany a uzavřeného nakládání s biologickými
původci;
b)      požadavků na přemísťování
pro patogenní původce, očkovací látky a další biologické produkty.
ČÁST II
HLÁŠENÍ NÁKAZ A PODÁVÁNÍ ZPRÁV, DOZOR, ERADIKAČNÍ PROGRAMY, STATUS OBLASTI
PROSTÉ NÁKAZY
Kapitola 1
Hlášení nákaz a podávání zpráv
Článek 16
Hlášení v rámci členských států
1.           Fyzické a právnické osoby
neprodleně ohlásí:
a)      příslušnému orgánu ohnisko nebo
podezření na ohnisko nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1
písm. e);
b)      veterinárnímu lékaři mimořádnou
míru úhynu a další znaky závažných nákaz nebo výrazný pokles objemu produkce
s neurčenou příčinou u zvířat za účelem dalšího
šetření, včetně odběru vzorků pro laboratorní
vyšetření, vyžaduje-li to situace.
2.           Členské státy mohou rozhodnout,
že hlášení uvedená v odst. 1 písm. b) budou určena příslušnému
orgánu.
3.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      kritérií pro stanovení, zda nastaly
okolnosti vyžadující hlášení uvedené v odst. 1 písm. b) tohoto článku;
b)      podrobných pravidel pro další
šetření podle odst. 1 písm. b) tohoto článku.
Článek 17
Hlášení v rámci Unie
1.           Členské státy okamžitě
ohlásí Komisi a ostatním členským státům všechna ohniska nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. e), pro něž je
vyžadováno okamžité hlášení pro zajištění včasného provedení nezbytných
opatření k řízení rizik, a to s přihlédnutím k profilu nákazy.
2.           Hlášení podle odstavce 1 obsahuje
tyto informace o ohnisku:
a)      patogenní původce a
případně jeho podtyp;
b)      data podezření na ohnisko a jeho
potvrzení;
c)      umístění ohniska;
d)      jakákoli související ohniska;
e)      zvířata zasažená ohniskem;
f)       veškerá opatření pro tlumení nákazy
přijatá v souvislosti s ohniskem;
g)      možný nebo známý původ nákazy
uvedené na seznamu;
h)      použité diagnostické metody.
3.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů stanoví, které z nákaz uvedených na seznamu
podle čl. 8 odst. 1 písm. e) podléhají okamžitému hlášení členských
států v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 18
Podávání zpráv v rámci Unie
1.           Členské státy oznámí Komisi a
ostatním členským státům informace o nákazách uvedených na seznamu
podle čl. 8 odst. 1 písm. e), pro něž:
a)      se nevyžaduje okamžité hlášení ohnisek
podle čl. 17 odst. 1;
b)      se okamžité hlášení ohniska podle
čl. 17 odst. 1 vyžaduje, ale je nutné Komisi a ostatním členským
státům oznámit dodatečné informace o:
i)        dozoru v souladu s pravidly
stanovenými v prováděcím aktu přijatém podle článku 29;
ii)       eradikačním programu v souladu
s pravidly stanovenými v prováděcím aktu přijatém podle článku
35.
2.           Podávání zpráv podle odstavce 1
zahrnuje informace o:
a)      zjištění nákaz uvedených na seznamu
uvedených v odstavci 1;
b)      výsledcích dozoru, je-li to vyžadováno v
souladu s pravidly přijatými podle čl. 29 písm. b) bodu ii);
c)      výsledcích programů dozoru, je-li to
vyžadováno v souladu s čl. 27 odst. 3 a pravidly přijatými podle
čl. 29 písm. b) bodu ii);
d)      eradikačních programech, je-li to
vyžadováno v souladu s článkem 33 a pravidly stanovenými v prováděcím
aktu přijatém podle článku 35.
3.           Komise je zmocněna
přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253,
pokud jde o změny a doplnění požadavků odstavce 2 tohoto
článku a podávání zpráv o jiných záležitostech, je-li to nezbytné pro
zajištění účinného používání pravidel tohoto nařízení pro
prevenci a tlumení nákaz.
Článek 19
Společná pravidla pro hlášení v rámci Unie a podávání zpráv v rámci Unie
1.           Hlášení v rámci Unie a podávání
zpráv v rámci Unie stanovené v čl. 17 odst. 1 a v čl. 18 odst. 1 musí
probíhat v časech a s četností, jež zajistí transparentnost a
včasné používání nezbytných opatření k řízení rizik, s
přihlédnutím k:
a)      profilu nákazy;
b)      typu ohniska.
2.           Členské státy stanoví oblasti
hlášení a podávání zpráv pro účely hlášení v rámci Unie a podávání zpráv v
rámci Unie podle čl. 17 odst. 1 a čl. 18 odst. 1.
Článek 20
Počítačový informační systém pro hlášení nákaz a podávání zpráv
v rámci Unie
Komise zřídí a spravuje
počítačový informační systém pro činnost mechanismů a
nástrojů pro požadavky na hlášení v rámci Unie a podávání zpráv v rámci
Unie podle článků 17, 18 a 19.
Článek 21
Prováděcí pravomoci týkající se hlášení v rámci Unie a podávání zpráv v
rámci Unie a počítačového informačního systému
Komise prostřednictvím prováděcích
aktů stanoví pravidla pro požadavky na hlášení v rámci Unie a podávání
zpráv v rámci Unie a pro počítačový informační systém, uvedené v
článcích 17 až 20, pokud jde o:
a)           informace,
které mají být členskými státy poskytnuty v hlášení v rámci Unie a
podávání zpráv v rámci Unie podle čl. 17 odst. 1 a čl. 18 odst. 1;
b)           postupy
pro zřízení a užívání počítačového informačního systému
stanoveného v článku 20 a přechodná opatření pro migraci
údajů a informací ze stávajících systémů do nového systému a jeho
fungování v plném rozsahu;
c)           formát
a strukturu údajů zanášených do počítačového informačního
systému stanoveného v článku 20;
d)           lhůty
a četnost hlášení v rámci Unie a podávání zpráv podle čl. 17 odst. 1
a čl. 18 odst. 1;
e)           oblasti
hlášení v rámci Unie a podávání zpráv v rámci Unie stanovené v čl. 19
odst. 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 2
Dozor
Článek 22
Povinnosti provozovatelů s ohledem na dozor
Za účelem zjištění přítomnosti
nákaz uvedených na seznamu a nově se objevujících nákaz musí provozovatelé:

a)           pozorovat zdraví a chování
zvířat spadajících pod jejich odpovědnost;
b)           pozorovat jakékoli změny
běžných parametrů produkce v zařízeních, u zvířat nebo
zárodečných produktů spadajících pod jejich odpovědnost, které
mohou vést k podezření, že byly způsobeny nákazami uvedenými na
seznamu nebo nově se objevujícími nákazami;
c)           pátrat po mimořádné míře
úhynu a dalších znacích závažných nákaz u zvířat spadajících pod jejich
odpovědnost.
Článek 23
Veterinární kontroly
1.           Provozovatelé zajistí, aby v
zařízeních, za něž jsou odpovědní, uskutečňovali
veterinární lékaři veterinární kontroly, je-li to vzhledem k rizikům,
která dané zařízení představuje, vhodné, a to s přihlédnutím k:
a)      typu zařízení;
b)      kategoriím a druhům zvířat
chovaných v zařízení;
c)      jinému příslušnému dozoru,
systémům zajišťování jakosti nebo úředním kontrolám, jimž
chovaná zvířata a typ zařízení podléhají.
Uvedené veterinární kontroly se
uskutečňují s četností, jež je úměrná rizikům, která
dané zařízení představuje.
Lze je kombinovat s kontrolami pro jiné
účely.
2.           Veterinární kontroly stanovené v
odstavci 1 se uskutečňují pro účely:
a)      zjištění jakýchkoli znaků
poukazujících na výskyt nákaz uvedených na seznamu nebo nově se
objevujících nákaz;
b)      poskytování poradenství provozovatelům
v oblasti biologické bezpečnosti a jiných veterinárních záležitostí podle
typu zařízení a kategorií a druhů zvířat chovaných v daném
zařízení.
Článek 24
Přenesení pravomocí v oblasti veterinárních kontrol
Komise je v souladu s článkem 253
zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které
se týkají:
a)           doplnění:
i)       kritérií stanovených v čl. 23 odst.
1, jež mají být zohledněna při určení:
–
typu zařízení, jež musí podléhat veterinárním
kontrolám,
–
četnosti těchto veterinárních kontrol;
ii)       požadavků stanovených v čl.
23 odst. 2, pokud jde o obsah a četnost veterinárních kontrol u
různých typů zařízení, s cílem zajistit, že jsou splněny
účely veterinárních kontrol;
b)           určení typů zařízení,
jež mají podléhat veterinárním kontrolám.
Článek 25
Povinnosti příslušného orgánu s ohledem na dozor
1.           Příslušný orgán provádí dozor
nad přítomností nákaz uvedených na seznamu uvedenými v čl. 8 odst. 1
písm. e) a nad nově se objevujícími nákazami.
2.           Dozor musí zajistit včasné
zjištění přítomnosti nákaz uvedených na seznamu uvedených v čl.
8 odst. 1 písm. e) a nově se objevujících nákaz, a to prostřednictvím
shromažďování, třídění a analýzy příslušných informací
vztahujících se k nákazové situaci.
3.           Příslušný orgán zajistí, aby
informace v rámci dozoru podle odstavce 1 byly shromažďovány a používány
efektivním a účinným způsobem.
Článek 26
Metody, četnost a intenzita dozoru
Plánování, prostředky, diagnostické
metody, četnost, intenzita, cílená populace zvířat a odběr
vzorků týkající se dozoru podle čl. 25 odst. 1 musí být vhodné a
přiměřené cílům dozoru, přičemž se zohlední:
a)           profil nákazy;
b)           příslušné rizikové faktory;
c)           nákazový status v:
i)       členském státě, jeho oblasti
nebo jednotce, jež podléhají dozoru;
ii)       členských státech a třetích
zemích nebo územích, které s tímto členským státem, jeho oblastí nebo
jednotkou buď hraničí, nebo z kterých zvířata a produkty do
tohoto členského státu, jeho oblasti nebo jednotky vstupují;
d)           dozor prováděný provozovateli v
souladu s článkem 22 nebo jinými veřejnými orgány.
Článek 27
Programy dozoru
1.           Příslušný orgán provádí dozor
stanovený v čl. 25 odst. 1 v rámci programu dozoru, je-li nezbytný
strukturovaný dozor vzhledem k:
a)      profilu nákazy;
b)      příslušným rizikovým faktorům.
2.           Členský stát, který zavádí
program dozoru podle odstavce 1, o této skutečnosti uvědomí Komisi a
ostatní členské státy.
3.           Členský stát, který provádí
program dozoru podle odstavce 1, Komisi předkládá pravidelné zprávy o
výsledcích tohoto programu dozoru.
Článek 28
Přenesení pravomocí
Komise je v souladu s článkem 253
zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které
se týkají:
a)           plánování, prostředků,
diagnostických metod, četnosti, intenzity, cílené populace zvířat a
odběru vzorků týkajících se dozoru uvedených v článku 26;
b)           kritérií pro úřední potvrzení a
definice případů nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1
písm. e) a případně nově se objevujících nákaz;
c)           požadavků na programy dozoru
stanovené v čl. 27 odst. 1, pokud jde o:
i)       obsah programů dozoru;
ii)       informace, které mají být obsaženy v
předkládání programů dozoru v souladu s čl. 27 odst. 2 a
pravidelných zpráv v souladu s čl. 27 odst. 3;
iii)      období uplatňování programů
dozoru.
Článek 29
Prováděcí pravomoci
Komise prostřednictvím prováděcích
aktů stanoví požadavky týkající se dozoru a programů dozoru
stanovených v článcích 26 a 27 a pravidla přijatá podle článku
28 týkající se:
a)           určení, které z nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. e) podléhají programům
dozoru;
b)           formátu a postupu pro:
i)       předkládání programů dozoru
pro informaci Komisi a ostatním členským státům;
ii)       podávání zpráv o výsledcích dozoru
Komisi.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 3
 Eradikační programy
Článek 30
Povinné a dobrovolné eradikační programy
1.           Členské státy, jež nejsou
prosté nebo o kterých se neví, že jsou prosté jedné nebo více nákaz uvedených
na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) na celém jejich území nebo v oblastech
nebo jednotkách:
a)      vypracují program pro eradikaci nebo k
prokázání statusu oblasti prosté dané nákazy uvedené na seznamu, který se má
provádět v populacích zvířat dotčených danou nákazou a který
pokrývá příslušné části jejich území nebo příslušné oblasti nebo
jednotky (dále jen „povinný eradikační program“);
b)      předloží návrh povinného
eradikačního programu Komisi ke schválení.
2.           Členské státy, které nejsou
prosté nebo o kterých se neví, že jsou prosté jedné nebo více nákaz uvedených
na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. c), a které se rozhodnou vypracovat
program pro eradikaci dané nákazy uvedené na seznamu, který se má provádět
v populacích zvířat touto nákazou postižených a na příslušné
části jejich území nebo v jejich oblastech nebo jednotkách (dále jen
„dobrovolný eradikační program“), předloží Komisi tento program ke
schválení.
3.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů schválí:
a)      návrhy povinných eradikačních
programů, které jí byly předloženy ke schválení v souladu s odstavcem
1;
b)      návrhy dobrovolných eradikačních
programů, které jí byly předloženy ke schválení v souladu s odstavcem
2.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně
odůvodněných případech souvisejících s nákazou uvedenou na
seznamu, jež představuje riziko s velmi významným dopadem, přijme
Komise okamžitě použitelné prováděcí akty podle písmene a) tohoto
odstavce v souladu s postupem stanoveným v čl. 255 odst. 3.
Komise může v případě nutnosti
prostřednictvím prováděcích aktů změnit nebo ukončit
eradikační programy schválené v souladu s písmeny a) a b). Tyto
prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl.
255 odst. 2.
4.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      cílů, strategií pro tlumení nákaz a
průběžných cílů povinných a dobrovolných eradikačních
programů;
b)      odchylek od požadavku na předkládání
povinných eradikačních programů a dobrovolných eradikačních
programů stanovených v odst. 1 písm. b) a v odstavci 2 tohoto článku
ke schválení, není-li takové schválení nezbytné s ohledem na přijetí
pravidel týkajících se těchto programů podle čl. 31 odst. 2,
čl. 34 odst. 2 a článku 35;
c)      informací, které mají členské státy
poskytnout Komisi a ostatním členským státům, pokud jde o odchylky od
požadavku na schvalování povinných eradikačních programů a
dobrovolných eradikačních programů stanovené v písmeni b).
Komise je v souladu s článkem 253
zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, kterými se
mění nebo ukončují pravidla přijatá podle písmene b) tohoto
odstavce.
Článek 31
Opatření v rámci povinných a dobrovolných eradikačních programů
1.           Povinné eradikační programy a
dobrovolné eradikační programy sestávají alespoň z těchto
opatření:
a)      opatření pro tlumení nákazy za
účelem eradikace patogenního původce ze zařízení, jednotek a
oblastí, v nichž se nákaza vyskytuje, a zabránění opětovnému
infikování;
b)      dozor uskutečňovaný v souladu s
pravidly stanovenými v článcích 26 až 29 s cílem prokázat:
i)        účinnost opatření pro tlumení
nákazy stanovených v písmeni a);
ii)       status oblasti prosté nákazy uvedené na
seznamu;
c)      opatření pro tlumení nákazy, která
mají být přijata v případě pozitivních výsledků dozoru.
2.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      opatření pro tlumení nákazy podle
odst. 1 písm. a);
b)      opatření pro tlumení nákazy, která
mají být přijata s cílem zabránit opětovnému infikování cílové
populace zvířat příslušnou nákazou v zařízeních, oblastech a
jednotkách;
c)      plánování, prostředků, diagnostických
metod, četnosti, intenzity, cílené populace zvířat a odběru
vzorků týkajících se dozoru uvedených v článku 26;
d)      opatření pro tlumení nákazy, která
mají být přijata v případě, že se objeví pozitivní výsledky
u nákazy uvedené na seznamu podle odst. 1 písm. c);
e)      očkování.
Článek 32
Obsah předkládaných povinných a dobrovolných eradikačních
programů
Členské státy do žádostí o povinné a
dobrovolné eradikační programy předkládané Komisi ke schválení v
souladu s čl. 30 odst. 1 a 2 zahrnou tyto informace:
a)           popis epizootologické situace nákazy
uvedené na seznamu, které se povinný nebo dobrovolný eradikační program
týká;
b)           popis a vymezení zeměpisné a
správní oblasti, které se povinný nebo dobrovolný eradikační program týká;
c)           popis opatření pro tlumení
nákazy v rámci povinného nebo dobrovolného eradikačního programu
podle čl. 31 odst. 1 a pravidel přijatých podle čl. 31 odst. 2;
d)           předpokládaná doba trvání
povinného nebo dobrovolného eradikačního programu;
e)           průběžné cíle a strategie
pro tlumení nákaz pro provádění povinného nebo dobrovolného
eradikačního programu;
f)            analýza odhadovaných nákladů a
přínosů povinného nebo dobrovolného eradikačního programu.
Článek 33
Podávání zpráv
Členský stát, který provádí povinný nebo
dobrovolný eradikační program, předkládá Komisi:
a)           pravidelné průběžné zprávy
za účelem sledování průběžných cílů probíhajících povinných
nebo dobrovolných eradikačních programů uvedených v čl. 32 písm.
e);
b)           závěrečnou zprávu po
ukončení programu.
Článek 34
Období použitelnosti eradikačních programů
1.           Povinné a dobrovolné eradikační
programy se použijí:
a)      dokud nebudou splněny podmínky pro
žádost o status území prostého nákazy na území členského státu nebo oblasti
podle čl. 36 odst. 1 nebo jednotky podle čl. 37 odst. 1; nebo
b)      v případě dobrovolných
eradikačních programů jestliže podmínky pro žádost o status území
prostého nákazy nelze splnit a daný program již neplní svůj účel; v
tomto případě jej příslušný orgán nebo Komise odvolá v souladu s
postupem, podle kterého byl zřízen.
2.           Komise je zmocněna
přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253
týkající se změn a doplnění požadavků odstavce 1 tohoto
článku, pokud jde o dobu použitelnosti povinných a dobrovolných
eradikačních programů.
Článek 35
Prováděcí pravomoci
Komise prostřednictvím prováděcích
aktů stanoví požadavky na informace, formát a procesní požadavky týkající
se pravidel stanovených v článcích 30 až 33 s ohledem na:
a)           předkládání návrhů
povinných a návrhů dobrovolných eradikačních programů ke schválení;

b)           ukazatele výkonnosti;
c)           podávání zpráv Komisi a ostatním
členským státům o výsledcích provádění povinných nebo
dobrovolných eradikačních programů.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 4
Status území prostého nákazy
Článek 36
Členské státy a oblasti prosté nákazy
1.           Členský stát může požádat Komisi o schválení statusu území
prostého nákazy pro jednu či více nákaz uvedených na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. b) a c) pro celé své území nebo jednu či více
svých oblastí, je-li splněna jedna nebo více z následujících podmínek:
a)      na celém území členského státu nebo
v příslušné oblasti či oblastech, na něž se vztahuje daná
žádost, se nevyskytuje žádný z druhů uvedených na seznamu pro nákazu, na niž
se vztahuje žádost o status území prostého nákazy;
b)      je známo, že patogenní původce
nemůže na celém území členského státu nebo v příslušné
oblasti či oblastech, na něž se vztahuje daná žádost, přežít;
c)      v případě nákaz uvedených na
seznamu, jež se přenášejí pouze vektory, není na celém území
členského státu nebo v příslušné oblasti či oblastech, na
něž se vztahuje daná žádost, žádný z vektorů přítomen nebo
je známo, že na celém území členského státu nebo v příslušné oblasti
či oblastech, na něž se vztahuje daná žádost, nemůže
přežít;
d)      status oblasti prosté nákazy uvedené na
seznamu byl prokázán:
i)        eradikačním programem v souladu s
pravidly stanovenými v čl. 31 odst. 1 a pravidly přijatými podle
odstavce 2 uvedeného článku; nebo
ii)       historickými údaji a údaji o dozoru.
2.           Žádosti členských států o
status území prostého nákazy musí obsahovat důkazy dokládající, že jsou
splněny podmínky pro status území prostého nákazy podle odstavce 1.
3.           Jsou-li podmínky stanovené v
odstavci 1 a 2 splněny, Komise prostřednictvím prováděcího aktu
schválí žádosti členských států o status území prostého nákazy, v
případě potřeby s výhradou změn.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 37
Jednotky
1.           Členský stát může požádat
Komisi o uznání statusu území prostého nákazy u jednotek pro nákazy uvedené na
seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a) a o ochranu tohoto statusu území
prostého nákazy dané jednotky v případě ohniska jedné nebo více
těchto nákaz uvedených na seznamu na svém území, jestliže:
a)      lze účinně zabránit
zavlečení nákazy uvedené na seznamu nebo nákaz uvedených na seznamu, na
něž se vztahuje daná žádost, na úrovni jednotky, a to
s přihlédnutím k profilu nákazy;
b)      jednotka, na niž se žádost vztahuje,
spadá pod společný systém řízení biologické bezpečnosti k
zajištění statusu území prostého nákazy všech zařízení, která jsou
její součástí;
c)      jednotka, na niž se žádost vztahuje, byla
schválena příslušným orgánem pro účely přemísťování
zvířat a produktů z nich získaných v souladu s:
i)        články 94 a 95 pro jednotky, kde
se chovají suchozemská zvířata a drží jejich produkty;
ii)       články 181 a 182 pro jednotky, kde
se chovají živočichové pocházející z akvakultury a drží jejich produkty.
2.           Členský stát může požádat
Komisi o uznání statusu území prostého nákazy u jednotek pro jednu nebo více
nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) a c), jestliže:
a)      lze účinně zabránit
zavlečení nákazy uvedené na seznamu nebo nákaz uvedených na seznamu, na
něž se vztahuje daná žádost, na úrovni jednotky, a to
s přihlédnutím k profilu nákazy;
b)      je splněna jedna nebo více z
těchto podmínek:
i)        podmínky stanovené v čl. 36 odst.
1 písm. a) až d);
ii)       zařízení jednotky zahajují nebo
obnovují svoji činnost a zavedla společný systém řízení biologické
bezpečnosti k zajištění statusu území prostého nákazy pro danou
jednotku;
c)      provozovatelé, již řídí
zařízení jednotky, mají zavedený společný systém řízení
biologické bezpečnosti k zajištění toho, aby byl zaručen status
území prostého nákazy dané jednotky;
d)      jednotka, na niž se žádost vztahuje, byla
schválena příslušným orgánem pro účely přemísťování
zvířat a produktů z nich získaných v souladu s:
i)        články 94 a 95 pro jednotky, kde
se chovají suchozemská zvířata a drží jejich produkty;
ii)       články 181 a 182 pro jednotky, kde
se chovají živočichové pocházející z akvakultury a drží jejich produkty.
3.           Žádosti členských států o
uznání statusu území prostého nákazy u jednotek podle odstavců 1 a 2 musí
obsahovat důkazy dokládající, že jsou splněny podmínky stanovené v
těchto odstavcích.
4.           Jsou-li podmínky stanovené v
odstavcích 1 nebo 2 a 3 splněny, Komise prostřednictvím
prováděcích aktů uzná status území prostého nákazy u jednotek, v
případě potřeby s výhradou změn.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
5.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      požadavků na uznání statusu území
prostého nákazy u jednotek podle odstavce 1 a 2 tohoto článku, a to s přihlédnutím
k profilu nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a), b)
a c), které se týkají alespoň:
i)        dozoru a jiných důkazů
potřebných k doložení statusu oblasti prosté nákazy;
ii)       opatření biologické
bezpečnosti;
b)      podrobných pravidel pro schvalování
jednotek se statusem území prostého nákazy stanovených v odstavcích 1 a 2
tohoto článku příslušným orgánem;
c)      jednotek, které se nacházejí na území
více než jednoho členského státu.
Článek 38
Seznamy oblastí nebo jednotek prostých nákazy
Každý členský stát sestaví a povede
aktualizovaný seznam:
a)           území nebo oblastí prostých nákazy
podle čl. 36 odst. 1;
b)           území prostých nákazy u jednotek
podle čl. 37 odst. 1 a 2.
Členské státy tyto seznamy
zpřístupní veřejnosti.
Článek 39
            Přenesení pravomocí, pokud jde o status území prostého nákazy
u členských států a oblastí
Komise je v souladu s článkem 253
zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, pokud
jde o:
a)           podrobná pravidla pro status území
prostého nákazy u členských států a jejich oblastí s
přihlédnutím k různým profilům nákazy, které se týkají:
i)       kritérií, jež se použijí k doložení
tvrzení členských států, že žádné druhy uvedené na seznamu se
nevyskytují nebo nemohou přežít, a důkazů nezbytných k doložení
těchto tvrzení podle čl. 36 odst. 1 písm. a);
ii)       kritérií, jež se použijí
k doložení, že patogenní původce nebo vektor nemohou přežít, a
důkazů nezbytných k doložení těchto tvrzení podle čl. 36
odst. 1 písm. b) a c);
iii)      kritérií, jež se použijí pro stanovení
statusu oblasti prosté nákazy podle čl. 36 odst. 1 písm. d);
iv)      dozoru a jiných důkazů
potřebných k doložení statusu oblasti prosté nákazy;
v)      opatření biologické
bezpečnosti;
vi)      omezení a podmínek pro očkování v
členských státech a jejich oblastech prostých nákazy;
vii)     zřízení pásem oddělujících
oblasti prosté nákazy nebo oblasti, na které se vztahuje eradikační
program, od uzavřených pásem (dále jen „nárazníkové zóny“);
viii)    oblastí, které přesahují území více
než jednoho členského státu;
b)           odchylky od požadavku na schválení
statusu území prostého nákazy Komisí pro jednu nebo více nákaz uvedených na
seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) a c), jak je stanoveno
v čl. 36 odst. 1, není-li toto schválení vzhledem k podrobným pravidlům
pro status oblasti prosté nákazy, stanoveným v pravidlech přijatých v
souladu s písmenem a) tohoto článku, nezbytné;
c)           informace, které mají členské
státy poskytnout Komisi a ostatním členským státům s cílem
doložit prohlášení o statusu území prostého nákazy bez přijetí
prováděcího aktu v souladu s čl. 36 odst. 3 podle písmene b)
tohoto článku.
Článek 40
Prováděcí pravomoci
Komise prostřednictvím prováděcích
aktů stanoví požadavky pro status území prostého nákazy u území, oblastí a
jednotek týkající se pravidel stanovených v článcích 36, 37 a 38 a
pravidel stanovených v aktech v přenesené pravomoci přijatých
podle článku 39, pokud jde o:
a)           stanovení, pro které nákazy uvedené
na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a), b) a c) lze zřídit jednotky
prosté nákazy v souladu s článkem 37;
b)           požadavky na předkládané
informace a formát a postupy pro:
i)       žádosti o status území prostého nákazy u
celého území členského státu nebo jeho oblastí a jednotek;
ii)       výměnu informací o členských
státech nebo jejich oblastech a jednotkách prostých nákazy mezi členskými
státy a Komisí.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 41
Zachování statusu území prostého nákazy
1.           Členské státy smějí
zachovat status území prostého nákazy pro svá území nebo jejich oblasti nebo
jednotky, pouze pokud:
a)      jsou i nadále splněny podmínky pro
status území prostého nákazy stanovené v čl. 36 odst. 1 a čl. 37
odst. 1 a 2 a pravidla stanovená v souladu s odstavcem 3 tohoto článku a v
článku 39;
b)      se uskutečňuje dozor
s přihlédnutím k požadavkům stanoveným v článku
26 s cílem ověřit, že území, oblast nebo jednotka zůstává prostá
nákazy uvedené na seznamu, pro niž byl schválen nebo uznán status území
prostého nákazy;
c)      jsou uplatňována omezení týkající se
přemísťování zvířat druhů uvedených na seznamu a případně
produktů z nich získaných u nákazy uvedené na seznamu, pro niž byl
schválen nebo uznán status území prostého nákazy, na území, do oblasti nebo
jednotky v souladu s pravidly stanovenými v částech IV a V;
d)      jsou uplatňována další opatření
biologické bezpečnosti s cílem zamezit zavlečení nákazy uvedené
na seznamu, pro niž byl schválen nebo uznán status území prostého nákazy.
2.           V případě, že podmínky pro
zachování statusu území prostého nákazy uvedené v odstavci 1 již neplatí,
členský stát o této skutečnosti neprodleně uvědomí Komisi.
3.           Komise je zmocněna
přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253,
pokud jde o tyto podmínky pro zachování statusu území prostého nákazy:
a)      dozor podle odst. 1 písm. b);
b)      opatření biologické bezpečnosti
podle odst. 1 písm. c).
Článek 42
Pozastavení, odejmutí a obnovení statusu území prostého nákazy
1.           Jestliže má členský stát
důvod se domnívat, že některá z podmínek pro zachování statusu území
prostého nákazy členského státu nebo jeho oblasti nebo jednotky byla
porušena, neprodleně:
a)      pozastaví přemísťování
druhů uvedených na seznamu v souvislosti s nákazou uvedenou na
seznamu, pro niž byl schválen nebo uznán status území prostého nákazy, do
jiných členských států, oblastí nebo jednotek s vyšším nákazovým
statusem pro danou nákazu uvedenou na seznamu;
b)      uplatní opatření pro tlumení nákaz
stanovená v hlavě II části III, je-li to potřebné pro
zabránění šíření nákazy uvedené na seznamu, pro niž byl schválen nebo
uznán status území prostého nákazy.
2.           Opatření uvedená v odstavci 1
se zruší, jestliže se dalším šetřením potvrdí, že:
a)      k domnělému porušení podmínek
nedošlo; nebo
b)      domnělé porušení nemělo
významný dopad a členský stát může poskytnout záruky, že podmínky pro
zachování jeho statusu území prostého nákazy jsou opět splněny.
3.           Jestliže se dalším šetřením
členského státu potvrdí vysoká pravděpodobnost, že došlo k výskytu
nákazy uvedené na seznamu, pro niž členský stát získal status území
prostého nákazy, nebo k jinému významnému porušení podmínek pro zachování
statusu území prostého nákazy, členský stát o této skutečnosti
neprodleně informuje Komisi.
4.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů odejme schválení statusu území prostého nákazy
členského státu nebo oblasti, kterým bylo přiznáno v souladu s
čl. 36 odst. 3, nebo uznání statusu území prostého nákazy u jednotky,
které bylo přiznáno v souladu s čl. 37 odst. 4 po získání informací
uvedených v odstavci 3 tohoto článku od členského státu o tom, že
podmínky pro zachování statusu území prostého nákazy již nejsou splněny.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
V řádně odůvodněných
případech ze závažných mimořádně naléhavých důvodů,
kdy se nákaza uvedená na seznamu uvedená v odstavci 3 tohoto článku rychle
šíří a představuje riziko s velmi významným dopadem na zdraví
zvířat nebo na veřejné zdraví, hospodářství nebo
společnost, přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí
akty v souladu s postupem stanoveným v čl. 255 odst. 3.
5.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253,
které se týkají pravidel pro pozastavení, odejmutí a obnovení statusu území
prostého nákazy podle odstavců 1 a 2 tohoto článku.
ČÁST III
POVĚDOMÍ O NÁKAZÁCH, PŘIPRAVENOST A TLUMENÍ
HLAVA I
Povědomí o nákazách a připravenost
Kapitola 1
Pohotovostní plány a simulační cvičení
Článek 43
Pohotovostní plány
1.           Členské státy v zájmu
zajištění vysoké úrovně povědomí o nákazách, připravenosti
a rychlé reakce vypracují a aktualizují pohotovostní plány a případně
podrobné pokyny, kterými se stanoví opatření, jež se přijmou v
členském státě, jestliže nastane případ nebo ohnisko nákazy
uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a) nebo nově se
objevujících nákaz.
2.           Pohotovostní plány a
případně podrobné pokyny musí pokrývat alespoň tyto oblasti:
a)      stanovení struktury řízení v rámci
příslušného orgánu a ve vztahu k jiným veřejným orgánům, aby byl
zajištěn rychlý a účinný rozhodovací proces na úrovni členských
států a na regionální a místní úrovni;
b)      rámec pro spolupráci mezi příslušným
orgánem a jinými zúčastněnými veřejnými orgány s cílem zajistit
jednotné a koordinované přijímání opatření;
c)      přístup k:
i)        zařízením;
ii)       laboratořím;
iii)      vybavení;
iv)      personálu;
v)       prostředkům na mimořádné
události;
vi)      veškerým dalším vhodným materiálům
a zdrojům nezbytným pro rychlou a účinnou eradikaci nákaz uvedených
na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a) nebo nově se objevujících
nákaz;
d)      dostupnost těchto středisek a
skupin s potřebnými odbornými znalostmi, jež pomáhají příslušnému
orgánu:
i)        funkčního ústředního
pohotovostního nákazového střediska;
ii)       regionálních a místních pohotovostních
nákazových středisek, podle správní a zeměpisné situace
členských států;
iii)      operativních skupin odborníků;
e)      provádění opatření pro tlumení
nákaz stanovených v kapitole 1 hlavy II pro nákazy uvedené na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. a) a nově se objevující nákazy;
f)       ustanovení o případném nouzovém
očkování;
g)      zásady pro zeměpisné vymezení
uzavřených pásem zřízených příslušným orgánem v souladu
s čl. 64 odst. 1;
h)      spolupráce se sousedními členskými
státy a s případnými sousedními třetími zeměmi a územími.
Článek 44
Přenesení pravomocí a prováděcích pravomocí pro pohotovostní plány
1.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253
týkajících se podrobných požadavků a podmínek pro pohotovostní plány
stanovené v čl. 43 odst. 1 a k doplnění požadavků uvedených
v čl. 43 odst. 2 s přihlédnutím k:
a)      cílům pohotovostních plánů
usilujících o zajištění vysoké úrovně povědomí o nákazách,
připravenosti a rychlé reakce;
b)      profilu nákazy u nákaz uvedených na
seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a);
c)      novým poznatkům a vývoji
nástrojů pro tlumení nákaz.
2.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů stanoví požadavky týkající se praktického
provádění pohotovostních plánů stanovených v čl. 43 odst. 1 v
členských státech s ohledem na:
a)      záležitosti stanovené v čl. 43 odst.
2 písm. a) a c) až h);
b)      další provozní aspekty pohotovostních
plánů v členských státech;
c)      podrobné požadavky a podmínky pro
praktické provádění aktů v přenesené pravomoci přijatých
podle odstavce 1 tohoto článku.
Uvedené prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 45
Simulační cvičení
1.           Příslušný orgán zajistí, aby
byla pravidelně prováděna simulační cvičení týkající se
pohotovostních plánů stanovená v čl. 43 odst. 1:
a)      s cílem zajistit vysokou úroveň
povědomí o nákazách, připravenosti a rychlé reakce v členském
státě;
b)      s cílem ověřit funkčnost
těchto pohotovostních plánů.
2.           Je-li to uskutečnitelné a
vhodné, simulační cvičení se provádějí v úzké spolupráci s
příslušnými orgány sousedních členských států a sousedních
třetích zemí a území.
3.           Členské státy na požádání
Komisi a ostatním členským státům zpřístupní zprávu o hlavních
výsledcích simulačních cvičení.
4.           Je-li to vhodné a nezbytné, Komise
prostřednictvím prováděcích aktů stanoví pravidla pro praktické
provádění simulačních cvičení v členských státech týkající
se:
a)      četnosti, obsahu a formátu simulačních
cvičení;
b)      simulačních cvičení, jež se
týkají více než jedné nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm.
a);
c)      spolupráce mezi sousedními členskými
státy a se sousedními třetími zeměmi a územími.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 2
Používání veterinárních léčivých přípravků pro prevenci a
tlumení nákaz
Článek 46
Používání veterinárních léčivých přípravků pro prevenci a
tlumení nákaz
1.           Členské státy mohou
přijmout opatření týkající se používání veterinárních léčivých
přípravků pro nákazy uvedené na seznamu s cílem zajistit
účinnější prevenci nákaz nebo tlumení těchto nákaz, jsou-li tato
opatření v souladu s pravidly pro používání veterinárních léčivých
přípravků stanovenými v aktech v přenesené pravomoci
přijatých v souladu s článkem 47.
Tato opatření mohou zahrnovat:
a)      zákazy a omezení používání veterinárních
léčivých přípravků;
b)      povinné používání veterinárních
léčivých přípravků.
2.           Členské státy při
rozhodování o tom, zda jako opatření pro prevenci a tlumení nákaz pro
konkrétní nákazu uvedenou na seznamu použijí veterinární léčivé
přípravky a jak je použijí, zohlední následující kritéria:
a)      profil nákazy;
b)      rozšíření nákazy uvedené na seznamu
v:
i)        členském státě;
ii)       Unii;
iii)      případných sousedních třetích
zemích a územích;
iv)      třetích zemích a územích, z nichž
se zvířata a produkty dovážejí do Unie;
c)      dostupnost, účinnost a rizika
veterinárních léčivých přípravků;
d)      dostupnost diagnostických testů pro
zjištění infekcí u zvířat ošetřených veterinárními léčivými
přípravky;
e)      hospodářské a sociální dopady a
dopady na dobré životní podmínky zvířat a na životní prostředí, jež
má používání veterinárních léčivých přípravků ve srovnání s
jinými dostupnými strategiemi pro prevenci a tlumení nákaz.
3.           Členské státy přijmou
vhodná preventivní opatření týkající se používání veterinárních
léčivých přípravků pro vědecké studie nebo pro účely
jejich vývoje a testování za kontrolovaných podmínek v zájmu ochrany zdraví
zvířat a veřejného zdraví.
Článek 47
Přenesení pravomocí u používání veterinárních léčivých
přípravků
1.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
pokud jde o:
a)      zákazy a omezení používání veterinárních
léčivých přípravků;
b)      zvláštní podmínky pro používání
veterinárních léčivých přípravků pro konkrétní nákazy uvedené na
seznamu;
c)      povinné používání veterinárních
léčivých přípravků;
d)      opatření ke zmírnění rizika
s cílem zabránit šíření nákaz uvedených na seznamu
prostřednictvím zvířat ošetřených veterinárními léčivými
přípravky nebo produkty z těchto zvířat;
e)      dozor po použití očkovacích látek a
jiných veterinárních léčivých přípravků pro konkrétní nákazy
uvedené na seznamu.
2.           Komise při stanovení pravidel
uvedených v odstavci 1 tohoto článku vezme v úvahu kritéria stanovená v
čl. 46 odst. 2.
3.           Je-li to ze závažných naléhavých
důvodů nutné v případě vznikajících rizik, vztahuje se na
pravidla přijatá podle odstavce 1 tohoto článku postup stanovený v
článku 254.
Kapitola 3
Banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel
Článek 48
Vytvoření bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických
činidel Unie
1.           Pro nákazy uvedené na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. a), pro které není aktem v přenesené pravomoci
přijatým podle čl. 47 odst. 1 zakázáno očkování, může
Komise vytvořit banky antigenů, očkovacích látek a
diagnostických činidel Unie a odpovídat za jejich řízení, a to pro
skladování a nahrazení zásob jednoho nebo více z následujících biologických
produktů:
a)      antigenů;
b)      očkovacích látek;
c)      mateřských kultur očkovacích
látek;
d)      diagnostických činidel.
2.           Komise zajistí, aby banky
antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie uvedené
v odstavci 1:
a)      skladovaly dostatečné zásoby
vhodného typu antigenů, očkovacích látek, mateřských kultur
očkovacích látek a diagnostických činidel pro konkrétní nákazu
uvedenou na seznamu, a to s ohledem na potřeby členských států odhadované
v rámci pohotovostních plánů stanovených v čl. 43 odst. 1;
b)      získávaly pravidelné dodávky antigenů,
očkovacích látek, mateřských kultur očkovacích látek a
diagnostických činidel a včasně je nahrazovaly;
c)      byly udržovány a přemísťovány
podle vhodných norem biologické bezpečnosti, biologické ochrany a norem v
oblasti uzavřeného nakládání s biologickými původci podle čl. 15
odst. 1 a aktů v přenesené pravomoci přijatých podle čl. 15
odst. 2.
3.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
pokud jde o:
a)      řízení, skladování a nahrazení zásob
bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie
stanovených v odstavcích 1 a 2;
b)      požadavky na biologickou bezpečnost,
biologickou ochranu a uzavřené nakládání s biologickými původci pro
jejich provoz s ohledem na požadavky stanovené v čl. 15 odst. 1 a aktech v
přenesené pravomoci přijatých podle čl. 15 odst. 2.
Článek 49
Přístup k bankám antigenů, očkovacích látek a diagnostických
činidel Unie
1.           Komise stanoví dodání biologických
produktů uvedených v čl. 48 odst. 1 z bank antigenů,
očkovacích látek a diagnostických činidel Unie na požádání, jsou-li
k dispozici zásoby, a to:
a)      členským státům;
b)      třetím zemím nebo územím, pod
podmínkou, že je primárně určeno k zabránění rozšíření
nákazy do Unie.
2.           V případě omezené
dostupnosti zásob Komise určí priority pro přístup stanovený v
odstavci 1 při zohlednění:
a)      okolností nákazy, za kterých je žádost
podána;
b)      existence vnitrostátní banky
antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel v žádajícím
členském státě nebo třetí zemi nebo území;
c)      existence opatření Unie pro povinné
očkování stanovených v aktech v přenesené pravomoci
přijatých v souladu s čl. 47 odst. 1.
Článek 50
Prováděcí pravomoci týkající se bank antigenů, očkovacích látek
a diagnostických činidel Unie
Komise prostřednictvím prováděcích
aktů stanoví pravidla týkající se bank antigenů, očkovacích
látek a diagnostických činidel Unie, přičemž pro biologické
produkty uvedené v čl. 48 odst. 1 určí:
a)           které
z těchto biologických produktů mají být obsaženy v bankách
antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie a pro
které nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a);
b)           typy
těchto biologických produktů, které mají být obsaženy v bankách
antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie a
v jakých množstvích pro každou konkrétní nákazu uvedenou na seznamu
podle čl. 8 odst. 1 písm. a), pro niž banka existuje;
c)           požadavky
týkající se dodávek, skladování a nahrazení těchto biologických
produktů;
d)           dodání
těchto biologických produktů z bank antigenů, očkovacích
látek a diagnostických činidel Unie členským státům a
třetím zemím a územím;
e)           procesní
a technické požadavky týkající se začlenění těchto biologických
produktů do bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických
činidel Unie a žádání o přístup k nim.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně
odůvodněných případech souvisejících s nákazou uvedenou na
seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a), jež představuje riziko s velmi
významným dopadem, přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí
akty v souladu s postupem stanoveným v čl. 255 odst. 3.
Článek 51
Důvěrnost informací týkajících se bank antigenů, očkovacích
látek a diagnostických činidel Unie
Informace o množstvích a podtypech
biologických produktů uvedených v čl. 48 odst. 1, jež jsou
skladovány v bankách antigenů, očkovacích látek a diagnostických
činidel Unie, se považují za důvěrné a nesmějí být
zveřejňovány.
Článek 52
Vnitrostátní banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických
činidel
1.           Členské státy, které
vytvořily vnitrostátní banky antigenů, očkovacích látek a
diagnostických činidel pro nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8
odst. 1 písm. a), pro něž existují banky antigenů, očkovacích
látek a diagnostických činidel Unie, zajistí, aby jejich vnitrostátní
banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel
splňovaly požadavky na biologickou bezpečnost, biologickou ochranu a uzavřené
nakládání s biologickými původci stanovené v čl. 15
odst. 1 písm. a) a v aktech v přenesené pravomoci přijatých v souladu
s čl. 15 odst. 2 a čl. 48 odst. 3 písm. b).
2.           Členské státy poskytují Komisi
a ostatním členským státům aktuální informace o:
a)      existenci nebo vytvoření
vnitrostátních bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických
činidel uvedených v odstavci 1;
b)      typech antigenů, očkovacích
látek, zásob mateřských kultur očkovacích látek a diagnostických
činidel a jejich množstvích v těchto bankách;
c)      veškerých změnách jejich fungování.
3.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla upřesňující
obsah, četnost a formát pro předkládání informací uvedených v
odstavci 2 tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
HLAVA II
Opatření pro tlumení nákaz
Kapitola 1
Nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a)
Oddíl 1
Opatření pro tlumení nákaz v případě podezření na výskyt
nákazy uvedené na seznamu u chovaných zvířat
Článek 53
Povinnosti provozovatelů, odborníků pracujících se zvířaty a
chovatelů zvířat v zájmovém chovu
1.           V případě podezření
na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a) u
chovaných zvířat odborníci pracující se zvířaty, provozovatelé a
chovatelé zvířat v zájmovém chovu kromě toho, že nahlásí
příznaky nebo podezření příslušnému orgánu a veterinárním
lékařům v souladu s čl. 16 odst. 1 a před přijetím
jakýchkoli opatření pro tlumení nákaz příslušným orgánem v souladu s
čl. 54 odst. 1 a čl. 55 odst. 1, přijmou vhodná opatření
pro tlumení nákaz stanovená v čl. 55 odst. 1 písm. c), d) a e) s cílem
zabránit šíření dané nákazy uvedené na seznamu z postižených zvířat,
zařízení a míst spadajících pod jejich odpovědnost na jiná
zvířata nebo na člověka.
2.           Komise je zmocněna
přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253
týkající se podrobných pravidel pro doplnění opatření pro tlumení
nákaz přijímaných provozovateli, odborníky pracujícími se zvířaty a
chovateli zvířat v zájmovém chovu podle odstavce 1 tohoto článku.
Článek 54
Šetření prováděné příslušným orgánem v případě
podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu
1.           Příslušný orgán musí v
případě podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. a) u chovaných zvířat bez prodlení provést
šetření, kterým potvrdí nebo vyloučí přítomnost dané nákazy uvedené
na seznamu.
2.           Pro účely šetření podle
odstavce 1 příslušný orgán v případě potřeby zajistí, aby
úřední veterinární lékaři:
a)      provedli klinické vyšetření
reprezentativního vzorku chovaných zvířat druhů uvedených na seznamu
pro danou konkrétní nákazu uvedenou na seznamu;
b)      odebrali vhodné vzorky od
příslušných chovaných zvířat druhů uvedených na seznamu a další
vzorky pro laboratorní vyšetření v laboratořích určených k
tomuto účelu příslušným orgánem;
c)      provedli laboratorní vyšetření,
kterým potvrdí nebo vyloučí přítomnost dané konkrétní nákazy uvedené
na seznamu.
3.           Komise je zmocněna
přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253
týkající se podrobných pravidel doplňujících pravidla pro šetření
prováděné příslušným orgánem podle odstavce 1 tohoto článku.
Článek 55
Předběžná opatření pro tlumení nákaz ze strany příslušného
orgánu
1.           Příslušný orgán musí v
případě podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. a) u chovaných zvířat provést následující
předběžná opatření pro tlumení nákaz, než budou k dispozici
výsledky šetření podle čl. 54 odst. 1, a provést opatření pro
tlumení nákaz v souladu s čl. 61 odst. 1:
a)      zavést v zařízení, domácnosti,
potravinářském a krmivářském podniku nebo zařízení nakládajícím
s vedlejšími produkty živočišného původu nebo v jakémkoliv jiném
místě, kde vyvstane podezření na výskyt nákazy, úřední dozor;
b)      provést soupis:
i)        zvířat chovaných v zařízení,
domácnosti, potravinářském a krmivářském podniku nebo zařízení
nakládajícím s vedlejšími produkty živočišného původu nebo v
jakémkoliv jiném místě;
ii)       produktů v zařízení,
domácnosti, potravinářském a krmivářském podniku nebo zařízení
nakládajícím s vedlejšími produkty živočišného původu nebo v
jakémkoliv jiném místě, kde je to relevantní pro šíření dané nákazy
uvedené na seznamu;
c)      použít vhodná opatření biologické
bezpečnosti s cílem zabránit šíření patogenního původce
uvedeného na seznamu na jiná zvířata nebo na člověka;
d)      případně zabránit dalšímu
šíření patogenního původce, držet chovaná zvířata druhů
uvedených na seznamu pro příslušnou nákazu uvedenou na seznamu v izolaci a
zabránit styku s volně žijícími zvířaty;
e)      omezit pohyb chovaných zvířat,
produktů a případně osob, vozidel a veškerého materiálu či
jiných prostředků, kterými by se patogenní původce mohl rozšířit
do nebo ze zařízení, domácností, potravinářských a krmivářských
podniků, zařízení zacházejících s vedlejšími produkty
živočišného původu nebo jakéhokoliv jiného místa, kde existuje
podezření z výskytu dané nákazy uvedené na seznamu, pokud je to nezbytné
k tomu, aby se zabránilo šíření nákazy uvedené na seznamu;
f)       přijmout další nezbytná
opatření pro tlumení nákaz, přičemž se zohlední opatření
pro tlumení nákaz stanovená v oddíle 4, jež se týkají:
i)        uplatňování šetření
prováděného příslušným orgánem stanoveného v čl. 54 odst. 1 a
opatření pro tlumení nákaz stanovených v písmenech a) až d) tohoto
odstavce u jiných zařízení, jejich epizootologických jednotek, domácností,
potravinářských a krmivářských podniků nebo zařízení
nakládajících s vedlejšími produkty živočišného původu;
ii)       zřízení dočasných
uzavřených pásem, která jsou vhodná s ohledem na profil nákazy;
g)      zahájit epizootologické šetření
stanovené v čl. 57 odst. 1.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253
týkajících se podrobných pravidel doplňujících pravidla, jež jsou
stanovena v odstavci 1 tohoto článku, pokud jde o zvláštní a podrobná
opatření pro tlumení nákaz, jež mají být přijata v závislosti na
nákaze uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a), s ohledem na
příslušná rizika pro:
a)      druh nebo kategorii zvířat;
b)      typ produkce.
Článek 56
Přezkum a rozšíření předběžných opatření pro tlumení
nákaz
Opatření pro tlumení nákaz stanovená v
čl. 55 odst. 1:
a)           v případě
potřeby přezkoumává příslušný orgán v návaznosti na
zjištění:
i)       šetření stanoveného v čl. 54
odst. 1;
ii)       epizootologického šetření
stanoveného v čl. 57 odst. 1;
b)           se v případě
potřeby dále rozšíří na další místa podle čl. 55 odst. 1 písm.
e).
Oddíl 2
Epizootologické šetření
Článek 57
Epizootologické šetření
1.           Příslušný orgán provede
v případě podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu
podle čl. 8 odst. 1 písm. a) u zvířat nebo v případě jejího
potvrzení epizootologické šetření.
2.           Cílem epizootologického šetření
stanoveného v odstavci 1 je:
a)      určit pravděpodobný původ
nákazy uvedené na seznamu a způsob jejího šíření;
b)      vypočítat pravděpodobnou délku
období výskytu dané nákazy uvedené na seznamu;
c)      určit kontaktní zařízení a
jejich epizootologické jednotky, domácnosti, potravinářské a
krmivářské podniky nebo zařízení nakládající s vedlejšími produkty
živočišného původu nebo jiná místa, kde zvířata druhů
uvedených na seznamu pro nákazu uvedenou na seznamu, na jejíž výskyt existuje
podezření, mohla být infikována, zamořena nebo kontaminována;
d)      získat informace o pohybu chovaných
zvířat, osob, produktů, vozidel, veškerých materiálů nebo
dalších prostředků, jimiž se patogenní původce mohl šířit
během příslušného období předcházejícího nahlášení podezření
na výskyt nákazy uvedené na seznamu nebo její potvrzení;
e)      získat informace o pravděpodobném
šíření nákazy uvedené na seznamu v okolním prostředí,
včetně přítomnosti a rozšíření vektorů nákazy.
Oddíl 3
Potvrzení nákazy u chovaných zvířat
Článek 58
Úřední potvrzení nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm.
a) příslušným orgánem
1.           Příslušný orgán zakládá
úřední potvrzení nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm.
a) na těchto informacích:
a)      výsledky klinických a laboratorních
vyšetření stanovených v čl. 54 odst. 2;
b)      epizootologické šetření stanovené v
čl. 57 odst. 1;
c)      další dostupné epizootologické údaje.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253,
pokud jde o požadavky, které mají být splněny pro úřední potvrzení
podle odstavce 1 tohoto článku.
Článek 59
Zrušení předběžných opatření pro tlumení nákaz
v případě vyloučení výskytu nákazy uvedené na seznamu
Příslušný orgán nadále uplatňuje
předběžná opatření pro tlumení nákaz stanovená v čl.
55 odst. 1 a článku 56, dokud není přítomnost nákazy uvedené na
seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a) vyloučena na základě
informací podle čl. 58 odst. 1 nebo pravidel přijatých podle čl.
58 odst. 2.
Oddíl 4
Opatření pro tlumení nákaz v případě potvrzení nákazy u
chovaných zvířat
Článek 60
Okamžitá opatření pro tlumení nákaz, jež přijímá příslušný orgán

V případě úředního potvrzení
ohniska nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a) u chovaných
zvířat v souladu s čl. 58 odst. 1 příslušný orgán
neprodleně:
a)           prohlásí postižené zařízení,
domácnost, potravinářský nebo krmivářský podnik, zařízení
nakládající s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jiné místo
za úředně infikované danou nákazou uvedenou na seznamu;
b)           vytvoří uzavřené pásmo
příslušné pro danou nákazu uvedenou na seznamu;
c)           provede pohotovostní plán stanovený
v čl. 43 odst. 1 s cílem zajistit plnou koordinaci opatření pro
tlumení nákaz.
Článek 61
Postižená zařízení a jiná místa
1.           V případě vzplanutí
ohniska nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a) u chovaných
zvířat v zařízení, domácnosti, potravinářském a krmivářském
podniku nebo zařízení nakládajícím s vedlejšími produkty živočišného
původu nebo v jakémkoliv jiném místě přijme příslušný orgán
neprodleně jedno nebo více z těchto opatření pro tlumení nákaz s
cílem předejít dalšímu šíření této nákazy uvedené na seznamu:
a)      omezení pohybu osob, zvířat,
produktů, vozidel nebo veškerých jiných materiálů či látek,
které mohou být kontaminovány a přispět k šíření nákazy uvedené
na seznamu;
b)      usmrcení a odstranění nebo porážka
zvířat, která mohou být kontaminována a přispět k šíření
nákazy uvedené na seznamu;
c)      zničení, zpracování,
přeměna nebo ošetření produktů, krmiv nebo jakýchkoli
jiných látek nebo ošetření zařízení, přepravních prostředků,
rostlin nebo rostlinných produktů či vody, které mohou být
kontaminovány, potřebné pro zajištění, aby jakýkoli patogenní
původce nebo vektor patogenního původce byl zničen;
d)      očkování nebo léčba chovaných
zvířat jinými veterinárními léčivými přípravky v souladu
s čl. 46 odst. 1 a veškerými akty v přenesené pravomoci
přijatými podle čl. 47 odst. 1;
e)      izolace, karanténa, ošetření
zvířat a produktů, které by mohly být kontaminovány a
přispět k šíření nákazy uvedené na seznamu;
f)       vyčištění, dezinfekce, deratizace
nebo jiná nezbytná opatření biologické bezpečnosti, která se použijí
pro postižené zařízení, domácnost, potravinářský nebo krmivářský
podnik, zařízení nakládající s vedlejšími produkty živočišného
původu nebo jakékoliv jiné místo, aby se minimalizovalo riziko šíření
nákazy uvedené na seznamu;
g)      odebrání dostatečného počtu
vhodných vzorků potřebných k dokončení epizootologického
šetření podle čl. 57 odst. 1;
h)      laboratorní vyšetření vzorků.
2.           Při rozhodování o tom, která z
opatření pro tlumení nákaz stanovených v odstavci 1 je vhodné
přijmout, příslušný orgán přihlíží k:
a)      profilu nákazy;
b)      typu produkce a epizootologických
jednotek v rámci postiženého zařízení, domácnosti, potravinářského
nebo krmivářského podniku, zařízení nakládajícího s vedlejšími
produkty živočišného původu nebo jakéhokoliv jiného místa.
3.           Příslušný orgán povolí obnovení
populace zařízení, domácnosti nebo jakéhokoliv jiného místa, pouze pokud:
a)      byla úspěšně ukončena
veškerá příslušná opatření pro tlumení nákaz a laboratorní
vyšetření stanovená v odstavci 1;
b)      uplynula dostatečná doba na to, aby
se zabránilo opětovné kontaminaci postiženého zařízení, domácnosti,
potravinářského nebo krmivářského podniku, zařízení
nakládajícího s vedlejšími produkty živočišného původu a jiného místa
nákazou uvedenou na seznamu, která způsobila ohnisko uvedené v odstavci 1.

Článek 62
Epizootologicky související zařízení a místa
1.           Příslušný orgán rozšíří
opatření pro tlumení nákaz stanovená v čl. 61 odst. 1 na jiná
zařízení, jejich epizootologické jednotky, domácnosti, potravinářské
nebo krmivářské podniky nebo zařízení nakládající s vedlejšími
produkty živočišného původu nebo jakákoli jiná místa či
přepravní prostředky, jestliže epizootologické šetření podle
čl. 57 odst. 1 nebo výsledky klinických nebo laboratorních vyšetření
nebo jiné epizootologické údaje poskytují důvod k podezření, že
do nich, z nich nebo jejich prostřednictvím se šíří nákaza uvedená na
seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a), pro niž byla tato opatření
přijata.
2.           Ukáže-li epizootologické
šetření podle čl. 57 odst. 1, že pravděpodobný původ nákazy
uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a) je v jiném členském
státě nebo že je pravděpodobné, že nákaza uvedená na seznamu se rozšířila
do jiného členského státu, informuje příslušný orgán o této
skutečnosti daný členský stát.
3.           V případech uvedených v
odstavci 2 spolupracují příslušné orgány různých členských
států v dalším epizootologickém šetření a v uplatňování
opatření pro tlumení nákaz.
Článek 63
Přenesení pravomoci pro opatření pro tlumení nákaz v postižených a
epizootologicky souvisejících zařízeních a místech
Komise je zmocněna k přijímání
aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253 týkajících se
podrobných pravidel pro opatření pro tlumení nákaz přijímaných
příslušným orgánem v souladu s články 61 a 62 v postižených a epizootologicky
souvisejících zařízeních, potravinářských nebo krmivářských
podnicích nebo zařízeních nakládajících s vedlejšími produkty
živočišného původu a místech pro jakoukoli nákazu uvedenou na seznamu
podle čl. 8 odst. 1 písm. a).
Tato podrobná pravidla se týkají:
a)           podmínek a požadavků na
opatření pro tlumení nákaz stanovená v čl. 61 odst. 1 písm. a) až e);
b)           postupů pro
vyčištění, dezinfekci, deratizaci stanovené v čl. 61 odst. 1 písm.
f) a v případě potřeby stanovení použití biocidních
přípravků k těmto účelům;
c)           podmínek a požadavků na
odběr vzorků a laboratorní vyšetření stanovené v čl. 61
odst. 1 písm. g) až h);
d)           podrobných podmínek a požadavků
týkajících se obnovení populace stanoveného v čl. 61 odst. 3;
e)           nezbytných opatření pro tlumení
nákaz stanovených v článku 62, která mají být provedena v epizootologicky souvisejících
zařízeních, místech a přepravních prostředcích.
Článek 64
Zřízení uzavřených pásem příslušným orgánem
1.           Příslušný orgán podle
potřeby zřídí uzavřené pásmo kolem postiženého zařízení,
domácnosti, potravinářského nebo krmivářského podniku, zařízení
nakládajícího s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jakéhokoliv
jiného místa, kde došlo k vzplanutí ohniska nákazy uvedené na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. a) u chovaných zvířat, s přihlédnutím k:
a)      profilu nákazy;
b)      zeměpisné situaci uzavřených
pásem;
c)      ekologickým a hydrologickým faktorům
uzavřených pásem;
d)      meteorologickým podmínkám;
e)      přítomnosti, rozšíření a typu
vektorů v uzavřených pásmech;
f)       výsledkům epizootologického
šetření stanoveného v čl. 57 odst. 1 a dalších
uskutečněných studií a epizootologickým údajům;
g)      výsledkům laboratorních
vyšetření;
h)      použitým opatřením pro tlumení nákaz.

Uzavřené pásmo zahrnuje případně
ochranné pásmo a pásmo dozoru vymezené velikosti a uspořádání.
2.           Příslušný úřad
průběžně posuzuje a přezkoumává situaci a
případně v zájmu zabránění šíření nákazy uvedené na seznamu
podle čl. 8 odst. 1 písm. a):
a)      upraví hranice uzavřeného pásma;
b)      zřídí další uzavřená pásma.
3.           Nacházejí-li se uzavřená pásma
na území více než jednoho členského státu, spolupracují příslušné
orgány dotyčných členských států na zřízení uzavřených
pásem uvedených v odstavci 1.
4.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253
týkajících se podrobných pravidel pro zřízení a změny uzavřených
pásem, včetně ochranných pásem nebo pásem dozoru.
Článek 65
Opatření pro tlumení nákaz v uzavřeném pásmu
1.           Příslušný orgán přijme
jedno nebo více z těchto opatření pro tlumení nákaz v uzavřeném
pásmu s cílem zabránit dalšímu šíření nákazy uvedené na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. a):
a)      určení zařízení, domácností,
potravinářských nebo krmivářských podniků, zařízení
nakládajících s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jiných
míst, kde se chovají zvířata druhů uvedených na seznamu pro danou
nákazu uvedenou na seznamu;
b)      kontroly v zařízeních, domácnostech,
potravinářských nebo krmivářských podnicích, zařízeních
nakládajících s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jiných
místech s chovanými zvířaty druhů uvedených na seznamu pro danou
nákazu uvedenou na seznamu a v případě potřeby
vyšetření, odběr vzorků a laboratorní vyšetření vzorků;

c)      podmínky pro pohyb osob, zvířat,
produktů, krmiv, vozidel a veškerých jiných materiálů či látek,
které mohou být kontaminovány nebo přispět k šíření dané nákazy
uvedené na seznamu uvnitř a z uzavřených pásem a pro přepravu v
uzavřených pásmech;
d)      požadavky na biologickou bezpečnost
pro:
i)        výrobu, zpracování a distribuci
produktů živočišného původu;
ii)       sběr a odstraňování vedlejších
produktů živočišného původu;
iii)      umělou reprodukci;
e)      očkování a léčba chovaných
zvířat jinými veterinárními léčivými přípravky v souladu
s čl. 46 odst. 1 a veškerými akty v přenesené pravomoci
přijatými podle čl. 47 odst. 1;
f)       vyčištění, dezinfekce a
deratizace;
g)      určení nebo případně
schválení potravinářského podniku pro účely porážky zvířat nebo
ošetření produktů živočišného původu pocházejících z
uzavřených pásem;
h)      požadavky pro určení a
vysledovatelnost u přemísťování zvířat, zárodečných
produktů a produktů živočišného původu;
i)       jiná nezbytná opatření biologické
bezpečnosti a opatření ke zmírnění rizika s cílem
minimalizovat riziko šíření dané nákazy uvedené na seznamu.
2.           Příslušný orgán učiní
veškeré nezbytné kroky k tomu, aby plně informoval osoby v uzavřených
pásmech o platných omezeních a o povaze opatření pro tlumení nákaz.
3.           Při rozhodování o tom, která z
opatření pro tlumení nákaz stanovených v odstavci 1 se mají přijmout,
příslušný orgán přihlíží k:
a)      profilu nákazy;
b)      typům produkce;
c)      uskutečnitelnosti, dostupnosti a
účinnosti daných opatření pro tlumení nákaz.
Článek 66
Povinnosti provozovatelů v uzavřených pásmech
1.           Provozovatelé, jež chovají
zvířata a mají v držení produkty v uzavřeném pásmu stanoveném v
čl. 64 odst. 1, nahlásí příslušnému orgánu každé zamýšlené
přemístění chovaných zvířat a produktů uvnitř uzavřeného
pásma nebo mimo ně.
2.           Chovaná zvířata a produkty přemísťují
pouze v souladu s pokyny příslušného orgánu.
Článek 67
Přenesení pravomocí týkající se opatření pro tlumení nákaz v
uzavřených pásmech
Komise je zmocněna k přijímání
aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253 týkajících se
podrobných pravidel pro opatření pro tlumení nákaz přijímaná
v uzavřeném pásmu, stanovená v čl. 65 odst. 1 pro každou nákazu
uvedenou na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a).
Tato podrobná pravidla se týkají:
a)           podmínek
a požadavků na opatření pro tlumení nákaz stanovená v čl. 65
odst. 1 písm. a), c), d), e), g), h) a i);
b)           postupů
pro vyčištění, dezinfekci, deratizaci stanovené v čl. 65 odst. 1
písm. f) a v případě potřeby stanovení použití biocidních
přípravků k těmto účelům;
c)           nezbytného
dozoru, který má být prováděn v návaznosti na uplatňování
opatření pro tlumení nákaz a laboratorní vyšetření stanovená v
čl. 65 odst. 1 písm. b);
d)           dalších
zvláštních opatření pro tlumení nákaz s cílem omezit šíření
konkrétních nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a).
Článek 68
Zachování opatření pro tlumení nákaz v uzavřených pásmech a akty v
přenesené pravomoci
1.           Příslušný orgán nadále
uplatňuje opatření pro tlumení nákaz stanovená v tomto oddílu, dokud:
a)      nebudou provedena opatření pro
tlumení nákaz podle čl. 8 odst. 1 písm. a) vhodná pro danou nákazu
uvedenou na seznamu, kvůli níž se uplatňovala provedená omezení,
b)      nebude provedeno příslušné
závěrečné vyčištění, dezinfekce nebo deratizace pro:
i)        nákazu uvedenou na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. a), pro kterou se uplatňovala opatření pro
tlumení nákaz;
ii)       postižené druhy chovaných zvířat;
iii)      typ produkce;
c)      nebude v uzavřeném pásmu proveden
vhodný dozor pro nákazu uvedenou na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a),
pro kterou se uplatňovala opatření pro tlumení nákaz, a typ
zařízení nebo místa, jímž se prokáže eradikace dané nákazy uvedené na
seznamu.
2.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se podrobných pravidel pro opatření pro tlumení
nákaz, která má přijmout příslušný orgán podle odstavce 1 tohoto
článku, pokud jde o:
a)      postupy pro závěrečné
vyčištění, dezinfekci nebo deratizaci a v případě
potřeby použití biocidních přípravků k těmto
účelům;
b)      plánování, prostředky, metody,
četnost, intenzitu, cílenou populaci zvířat a odběr vzorků
týkajících se dozoru za účelem opětovného získání statusu území
prostého nákazy po vzplanutí ohniska;
c)      obnovení populace uzavřených pásem
po dokončení opatření pro tlumení nákaz stanovených v odstavci 1
tohoto článku při zohlednění podmínek pro obnovení populace
podle čl. 61 odst. 3;
d)      ostatní opatření pro tlumení nákaz
nezbytná pro opětovné získání statusu území prostého nákazy.
Článek 69
Nouzové očkování
1.           V zájmu účinného tlumení nákazy
uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a), pro kterou byla
z důvodu vzplanutí ohniska uplatňována opatření pro tlumení
nákaz, příslušný orgán v případě potřeby:
a)      vytvoří plán očkování;
b)      zřídí pásma očkování.
2.           Příslušný orgán při
rozhodování o plánu očkování a zřízení pásem očkování podle
odstavce 1 tohoto článku zohlední:
a)      požadavky na nouzové očkování
stanovené v pohotovostních plánech podle čl. 43 odst. 1;
b)      požadavky na používání očkovacích
látek stanovené v čl. 46 odst. 1 a ve veškerých aktech v
přenesené pravomoci přijatých podle čl. 47 odst. 1.
3.           Pásma očkování stanovená v
odst. 1 písm. b) tohoto článku musí být v souladu s požadavky na
opatření ke zmírnění rizika s cílem zabránit šíření nákaz
uvedených na seznamu a na dozor, jež jsou stanoveny ve veškerých aktech v
přenesené pravomoci přijatých v souladu s čl. 47 odst. 1
písm. d) a e).
Oddíl 5
Volně žijící zvířata
Článek 70
Volně žijící zvířata
1.           V případě podezření
na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a) u
volně žijících zvířat nebo v případě jejího úředního
potvrzení dotčený členský stát:
a)      provede v případně potřeby
s ohledem na konkrétní nákazu uvedenou na seznamu dozor u volně
žijících populací zvířat;
b)      přijme nezbytná opatření k
prevenci a tlumení nákaz s cílem zabránit dalšímu šíření dané nákazy
uvedené na seznamu.
2.           Opatření k prevenci a tlumení
nákaz stanovená v odst. 1 písm. b) přihlížejí k:
a)      profilu nákazy;
b)      postiženým volně žijícím
zvířatům;
c)      opatřením pro tlumení nákaz, která
mají být přijata v případě podezření na výskyt nákazy
uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a) v uzavřených pásmech
u chovaných zvířat nebo v případě jejího úředního
potvrzení podle pravidel stanovených v oddílech 1 až 4.
3.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
pokud jde o:
a)      dozor podle odst. 1 písm. a);
b)      opatření k prevenci a tlumení
nákaz podle odst. 1 písm. b).
Při přijímání těchto aktů v
přenesené pravomoci Komise zohlední profil nákazy a druhy uvedené na seznamu
pro nákazu uvedenou na seznamu podle odstavce 1.
Oddíl 6
Doplňková opatření pro tlumení nákaz ze strany členských
států, koordinace ze strany Komise a dočasná zvláštní pravidla pro
tlumení nákaz
Článek 71
Doplňková opatření pro tlumení nákaz ze strany členských
států, koordinace opatření ze strany Komise a dočasná zvláštní
pravidla pro tlumení nákaz týkající se oddílů 1 až 5
1.           Členské státy mohou
přijmout doplňková opatření pro tlumení nákaz
mimo opatření stanovená v čl. 61 odst. 1, článku 62,
čl. 65 odst. 1 a 2 a čl. 68 odst. 1 a v aktech v přenesené
pravomoci přijatých podle článku 67 a čl. 68 odst. 2, jsou-li
tato opatření v souladu s pravidly stanovenými v tomto
nařízení a jsou-li nezbytná a přiměřená pro tlumení šíření
nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a), a to
s přihlédnutím k:
a)      konkrétním epizootologickým okolnostem;
b)      typu zařízení, jiných míst a
produkce;
c)      kategoriím a druhům dotčených
zvířat;
d)      hospodářským a sociálním podmínkám.
2.           Členské státy Komisi bezodkladně
sdělí:
a)      opatření pro tlumení nákaz
přijatá příslušným orgánem stanovená v článcích 58, 59, 61, 62,
64, 65, čl. 68 odst. 1, článku 69 a čl. 70 odst. 1 a 2 a v
aktech v přenesené pravomoci přijatých podle článků 63, 67,
čl. 68 odst. 2 a čl. 70 odst. 3;
b)      veškerá doplňková opatření pro
tlumení nákaz stanovená v odstavci 1 přijatá Komisí.
3.           Komise přezkoumá nákazovou
situaci a opatření pro tlumení nákaz přijatá příslušným orgánem
a veškerá doplňková opatření pro tlumení nákaz přijatá
členským státem v souladu s touto kapitolou a může stanovit
prostřednictvím prováděcích aktů zvláštní dočasná
opatření pro tlumení nákaz za podmínek odpovídajících epizootologické
situaci, pokud:
a)      uvedená opatření pro tlumení nákaz
nejsou vhodná pro danou epizootologickou situaci;
b)      se nákaza uvedená na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. a) šíří navzdory opatřením pro tlumení nákaz
přijatým v souladu s touto kapitolou.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
4.           V závažných, naléhavých a řádně
odůvodněných případech souvisejících s nákazou, jež
představuje nově vznikající riziko s velmi významným dopadem,
přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty v souladu
s postupem podle čl. 255 odst. 3.
Kapitola 2
Nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) a c)
Oddíl 1
Opatření pro tlumení nákaz v případě podezření na výskyt
nákazy u chovaných zvířat
Článek 72
Povinnosti provozovatelů, odborníků pracujících se zvířaty a
chovatelů zvířat v zájmovém chovu
1.           V případě podezření
na výskyt nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) a c) u
chovaných zvířat provozovatelé, odborníci pracující se zvířaty a
chovatelé zvířat v zájmovém chovu kromě toho, že nahlásí
příznaky a podezření příslušnému orgánu a veterinárním
lékařům v souladu s čl. 16 odst. 1 a před přijetím
jakýchkoli opatření pro tlumení nákaz příslušným orgánem v souladu s
čl. 74 odst. 1 přijmou vhodná opatření pro tlumení nákaz uvedená
v čl. 74 odst. 1 písm. a) a ve veškerých aktech v přenesené
pravomoci přijatých podle čl. 74 odst. 3 s cílem zabránit šíření
dané nákazy uvedené na seznamu z postižených zvířat, zařízení a míst
spadajících pod jejich odpovědnost na jiná zvířata nebo na
člověka.
2.           Komise je zmocněna
přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253
týkající se podrobných pravidel pro doplnění opatření pro tlumení
nákaz přijímaných provozovateli, odborníky pracujícími se zvířaty a
chovateli zvířat v zájmovém chovu podle odstavce 1 tohoto článku.
Článek 73
Šetření prováděné příslušným orgánem v případě
podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu
1.           Příslušný orgán musí v
případě podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. b) a c) u chovaných zvířat bez prodlení provést
šetření, kterým potvrdí nebo vyloučí přítomnost dané nákazy
uvedené na seznamu.
2.           Pro účely šetření podle
odstavce 1 příslušný orgán v případě potřeby zajistí, aby
úřední veterinární lékaři:
a)      provedli klinické vyšetření
reprezentativního vzorku chovaných zvířat druhů uvedených na seznamu
pro danou konkrétní nákazu uvedenou na seznamu;
b)      odebrali vhodné vzorky od chovaných
zvířat druhů uvedených na seznamu a další vzorky pro laboratorní
vyšetření v laboratořích určených k tomuto účelu
příslušným orgánem;
c)      provedli laboratorní vyšetření,
kterým potvrdí nebo vyloučí přítomnost dané konkrétní nákazy uvedené
na seznamu.
3.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se podrobných pravidel doplňujících pravidla
pro šetření podle odstavce 1 tohoto článku.
Článek 74
Předběžná opatření pro tlumení nákaz ze strany příslušného
orgánu
1.           Příslušný orgán musí v
případě podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. b) nebo c) u chovaných zvířat provést následující
předběžná opatření pro tlumení nákaz, než budou k dispozici
výsledky šetření podle čl. 73 odst. 1, a provést opatření pro
tlumení nákaz v souladu s čl. 78 odst. 1 a 2:
a)      uplatňovat opatření pro tlumení
nákaz s cílem omezit šíření příslušné nákazy uvedené na seznamu
z postiženého území, zařízení, domácnosti, potravinářského nebo
krmivářského podniku, zařízení nakládajícího s vedlejšími produkty
živočišného původu nebo jiného místa;
b)      v případě potřeby zahájit
epizootologické šetření s přihlédnutím k pravidlům pro uvedené
šetření podle čl. 57 odst. 1 a veškerým pravidlům přijatým
podle čl. 57 odst. 2.
2.           Předběžná opatření
pro tlumení nákaz stanovená v odstavci 1 musí být vhodná a
přiměřená rizikům, jež představuje nákaza uvedená na
seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nebo c), a to s přihlédnutím k:
a)      profilu nákazy;
b)      postiženým chovaným zvířatům;
c)      nákazovému statusu členského státu,
oblasti, jednotky nebo zařízení, v nichž existuje podezření na
výskyt dané nákazy uvedené na seznamu;
d)      předběžným opatřením pro
tlumení nákaz stanoveným v čl. 55 odst. 1 a článku 56 a ve veškerých
aktech v přenesené pravomoci přijatých podle čl. 55 odst. 2.
3.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253
týkajících pravidel doplňujících pravidla stanovená v odstavci 1 tohoto
článku, a to s přihlédnutím k otázkám uvedeným v odstavci 2
tohoto článku, pokud jde o:
a)      předběžná opatření pro
tlumení nákaz, která mají být přijata s cílem zabránit šíření
nákazy uvedené na seznamu stanovené v odst. 1 písm. a);
b)      použití předběžných
opatření pro tlumení nákaz stanovených v odst. 1 písm. a) v jiných
zařízeních, jejich epizootologických jednotkách, domácnostech,
potravinářských nebo krmivářských podnicích, zařízeních
nakládajících s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jiných
místech;
c)      zřízení dočasných
uzavřených pásem, jež jsou vhodná s ohledem na profil nákazy.
Článek 75
Přezkum a rozšíření předběžných opatření pro tlumení
nákaz
Opatření pro tlumení nákaz stanovená v
čl. 74 odst. 1:
a)           přezkoumává příslušný
orgán v návaznosti na zjištění šetření stanoveného v čl. 73
odst. 1 a v případě potřeby epizootologického šetření
stanoveného v čl. 74 odst. 1 písm. b);
b)           se v případě
potřeby dále rozšíří na další místa podle čl. 74 odst. 3 písm.
b).
Oddíl 2
Potvrzení nákazy u chovaných zvířat
Článek 76
Úřední potvrzení nákazy příslušným orgánem
1.           Příslušný orgán zakládá
úřední potvrzení nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm.
b) nebo c) na těchto informacích:
a)      výsledky klinických a laboratorních
vyšetření stanovených v čl. 73 odst. 2;
b)      epizootologické šetření stanovené v
čl. 74 odst. 1 písm. b) (v případě potřeby);
c)      další dostupné epizootologické údaje.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253,
pokud jde o požadavky, které mají být splněny pro úřední potvrzení
podle odstavce 1 tohoto článku.
Článek 77
Zrušení předběžných opatření pro tlumení nákaz
v případě vyloučení výskytu nákazy
Příslušný orgán nadále uplatňuje
předběžná opatření pro tlumení nákaz stanovená v čl. 74
odst. 1 a v článku 75 do vyloučení výskytu nákaz uvedených na seznamu
podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nebo c) v souladu s čl. 76 odst. 1 nebo
s pravidly přijatými podle čl. 76 odst. 2.
Oddíl 3
Opatření pro tlumení nákaz v případě potvrzení nákazy u chovaných
zvířat
Článek 78
Opatření pro tlumení nákaz ze strany příslušného orgánu
1.           V případě úředního
potvrzení ohniska nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) u
chovaných zvířat v souladu s čl. 76 odst. 1 příslušný
orgán:
a)      v členském státě, oblasti nebo
jednotce podléhajících povinnému eradikačnímu programu stanovenému v
čl. 30 odst. 1 pro danou nákazu uvedenou na seznamu uplatňuje
opatření pro tlumení nákaz stanovená v příslušném povinném
eradikačním programu,
b)      v členském státě, zóně, oblasti
nebo jednotce, které zatím nepodléhají povinnému eradikačnímu programu
stanovenému v čl. 30 odst. 1 pro danou nákazu uvedenou na seznamu, daný
eradikační program zahájí a uplatňuje opatření pro tlumení nákaz
v něm stanovená.
2.           V případě úředního potvrzení
ohniska nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. c) u chovaných
zvířat v souladu s čl. 76 odst. 1 příslušný orgán:
a)      v členském státě, oblasti nebo
jednotce podléhajících dobrovolnému eradikačnímu programu stanovenému v
čl. 30 odst. 2 pro danou nákazu uvedenou na seznamu uplatňuje
opatření pro tlumení nákaz stanovená v příslušném dobrovolném
eradikačním programu;
b)      v členském státě, zóně,
oblasti nebo jednotce, které nepodléhají dobrovolnému eradikačnímu
programu stanovenému v čl. 30 odst. 2 pro danou nákazu uvedenou na
seznamu, v případě potřeby uplatňuje opatření pro
prevenci a tlumení jejího šíření.
3.           Opatření stanovená v odst. 2
písm. b) tohoto článku jsou úměrná riziku, jež dotyčná nákaza
uvedená na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. c) představuje,
přičemž se zohlední:
a)      profil nákazy;
b)      postižená chovaná zvířata;
c)      nákazový status členského státu,
zóny, oblasti, jednotky nebo zařízení, v nichž byla nákaza uvedená na
seznamu úředně potvrzena;
d)      opatření pro tlumení nákaz, která
mají být přijata v zařízeních, jiných místech a uzavřených
pásmech stanovených v oddíle 4 kapitoly 1 této hlavy.
Článek 79
Přenesení pravomocí, pokud jde o opatření pro tlumení nákaz, která
mají být přijata příslušným orgánem
Komise je zmocněna k přijímání
aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253, kterými se
stanoví podrobná pravidla týkající se opatření pro tlumení nákaz, jež je
třeba přijmout při výskytu ohnisek nákazy uvedené na seznamu
podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nebo c) u chovaných zvířat a které jsou
stanoveny v čl. 78 odst. 2 písm. b), a to při zohlednění
kritérií stanovených v čl. 78 odst. 3.
Oddíl 4
Volně žijící zvířata
Článek 80
Volně žijící zvířata
1.           V případě podezření
na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) u
volně žijících zvířat nebo v případě jejího úředního
potvrzení příslušný orgán dotčeného členského státu:
a)      na celém území členského státu, v zóně
nebo v oblasti podléhající povinnému eradikačnímu programu stanovenému v
čl. 30 odst. 1 pro danou nákazu uvedenou na seznamu uplatňuje
opatření pro tlumení nákazy stanovená v příslušném povinném
eradikačním programu;
b)      na celém území členského státu nebo
v zóně či oblasti, které nepodléhají povinnému eradikačnímu
programu stanovenému v čl. 30 odst. 1 pro danou nákazu uvedenou na
seznamu, v případě potřeby v zájmu tlumení a
zabránění jejímu šíření daný eradikační program zahájí a
uplatňuje opatření pro tlumení nákaz v něm stanovená.
2.           V případě vzplanutí
ohniska nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. c) u
volně žijících zvířat příslušný orgán dotčeného
členského státu:
a)      na celém území členského státu,
zóny, oblasti nebo jednotky podléhajících dobrovolnému eradikačnímu
programu stanovenému v čl. 30 odst. 2 pro danou nákazu uvedenou na seznamu
uplatňuje opatření pro tlumení nákaz stanovená v příslušném dobrovolném
eradikačním programu;
b)      na celém území členského státu,
zóny, oblasti nebo jednotky, které nepodléhají dobrovolnému eradikačnímu
programu stanovenému v čl. 30 odst. 2 pro danou nákazu uvedenou na
seznamu, v případě potřeby uplatňuje opatření pro
prevenci a tlumení jejího šíření.
3.           Opatření pro tlumení nákaz
uvedená v odst. 2 písm. b) zohledňují:
a)      profil nákazy;
b)      postižená volně žijící zvířata;

c)      opatření pro tlumení nákaz, která mají
být přijata v případě podezření na výskyt nákazy uvedené na
seznamu v uzavřených pásmech u chovaných zvířat nebo
v případě jejího úředního potvrzení podle pravidel
stanovených v oddílech 1 až 4 kapitoly 1 této hlavy.
4.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se podrobných pravidel doplňujících
opatření pro tlumení nákaz, jež mají být přijata při výskytu
ohnisek nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nebo c) u
volně žijících zvířat, stanovená v odst. 2 písm. b) tohoto
článku.
Oddíl 5
Koordinace ze strany Komise a dočasná zvláštní pravidla pro tlumení nákaz
Článek 81
Koordinace opatření ze strany Komise a dočasná zvláštní pravidla
týkající se oddílů 1 až 4
1.           Členské státy informují Komisi
o opatřeních pro tlumení nákaz přijatých příslušným orgánem v
souvislosti s nákazou uvedenou na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b)
nebo c) v souladu s čl. 76 odst. 1, články 77 a 78, čl. 80
odst. 1 a 2 a akty v přenesené pravomoci přijatými podle čl. 76
odst. 2, článku 79 a čl. 80 odst. 4.
2.           Komise přezkoumá nákazovou
situaci a opatření pro tlumení nákaz přijatá příslušným orgánem
podle této kapitoly a může prostřednictvím prováděcích aktů
stanovit zvláštní pravidla pro dočasná opatření pro tlumení nákaz s
ohledem na nákazu uvedenou na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) a c), a
to za podmínek odpovídajících epizootologické situaci, jestliže:
a)      uvedená opatření pro tlumení nákaz
přijatá příslušným orgánem nejsou vhodná pro danou epizootologickou
situaci;
b)      se daná nákaza uvedená na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. b) nebo c) šíří navzdory případným
opatřením pro tlumení nákaz přijatým v souladu s touto kapitolou.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
3.           V závažných, naléhavých a
řádně odůvodněných případech souvisejících s nákazou
uvedenou na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) a c), jež
představuje nově vznikající riziko s velmi významným dopadem,
přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty v souladu
s postupem podle čl. 255 odst. 3.
ČÁST IV
REGISTRACE, SCHVALOVÁNÍ, VYSLEDOVATELNOST A PŘEMÍSŤOVÁNÍ
HLAVA I
Suchozemská zvířata, zárodečné produkty a produkty živočišného
původu ze suchozemských zvířat
Kapitola 1
          Registrace, schvalování, vedení záznamů a registrů
Oddíl 1
          Registrace zařízení a přepravců
Článek 82
 Povinnost registrace zařízení ze strany provozovatelů
1.           Provozovatelé
provozující zařízení, jež chovají suchozemská zvířata či
odebírají, vyrábějí, zpracovávají nebo skladují zárodečné produkty, za
účelem registrace v souladu s článkem 88 před tím, než tyto
činnosti zahájí:
a)      informují příslušný orgán o každém
takovém zařízení, které spadá pod jejich odpovědnost;
b)      poskytnou příslušnému orgánu tyto
informace:
i)        jméno a adresu provozovatele;
ii)       umístění a popis zařízení;
iii)      kategorie, druhy a počty chovaných
suchozemských zvířat nebo zárodečných produktů v zařízení a
kapacitu zařízení;
iv)      typ zařízení;
v)       další aspekty týkající se zařízení,
které jsou relevantní pro stanovení rizika, jež zařízení představuje.

2.           Provozovatelé provozující
zařízení uvedená v odstavci 1 informují příslušný orgán o:
a)      veškerých významných změnách
v zařízení, jež se týkají záležitostí uvedených v odst. 1 písm. b);
b)      veškerém ukončení činnosti v
zařízení.
3.           Zařízení, která podléhají
schválení podle čl. 89 odst. 1, nejsou povinna poskytnout informace
uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 83
Odchylky od povinnosti registrace zařízení ze strany provozovatelů
Odchylně od čl. 82 odst. 1 mohou
členské státy od povinnosti registrace určité kategorie zařízení
osvobodit, a to s přihlédnutím k těmto kritériím:
a)           kategorie, druhy a počty
chovaných suchozemských zvířat a zárodečných produktů v
zařízení a kapacita zařízení;
b)           typ zařízení;
c)           přemísťování chovaných suchozemských
zvířat nebo zárodečných produktů do a ze zařízení.
Článek 84
Prováděcí pravomoci týkající se povinnosti registrace zařízení ze
strany provozovatelů
Komise může prostřednictvím
prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se:
a)           informací poskytovaných provozovateli
pro účely registrace zařízení podle čl. 82 odst. 1;
b)           typů zařízení, jež mohou
být od povinnosti registrace podle článku 83 osvobozena členskými
státy v případě, že tato zařízení představují nevýznamné
riziko, a s přihlédnutím ke kritériím stanoveným v uvedeném
článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 85
Povinnosti registrace přepravců chovaných kopytníků a akty v
přenesené pravomoci
1.           Přepravci chovaných
kopytníků, kteří tato zvířata přepravují mezi
členskými státy, za účelem registrace v souladu s článkem 88
před tím, než tyto činnosti zahájí:
a)      informují příslušný orgán o své
činnosti;
b)      poskytnou příslušnému orgánu tyto
informace:
i)        název a adresu přepravce;
ii)       kategorii, druhy a počty
přepravovaných chovaných suchozemských zvířat;
iii)      druh dopravy;
iv)      přepravní prostředek.
2.           Přepravci informují
příslušný orgán o:
a)      veškerých významných změnách, jež se
týkají záležitostí uvedených v odst. 1 písm. b);
b)      veškerém ukončení přepravní
činnosti.
3.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se změn a doplnění pravidel stanovených v
odstavci 1, pokud jde o povinnost jiných typů přepravců poskytnout
informace pro účely registrace činnosti s přihlédnutím k
rizikům spojeným s touto přepravou.
Článek 86
Odchylky od povinnosti registrace přepravců chovaných kopytníků
Odchylně od čl. 85 odst. 1 mohou
členské státy osvobodit od povinnosti registrace určité kategorie
přepravců, a to s přihlédnutím k těmto kritériím:
a)           vzdálenosti, na které
přepravují daná chovaná suchozemská zvířata;
b)           kategorie, druh a počet
přepravovaných chovaných suchozemských zvířat.
Článek 87
Prováděcí akty týkající se povinnosti registrace přepravců
Komise je zmocněna k přijímání
prováděcích aktů týkajících se:
a)           informací poskytovaných
přepravcem pro účely registrace jeho činnosti podle čl. 85
odst. 1;
b)           typů přepravců,
kteří mohou být od povinnosti registrace ze strany členských
států podle článku 86 osvobozeni v případě, že tento typ
přepravy představuje nevýznamné riziko, a s přihlédnutím ke
kritériím stanoveným v uvedeném článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 88
Povinnosti příslušného orgánu týkající se registrace zařízení a
přepravců
Příslušný orgán zaregistruje:
a)           zařízení do registru
zařízení a přepravců stanoveného v čl. 96 odst. 1,
jestliže provozovatel poskytl informace požadované v souladu
s čl. 82 odst. 1;
b)           přepravce do registru
zařízení a přepravců stanoveného v čl. 96 odst. 1,
jestliže přepravce poskytl informace požadované v souladu
s čl. 85 odst. 1.
Oddíl 2
Schvalování některých typů zařízení
Článek 89
Schvalování některých zařízení a akty v přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé následujících
typů zařízení požádají o schválení příslušný orgán
v souladu s čl. 91 odst. 1 a svou činnost zahájí, teprve až
jejich zařízení bude schváleno v souladu s čl. 92 odst. 1:
a)      zařízení pro svody kopytníků a
drůbeže, z nichž jsou zvířata přemísťována do jiného
členského státu;
b)      zařízení zacházející se
zárodečnými produkty skotu, prasat, ovcí, koz a koňovitých, z nichž
jsou zárodečné produkty těchto zvířat přemísťovány do
jiného členského státu;
c)      líhně, z nichž jsou násadová vejce
nebo drůbež přemísťovány do jiného členského státu;
d)      zařízení chovající drůbež,
z nichž je drůbež určená k jiným účelům než k porážce
či produkci násadových vajec přemísťována do jiného
členského státu;
e)      jakýkoli jiný typ zařízení pro
chovaná suchozemská zvířata, které představuje značné riziko a
které musí být schváleno v souladu s pravidly stanovenými v aktu v
přenesené pravomoci přijatém v souladu s odst. 3 písm. b) tohoto
článku.
2.           Provozovatelé ukončí
činnost v zařízení uvedeném v odstavci 1, jestliže:
a)      příslušný orgán odejme nebo
pozastaví schválení v souladu s čl. 95 odst. 2; nebo
b)      v případě dočasného
schválení, které bylo přiznáno v souladu s čl. 94 odst. 3,
zařízení nesplní dosud nesplněné požadavky uvedené v čl. 94
odst. 3 a nezíská konečné schválení v souladu s čl. 92 odst. 1.
3.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253
týkajících se doplnění a změny pravidel pro schvalování zařízení
podle odstavce 1 tohoto článku, pokud jde o:
a)      odchylky od požadavku, aby provozovatelé
typů zařízení uvedených v odst. 1 písm. a) až d) žádali
příslušný orgán o schválení, představují-li tato zařízení
nevýznamné riziko;
b)      typy zařízení, jež vyžadují
schválení podle odst. 1 písm. e);
c)      zvláštní pravidla pro ukončení
činnosti u zařízení zacházejících se zárodečnými produkty
uvedených v odst. 1 písm. b).
4.           Komise při přijímání
aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 3 zohlední tato
kritéria:
a)      kategorie a druhy chovaných suchozemských
zvířat nebo zárodečných produktů v zařízení;
b)      počet druhů a počet
chovaných suchozemských zvířat nebo zárodečných produktů
nacházejících se v zařízení;
c)      typ zařízení a typ produkce;
d)      přemísťování chovaných
suchozemských zvířat nebo zárodečných produktů do a z
těchto typů zařízení.
Článek 90
Schvalování statusu uzavřených zařízení
Provozovatelé zařízení, kteří
chtějí získat status uzavřeného zařízení:
a)           žádají příslušný orgán o
schválení podle čl. 91 odst. 1;
b)           nepřemísťují chovaná
zvířata do uzavřeného zařízení v souladu s požadavky stanovenými
v čl. 134 odst. 1 a ve veškerých aktech v přenesené pravomoci
přijatých v souladu s čl. 134 odst. 2, dokud jejich
zařízení nezíská schválení uvedeného statusu příslušným orgánem v
souladu s články 92 a 94.
Článek 91
Informační povinnost provozovatelů za účelem získání schválení a
prováděcí akty
1.           Provozovatelé pro účely žádosti
o schválení svého zařízení podle čl. 89 odst. 1 a čl. 90 písm.
a) poskytnou příslušnému orgánu tyto informace:
a)      jméno a adresu provozovatele;
b)      umístění zařízení a popis zařízení;
c)      kategorie, druhy a počty chovaných
suchozemských zvířat nebo zárodečných produktů
v zařízení;
d)      typ zařízení;
e)      další aspekty týkající se zařízení,
které se vztahují k jeho specifičnosti a jsou relevantní pro stanovení
rizika, jež zařízení představuje.
2.           Provozovatelé zařízení
uvedených v odstavci 1 informují příslušný orgán o:
a)      veškerých
významných změnách v zařízeních, jež se týkají záležitostí
uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c);
b)      veškerém ukončení činnosti v
zařízení.
3.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se
informací, které mají provozovatelé poskytnout v žádosti o schválení jejich
zařízení v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 92
Udělování schválení zařízení a akty v přenesené pravomoci
1.           Příslušný orgán udělí
schválení zařízení podle čl. 89 odst. 1 a čl. 90 písm. a), pouze
pokud tato zařízení:
a)      splňují v případě
potřeby tyto požadavky:
i)        požadavky týkající se karantény,
izolace a jiných opatření biologické bezpečnosti při
zohlednění požadavků stanovených v čl. 9 odst. 1 písm. b) a
pravidel přijatých podle čl. 9 odst. 2;
ii)       požadavky týkající se dozoru stanovené
v článku 22 a případně pro typ zařízení a související
riziko v článku 23 a v pravidlech přijatých podle článku 24;
iii)      požadavky týkající se vedení
záznamů podle článků 97 a 98 a pravidel přijatých podle
článků 100 a 101;
b)      mají zařízení a vybavení:
i)        která přiměřeně
snižují riziko zavlečení a šíření nákaz na přijatelnou úroveň
při zohlednění typu zařízení;
ii)       náležité kapacity pro počet
chovaných suchozemských zvířat nebo objem zárodečných produktů;
c)      nepředstavují nepřijatelné
riziko šíření nákaz při zohlednění zavedených opatření ke
zmírnění rizika;
d)      mají dostatečný počet
vhodně vyškoleného personálu pro činnosti zařízení;
e)      mají zavedený systém, který umožňuje
provozovatelům prokázat příslušnému orgánu, že splňují požadavky
uvedené v písmenech a) až d).
2.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se požadavků stanovených v odstavci 1 tohoto
článku, pokud jde o:
a)      karanténu, izolaci a jiná opatření
biologické bezpečnosti uvedené v odst. 1 písm. a) bodu i);
b)      dozor uvedený v odst. 1 písm. a) bodu
ii);
c)      zařízení a vybavení uvedené v odst.
1 písm. b);
d)      odpovědnosti, kompetence a odbornou
přípravu personálu a veterinárních lékařů podle odst. 1 písm. d);
e)      nezbytný dozor a kontrolu ze strany
příslušného orgánu.
3.           Komise při určování pravidel,
která mají být stanovena v aktech v přenesené pravomoci, jež mají být
přijaty podle odstavce 2, zohlední tyto skutečnosti:
a)      rizika, která představuje každý typ
zařízení;
b)      kategorie a druhy chovaných suchozemských
zvířat;
c)      typ produkce;
d)      typické vzorce pohybu u typu
zařízení a druhů a kategorií zvířat v těchto
zařízeních chovaných.
Článek 93
Rozsah působnosti schvalování zařízení
Příslušný orgán ve schválení
zařízení uděleném podle čl. 92 odst. 1 na základě žádosti
podané v souladu s čl. 89 odst. 1 a čl. 90 písm. a) výslovně
stanoví:
a)           na který z typů zařízení
uvedených v čl. 89 odst. 1, článku 90 a pravidlech přijatých
podle čl. 89 odst. 3 písm. b) se schválení vztahuje;
b)           na které kategorie a druhy chovaných
suchozemských zvířat nebo zárodečných produktů těchto
druhů se schválení vztahuje.
Článek
94
 Postupy pro udělení schválení příslušným orgánem
1.           Příslušný orgán stanoví
postupy, jež mají dodržovat provozovatelé při podávání žádosti o schválení
jejich zařízení podle čl. 89 odst. 1, článku 90 a čl. 91
odst. 1.
2.           Po obdržení žádosti o schválení od provozovatele
příslušný orgán v souladu s čl. 89 odst. 1 písm. a) a čl. 90
písm. a) provede kontrolu na místě.
3.           Příslušný orgán může
zařízení udělit dočasné schválení, jestliže se na základě žádosti
provozovatele a následné kontroly na místě v zařízení provedené
příslušným orgánem podle odstavce 2 tohoto článku zdá, že
splňuje všechny hlavní požadavky, které poskytují dostatečné záruky,
že takové zařízení nepředstavuje významné riziko v zájmu zajištění
souladu se všemi požadavky pro schválení uvedenými v čl. 92 odst. 1 a
pravidlech přijatých podle čl. 92 odst. 2.
4.           V případě, že
příslušný orgán udělil dočasné schválení v souladu s odstavcem 3
tohoto článku, bude úplné schválení uděleno pouze tehdy, až bude na
základě další kontroly na místě v zařízení provedené do tří
měsíců ode dne udělení dočasného schválení zřejmé, že
zařízení splňuje všechny požadavky pro schválení stanovené v čl.
92 odst. 1 a v pravidlech přijatých podle čl. 92 odst. 2.
Jestliže z kontroly na místě vyplývá, že bylo
dosaženo očividného pokroku, avšak zařízení ještě nesplňuje
všechny tyto požadavky, může příslušný orgán platnost dočasného
schválení prodloužit. Platnost dočasného schválení však nepřesáhne
celkovou dobu šesti měsíců.
Článek
95
Přezkum, pozastavení a odejmutí schválení příslušným orgánem
1.           Příslušný orgán
průběžně přezkoumává schválení zařízení udělená v
souladu s články 92 a 94.
2.           Jestliže příslušný orgán
v zařízení zjistí závažné nedostatky, pokud jde o soulad s požadavky
stanovenými v čl. 92 odst. 1 a v pravidlech přijatých podle čl.
92 odst. 2, a provozovatel není s to poskytnout dostatečné záruky, že tyto
nedostatky odstraní, zahájí příslušný orgán postupy k odejmutí
schválení zařízení.
Příslušný orgán však může pozastavit
schválení zařízení, jestliže provozovatel může zaručit, že dané nedostatky
odstraní v přiměřené lhůtě.
3.           Schválení může být po odejmutí
nebo pozastavení podle odstavce 2 obnoveno, pouze pokud je příslušný orgán
přesvědčen, že zařízení plně vyhovuje všem
požadavkům tohoto nařízení příslušným pro daný typ
zařízení.
Oddíl 3
registr zařízení a přepravců vedený příslušným orgánem
Článek 96
Registr zařízení a přepravců
1.           Příslušný
orgán zřídí a průběžně aktualizuje registr:
a)      všech
zařízení a přepravců registrovaných podle článku 88;
b)      všech zařízení schválených v souladu
s články 92 a 94.
Tento registr zpřístupní ostatním
členským státům a veřejnosti.
2.           V případě potřeby a
vhodnosti může příslušný orgán kombinovat registraci uvedenou v odst.
1 písm. a) a schválení uvedené v odst. 1 písm. b) s registrací pro jiné
účely.
3.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      informací, které mají být zahrnuty
v registru stanoveném v odstavci 1;
b)      doplňkových požadavků na
rejstříky zařízení nakládajících se zárodečnými produkty po
ukončení jejich činnosti;
c)      veřejné dostupnosti registru podle
odstavce 1.
4.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se
formátu a postupů pro registraci zařízení a přepravců a
schválených zařízení stanovených v odstavci 1 tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Oddíl 4
Vedení záznamů
Článek
97
Povinnosti vést záznamy u provozovatelů zařízení jiných než
zařízení nakládajících se zárodečnými produkty
1.           Provozovatelé zařízení
podléhajících registraci v souladu s článkem 88 nebo schválení v souladu s
čl. 92 odst. 1 vedou a uchovávají záznamy, jež obsahují alespoň tyto
informace:
a)      druhy, kategorie, množství a identifikace
suchozemských zvířat chovaných v jejich zařízení;
b)      přemísťování chovaných
suchozemských zvířat do a z jejich zařízení s uvedením
příslušného:
i)        místa jejich původu nebo místa
určení;
ii)       data daných přemístění;
c)      dokumenty v tištěné nebo
elektronické podobě, které musí doprovázet chovaná suchozemská
zvířata vstupující do jejich zařízení nebo opouštějící jejich
zařízení v souladu s čl. 106 písm. b), čl. 107 písm. b),
čl. 109 písm. c), čl. 110 písm. b), čl. 113 písm. b), čl.
140 odst. 1 a 2, čl. 162 odst. 2 a pravidly přijatými podle
článků 114 a 117 a čl. 141 odst. 1 písm. b) a c);
d)      veškeré veterinární problémy týkající se
zvířat chovaných v jejich zařízení;
e)      opatření biologické
bezpečnosti, dozor, léčba, výsledky vyšetření a jiné významné
příslušné informace pro:
i)        kategorii a druhy suchozemských
zvířat chovaných v zařízení;
ii)       typ produkce;
iii)      typ a velikost zařízení;
f)       výsledky veterinárních kontrol
požadovaných v souladu s čl. 23 odst. 1 a pravidly přijatými podle článku
24.
2.           Zařízení, která jsou osvobozena
od požadavku registrace v souladu s článkem 83, může členský
stát osvobodit od požadavku na vedení záznamů o informacích uvedených v
odstavci 1 tohoto článku.
3.           Provozovatelé zařízení vedou záznamy
uvedené v odstavci 1 o zařízení a:
a)      na požádání je zpřístupní
příslušnému orgánu;
b)      uchovávají je po minimální dobu, kterou
stanoví příslušný orgán, jež však nesmí být kratší než tři roky.
Článek 98
Vedení záznamů u zařízení zacházejících se zárodečnými produkty
1.           Provozovatelé zařízení
zacházejících se zárodečnými produkty vedou a uchovávají záznamy, jež
obsahují alespoň tyto informace:
a)      plemeno, stáří a totožnost
dárcovských zvířat používaných k produkci zárodečných produktů;
b)      čas a místo odběru, zpracování
a skladování odebíraných, produkovaných nebo zpracovávaných zárodečných
produktů;
c)      totožnost zárodečných produktů
spolu s údaji o jejich místě určení, je-li známé;
d)      dokumenty v tištěné nebo
elektronické podobě, které musí doprovázet zárodečné produkty
vstupující do zařízení nebo opouštějící zařízení v souladu s
článkem 159 a čl. 162 odst. 2 a pravidly přijatými podle
čl. 160 odst. 3 a 4;
e)      používané laboratorní techniky.
2.           Zařízení, která jsou osvobozena
od požadavku registrace v souladu s článkem 84, může členský
stát osvobodit od požadavku na vedení záznamů o informacích uvedených v
odstavci 1 tohoto článku.
3.           Provozovatelé zařízení
zacházejících se zárodečnými produkty vedou záznamy uvedené v odstavci 1 o
zařízení a:
a)      na požádání je zpřístupní
příslušnému orgánu;
b)      uchovávají je po minimální dobu, kterou
stanoví příslušný orgán, jež však nesmí být kratší než tři roky.
Článek 99
 Vedení záznamů u přepravců
1.           Přepravci zárodečných
produktů vedou a uchovávají záznamy, jež obsahují alespoň tyto
informace:
a)      zařízení, která navštívili;
b)      kategorie, druhy a počet zárodečných
produktů, které přepravovali;
c)      vyčištění, dezinfekce a
deratizace přepravního prostředku.
2.           Přepravce, kteří jsou
osvobozeni od požadavku registrace v souladu s článkem 86, může
členský stát osvobodit od požadavku na vedení záznamů o informacích
uvedených v odstavci 1 tohoto článku.
3.           Přepravci vedou záznamy
stanovené v odstavci 1:
a)      tak, aby mohly být na požádání
okamžitě k dispozici příslušnému orgánu;
b)      po minimální dobu, kterou stanoví
příslušný orgán, jež však nesmí být kratší než tři roky.
Článek 100
Přenesení pravomocí týkající se vedení záznamů
1.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se pravidel doplňujících požadavky na vedení
záznamů stanovené v článcích 97, 98 a 99, pokud jde o:
a)      odchylky od požadavků na vedení
záznamů pro:
i)        provozovatele určitých typů
zařízení a určité typy přepravců;
ii)       zařízení chovající malý počet
chovaných suchozemských zvířat nebo nakládající s malým objemem
zárodečných produktů nebo přepravce manipulující s malým
počtem chovaných suchozemských zvířat nebo s malým objemem
zárodečných produktů;
iii)      některé kategorie nebo druhy
chovaných suchozemských zvířat nebo zárodečných produktů;
b)      informace, které mají být zaznamenány
kromě informací stanovených v čl. 97 odst. 1, čl. 98 odst. 1 a
čl. 99 odst. 1;
c)      doplňkové požadavky na vedení
záznamů u zárodečných produktů odebíraných, produkovaných nebo
zpracovávaných v zařízeních nakládajících se zárodečnými produkty po
ukončení jejich činnosti.
2.           Komise při určování
pravidel, která mají být stanovena v aktech v přenesené pravomoci
stanovených v odstavci 1, zohlední tyto skutečnosti:
a)      rizika, která představuje každý typ
zařízení nebo přepravce;
b)      kategorie a druhy suchozemských
zvířat nebo zárodečných produktů chovaných v zařízení
nebo přepravovaných;
c)      typ produkce v zařízení nebo
typ přepravy;
d)      typické vzorce pohybu u dotčeného
typu zařízení a kategorie zvířat;
e)      počet chovaných suchozemských
zvířat nebo objem zárodečných produktů držených v zařízení
nebo přepravovaných přepravcem.
Článek 101
Prováděcí pravomoci týkající se vedení záznamů
Komise prostřednictvím prováděcích
aktů stanoví pravidla týkající se:
a)           formátu
záznamů uvedených v čl. 97 odst. 1, čl. 98 odst. 1 a čl. 99
odst. 1 a v pravidlech přijatých podle článku 100;
b)           elektronického
vedení záznamů uvedených v čl. 97 odst. 1, čl. 98 odst. 1 a
čl. 99 odst. 1 a v pravidlech přijatých podle článku 100;
c)           postupů
pro vedení záznamů uvedených v čl. 97 odst. 1, čl. 98 odst. 1 a
čl. 99 odst. 1 a v pravidlech přijatých podle článku 100;
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 2
          Požadavky na vysledovatelnost pro chovaná suchozemská zvířata
a zárodečné produkty
Oddíl 1
chovaná suchozemská zvířata
Článek 102
Odpovědnost členských států za zřízení systému identifikace
a registrace chovaných suchozemských zvířat
1.           Členské státy musí mít zavedený
systém identifikace a registrace chovaných suchozemských zvířat a
v případě potřeby systém zaznamenávání jejich
přemísťování, a to s přihlédnutím k:
a)      druhu nebo kategorii chovaných
suchozemských zvířat;
b)      riziku, jež daný druh nebo kategorie
představuje.
2.           Systém stanovený v odstavci 1
obsahuje tyto prvky:
a)      prostředky
k identifikaci suchozemských zvířat chovaných jednotlivě nebo ve
skupinách;
b)      identifikační doklady, doklady o
přemísťování a jiné doklady pro identifikaci a vysledování chovaných
suchozemských zvířat uvedené v článku 104;
c)      aktuální záznamy v zařízeních
podle čl. 97 odst. 1 písm. a) a b);
d)      počítačovou databázi chovaných
suchozemských zvířat stanovenou v čl. 103 odst. 1.
3.           Systém stanovený v odstavci 1 musí:
a)      zajišťovat účinné používání
opatření pro prevenci a tlumení nákaz stanovených v tomto
nařízení;
b)      usnadňovat vysledovatelnost
chovaných suchozemských zvířat a jejich přemísťování v rámci
členských států a mezi nimi a jejich vstupu do Unie;
c)      zajišťovat účinnou
interoperabilitu, integraci a slučitelnost prvků tohoto systému;
d)      zajišťovat, aby systém byl ve vhodné
míře přizpůsoben:
i)        počítačovému
informačnímu systému pro hlášení a podávání zpráv v rámci Unie stanovenému
v článku 20;
ii)       IMSOC;
e)      zajišťovat jednotný
přístup pro různé druhy zvířat, na něž se systém vztahuje.
4.           Členské státy mohou v
případě potřeby:
a)      systém stanovený v odstavci 1 zcela nebo
částečně používat pro jiné účely, než které jsou uvedeny v
odst. 3 písm. a) a b);
b)      integrovat identifikační doklady,
doklady o přemísťování a jiné doklady uvedené v článku 104 s
veterinárními osvědčeními nebo dokumenty obsahujícími vlastní
prohlášení stanovenými v čl. 140 odst. 1 a 2 a čl. 148 odst. 1 a v
pravidlech přijatých podle čl. 141 písm. b) a c) a čl. 148 odst.
3 a 4;
c)      určit jiný orgán nebo povolit jinému
subjektu či fyzické osobě praktické používání systému identifikace a
registrace stanoveného v odstavci 1.
Článek 103
Povinnost členských států zřídit počítačovou databázi
chovaných suchozemských zvířat
1.           Členské státy zřídí a
spravují počítačovou databázi pro zaznamenávání:
a)      těchto informací, jež se týkají
chovaných zvířat z řad skotu, ovcí a koz:
i)        jejich individuální identifikace podle
čl. 106 písm. a) a čl. 107 písm. a);
ii)       zařízení, která je chovají;
iii)      jejich přemísťování do a ze
zařízení;
b)      informací, jež se týkají chovaných
zvířat z řad prasat a zařízení, která je chovají;
c)      těchto informací, jež se týkají
chovaných koňovitých:
i)        jejich jedinečné
identifikační číslo stanovené v čl. 109 odst. 1 písm. a);
ii)       případná identifikační
značka spojující dané zvíře s identifikačním dokladem uvedeným v
bodě iii);
iii)      identifikační doklad stanovený v
čl. 109 odst. 1 písm. c);
iv)      zařízení, v nichž jsou daná
zvířata obvykle chována;
d)      informací, jež se týkají chovaných
suchozemských zvířat jiných druhů, než které jsou uvedeny v písmenech
a), b) a c), je-li tak stanoveno v pravidlech přijatých podle odstavce 2.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253
týkajících se případného zaznamenávání informací, jež se týkají jiných
druhů zvířat než těch, které jsou uvedeny v odst. 1 písm.
a), b) a c) tohoto článku, do počítačové databáze stanovené v
uvedeném odstavci, přičemž je třeba zohlednit rizika, která tyto
druhy představují, s cílem:
a)      zajistit účinné uplatňování
opatření pro prevenci a tlumení nákaz stanovených v tomto
nařízení;
b)      usnadnit vysledovatelnost chovaných
suchozemských zvířat, jejich přemísťování v rámci členských
států a mezi nimi a jejich vstupu do Unie.
Článek 104
Povinnosti příslušného orgánu s ohledem na identifikační
doklady, doklady o přemísťování a jiné doklady pro identifikaci a
vysledování chovaných suchozemských zvířat
Příslušný
orgán vydává:
a)           identifikační doklady pro
chovaná suchozemská zvířata, je-li to požadováno na základě čl.
106 písm. b) a čl. 109 písm. c), čl. 112 odst. 1 písm. b) a odst. 2
písm. b) a čl. 113 písm. b) a pravidel přijatých v souladu s
články 114 a 117;
b)           doklady o přemísťování a
jiné doklady pro identifikaci a vysledování chovaných suchozemských
zvířat, je-li to požadováno na základě čl. 107 písm. b),
čl. 110 písm. b), čl. 113 písm. b) a pravidel přijatých v
souladu s články 114 a 117.
Článek 105
Veřejná dostupnost informací o identifikačních značkách
Příslušný orgán informuje Komisi a
zpřístupní veřejnosti informace o:
a)           kontaktních
místech pro počítačové databáze zřízené členskými státy v
souladu s čl. 103 odst. 1;
b)           orgánech
nebo subjektech odpovědných za vydávání identifikačních dokladů,
dokladů o přemísťování a jiných dokladů v souladu s
článkem 104, a to s přihlédnutím k čl. 102 odst. 4 písm. c);
c)           identifikačních
značkách, které mají být používány pro každou kategorii a druh chovaných
suchozemských zvířat v souladu s čl. 106 písm. a) a čl. 107
písm. a), čl. 109 odst. 1, čl. 110 písm. a), čl. 112 odst. 1
písm. a) a odst. 2 písm. a) a čl. 113 písm. a) a s pravidly přijatými
podle článků 114 a 117;
d)           předepsaném
formátu pro vydávání identifikačních dokladů a jiných dokladů
uvedených v článku 104.
Článek 106
Povinnosti provozovatelů s ohledem na identifikaci chovaných zvířat
z řad skotu
Provozovatelé, kteří chovají skot:
a)           zajistí, aby tato chovaná
zvířata byla individuálně identifikována fyzickou identifikační
značkou;
b)           zajistí, aby u těchto chovaných
zvířat byl vydáván identifikační doklad příslušným orgánem nebo
určeným orgánem či oprávněným orgánem, který je jednotným
celoživotním dokladem, a aby tento dokument:
i)       byl držen, řádně vyplněn
a aktualizován provozovatelem;
ii)       doprovázel uvedená chovaná suchozemská
zvířata během přemísťování;
c)           předají informace o
přemísťování uvedených chovaných zvířat z a do zařízení do
počítačové databáze stanovené v čl. 103 odst. 1 a v pravidlech
přijatých v souladu s články 114 a 117.
Článek 107
Povinnosti provozovatelů s ohledem na identifikaci chovaných zvířat z
řad ovcí a koz
Provozovatelé, kteří chovají ovce a kozy:
a)           zajistí, aby tato chovaná
zvířata byla individuálně identifikována fyzickou identifikační
značkou;
b)           zajistí, aby tato chovaná
zvířata byla doprovázena řádně vyplněným dokladem o
přemísťování vydaným příslušným orgánem v souladu s článkem
104 při přemísťování ze zařízení, které tato zvířata
chová;
c)           předají informace o
přemísťování uvedených chovaných zvířat z a do zařízení do
počítačové databáze stanovené v čl. 103 odst. 1 a v pravidlech
přijatých v souladu s články 114 a 117.
Článek 108
Odchylky týkající se identifikačních dokladů a dokladů o
přemísťování pro chovaná zvířata z řad skotu, ovcí a
koz
Odchylně od článku 104, čl. 106
písm. b) a čl. 107 písm. b) mohou členské státy udělit provozovatelům
výjimku z požadavku zajistit, aby chovaná zvířata z řad skotu, ovcí a
koz byla doprovázena identifikačními doklady nebo doklady o
přemísťování během přesunů uvnitř členského
státu, jestliže:
a)           informace obsažené v dokladu o
přemísťování nebo v identifikačním dokladu jsou zahrnuty v
počítačové databázi stanovené v čl. 103 odst. 1;
b)           systém identifikace a registrace
chovaných zvířat z řad skotu, ovcí a koz poskytuje stejnou
úroveň vysledovatelnosti jako identifikační doklady a doklady o
přemísťování.
Článek 109
Povinnosti provozovatelů s ohledem na identifikaci a registraci chovaných
zvířat z řad koňovitých
1.           Provozovatelé, kteří chovají
koňovité, zajistí, aby tato zvířata byla individuálně
identifikována prostřednictvím:
a)      jedinečného identifikačního
čísla, které se zaznamená do počítačové databáze stanovené v
čl. 103 odst. 1;
b)      metody, která jednoznačně
spojuje chované zvíře a identifikační doklad stanovený v písmeni c)
tohoto odstavce a vydaný příslušným orgánem v souladu s článkem 104;
c)      řádně vyplněného
jednotného celoživotního dokladu.
2.           Provozovatelé, kteří chovají
zvířata z řad koňovitých, předají informace o těchto
zvířatech do počítačové databáze stanovené v čl. 103 odst.
1 a podle pravidel přijatých v souladu s články 114 a 117.
Článek 110
Povinnosti provozovatelů s ohledem na identifikaci a registraci chovaných
zvířat z řad prasat
Provozovatelé, kteří chovají prasata:
a)           zajistí, aby tato chovaná
zvířata byla identifikována fyzickou identifikační značkou;
b)           zajistí, aby tato chovaná
zvířata byla doprovázena řádně vyplněným dokladem o
přemísťování vydaným příslušným orgánem v souladu
s čl. 104 písm. b) při přemísťování ze zařízení,
které tato zvířata chová;
c)           předají informace týkající se
zařízení, jež chovají tato zvířata, do počítačové databáze
stanovené v čl. 103 odst. 1 a v pravidlech přijatých podle
článků 114 a 117.
Článek 111
Odchylky týkající se přemísťování chovaných zvířat
z řad prasat
Odchylně od čl. 110 písm. b) mohou
členské státy udělit provozovatelům výjimku z povinnosti
zajistit, aby chovaná zvířata z řad prasat byla doprovázena
řádně vyplněným dokladem o přemísťování vydaným
příslušným orgánem pro přesuny uvnitř členského státu,
jestliže:
a)           informace o dokladu o
přemísťování jsou obsaženy v počítačové databázi
zřízené členským státem v souladu s čl. 103 odst. 1;
b)           systém identifikace a registrace
chovaných zvířat z řad prasat poskytuje stejnou úroveň
vysledovatelnosti jako tyto doklady o přemísťování.
Článek 112
Povinnosti chovatelů zvířat v zájmovém chovu s ohledem na
identifikaci a registraci suchozemských zvířat v zájmovém chovu
1.           Chovatelé zvířat v zájmovém
chovu zajistí, aby druhy suchozemských zvířat v zájmovém chovu uvedené v
části A přílohy I, které jsou přemísťovány z jednoho
členského státu do jiného členského státu:
a)      byly jednotlivě identifikovány
fyzickou identifikační značkou;
b)      byly doprovázeny řádně
vyplněným identifikačním dokladem vydaným příslušným orgánem v
souladu s článkem 104.
2.           Chovatelé zvířat v zájmovém chovu
zajistí, aby suchozemská zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v
části B přílohy I, jsou-li přemísťována z jednoho
členského státu do jiného členského státu a jestliže to vyžadují
pravidla přijatá v souladu s články 114 a 117, byla:
a)      identifikována, a to buď
jednotlivě nebo ve skupinách;
b)      doprovázena řádně
vyplněnými a aktualizovanými identifikačními doklady, doklady o
přemísťování nebo v případě potřeby jinými
doklady pro identifikaci a vysledování zvířat podle dotyčných druhů
zvířat.
Článek 113
Povinnosti provozovatelů s ohledem na identifikaci chovaných
suchozemských zvířat jiných než skotu, ovcí, koz, prasat a koňovitých
a zvířat v zájmovém chovu
Provozovatelé zajistí, aby chovaná suchozemská
zvířata jiná než skot, ovce, kozy, prasata a koňovití a jiná než
zvířata v zájmovém chovu splňovala, vyžadují-li to pravidla
přijatá podle článků 114 a 117, tyto požadavky:
a)           být identifikována, a to buď
jednotlivě, nebo ve skupinách;
b)           být doprovázena řádně
vyplněnými a aktualizovanými identifikačními doklady, doklady o
přemísťování nebo v případě potřeby jinými
doklady pro identifikaci a vysledování zvířat podle dotyčných
druhů zvířat.
Článek 114
Přenesení pravomoci týkající se identifikace a registrace
Komise je v souladu s článkem 253
zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které
se týkají:
a)           určení jiných orgánů,
povolení pro subjekty nebo fyzické osoby podle čl. 102 odst. 4 písm. c);
b)           podrobných požadavků pro:
i)       identifikační značky chovaných
suchozemských zvířat stanovené v čl. 106 písm. a) a čl. 107
písm. a), čl. 109 odst. 1, čl. 110 písm. a), čl. 112 odst. 1
písm. a) a odst. 2 písm. a) a čl. 113 písm. a);
ii)       uplatnění a použití uvedených
identifikačních značek;
c)           informací, které mají být zahrnuty
v:
i)       počítačových databázích stanovených
v čl. 103 odst. 1;
ii)       identifikačním dokladu pro chovaná
zvířata z řad skotu stanoveném v čl. 105 písm. b);
iii)      dokladu o přemísťování pro
chovaná zvířata z řad ovcí a koz stanoveném v čl. 107 písm.
b);
iv)      identifikačním dokladu pro chovaná
zvířata z řad koňovitých stanoveném v čl. 109 odst. 1 písm.
c);
v)      dokladu o přemísťování pro
chovaná zvířata z řad prasat stanoveném v čl. 110 písm. b);
vi)      identifikačních dokladech pro
suchozemská zvířata v zájmovém chovu stanovených v čl. 112 odst. 1
písm. b) nebo identifikačních dokladech, dokladech o
přemísťování nebo jiných dokumentech pro chovaná suchozemská
zvířata v zájmovém chovu stanovených v čl. 112 odst. 2 písm. b);
vii)     identifikačních dokladech nebo
dokladech o přemísťování pro chovaná suchozemská zvířata jiná
než skot, ovce, kozy, prasata, koňovití a zvířata v zájmovém chovu
stanovených v čl. 113 písm. b);
d)           podrobných požadavků pro
různé druhy a kategorie chovaných suchozemských zvířat v zájmu
zajištění účinného fungování systému identifikace a registrace
stanoveného v čl. 102 odst. 1;
e)           podrobných požadavků pro
chovaná suchozemská zvířata vstupující do Unie ze třetích zemí a
území;
f)            požadavků na identifikaci a
registraci u chovaných suchozemských zvířat v zájmovém chovu druhů
uvedených v části B přílohy I a případně u chovaných
suchozemských zvířat druhů jiných než skotu, ovcí, koz, prasat a
koňovitých při zohlednění rizik, jež tyto druhy
představují, s cílem:
i)       zajistit účinné uplatňování
opatření pro prevenci a tlumení nákaz stanovených v tomto
nařízení;
ii)       usnadnit vysledovatelnost chovaných
suchozemských zvířat a jejich přemísťování v rámci
členských států a mezi nimi a jejich vstupu do Unie.
Článek 115
Přenesení pravomoci týkající se odchylek od požadavků na
vysledovatelnost
Komise je zmocněna k přijímání
aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253 týkajících se
odchylek od požadavků na identifikaci a registraci pro provozovatele stanovených
v článcích 106, 107, 109 a 110:
a)           v případech, kdy jeden nebo
více z těchto prvků není nutný k tomu, aby byly splněny požadavky
stanovené v čl. 102 odst. 3 písm. a) a b);
b)           jestliže jiná opatření týkající
se vysledovatelnosti zavedená v členských státech zaručují, že
úroveň vysledovatelnosti dotyčných zvířat není narušena.
Článek 116
Skutečnosti, jež je třeba zohlednit při přijímání aktů
v přenesené pravomoci stanovených v článcích 114 a 115
Komise při vytváření pravidel, která
mají být stanovena v aktech v přenesené pravomoci uvedených v
článcích 114 a 115, zohlední:
a)           kategorie a druhy chovaných
suchozemských zvířat;
b)           příslušná rizika u daných
chovaných suchozemských zvířat;
c)           počet zvířat v
zařízení;
d)           typ produkce v zařízeních, kde
jsou daná suchozemská zvířata chována;
e)           vzorce pohybu u daných druhů a
kategorií chovaných suchozemských zvířat;
f)            úvahy týkající se ochrany a
zachování druhů chovaných suchozemských zvířat;
g)           výkonnost dalších prvků
vysledovatelnosti systému identifikace a registrace chovaných suchozemských
zvířat uvedeného v čl. 102 odst. 2.
Článek 117
Prováděcí pravomoci týkající se vysledovatelnosti chovaných suchozemských
zvířat
Komise prostřednictvím prováděcích
aktů stanoví pravidla pro provádění požadavků stanovených v
článcích 106, 107, 109, 110, 112 a 113 a požadavků stanovených
v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle čl. 103
odst. 2 a článků 114 a 115, které se týkají:
a)           technických specifikací,
formátů a provozních pravidel:
i)       identifikačních značek, metod
a použití identifikace;
ii)       identifikačního dokladu nebo
dokladu o přemísťování u chovaného skotu, ovcí a koz;
iii)      identifikačního dokladu u
chovaných koňovitých;
iv)      identifikačního dokladu, dokladu o
přemísťování a jiných dokladů u chovaných suchozemských zvířat
druhů jiných než skotu, ovcí, koz a koňovitých;
v)      počítačových databází;
b)           lhůt pro:
i)       předávání informací provozovateli do
počítačové databáze;
ii)       registraci chovaných suchozemských
zvířat;
iii)      identifikaci chovaných suchozemských zvířat
a nahrazení identifikačních značek;
c)           praktické používání výjimek
týkajících se identifikace a registrace podle pravidel přijatých podle
článku 115.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Oddíl 2
Zárodečné produkty
Článek 118
Požadavky na vysledovatelnost zárodečných produktů chovaných
zvířat z řad skotu, ovcí, koz, koňovitých, prasat a drůbeže
1.           Provozovatelé, kteří produkují,
zpracovávají nebo skladují zárodečné produkty, označí zárodečné
produkty chovaných zvířat z řad skotu, ovcí, koz, koňovitých a
prasat tak, aby bylo možné jasně vysledovat:
a)      dárcovská zvířata;
b)      datum odběru;
c)      zařízení zacházející se
zárodečnými produkty, kde se zárodečné produkty odebírají, produkují,
zpracovávají a skladují.
2.           Označování stanovené
v odstavci 1 musí být takové, aby zajišťovalo:
a)      účinné uplatňování opatření
pro prevenci a tlumení nákaz stanovených v tomto nařízení;
b)      vysledovatelnost zárodečných
produktů a jejich přemísťování v rámci členských států
a mezi nimi a jejich vstupu do Unie.
Článek 119
            Přenesení pravomoci týkající se požadavků na vysledovatelnost
zárodečných produktů
1.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      požadavků na vysledovatelnost
zárodečných produktů chovaných suchozemských zvířat z řad
skotu, koz, ovcí, prasat a koňovitých, kterými se mění a
doplňují pravidla stanovená v článku 118;
b)      požadavků na vysledovatelnost
zárodečných produktů chovaných suchozemských zvířat druhů
jiných než skotu, koz, ovcí, koňovitých a prasat v případě
potřeby pro:
i)        účinné uplatňování opatření
pro prevenci a tlumení nákaz stanovených v tomto nařízení;
ii)       vysledovatelnost těchto
zárodečných produktů, jejich přemísťování v rámci
členských států a mezi nimi a jejich vstupu do Unie.
2.           Komise při přijímání
aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 1 zohlední tyto
skutečnosti:
a)      druh chovaných suchozemských zvířat,
ze kterého zárodečné produkty pocházejí;
b)      nákazový status dárcovských zvířat;
c)      rizika spojená s těmito
zárodečnými produkty;
d)      druh zárodečných produktů;
e)      druh odběru, zpracování nebo
skladování;
f)       vzorce pohybu pro dané druhy a kategorie
chovaných suchozemských zvířat a jejich zárodečné produkty;
g)      úvahy týkající se ochrany a zachování
druhů chovaných suchozemských zvířat;
h)      ostatní prvky, které mohou
přispět k vysledovatelnosti zárodečných produktů.
Článek 120
            Prováděcí pravomoci týkající se požadavků na
vysledovatelnost zárodečných produktů
Komise prostřednictvím prováděcích
aktů stanoví pravidla týkající se:
a)           technických
požadavků a specifikací pro označování stanovené v čl. 118
odst. 1;
b)           provozních
požadavků, pokud jde o požadavky na vysledovatelnost stanovené v aktech v
přenesené pravomoci přijatých podle čl. 119 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 3
Přemísťování chovaných suchozemských zvířat jiných než
suchozemských zvířat v zájmovém chovu uvnitř Unie
Oddíl 1
Obecné požadavky na přemísťování
Článek 121
Obecné požadavky na přemísťování chovaných suchozemských zvířat
1.           Provozovatelé přijmou vhodná
preventivní opatření, aby zajistily, že přemísťování chovaných
suchozemských zvířat neohrozí nákazový status v místě určení
s ohledem na:
a)      nákazy uvedené na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d);
b)      nově se objevující nákazy.
2.           Provozovatelé přemísťují
chovaná suchozemská zvířata ze zařízení a tato zvířata
přijímají, pouze pokud splňují tyto podmínky:
a)      pocházejí ze zařízení, která byla:
i)        zanesena příslušným orgánem do
registru zařízení v souladu s čl. 88 písm. a),
přičemž nebyla přiznána žádná odchylka členským státem
původu v souladu s článkem 83;
ii)       schválena příslušným orgánem v
souladu s čl. 92 odst. 1, vyžadují-li to ustanovení čl. 89 odst.
1 nebo článku 90;
b)      splňují požadavky na identifikaci a
registraci podle článků 106, 107, 109, 110 a 113 a pravidel
přijatých podle čl. 114 písm. a) až d) a článku 117.
Článek 122
Preventivní opatření vztahující se k dopravě
1.           Provozovatelé přijmou vhodná a
nezbytná preventivní opatření, která zajistí, aby:
a)      nákazový status chovaných suchozemských
zvířat nebyl ohrožen během přepravy;
b)      přepravní operace chovaných
suchozemských zvířat nemohly způsobit potenciální šíření nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) na lidi a zvířata v
místech svodu, odpočinku a určení;
c)      byla podle potřeby přijata
opatření jako vyčištění, dezinfekce, deratizace zařízení a
přepravních prostředků a další vhodná opatření biologické
bezpečnosti s ohledem na rizika spojená s přepravou.
2.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      vyčištění, dezinfekce,
deratizace zařízení a přepravních prostředků a používání
biocidních přípravků pro tyto účely;
b)      dalších vhodných opatření biologické
bezpečnosti podle odst. 1 písm. c).
Oddíl 2
Přemísťování mezi členskými státy
Článek 123
Obecné požadavky na přemísťování chovaných suchozemských zvířat
mezi členskými státy
1.           Provozovatelé přemísťují
chovaná suchozemská zvířata do jiného členského státu, pouze pokud
splňují tyto podmínky:
a)      zvířata pocházejí ze zařízení:
i)        kde neexistuje mimořádná míra
úhynu nebo jiné příznaky nákaz s neurčenou příčinou;
ii)       na něž se nevztahují omezení
pohybu u druhů, které mají být přemístěny, v souladu s pravidly
stanovenými v čl. 55 odst. 1 písm. d), čl. 61 odst. 1 písm. a),
článku 62, čl. 65 odst. 1 písm. c), čl. 74 odst. 1 a čl. 78
odst. 1 a 2 a pravidly přijatými podle čl. 55 odst. 2,
článků 63 a 67, čl. 71 odst. 3, čl. 74 odst. 3, článku
79 a čl. 81 odst. 2, nebo mimořádná opatření stanovená v
článcích 246 a 247 a v pravidlech přijatých podle článku 248,
jestliže pro omezení pohybu nebyly v souladu s uvedenými předpisy
přiznány odchylky;
iii)      které se nenachází v uzavřeném
pásmu v souladu s pravidly stanovenými v čl. 55 odst. 1 písm. f)
bodě ii), článcích 64 a 65, čl. 74 odst. 1, článku 78 a
pravidly přijatými podle článku 67, čl. 71 odst. 3, čl. 74
odst. 3, článku 79 a čl. 81 odst. 2 nebo mimořádnými
opatřeními stanovenými v článcích 246 a 247 a pravidlech
přijatých podle článku 248, jestliže nebyly v souladu s uvedenými
předpisy přiznány odchylky;
b)      zvířata nebyla v kontaktu s
chovanými suchozemskými zvířaty, na která se vztahují omezení pohybu
uvedená v písm. a) bodech ii) a iii), nebo s chovanými suchozemskými
zvířaty druhů uvedených na seznamu s nižším nákazovým statusem, a to
po dostatečně dlouhou dobu před datem zamýšleného
přemístění do jiného členského státu, čímž se sníží možnost
šíření nákazy na minimum, přičemž se zohlední tyto
skutečnosti:
i)        inkubační doba a cesty
přenosu nákaz uvedených na seznamu a nově se objevujících nákaz;
ii)       typ zařízení;
iii)      druh a kategorie
přemísťovaných chovaných suchozemských zvířat;
iv)      ostatní epizootologické faktory;
c)      splňují příslušné požadavky
stanovené v oddílech 3 až 8.
2.           Provozovatelé přijmou veškerá
nezbytná opatření, která zajistí, aby chovaná suchozemská zvířata
přemísťovaná do jiného členského státu byla přepravována
přímo do jejich místa určení v jiném členském státě,
není-li nutné, aby se zastavila za účelem odpočinku z důvodu
dobrých životních podmínek zvířat.
Článek 124
Povinnosti provozovatelů v místě určení
1.           Provozovatelé zařízení a jatek,
jež přijímají chovaná suchozemská zvířata z jiného členského
státu:
a)      ověří, že:
i)        jsou přítomny identifikační
značky uvedené v čl. 106 písm. a) a čl. 107 písm. a),
čl. 109 odst. 1 a čl. 110 písm. a) a čl. 113 písm. a) a v
pravidlech přijatých podle článků 114 a 117;
ii)       jsou přítomny a správně
vyplněny identifikační doklady uvedené v čl. 106 písm. b) a
čl. 107 písm. b), čl. 109 odst. 1 písm. c), čl. 113 písm. b) a v
pravidlech přijatých podle článků 114 a 117;
b)      ověří, že jsou přítomna
veterinární osvědčení stanovená v článku 140 a v pravidlech
přijatých podle čl. 141 písm. b) a c) nebo dokumenty obsahující
vlastní prohlášení stanovené v článku 148 a v pravidlech přijatých podle
čl. 148 odst. 2;
c)      uvědomí příslušný orgán o
jakékoli nesrovnalosti, pokud jde o:
i)        chovaná suchozemská zvířata, jež
byla přijata;
ii)       přítomnost identifikační
značky uvedené v písm. a) bodě i);
iii)      doklady uvedené v písm. a) bodě
ii) a písm. b).
2.           V případě jakékoli
nesrovnalosti uvedené v odst. 1 písm. c) provozovatel zvířata, s nimiž
daná nesrovnalost souvisí, izoluje, dokud příslušný orgán nerozhodne o
jejich osudu.
Článek 125
Zákaz přemísťování chovaných suchozemských zvířat mezi
členskými státy
Provozovatelé nesmějí
přemísťovat chovaná suchozemská zvířata do jiného členského
státu, pokud členský stát určení před přemístěním v
případě zvířat, která mají být poražena pro účely eradikace
nákazy jako součást eradikačního programu podle čl. 30 odst. 1,
2 a 3, nevydá výslovné povolení.
Článek 126
Všeobecné požadavky na provozovatele s ohledem na přemísťování
chovaných suchozemských zvířat převážených přes členské
státy, která jsou však určena pro vývoz z Unie do třetích zemí nebo
území
Provozovatelé
zajistí, aby chovaná suchozemská zvířata určená pro vývoz do
třetí země nebo území převážená přes území jiného
členského státu splňovala požadavky stanovené v článcích 121,
122, 123 a 125.
Oddíl 3
Zvláštní požadavky na přemísťování kopytníků a drůbeže do
jiných členských států
Článek 127
Přemísťování chovaných kopytníků a drůbeže do jiných
členských států
Provozovatelé přemísťují chované
kopytníky a drůbež ze zařízení v jednom členském státě
do jiného členského státu, pouze pokud splňují tyto podmínky týkající
se nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d):
a)           v době
přemísťování nevykazují žádné klinické příznaky nebo znaky nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d);
b)           vztahovala
se na ně doba pobytu přiměřená daným nákazám uvedeným na
seznamu s přihlédnutím k danému druhu a kategorii
přemísťovaných chovaných kopytníků a drůbeže;
c)           po
vhodnou dobu vzhledem k daným nákazám uvedeným na seznamu a k danému druhu
a kategorii přemísťovaných kopytníků nebo drůbeže nebyli do
zařízení původu přivedeni žádní chovaní kopytníci nebo
drůbež;
d)           nepředstavují
významné riziko šíření daných nákaz uvedených na seznamu v místě
určení.
Článek 128
Přenesení pravomocí s ohledem na přemísťování chovaných
kopytníků a drůbeže do jiných členských států
1.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      dob pobytu stanovených v čl.
127 písm. b);
b)      období nezbytného pro omezení
přivádění chovaných kopytníků nebo drůbeže do zařízení
před přemístěním podle čl. 127 písm. c);
c)      dodatečných požadavků na
zajištění toho, aby chovaní kopytníci a drůbež nepředstavovali
významné riziko šíření nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1
písm. d) uvedené v čl. 127 písm. d);
d)      ostatních opatření ke zmírnění
rizika, kterými se mění a doplňují požadavky stanovené v článku
127.
2.           Komise při určování
pravidel, která mají být stanovena v aktech v přenesené pravomoci
stanovených v odstavci 1, zohlední tyto skutečnosti:
a)      nákazy uvedené na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d), které jsou relevantní pro daný druh uvedený na seznamu nebo
kategorii přemísťovaných chovaných kopytníků nebo drůbeže;
b)      nákazový status týkající se nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) v zařízeních,
jednotkách, oblastech a členských státech původu a určení;
c)      typ zařízení a typ produkce v
místě původu a určení;
d)      druh přemístění;
e)      kategorie a druh přemísťovaných
chovaných kopytníků nebo drůbeže;
f)       věk přemísťovaných
chovaných kopytníků nebo drůbeže;
g)      ostatní epizootologické faktory.
Článek
129
Chovaní kopytníci a drůbež přemísťovaní do jiného členského
státu a určení k porážce
1.           Provozovatelé jatek, kteří
přijímají chované kopytníky a drůbež z jiného členského státu,
tato zvířata porazí co nejdříve po jejich doručení,
nejpozději však ve lhůtě stanovené v aktech v
přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 2.
2.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se doby porážky podle odstavce 1 tohoto
článku.
Oddíl 4
Svody chovaných kopytníků a drůbeže
Článek 130
Odchylky týkající svodů
1.           Odchylně
od čl. 123 odst. 2 mohou provozovatelé podrobit kopytníky a drůbež
maximálně:
a)      jednomu svodu v členském státě
původu;
b)      jednomu svodu v členském státě
tranzitu;
c)      jednomu svodu v členském státě
určení.
2.           Svody podle odstavce 1 tohoto
článku se uskutečňují pouze v zařízení schváleném k tomuto
účelu v souladu s čl. 92 odst. 1 a čl. 94 odst. 3 a 4.
Členský stát původu však může
povolit, aby se svody uskutečňovaly na jeho území v přepravním
prostředku, který shromažďuje chované kopytníky a drůbež
přímo z jejich zařízení původu, pod podmínkou, že po těchto
svodech nejsou opět vyloženi před:
a)      jejich příjezdem do příslušného
zařízení nebo na konečné místo určení; nebo
b)      svodem stanoveným v odst. 1 písm. b) a
c).
Článek 131
            Požadavky na prevenci nákaz u svodů
Provozovatelé provádějící svody zajistí,
aby:
a)           shromažďovaní chovaní kopytníci
nebo drůbež měli stejný nákazový status nebo aby se
v případě, že stejný nákazový status nemají, na všechna tato
shromažďovaná zvířata vztahoval nižší nákazový status;
b)           chovaní kopytníci a drůbež byli
shromažďováni a přemísťováni do jejich konečného místa
určení v jiném členském státě co nejdříve po opuštění
jejich zařízení původu, a to nejpozději ve lhůtě
stanovené v aktech v přenesené pravomoci přijatých v souladu
s čl. 132 písm. c);
c)           byla přijata nezbytná
opatření biologické bezpečnosti s cílem zajistit, aby
shromažďovaní chovaní kopytníci a drůbež:
i)       nepřišli do styku s chovanými
kopytníky nebo drůbeží s nižším nákazovým statusem;
ii)       nepředstavovali významné riziko
šíření nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) pro
chované kopytníky nebo drůbež v místě svodu;
d)           chovaní kopytníci a drůbež byli
identifikováni a v případě potřeby doprovázeni těmito
doklady:
i)       identifikačními doklady a doklady o
registraci, je-li to stanoveno v čl. 106 písm. b), čl. 107 písm.
b), čl. 109 písm. c), čl. 110 písm. b) a čl. 113 písm. b) a v
pravidlech přijatých podle článků 114 a 117, nejsou-li stanoveny
odchylky v souladu s článkem 115;
ii)       veterinárními osvědčeními v
případech stanovených v článku 140 a čl. 141 písm. c), nejsou-li
stanoveny odchylky v pravidlech přijatých podle čl. 141 písm. a);
iii)      dokumentem obsahujícím vlastní prohlášení
v případech stanovených v článku 148.
Článek 132
Přenesení pravomocí týkající se svodů
Komise je v souladu s článkem 253
zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které
se týkají:
a)           zvláštních
pravidel pro svody v případech, kdy kromě opatření
uvedených v čl. 131 písm. b) a c) platí další opatření ke
zmírnění rizika;
b)           kritérií,
podle nichž členské státy původu mohou povolit, aby se svody
uskutečňovaly v přepravním prostředku podle ustanovení
čl. 130 odst. 2 druhého pododstavce;
c)           doby
od odeslání chovaných kopytníků nebo drůbeže z jejich zařízení
původu do jejich odeslání ze svodu do jejich konečného místa
určení v jiném členském státě podle čl. 131 písm. b);
d)           opatření
biologické bezpečnosti podle čl. 131 písm. c).
Oddíl 5
Přemísťování chovaných suchozemských zvířat jiných než chovaných
kopytníků a drůbeže do jiných členských států
Článek
133
Přemísťování chovaných suchozemských zvířat jiných než chovaných
kopytníků a drůbeže do jiných členských států a akty v přenesené
pravomoci
1.           Provozovatelé smějí
přemísťovat chovaná suchozemská zvířata jiná než chované
kopytníky nebo drůbež ze zařízení v jednom členském státě
do jiného členského státu, pouze pokud nepředstavují významné riziko šíření
nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) v místě
určení.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se podrobných pravidel s cílem zajistit, aby chovaná
suchozemská zvířata jiná než chovaní kopytníci nebo drůbež
nepředstavovali významné riziko šíření nákaz uvedených na seznamu
podle čl. 8 odst. 1 písm. d) stanovené v odstavci 1 tohoto článku.
3.           Komise při určování
podrobných pravidel, která mají být stanovena v aktech v přenesené
pravomoci stanovených v odstavci 2, zohlední tyto skutečnosti:
a)      nákazy uvedené na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d), které jsou relevantní pro daný druh uvedený na seznamu nebo
kategorii přemísťovaných chovaných suchozemských zvířat;
b)      nákazový status týkající se nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) v zařízeních,
jednotkách, oblastech a členských státech původu a místa určení;

c)      typy zařízení a typy produkce v
místě původu a v místě určení;
d)      druhy přemísťování
s ohledem na konečné užití zvířat v místě určení;
e)      kategorie a druhy
přemísťovaných chovaných suchozemských zvířat;
f)       věk přemísťovaných
chovaných suchozemských zvířat;
g)      ostatní epizootologické faktory.
Oddíl 6
Odchylky od opatření ke zmírnění rizika a jejich doplnění
Článek 134
Zvířata určená pro uzavřená zařízení a akty v
přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé přemísťují
chovaná suchozemská zvířata do uzavřeného zařízení, pouze pokud
splňují tyto podmínky:
a)      pocházejí z jiného uzavřeného
zařízení;
b)      nepředstavují významné riziko
šíření nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) na
druhy uvedené na seznamu nebo kategorie zvířat v uzavřeném
zařízení určení, s výjimkou případů, kdy je toto
přemístění povoleno pro vědecké účely.
2.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      podrobných pravidel pro
přemísťování chovaných suchozemských zvířat do uzavřených
zařízení vedle požadavků stanovených v odstavci 1 tohoto článku;

b)      zvláštních pravidel pro
přemísťování chovaných suchozemských zvířat do uzavřených
zařízení, v nichž zavedená opatření ke zmírnění rizika
zaručují, že tato přemísťování nepředstavují významné
riziko pro zdraví chovaných suchozemských zvířat v daném uzavřeném
zařízení a v okolních zařízeních.
Článek 135
Odchylky týkající se přemísťování chovaných suchozemských zvířat
pro vědecké účely a akty v přenesené pravomoci
1.           Příslušný orgán v místě
určení může se souhlasem příslušného orgánu v místě
původu povolit přemístění chovaných suchozemských zvířat na
území členského státu, která nesplňují požadavky oddílů 1 až 5,
s výjimkou článků 121 a 122, čl. 123 odst. 1 písm. a) bodu ii) a
článku 124, pro vědecké účely.
2.           Příslušné orgány udělí
odchylky stanovené v odstavci 1 pouze za těchto podmínek:
a)      příslušné orgány v místě
určení a v místě původu:
i)        se dohodly na podmínkách pro toto
přemísťování;
ii)       přijaly nezbytná opatření ke
zmírnění rizika, aby se zajistilo, že toto přemísťování neohrozí
nákazový status v místech tranzitu a určení, pokud jde o nákazy uvedené na
seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d);
iii)      informovaly příslušný orgán
členských států tranzitu o případné udělené odchylce a o
podmínkách, za nichž je udělena;
b)      přemísťování těchto
zvířat probíhá pod dohledem příslušných orgánů místa původu
a místa určení a případně příslušného orgánu členského
státu tranzitu.
3.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253
týkajících se změn a doplnění pravidel pro odchylky ze strany
příslušných orgánů podle odstavců 1 a 2 tohoto článku.
Článek 136
Odchylky týkající se využívání k rekreačním účelům,
sportovním a kulturním akcím, pastvě a práci v blízkosti hranic
1.           Příslušný orgán v místě
určení může přiznat odchylky od požadavků stanovených v
oddílech 2 až 5, s výjimkou čl. 123 písm. a) a b) a článků 124 a
125, pro přemísťování chovaných suchozemských zvířat mezi
členskými státy v rámci Unie, jedná-li se o přemísťování pro:
a)      využívání k rekreačním
účelům v blízkosti hranic;
b)      výstavy a pro sportovní, kulturní a
podobné akce organizované v blízkosti hranic;
c)      pastvu chovaných suchozemských
zvířat na pastvinách sdílených mezi členskými státy;
d)      práci chovaných suchozemských zvířat
v blízkosti hranic členských států.
2.           Odchylky udělené
příslušným orgánem v místě určení pro přemísťování
chovaných suchozemských zvířat pro účely podle odstavce 1 jsou
dohodnuty mezi členskými státy původu a určení a přijímají
se vhodná opatření ke zmírnění rizika, aby se zajistilo, že tato
přemísťování nepředstavují významné riziko.
3.           Členské státy uvedené v
odstavci 2 uvědomí Komisi o udělení odchylek stanovených v odstavci
1.
4.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se změn a doplnění pravidel pro odchylky
udělované příslušným orgánem v místě určení stanovené
v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 137
Přenesení pravomoci týkající se odchylek pro cirkusy, výstavy, sportovní
akce a využívání k rekreačním účelům, zoologické zahrady,
obchody se zvířaty v zájmovém chovu a velkoobchod
Komise
je v souladu s článkem 253 zmocněna k přijímání aktů v
přenesené pravomoci, které se týkají:
a)           zvláštních požadavků
doplňujících pravidla stanovená v oddílech 2 až 5 pro
přemísťování chovaných suchozemských zvířat pro tyto účely:

i)       do cirkusů, zoologických zahrad,
obchodů se zvířaty v zájmovém chovu, útulků pro zvířata a
velkoobchodů;
ii)       výstavy a sportovní, kulturní a podobné
akce;
b)           odchylek od oddílů 2 až 5, s
výjimkou čl. 123 písm. a) a b) a článků 124 a 125 pro
přemísťování chovaných suchozemských zvířat podle písmene a).
Článek 138
Prováděcí pravomoc týkající se dočasných odchylek pro
přemísťování konkrétních druhů nebo kategorií chovaných
suchozemských zvířat
Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla pro
dočasné odchylky z pravidel stanovených v této kapitole pro
přemísťování konkrétních druhů nebo kategorií chovaných
suchozemských zvířat, jestliže:
a)           požadavky na přemísťování
stanovené v článku 127, čl. 129 odst. 1, článcích 130 a
131, čl. 133 odst. 1, čl. 134 odst. 1 a čl. 135 odst. 1 a 2 a
článku 136 a v pravidlech přijatých podle čl. 128 odst. 1 a
čl. 129 odst. 2, článku 132, čl. 133 odst. 2, čl. 134 odst.
2, čl. 135 odst. 3 a čl. 136 odst. 4 a článku 137
nezmírňují účinně rizika, jež přemísťování těchto
zvířat představuje; nebo
b)           se nákaza uvedená na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. d) šíří navzdory požadavkům na
přemísťování stanoveným v souladu s oddíly 1 až 6.
Tyto
prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl.
255 odst. 2.
V závažných,
naléhavých a řádně odůvodněných případech souvisejících
s nákazami, jež představují riziko s velmi významným dopadem, a s
přihlédnutím k záležitostem uvedeným v článku 139 přijme Komise
okamžitě použitelné prováděcí akty v souladu s postupem stanoveným v
čl. 255 odst. 3.
Článek 139
Skutečnosti, jež je třeba zohlednit při přijímání aktů
v přenesené pravomoci a prováděcích aktů stanovených v tomto
oddílu
Komise při určování pravidel, která
mají být stanovena v aktech v přenesené pravomoci a v prováděcích
aktech stanovených v čl. 134 odst. 2, čl. 135 odst. 3 a čl. 136
odst. 4 a v článcích 137 a 138, zohlední tyto skutečnosti:
a)           rizika spojená
s přemísťováním podle uvedených ustanovení;
b)           nákazový status týkající se nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) v místě původu
a určení;
c)           druhy zvířat uvedené na seznamu
pro nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d);
d)           opatření biologické
bezpečnosti zavedená v místech původu, určení a tranzitu;
e)           veškeré zvláštní podmínky v
zařízeních, za kterých jsou chovaná suchozemská zvířata držena;
f)            zvláštní vzorce pohybu u
dotčeného typu zařízení a druhu a kategorie chovaných suchozemských
zvířat;
g)           ostatní epizootologické faktory.
Oddíl 7
Osvědčení o zdraví zvířat
Článek 140
Povinnost provozovatelů zajistit, aby zvířata byla doprovázena veterinárním
osvědčením
1.           Provozovatelé smějí
přemísťovat tyto druhy a kategorie chovaných suchozemských
zvířat do jiného členského státu, pouze pokud jsou doprovázeny
veterinárním osvědčením vydaným příslušným orgánem
členského státu původu v souladu s čl. 146 odst. 1:
a)      kopytníky;
b)      drůbež;
c)      chovaná suchozemská zvířata jiná než
kopytníky a drůbež, určená pro uzavřené zařízení;
d)      chovaná suchozemská zvířata jiná než
zvířata uvedená v písmenech a), b) a c) tohoto odstavce, je-li to
vyžadováno v souladu s akty v přenesené pravomoci přijatými podle
čl. 141 odst. 1 písm. c).
2.           Provozovatelé nesmějí
přemísťovat chovaná suchozemská zvířata v rámci
členského státu nebo z jednoho členského státu do jiného
členského státu, nejsou-li doprovázena veterinárním osvědčením
vydaným příslušným orgánem členského státu původu v souladu
s čl. 146 odst. 1, pokud jsou splněny podmínky uvedené
v následujících písmenech a) a b):
a)      chovaná suchozemská zvířata
smějí opustit uzavřené pásmo stanovené v čl. 55 odst. 1 písm. f)
bodě ii), článku 56 a čl. 64 odst. 1 a vztahují se na ně
opatření pro tlumení nákaz stanovená v čl. 55 odst. 1, čl. 65
odst. 1, čl. 74 odst. 1 nebo čl. 78 odst. 1 a 2 nebo pravidla
přijatá podle čl. 55 odst. 2, článku 67, čl. 71 odst. 3 a
čl. 74 odst. 3, článku 79, čl. 81 odst. 3 nebo článku 248;
b)      chovaná suchozemská zvířata náležejí
k druhům, na které se vztahují uvedená opatření pro tlumení nákaz.
3.           Provozovatelé přijmou veškerá
nezbytná opatření, jež zajistí, aby chovaná suchozemská zvířata na
cestě z místa původu do místa konečného určení doprovázelo
veterinární osvědčení uvedené v odstavci 1 tohoto článku,
nejsou-li v pravidlech přijatých podle článku 144 stanovena zvláštní
opatření.
Článek 141
Přenesení pravomocí, pokud jde o povinnost provozovatelů zajistit,
aby zvířata byla doprovázena veterinárním osvědčením
1.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      odchylek od požadavků na veterinární
osvědčení stanovených v čl. 140 odst. 1 pro přemísťování
chovaných suchozemských zvířat, která nepředstavují významné riziko
šíření nákazy s ohledem na:
i)        druhy nebo kategorie chovaných
suchozemských zvířat, která jsou přemísťována, a nákazy uvedené
na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d), pro které jsou druhy uvedenými na
seznamu;
ii)       způsoby chovu a typ produkce
těchto druhů a kategorií chovaných suchozemských zvířat;
iii)      zamýšlené použití chovaných
suchozemských zvířat;
iv)      místo určení chovaných
suchozemských zvířat; nebo
b)      zvláštních pravidel pro požadavky na
veterinární osvědčení podle čl. 140 odst. 1, přijme-li
příslušný orgán zvláštní opatření ke zmírnění rizika týkající se
dozoru nebo biologické bezpečnosti, a to s přihlédnutím ke
skutečnostem uvedeným v odstavci 2 tohoto článku, jež zajišťují:
i)        vysledovatelnost
přemísťovaných chovaných suchozemských zvířat;
ii)       že přemísťovaná chovaná
suchozemská zvířata splňují požadované veterinární požadavky na
přemísťování stanovené v oddílech 1 až 6;
c)      požadavků na veterinární
osvědčení pro přemísťování druhů a kategorií chovaných
suchozemských zvířat jiných než těch, jež jsou uvedeny v čl. 140
odst. 1 písm. a), b) a c), v případě, že je nutné veterinární
osvědčení, aby se zajistilo, že dotyčné přemístění je
v souladu s veterinárními požadavky na přemísťování stanovenými
v oddílech 1 až 6.
2.           Při stanovení zvláštních
pravidel uvedených v odst. 1 písm. b) Komise zohlední tyto skutečnosti:
a)      důvěru příslušného orgánu,
pokud jde o biologickou bezpečnost zavedenou provozovateli podle čl.
9 odst. 1 písm. b) a pravidel přijatých podle čl. 9 odst. 2;
b)      schopnost příslušného orgánu
přijmout nezbytná a vhodná opatření a provést činnosti
vyžadované tímto nařízením podle čl. 12 odst. 1;
c)      úroveň získaných základních znalostí
o zdraví zvířat podle článku 10 a podpory podle čl. 12 odst. 2;
d)      provádění veterinárních kontrol
stanovených v článku 23 a v pravidlech přijatých podle článku
24, není-li zaveden jiný příslušný dozor, systémy zajišťování jakosti
nebo úřední kontroly podle čl. 23 odst. 1 písm. c);
e)      provádění hlášení a podávání zpráv
v rámci Unie podle článků 17 až 20 a pravidel přijatých
podle čl. 17 odst. 3 a čl. 18 odst. 3 a článku 21, jež
uplatňuje příslušný orgán;
f)       uplatňování dozoru stanoveného v
článku 25 a programů dozoru stanovených v článku 27 a v
pravidlech přijatých podle článků 28 a 29.
3.           Komise při stanovení
požadavků na veterinární osvědčení podle odst. 1 písm. c) tohoto
článku zohlední skutečnosti uvedené v odst. 1 písm. a) bodech i) až
iv).
Článek 142
Obsah veterinárních osvědčení
1.           Veterinární osvědčení
obsahuje tyto informace:
a)      zařízení nebo místo původu,
zařízení nebo místo určení a případně zařízení pro
svody nebo pro odpočinek chovaných suchozemských zvířat;
b)      popis chovaných suchozemských zvířat;

c)      počet chovaných suchozemských
zvířat;
d)      identifikaci a registraci chovaných
suchozemských zvířat, je-li to vyžadováno na základě článků
106, 107, 109, 110 a 113 a pravidel přijatých podle článků 114 a
117, pokud nejsou stanoveny odchylky podle článku 115; a
e)      nezbytné informace potřebné k
prokázání toho, že chovaná suchozemská zvířata splňují příslušné
veterinární požadavky na přemísťování stanovené v oddílech 1 až 6.
2.           Veterinární osvědčení
může obsahovat jiné informace požadované na základě jiných právních
předpisů Unie.
Článek 143
Přenesení pravomocí a prováděcí akty týkající se obsahu veterinárních
osvědčení
1.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      podrobných pravidel týkajících se obsahu
veterinárních osvědčení stanovených v čl. 142 odst. 1 pro
různé kategorie a druhy chovaných suchozemských zvířat a pro
konkrétní typy přemísťování stanovené v pravidlech přijatých
podle článku 144;
b)      dodatečných informací, které mají
být obsaženy ve veterinárním osvědčení stanoveném v čl. 142
odst. 1.
2.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla pro vzory
veterinárních osvědčení. Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 144
Přenesení pravomocí týkající se konkrétních typů
přemísťování chovaných suchozemských zvířat
Komise je zmocněna k přijímání
aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253 týkajících se
zvláštních opatření, jež doplňují povinnost provozovatelů zajistit,
aby zvířata byla doprovázena veterinárním osvědčením stanoveným
v článku 140 a v pravidlech přijatých podle článku 141 pro
tyto typy přemísťování chovaných suchozemských zvířat:
a)           přemísťování chovaných
kopytníků a drůbeže, kteří jsou při tranzitu před
dosažením místa konečného místa určení podrobeni svodům
stanoveným v článku 130;
b)           přemísťování chovaných
suchozemských zvířat, která nesmějí pokračovat v cestě do
svého konečného místa určení a která se musí vrátit do svého místa
původu nebo být přemístěna do jiného místa určení, a to z
jednoho nebo více následujících důvodů:
i)       jejich plánovaná cesta byla
neočekávaně přerušena z důvodu dobrých životních podmínek
zvířat;
ii)       na cestě došlo k nepředvídané
nehodě nebo události;
iii)      chovaná suchozemská zvířata byla
odmítnuta v místě určení v členském státě nebo na
vnější hranici Unie;
iv)      chovaná suchozemská zvířata byla
odmítnuta v místě svodu nebo odpočinku;
v)      chovaná suchozemská zvířata byla
odmítnuta ve třetí zemi;
c)           přemísťování chovaných
suchozemských zvířat určených na výstavy a sportovní, kulturní a
podobné akce a jejich následný návrat do místa původu.
Článek 145
Povinnosti provozovatelů v oblasti spolupráce s příslušným orgánem
s ohledem na veterinární osvědčení
Provozovatelé:
a)           poskytnou příslušnému orgánu
veškeré informace nezbytné pro vyplnění veterinárního osvědčení
stanoveného v čl. 140 odst. 1 a 2 a v pravidlech přijatých
podle čl. 143 odst. 1 nebo článku 144;
b)           v případě
potřeby podrobí chovaná suchozemská zvířata kontrole dokladů,
kontrole totožnosti a fyzické kontrole podle čl. 146 odst. 3.
Článek 146
Oblasti odpovědnosti příslušného orgánu, pokud jde o veterinární
osvědčení
1.           Příslušný orgán na žádost provozovatele
vydá veterinární osvědčení pro přemístění chovaných
suchozemských zvířat do jiného členského státu, je-li to vyžadováno
na základě článku 140 nebo aktů v přenesené pravomoci
přijatých podle čl. 141 odst. 1 a čl. 143 odst. 2, za
předpokladu, že byly splněny tyto požadavky na
přemísťování:
a)      požadavky stanovené v článku 121,
čl. 122 odst. 1, článcích 123, 125, 126, 127, 129, 130 a 131,
čl. 133 odst. 1 a čl. 134 odst. 1, článku 135 a článku 136;
b)      požadavky stanovené v aktech v
přenesené pravomoci přijatých podle čl. 122 odst. 2 a čl.
128 odst. 1, článku 132 a čl. 133 odst. 2, čl. 134 odst. 2,
čl. 135 odst. 4 a čl. 136 odst. 4 a článku 137;
c)      požadavky stanovené v prováděcích
aktech přijatých podle článku 138.
2.           Veterinární osvědčení:
a)      jsou ověřena a podepsána
úředním veterinárním lékařem;
b)      zůstávají v platnosti po období
stanovené v pravidlech přijatých podle odst. 4 písm. c), během
kterého chovaná suchozemská zvířata, na něž se dané
osvědčení vztahuje, nadále splňují veterinární záruky
v něm obsažené.
3.           Úřední veterinární lékař
před podepsáním veterinárního osvědčení ověří, že
chovaná suchozemská zvířata, na něž se dané osvědčení
vztahuje, splňují požadavky této kapitoly, a to prostřednictvím
kontroly dokladů, kontroly totožnosti a fyzické kontroly stanovené v
aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 4.
4.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu
s článkem 253, které stanoví:
a)      typy kontrol dokladů, kontrol
totožnosti a fyzických kontrol pro různé druhy a kategorie chovaných
suchozemských zvířat, které musí provést úřední veterinární
lékař v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, aby ověřil
splnění požadavků této kapitoly;
b)      časové rámce pro provádění
těchto kontrol dokladů, kontrol totožnosti a fyzických kontrol a
vydávání veterinárních osvědčení úředním veterinárním
lékařem před přemístěním zásilek chovaných suchozemských
zvířat;
c)      dobu platnosti veterinárních
osvědčení.
Článek 147
Elektronická veterinární osvědčení
Elektronická veterinární osvědčení
předkládaná, zpracovávaná a předávaná prostřednictvím IMSOC
mohou nahradit veterinární osvědčení stanovená v čl. 146
odst. 1, jestliže:
a)           tato elektronická veterinární
osvědčení obsahují veškeré informace, které musí obsahovat vzor
veterinárního osvědčení v souladu s článkem 142 a s pravidly
přijatými podle článku 143;
b)           je zajištěna vysledovatelnost
chovaných suchozemských zvířat a vazba mezi uvedenými zvířaty a elektronickým
veterinárním osvědčením.
Článek 148
Dokument obsahující vlastní prohlášení provozovatelů pro
přemísťování do jiných členských států
1.           Provozovatelé v místě
původu vydají dokument obsahující vlastní prohlášení pro
přemísťování chovaných suchozemských zvířat z jejich místa
původu v jednom členském státě do místa určení v jiném
členském státě a zajistí, aby tento dokument tato zvířata doprovázel,
pokud není vyžadováno, aby byla doprovázena veterinárním osvědčením
stanoveným v čl. 140 odst. 1 a 2.
2.           Dokument obsahující vlastní
prohlášení stanovený v odstavci 1 obsahuje tyto informace o chovaných
suchozemských zvířatech:
a)      jejich místo původu, jejich místo
určení a případně veškerá místa svodu nebo odpočinku;
b)      popis chovaných suchozemských
zvířat, jejich druhu, kategorie a množství;
c)      identifikace a registrace, je-li to
vyžadováno v souladu s články 106, 107, 109 a 110 a čl. 113 písm. a)
a pravidly přijatými podle článků 114 a 117;
d)      informace potřebné k prokázání toho,
že chovaná suchozemská zvířata splňují veterinární požadavky na
přemísťování stanovené v oddílech 1 až 6.
3.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      podrobných pravidel pro obsah dokumentu
obsahujícího vlastní prohlášení stanoveného v odstavci 2 tohoto článku pro
různé kategorie a druhy zvířat;
b)      informací, které mají být obsaženy v
dokumentu obsahujícím vlastní prohlášení kromě informací stanovených v
odstavci 2 tohoto článku.
4.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla pro vzorové
formuláře dokumentů obsahujících vlastní prohlášení stanovených v
odstavci 2 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Oddíl 8
Hlášení přemísťování chovaných suchozemských zvířat do jiných
členských států
Článek 149
Povinnosti provozovatelů s ohledem na hlášení přemísťování
chovaných suchozemských zvířat do jiných členských států
Provozovatelé předem oznámí příslušnému
orgánu v členském státě původu zamýšlené přemísťování
chovaných suchozemských zvířat z uvedeného členského státu do jiného
členského státu, jestliže:
a)           zvířata musí být doprovázena
veterinárním osvědčením vydaným příslušným orgánem
členského státu původu v souladu s články 146 a 147 a pravidly
přijatými podle čl. 146 odst. 4;
b)           zvířata musí být doprovázena
veterinárním osvědčením pro chovaná suchozemská zvířata, jsou-li
přemísťována z uzavřeného pásma a podléhají-li opatřením
pro tlumení nákaz uvedeným v čl. 140 odst. 2;
c)           se vyžaduje hlášení v souladu s akty
v přenesené pravomoci přijatými podle čl. 151 odst. 1.
Pro účely prvního odstavce tohoto
článku provozovatelé poskytují příslušnému orgánu svého
členského státu původu veškeré nezbytné informace, aby mu umožnily
hlásit přemísťování chovaných suchozemských zvířat
příslušnému orgánu členského státu určení v souladu s čl.
150 odst. 1.
Článek 150
Odpovědnost příslušného orgánu za hlášení přemísťování do
jiných členských států
1.           Příslušný orgán členského
státu původu nahlásí příslušnému orgánu členského státu
určení přemísťování chovaných suchozemských zvířat podle
článku 149.
2.           Hlášení uvedené v odstavci 1 se
provádí v rámci možností prostřednictvím IMSOC.
3.           Členské státy určí oblasti
pro řízení hlášení přemísťování podle odstavce 1.
4.           Odchylně od odstavce 1
může příslušný orgán členského státu původu povolit provozovateli
hlásit částečně nebo úplně přemísťování chovaných
suchozemských zvířat prostřednictvím IMSOC příslušnému orgánu
členského státu určení.
Článek 151
Přenesení pravomocí a prováděcí akty pro hlášení
přemísťování provozovateli a příslušným orgánem
1.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      požadavku na hlášení přemísťování
chovaných suchozemských zvířat mezi členskými státy provozovateli s předstihem
v souladu s článkem 149 u kategorií nebo druhů zvířat
jiných než těch, jež jsou uvedeny v písmenech a) a b) uvedeného
článku, je-li v zájmu zajištění splnění veterinárních
požadavků pro přemísťování stanovených v oddílech 1 až 6
nezbytná vysledovatelnost těchto přemístění uvedených druhů
nebo kategorií;
b)      informací nezbytných pro hlášení
přemísťování chovaných suchozemských zvířat podle
článků 149 a 150;
c)      nouzových postupů pro hlášení
přemísťování chovaných suchozemských zvířat v případě
přerušení dodávek elektřiny a dalších narušení IMSOC;
d)      požadavků na určení oblastí pro
řízení hlášení přemísťování členskými státy podle čl.
150 odst. 3.
2.           Komise může prostřednictvím
prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se:
a)      formátu hlášení přemísťování
chovaných suchozemských zvířat:
i)        provozovateli příslušnému orgánu
jejich členského státu původu v souladu s článkem 149;
ii)       příslušným orgánem členského
státu původu členskému státu určení v souladu
s článkem 150;
b)      lhůt pro:
i)        nezbytné informace uvedené v
článku 149, jež poskytuje provozovatel příslušnému orgánu
členského státu původu;
ii)       hlášení přemísťování
chovaných suchozemských zvířat příslušným orgánem členského
státu původu podle čl. 150 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 4
Přemísťování suchozemských zvířat v zájmovém chovu
uvnitř Unie
Článek 152
Neobchodní přesuny suchozemských zvířat v zájmovém chovu a akty v
přenesené pravomoci a prováděcí akty
1.           Chovatelé zvířat v zájmovém
chovu provádějí neobchodní přesuny suchozemských zvířat v
zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I z jednoho členského
státu do jiného členského státu, pouze jestliže:
a)      uvedená suchozemská zvířata v
zájmovém chovu jsou identifikována a doprovázena identifikačním dokladem,
je-li to vyžadováno v souladu s článkem 112 nebo s pravidly přijatými
podle čl. 114 písm. e) a článku 117;
b)      během uvedeného přesunu byla
přijata vhodná opatření k prevenci a tlumení nákaz, aby se
zajistilo, že suchozemská zvířata v zájmovém chovu nepředstavují
významné riziko šíření nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1
písm. d) a nově se objevujících nákaz pro chovaná suchozemská zvířata
v místě určení a během přepravy.
2.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se opatření k prevenci a tlumení nákaz
uvedených v odst. 1 písm. b) tohoto článku, aby se zajistilo, že
suchozemská zvířata v zájmovém chovu nepředstavují významné riziko
šíření nákaz podle čl. 8 odst. 1 písm. d) a nově se objevujících
nákaz pro zvířata během přepravy a v místě určení a
případně s ohledem na nákazový status místa určení.
3.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se
opatření k prevenci a tlumení nákaz stanovených v odstavci 1 tohoto
článku a v pravidlech přijatých podle odstavce 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 254 odst. 2.
Kapitola 5
Přemísťování volně žijících suchozemských zvířat
Článek 153
Volně žijící suchozemská zvířata
1.           Provozovatelé smějí
přemísťovat volně žijící zvířata ze stanoviště v
jednom členském státě na stanoviště nebo do zařízení v
jiném členském státě, pouze jestliže:
a)      přemísťování volně
žijících zvířat z jejich stanoviště je prováděno tak, aby tato
zvířata nepředstavovala významné riziko šíření nákaz uvedených
na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) nebo nově se objevujících
nákaz při tranzitu nebo v místě určení;
b)      volně žijící zvířata
nepocházejí ze stanoviště v uzavřeném pásmu, na které se vztahují
omezení pohybu v důsledku výskytu nákazy uvedené na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d) nebo nově se objevující nákazy pro druhy uvedené na
seznamu stanovená v čl. 70 odst. 2 písm. c), čl. 80 odst. 1 a 2 a v
pravidlech přijatých podle čl. 70 odst. 3 písm. b) a čl. 71
odst. 3, čl. 80 odst. 4 a čl. 81 odst. 3 nebo v důsledku
mimořádných opatření stanovených v článcích 245 a 246 a v
pravidlech přijatých podle článku 248, pokud nebyly uděleny odchylky
v souladu s uvedenými pravidly;
c)      volně žijící zvířata jsou
doprovázena veterinárním osvědčením nebo jinými dokumenty v
případě, že je nezbytné veterinární osvědčení, aby se
zajistilo, že jsou splněny veterinární požadavky na přemísťování
stanovené v písmenech a) a b) tohoto odstavce a v pravidlech přijatých
podle čl. 154 odst. 1 písm. c) a d);
d)      přemísťování je příslušným
orgánem členského státu původu hlášeno příslušnému orgánu
členského státu určení, je-li na základě pravidel přijatých
podle čl. 154 odst. 1 písm. c) vyžadováno veterinární
osvědčení.
2.           Je-li vyžadováno veterinární
osvědčení na základě pravidel přijatých podle čl.
154 odst. 1 písm. c), uplatní se na přemísťování volně žijících suchozemských
zvířat požadavky stanovené v článcích 142 a 145, čl. 146 odst.
1, 2 a 3, článku 147 a v pravidlech přijatých podle článků
143 a 144 a čl. 146 odst. 4.
3.           Je-li vyžadováno hlášení
přemísťování v souladu s odst. 1 písm. d) tohoto článku, uplatní
se na přemísťování volně žijících suchozemských zvířat
požadavky stanovené v článcích 149, 150 a v pravidlech přijatých
podle aktů v přenesené pravomoci stanovených v článku 151.
Článek 154
Zmocnění týkající se přemísťování volně žijících
suchozemských zvířat
1.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      veterinárních požadavků na
přemísťování volně žijících suchozemských zvířat
stanovených v čl. 153 odst. 1 písm. a) a b);
b)      veterinárních požadavků pro dovoz
volně žijících suchozemských zvířat při přemísťování z
volné přírody:
i)        do zařízení;
ii)       coby zvířat v zájmovém chovu za
účelem chovu;
c)      typů přemísťování
volně žijících suchozemských zvířat, pro které nebo pro situace, ve
kterých se vyžaduje, aby toto přemísťování bylo doprovázeno veterinárním
osvědčením nebo jiným dokumentem, a požadavků týkajících se
obsahu těchto osvědčení nebo jiných dokumentů;
d)      hlášení ze strany příslušného orgánu
členského státu původu příslušnému orgánu členského státu
určení v případě přemísťování volně žijících
suchozemských zvířat mezi členskými státy a informací, jež mají být v
tomto hlášení zahrnuty.
2.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla
upřesňující požadavky uvedené v článku 153 a pravidla v
přenesené pravomoci přijatá podle odstavce 1, jež se týkají:
a)      vzorů veterinárních
osvědčení a jiných dokumentů, které musí doprovázet
přemísťovaná volně žijící suchozemská zvířata, je-li to
stanoveno v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odst. 1
písm. c);
b)      formátu hlášení ze strany
příslušného orgánu členského státu původu a lhůt pro tato
hlášení, je-li to stanoveno v pravidlech přijatých podle odst. 1 písm. d).
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 6
Přemísťování zárodečných produktů v rámci Unie
Oddíl 1
Obecné požadavky
Článek 155
Obecné požadavky na přemísťování zárodečných produktů
1.           Provozovatelé přijmou vhodná
preventivní opatření, aby zajistily, že přemísťování
zárodečných produktů neohrozí nákazový status chovaných suchozemských
zvířat v místě určení s ohledem na:
a)      nákazy uvedené na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d);
b)      nově se objevující nákazy.
2.           Provozovatelé přemísťují
zárodečné produkty ze svých zařízení a tyto zárodečné produkty
přijímají, pouze pokud splňují tyto podmínky:
a)      pocházejí ze zařízení, která byla:
i)        zanesena příslušným orgánem do
registru zařízení v souladu s čl. 88 písm. a),
přičemž nebyla přiznána žádná odchylka členským státem
původu v souladu s článkem 83;
ii)       schválena příslušným orgánem v souladu
s čl. 92 odst. 1, vyžadují-li to ustanovení čl. 89 odst. 1 nebo
článku 90;
b)      splňují požadavky na
vysledovatelnost podle čl. 118 odst. 1 a pravidel přijatých podle
čl. 119 odst. 1.
3.           Provozovatelé dodržují požadavky
článku 122 na přepravu zárodečných produktů chovaných
suchozemských zvířat.
4.           Provozovatelé nesmějí
přemísťovat zárodečné produkty ze zařízení v jednom
členském státě do zařízení v jiném členském státě,
nevydá-li v případě, že se vyžaduje zničení těchto zárodečných
produktů za účelem eradikace nákazy jako součást
eradikačního programu podle čl. 30 odst. 1 nebo 2, příslušný
orgán členského státu určení pro toto přemísťování výslovné
povolení.
Článek 156
Povinnosti provozovatelů v místě určení
1.           Provozovatelé
v místě určení přijímající zárodečné produkty ze
zařízení v jiném členském státě:
a)      zkontrolují
přítomnost:
i)        identifikačních značek podle
článku 118 a pravidel přijatých podle článku 119;
ii)       veterinárních osvědčení
stanovených v článku 159;
b)      uvědomí příslušný orgán o
jakékoli nesrovnalosti týkající se:
i)        přijatých zárodečných
produktů;
ii)       přítomnosti identifikační
značky uvedené v písm. a) bodě i);
iii)      přítomnosti veterinárních
osvědčení uvedených v písm. a) bodě ii).
2.           V případě nesrovnalosti
uvedené v odst. 1 písm. b) provozovatel drží zárodečné produkty pod svým
dohledem, dokud příslušný orgán nerozhodne o jejich osudu.
Oddíl 2
Přemísťování zárodečných produktů chovaných zvířat
z řad skotu, ovcí, koz, prasat a koňovitých a drůbeže do
jiných členských států
Článek 157
Povinnosti provozovatelů s ohledem na přemísťování
zárodečných produktů chovaných zvířat z řad skotu,
ovcí, koz, prasat a koňovitých a drůbeže do jiných členských
států
1.           Provozovatelé přemísťují
zárodečné produkty chovaných zvířat z řad skotu, ovcí, koz,
prasat a koňovitých a drůbeže do jiného členského státu, pouze
pokud uvedené zárodečné produkty splňují tyto podmínky:
a)      jsou odebírány, produkovány, zpracovávány
a skladovány v zařízeních zacházejících se zárodečnými produkty
schválených k tomuto účelu v souladu s čl. 92 odst. 1 a
článkem 94;
b)      splňují požadavky na
vysledovatelnost pro daný typ zárodečného produktu v souladu s
článkem 118 a s pravidly přijatými podle článku 119;
c)      byly odebrány od dárcovských zvířat,
která splňují nezbytné veterinární požadavky zaručující, že dané
zárodečné produkty nešíří nákazy uvedené na seznamu;
d)      byly odebrány, produkovány, zpracovány,
skladovány a přepravovány takovým způsobem, který zajišťuje, aby
nešířily nákazy uvedené na seznamu.
2.           Provozovatelé nesmějí přemísťovat
zárodečné produkty chovaných zvířat z řad skotu, ovcí, koz,
prasat a koňovitých a drůbeže ze zařízení zacházejícího se
zárodečnými produkty, na které se vztahují omezení pohybu, jež se týkají druhů
uvedených na seznamu, v souladu s:
a)      čl. 55 odst. 1 písm. a), c), e) a
čl. 55 odst. 1 písm. f) bodem ii), článkem 56 a čl. 61 odst. 1
písm. a), čl. 62 odst. 1, čl. 65 odst. 1 písm. c) a čl. 74 odst.
1, čl. 78 odst. 1 a 2;
b)      pravidly přijatými podle čl. 55
odst. 2, článků 63 a 67, čl. 71 odst. 3 a čl. 74 odst. 3,
článku 79 a čl. 81 odst. 2; a
c)      mimořádnými opatřeními
stanovenými v článcích 246 a 247 a v pravidlech přijatých podle
článku 248, nejsou-li v pravidlech přijatých podle článku
247 stanoveny odchylky.
Článek 158
Přenesení pravomocí s ohledem na přemísťování
zárodečných produktů chovaných zvířat z řad skotu,
prasat, ovcí, koz a koňovitých a drůbeže do jiných členských
států
Komise je zmocněna k přijímání
aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253 týkajících se
veterinárních požadavků na přemísťování zárodečných
produktů chovaných zvířat z řad skotu, ovcí, koz, prasat a
koňovitých a drůbeže do jiných členských států podle
článku 157, které upřesňují:
a)           pravidla pro odběr, produkci,
zpracování a skladování zárodečných produktů uvedených chovaných
zvířat ve schválených zařízeních podle čl. 157 odst. 1 písm. a);

b)           veterinární požadavky stanovené v
čl. 157 odst. 1 písm. c):
i)       pro zvířata, z nichž byly
zárodečné produkty odebrány;
ii)       izolaci nebo karanténu pro chovaná
dárcovská zvířata uvedená v bodě i);
c)           laboratorní a jiná vyšetření
chovaných dárcovských zvířat a zárodečných produktů;
d)           veterinární požadavky pro
odběr, produkci, zpracování, skladování nebo jiné postupy a přepravu
podle čl. 157 odst. 1 písm. d);
e)           odchylky pro provozovatele od
pravidel stanovených v článku 157 s přihlédnutím k rizikům
těchto zárodečných produktů a k veškerým zavedeným
opatřením ke zmírnění rizika.
Oddíl 3
Veterinární osvědčení a hlášení přemísťování
Článek 159
Povinnosti provozovatelů týkající se veterinárních osvědčení pro
přemísťování zárodečných produktů chovaných zvířat
z řad skotu, ovcí, koz, prasat a koňovitých a drůbeže a
akty v přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé
přemísťují zárodečné produkty chovaných zvířat z řad
skotu, ovcí, koz, prasat a koňovitých a drůbeže, pouze pokud jsou
doprovázeny veterinárním osvědčením vydaným příslušným orgánem
členského státu původu v souladu s odstavcem 3, jsou-li
přemísťovány:
a)      do jiného členského státu;
b)      v rámci členského státu nebo do
jiného členského státu, jestliže:
i)        je povoleno, aby zárodečné
produkty chovaných zvířat opustily uzavřené pásmo podléhající
opatřením pro tlumení nákaz stanoveným v čl. 55 odst. 1 písm. f)
bodě ii) a v článcích 56, 64 a 65, čl. 74 odst. 1 a v článku
78 a v pravidlech přijatých podle čl. 55 odst. 2, článku 67,
čl. 71 odst. 3 a čl. 74 odst. 3, článku 79 a čl. 81 odst. 2
nebo mimořádným opatřením stanoveným v článcích 246 a 247 a
v pravidlech přijatých podle článku 248, pokud nebyly
uděleny odchylky od požadavků na veterinární osvědčení v
souladu s pravidly uvedenými v tomto bodě; a
ii)       zárodečné produkty chovaných
zvířat náležejí k druhům, na které se vztahují uvedená opatření
pro tlumení nákaz nebo mimořádná opatření podle bodu i).
2.           Provozovatelé přijmou veškerá
nezbytná opatření, aby zajistili, že veterinární osvědčení
uvedené v odstavci 1 doprovází zárodečné produkty z jejich místa
původu do jejich místa určení.
3.           Příslušný orgán na žádost provozovatele
vydá veterinární osvědčení pro přemístění zárodečných
produktů uvedené v odstavci 1.
4.           Články 142, 145, 146 a 147 a
pravidla přijatá podle článků 143 a 144 a čl. 146 odst. 4
se použijí na veterinární osvědčení u zárodečných produktů
uvedených v odstavci 1 tohoto článku a čl. 148 odst. 1 a
pravidla přijatá podle čl. 148 odst. 2 se použijí na vlastní
prohlášení pro přemísťování zárodečných produktů.
5.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se odchylek od požadavků na veterinární osvědčení
podle odstavce 1 tohoto článku pro přemísťování zárodečných
produktů chovaných zvířat z řad skotu, ovcí, koz, prasat a
koňovitých a drůbeže, která nepředstavují významné riziko
šíření nákaz uvedených na seznamu v důsledku těchto
skutečností:
a)      povaha zárodečných produktů
nebo druhů zvířat, z nichž tyto produkty pocházejí;
b)      metody produkce a zpracování v
zařízení nakládajícím se zárodečnými produkty;
c)      zamýšlené použití zárodečných
produktů;
d)      alternativní opatření ke
zmírnění rizika zavedená pro typ a kategorii zárodečných produktů
a zařízení nakládající se zárodečnými produkty.
Článek 160
Obsah veterinárních osvědčení
1.           Veterinární osvědčení pro
zárodečné produkty stanovené v článku 159 obsahuje alespoň tyto
informace:
a)      zařízení nakládající se
zárodečnými produkty místa původu a zařízení nebo místo
určení;
b)      typ zárodečných produktů a
druhy chovaných dárcovských zvířat;
c)      objem zárodečných produktů;
d)      označení zárodečných
produktů, je-li to vyžadováno na základě čl. 118 odst. 1 a
pravidel přijatých podle čl. 119 odst. 1;
e)      informace potřebné k prokázání toho,
že zárodečné produkty dané zásilky splňují požadavky na
přemísťování pro příslušné druhy stanovené v článcích 155 a
157 a v pravidlech přijatých podle článku 158.
2.           Veterinární osvědčení pro
zárodečné produkty stanovené v článku 159 může zahrnovat i jiné
informace požadované na základě jiných právních předpisů Unie.
3.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      informací, které mají být obsaženy ve
veterinárním osvědčení podle odstavce 1 tohoto článku;
b)      veterinárního osvědčení pro
různé typy zárodečných produktů a u různých druhů
zvířat.
4.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se
vzorů veterinárních osvědčení pro zárodečné produkty. Tyto
prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl.
255 odst. 2.
Článek 161
Hlášení přemísťování zárodečných produktů chovaných
zvířat z řad skotu, ovcí, koz, prasat a koňovitých a
drůbeže do jiných členských států
1.           Provozovatelé:

a)      předem
informují příslušný orgán ve svém členském státě původu o
zamýšleném přemísťování zárodečných produktů chovaných
zvířat z řad skotu, ovcí, koz, prasat a koňovitých a
drůbeže do jiného členského státu, jestliže:
i)        zárodečné produkty musejí být
doprovázeny veterinárním osvědčením v souladu s čl. 159 odst. 1;
ii)       se u zárodečných produktů
vyžaduje hlášení přemísťování v souladu s akty v přenesené
pravomoci přijatými podle čl. 151 odst. 1, a to
s přihlédnutím k odstavci 3 tohoto článku;
b)      poskytují veškeré nezbytné informace, aby
příslušnému orgánu členského státu původu umožnily hlášení
přemísťování zárodečných produktů příslušnému orgánu
členského státu určení v souladu s odstavcem 2.
2.           Příslušný orgán členského
státu původu nahlásí příslušnému orgánu členského státu
určení přemísťování zárodečných produktů chovaných
zvířat z řad skotu, ovcí, koz, prasat a koňovitých a
drůbeže v souladu s pravidly přijatými podle článku 151.
3.           Články 149 a 150 a pravidla
přijatá podle článku 151 se použijí na hlášení zárodečných
produktů.
Oddíl 4
Přemísťování zárodečných produktů chovaných suchozemských
zvířat druhů jiných než skotu, ovcí, koz, prasat a koňovitých a
drůbeže do jiných členských států
Článek 162
Zárodečné produkty chovaných suchozemských zvířat jiných než skotu,
ovcí, koz, prasat a koňovitých a drůbeže
1.           Provozovatelé
přemísťují zárodečné produkty chovaných suchozemských
zvířat druhů jiných než skotu, ovcí, koz, prasat a koňovitých a
drůbeže do jiného členského státu, pouze jestliže nepředstavují
významné riziko šíření nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1
písm. d) na druhy zvířat uvedené na seznamu v místě určení
s přihlédnutím k nákazovému statusu v místě určení.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se veterinárních požadavků, veterinárních
osvědčení a požadavků na hlášení přemísťování
zárodečných produktů chovaných suchozemských zvířat druhů
jiných než skotu, ovcí, koz, prasat a koňovitých a drůbeže s
přihlédnutím k těmto skutečnostem:
a)      nákazy uvedené na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d) pro druhy uvedené na seznamu;
b)      druhy zvířat, z nichž byly
zárodečné produkty odebrány, a typ zárodečného produktu;
c)      nákazový status v místě původu
a v místě určení;
d)      druh odběru, produkce, zpracování a
skladování;
e)      ostatní epizootologické faktory.
3.           Je-li vyžadováno veterinární
osvědčení a hlášení přemísťování zárodečných
produktů v souladu s odstavcem 2 tohoto článku:
a)      použijí se na toto osvědčení
pravidla stanovená v článcích 159, 160 a 161 a pravidla přijatá podle
čl. 159 odst. 5 a čl. 160 odst. 3;
b)      použijí se na hlášení
přemísťování pravidla stanovená v čl. 161 odst. 1 a 2.
Oddíl 5
Odchylky
Článek 163
Zárodečné produkty určené pro vědecké účely a akty v
přenesené pravomoci
1.           Odchylně od oddílů 1 až 4
může příslušný orgán v místě určení povolit přemísťování
zárodečných produktů, které nesplňují požadavky uvedených
oddílů, s výjimkou čl. 155 odst. 1, čl. 155 odst. 2 písm. c),
čl. 155 odst. 3 a článku 156, pro vědecké účely, jsou-li
splněny následující podmínky:
a)      před udělením tohoto povolení
musí příslušný orgán v místě určení přijmout nezbytná
opatření ke zmírnění rizika, aby se zajistilo, že
přemísťování uvedených zárodečných produktů neohrozí
nákazový status při tranzitu a v místech určení s ohledem na
nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d);
b)      přemísťování uvedených
zárodečných produktů se uskutečňuje pod dohledem
příslušného orgánu v místě určení.
2.           V
případě udělení odchylky podle odstavce 1 nahlásí příslušný
orgán v místě určení členským státům původu a
členským státům tranzitu odchylku, jež byla udělena, a podmínky,
za nichž byla udělena.
3.           Komise
je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v
souladu s článkem 253 týkajících se podmínek pro odchylky udělované
příslušným orgánem v místě určení stanovené v odstavci 1 tohoto
článku.
Kapitola 7
Produkce, zpracování a distribuce produktů živočišného původu
uvnitř Unie
Článek 164
Obecné povinnosti provozovatelů týkající se zdraví zvířat a akty v
přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé přijmou vhodná
preventivní opatření, aby zajistily, že ve všech fázích produkce,
zpracování a distribuce produktů živočišného původu v Unii tyto
produkty nezpůsobí šíření:
a)      nákaz uvedených na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d) s ohledem na nákazový status v místě produkce,
zpracování nebo určení;
b)      nově se objevujících nákaz.
2.           Provozovatelé zajistí, aby produkty
živočišného původu nepocházely ze zařízení nebo
potravinářských podniků nebo aby nebyly získávány ze zvířat,
která pocházejí ze zařízení, na něž se vztahují:
a)      mimořádná opatření stanovená v
článcích 246 a 247 a v pravidlech přijatých podle článku 248,
jestliže v pravidlech přijatých podle článku 248 nebyly stanoveny
odchylky od požadavku uvedeného v odstavci 1;
b)      omezení pohybu použitelná na chovaná
suchozemská zvířata a produkty živočišného původu stanovená v
čl. 31 odst. 1, čl. 55 odst. 1 písm. e), článku 56, čl. 61
odst. 1 písm. a), čl. 62 odst. 1, čl. 65 odst. 1 písm. c), čl.
70 odst. 1 písm. b), čl. 74 odst. 1 písm. a), čl. 78 odst. 1 a 2 a v
pravidlech přijatých podle čl. 55 odst. 2, článků 63 a 66,
čl. 71 odst. 3, čl. 74 odst. 3 a článku 79 a čl. 81 odst.
2, pokud v uvedených pravidlech nejsou od těchto omezení pohybu
stanoveny odchylky.
3.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se podrobných požadavků, kterými se mění a
doplňují požadavky podle odstavce 2 tohoto článku s ohledem na
přemísťování produktů živočišného původu při
zohlednění:
a)      nákazy uvedené na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d) a druhu jím dotčeného; a
b)      příslušných rizik.
Článek 165
Povinnosti provozovatelů týkající se veterinárních osvědčení a
akty v přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé přemísťují
následující produkty živočišného původu v rámci členského státu
nebo do jiného členského státu, pouze pokud jsou doprovázeny veterinárním
osvědčením vydaným příslušným orgánem členského státu
původu v souladu s odstavcem 3:
a)      produkty živočišného původu,
které:
i)        smějí být přemístěny z
uzavřeného pásma podléhajícího mimořádným opatřením stanoveným v
pravidlech přijatých podle článku 248;
ii)       pocházejí ze zvířat druhů, na
něž se vztahují uvedená mimořádná opatření;
b)      produkty živočišného původu,
které:
i)        smějí být přemístěny z
uzavřeného pásma podléhajícího opatřením pro tlumení nákazy v souladu
s čl. 31 odst. 1, čl. 55 odst. 1 písm. f) bodem ii), článkem 56,
čl. 61 odst. 1 písm. a), čl. 62 odst. 1, článkem 64, čl. 65
odst. 1 písm. c), čl. 70 odst. 1 písm. b) a čl. 74 odst. 1 písm. a) a
čl. 78 odst. 1 a 2 a pravidly přijatými podle čl. 55 odst. 2,
článků 63 a 67, čl. 71 odst. 3 a čl. 74 odst. 3,
článku 79 a čl. 81 odst. 2;
ii)       pocházejí ze zvířat druhů, na
něž se vztahují uvedená opatření pro tlumení nákazy.
2.           Provozovatelé přijmou veškerá
nezbytná opatření, aby zajistili, že veterinární osvědčení
uvedené v odstavci 1 doprovází produkty živočišného původu
z jejich místa původu do jejich místa určení.
3.           Příslušný orgán na žádost provozovatele
vydá veterinární osvědčení pro přemístění produktů
živočišného původu uvedené v odstavci 1.
4.           Na veterinární osvědčení
pro přemísťování produktů živočišného původu podle
odstavce 1 tohoto článku se použijí články 145, 146 a 147 a pravidla
přijatá podle článků 143 a 144 a čl. 146 odst. 4.
5.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se odchylek od požadavků na veterinární osvědčení
stanovené v odstavci 1 tohoto článku a podmínek pro tyto odchylky pro
přemísťování produktů živočišného původu, které
nepředstavují významné riziko šíření nákaz s ohledem na:
a)      typy produktů živočišného
původu;
b)      opatření ke zmírnění rizika
uplatňovaná u produktů živočišného původu, jimiž se snižují
rizika šíření nákaz;
c)      zamýšlené použití produktů
živočišného původu;
d)      místo určení produktů
živočišného původu.
Článek 166
            Obsah veterinárních osvědčení a akty v přenesené
pravomoci a prováděcí akty
1.           Veterinární osvědčení pro
produkty živočišného původu stanovené v čl. 165 odst. 1
obsahuje alespoň tyto informace:
a)      zařízení nebo místo původu a
zařízení nebo místo určení;
b)      popis produktů živočišného
původu;
c)      množství produktů živočišného
původu;
d)      identifikace produktů
živočišného původu, je-li vyžadována na základě čl. 65
odst. 1 písm. h) nebo pravidel přijatých podle čl. 67 písm. a);
e)      informace potřebné k prokázání toho,
že produkty živočišného původu splňují požadavky na omezení
pohybu podle čl. 164 odst. 2 a pravidel přijatých podle čl. 164
odst. 3.
2.           Veterinární osvědčení pro
produkty živočišného původu uvedené v odstavci 1 může zahrnovat
i jiné informace požadované na základě jiných právních předpisů
Unie.
3.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se informací, které mají být obsaženy ve veterinárním
osvědčení stanoveném v odstavci 1 tohoto článku.
4.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se
vzorů veterinárních osvědčení pro produkty živočišného
původu uvedených v odstavci 1 tohoto článku. Tyto prováděcí akty
se přijímají přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 167
Hlášení přemísťování produktů živočišného původu do
jiných členských států
1.           Provozovatelé:
a)      předem informují příslušný
orgán ve svém členském státě původu o zamýšleném
přemísťování produktů živočišného původu, pokud se
vyžaduje, aby zásilky byly doprovázeny veterinárním osvědčením v
souladu s čl. 165 odst. 1;
b)      poskytují veškeré nezbytné informace, aby
příslušnému orgánu členského státu původu umožnily hlášení
přemísťování produktů živočišného původu do
členského státu určení v souladu s odstavcem 2.
2.           Příslušný orgán členského
státu původu nahlásí příslušnému orgánu členského státu
určení přemísťování produktů živočišného původu v
souladu s článkem 150 a s pravidly přijatými podle článku 151.
3.           Na hlášení produktů
živočišného původu se použijí články 149 a 150 a pravidla
přijatá podle článku 151.
Kapitola 8
Oblast působnosti vnitrostátních opatření
Článek 168
Vnitrostátní opatření týkající se přemísťování zvířat a
zárodečných produktů
1.           Členské státy budou mít i
nadále možnost přijímat vnitrostátní opatření týkající se
přemísťování chovaných suchozemských zvířat a
zárodečných produktů z nich získaných na jejich území.
2.           Uvedená vnitrostátní opatření:
a)      zohlední pravidla pro
přemísťování zvířat a zárodečných produktů
stanovená v kapitolách 3, 4, 5 a 6 a s těmito pravidly nesmí být v rozporu;
b)      nesmí bránit přemísťování zvířat
a produktů mezi členskými státy;
c)      nesmí překračovat hranice toho,
co je vhodné a nezbytné v zájmu prevence zavlečení a šíření nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d).
Článek 169
Vnitrostátní opatření pro omezení dopadu nákaz jiných než nákaz uvedených
na seznamu
Představuje-li nákaza jiná než nákazy
uvedené na seznamu významné riziko pro nákazovou situaci chovaných
suchozemských zvířat v některém členském státě, může
dotčený členský stát přijmout vnitrostátní opatření pro
tlumení této nákazy, pokud tato opatření:
a)           nebrání přemísťování zvířat
a produktů mezi členskými státy;
b)           nepřekračují hranice toho,
co je vhodné a nezbytné k tlumení této nákazy.
HLAVA II
Vodní živočichové a produkty živočišného původu z vodních
živočichů
Kapitola 1
          Registrace, schvalování, vedení záznamů a registrů
Oddíl 1
Registrace zařízení akvakultury
Článek 170
 Povinnost registrace zařízení akvakultury ze strany provozovatelů
1.            Provozovatelé zařízení akvakultury za účelem registrace v
souladu s článkem 171 před zahájením těchto činností:
a)      informují příslušný orgán o každém
zařízení akvakultury, které spadá pod jejich odpovědnost;
b)      poskytují příslušnému orgánu tyto
informace:
i)        jméno a adresu provozovatele;
ii)       umístění a popis zařízení;
iii)      kategorie, druhy a počet
živočichů pocházejících z akvakultury v zařízení
akvakultury a kapacitu zařízení akvakultury;
iv)      typ zařízení akvakultury;
v)       další aspekty týkající se zařízení,
které jsou relevantní pro stanovení rizika, jež zařízení představuje.

2.           Provozovatelé zařízení
akvakultury uvedených v odstavci 1 informují příslušný orgán o:
a)      veškerých významných změnách
v zařízeních akvakultury, jež se týkají záležitostí uvedených v odst.
1 písm. b);
b)      veškerém ukončení činnosti
v zařízení akvakultury.
3.           Zařízení akvakultury, která
podléhají schválení podle čl. 174 odst. 1, nejsou povinna poskytnout informace
uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
4.           Provozovatel může požádat o
registraci podle odstavce 1, jež se vztahuje na skupinu zařízení
akvakultury, splňují-li tato zařízení podmínky stanovené buď v
písmeni a), nebo v písmeni b):
a)      nacházejí se v epizootologicky
související oblasti a všichni provozovatelé v uvedené oblasti fungují v rámci
společného systému biologické bezpečnosti;
b)      spadají pod odpovědnost stejného provozovatele
a
i)        do společného systému biologické
bezpečnosti; a
ii)       nacházejí se v zeměpisné
blízkosti.
Vztahuje-li se žádost o registraci na skupinu
zařízení, použijí se pravidla stanovená v odstavcích 1 až 3 tohoto
článku a v čl. 171 odst. 2 a pravidla přijatá podle
článku 173, použitelná na jednotlivé zařízení akvakultury, i na celou
skupinu zařízení akvakultury.
Článek 171
Povinnosti příslušného orgánu týkající se registrace zařízení
akvakultury
Příslušný orgán zanese:
a)           zařízení
akvakultury do registru zařízení akvakultury stanoveného v čl.
183 odst. 1, jestliže provozovatel poskytl informace vyžadované v souladu
s čl. 170 odst. 1;
b)           skupiny
zařízení akvakultury do uvedeného registru zařízení akvakultury,
jsou-li splněna kritéria stanovená v čl. 170 odst. 4.
Článek 172
Odchylky od povinnosti registrace zařízení akvakultury ze strany provozovatelů

Odchylně od čl. 170 odst. 1 mohou
členské státy od povinnosti registrace určité kategorie zařízení
akvakultury osvobodit, a to s přihlédnutím k těmto kritériím:
a)           kategoriím, druhům a počtu
nebo objemu živočichů pocházejících z akvakultury v zařízení
akvakultury a kapacitě zařízení akvakultury;
b)           typu zařízení akvakultury;
c)           přemísťování
živočichů pocházejících z akvakultury do a ze zařízení
akvakultury.
Článek 173
Prováděcí pravomoci týkající se odchylek od povinnosti registrace
zařízení akvakultury
Komise může prostřednictvím
prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se:
a)           informací poskytovaných provozovateli
pro účely registrace zařízení akvakultury podle čl. 170 odst. 1;

b)           typů zařízení akvakultury,
pro něž mohou členské státy udělit odchylky od povinnosti
registrace stanovené v článku 172, představují-li nevýznamné riziko,
a s přihlédnutím ke kritériím stanoveným v článku 172.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Oddíl 2
Schvalování některých typů zařízení akvakultury
Článek 174
Schvalování některých zařízení akvakultury a akty v přenesené
pravomoci
1.           Provozovatelé následujících
typů zařízení akvakultury požádají o schválení příslušný orgán
v souladu s čl. 178 odst. 1 a svou činnost zahájí, teprve poté,
co jejich zařízení akvakultury bylo schváleno v souladu s čl. 179
odst. 1:
a)      zařízení akvakultury, ve kterých
jsou živočichové pocházející z akvakultury chováni s cílem
přemístění z uvedeného zařízení akvakultury buď jako živí, nebo
jako produkty živočišného původu pocházející z akvakultury, avšak
tato žádost není vyžadována, jsou-li přemísťováni pouze:
i)        pro přímé dodávky pro lidskou
spotřebu v malých množstvích konečnému spotřebiteli; nebo
ii)       do místních maloobchodů přímo
zásobujících konečného spotřebitele;
b)      ostatní zařízení akvakultury, jež
představují vysoké riziko s ohledem na:
i)        kategorie, druhy a počet
živočichů pocházejících z akvakultury v zařízení
akvakultury;
ii)       typ zařízení akvakultury;
iii)      přemísťování
živočichů pocházejících z akvakultury do a ze zařízení
akvakultury.
2.           Provozovatelé ukončí
činnost v zařízení akvakultury uvedeném v odstavci 1, jestliže:
a)      příslušný orgán odejme nebo
pozastaví schválení v souladu s čl. 182 odst. 2; nebo
b)      v případě dočasného schválení,
které bylo přiznáno v souladu s čl. 181 odst. 3, zařízení
akvakultury nesplní dosud nesplněné požadavky uvedené v čl. 181 odst.
3 a nezíská konečné schválení v souladu s čl. 182 odst. 4.
3.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se doplnění a změny pravidel pro schvalování
zařízení akvakultury podle odstavce 1 tohoto článku, pokud jde o:
a)      odchylky od požadavku, aby provozovatelé žádali
příslušný orgán o schválení typů zařízení akvakultury uvedených
v odst. 1 písm. a);
b)      typy zařízení akvakultury, jež
vyžadují schválení podle odst. 1 písm. b).
4.           Komise při přijímání
aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 3 zohlední tato
kritéria:
a)      druhy a kategorie živočichů
pocházejících z akvakultury, kteří jsou chováni v zařízení
akvakultury;
b)      typ zařízení akvakultury a typ
produkce;
c)      typické vzorce pohybu u typu
zařízení akvakultury a dotčeného druhu nebo kategorie
živočichů pocházejících z akvakultury.
5.           Provozovatel může požádat o
schválení skupiny zařízení akvakultury, jsou-li splněny požadavky
stanovené v čl. 175 písm. a) a b).
Článek 175
 Schválení skupiny zařízení akvakultury příslušným orgánem
Příslušný
orgán může udělit schválení podle čl. 179 odst. 1, jež se
vztahuje na skupinu zařízení akvakultury, splňují-li tato
zařízení podmínky stanovené buď v písmeni a), nebo v písmeni b):
a)           nacházejí se v epizootologicky
související oblasti a všichni provozovatelé fungují v rámci společného
systému biologické bezpečnosti; střediska pro odesílání,
střediska pro čištění a podobná zařízení, jež se nacházejí
uvnitř takové epizootologicky související oblasti, však musí být schválena
jednotlivě;
b)           spadají pod odpovědnost
stejného provozovatele; a
i)       do společného systému biologické
bezpečnosti; a
ii)       nacházejí se v zeměpisné
blízkosti.
Jestliže se vydává jednotné schválení pro
skupinu zařízení akvakultury, použijí se pravidla stanovená v článku
176 a v článcích 178 až 182 a pravidla přijatá podle čl. 178
odst. 2 a čl. 179 odst. 2, použitelná na jednotlivé zařízení
akvakultury, i na skupinu zařízení akvakultury.
Článek 176
Schvalování statusu uzavřených zařízení akvakultury
Provozovatelé zařízení akvakultury,
kteří chtějí získat status uzavřeného zařízení:
a)           žádají příslušný orgán o
schválení podle čl. 178 odst. 1;
b)           nepřemísťují
živočichy pocházející z akvakultury do uzavřeného zařízení
akvakultury v souladu s požadavky stanovenými v čl. 203 odst. 1 a ve
veškerých aktech v přenesené pravomoci přijatých v souladu s čl.
203 odst. 2, dokud jejich zařízení nezíská schválení uvedeného statusu
příslušným orgánem v souladu s článkem 179 nebo článkem 181.
Článek 177
Schvalování zařízení pro potraviny z vodních organismů schválených
pro tlumení nákaz
Provozovatelé zařízení pro potraviny z
vodních organismů schválených pro tlumení nákaz zajistí, aby jejich
zařízení byla schválena příslušným orgánem pro usmrcování vodních
živočichů za účelem tlumení nákazy v souladu s čl. 61 odst.
1 písm. b), článkem 62 a čl. 68 odst. 1, čl. 78 odst. 1 a 2 a s
pravidly přijatými podle článku 63 a čl. 70 odst. 3, čl. 71
odst. 3 a čl. 78 odst. 3.
Článek 178
Informační povinnost provozovatelů za účelem získání schválení a
prováděcí akty
1.           Provozovatelé pro účely žádosti
o schválení svého zařízení podle čl. 174 odst. 1, článku 175, čl.
176 písm. a) a článku 177 poskytují příslušnému orgánu tyto
informace:
a)      jméno a adresu provozovatele;
b)      umístění zařízení a popis
zařízení;
c)      kategorie, druhy a počet
živočichů pocházejících z akvakultury v zařízení;
d)      typ zařízení;
e)      případné podrobnosti týkající se
schválení skupiny zařízení akvakultury v souladu s článkem 175;
f)       další aspekty týkající se zařízení
akvakultury, které jsou relevantní pro stanovení rizika, jež zařízení
představuje.
2.           Provozovatelé zařízení uvedení
v odstavci 1 informují příslušný orgán o:
a)      veškerých významných změnách
v zařízeních, jež se týkají záležitostí uvedených v odst. 1 písm. c);
b)      veškerém ukončení činnosti v
zařízení.
3.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se
informací, které mají provozovatelé poskytnout v žádosti o schválení jejich
zařízení v souladu s odstavcem 1 tohoto článku. Tyto prováděcí
akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 179
Udělování schválení a podmínky pro schvalování a akty v přenesené
pravomoci
1.           Příslušný orgán udělí
schválení zařízení akvakultury podle čl. 174 odst. 1 a čl. 176
písm. a), skupiny zařízení akvakultury podle článku 175 a
zařízení pro potraviny z vodních organismů schválených pro tlumení
nákaz podle článku 177, pouze pokud tato zařízení:
a)      splňují v případě
potřeby tyto požadavky:
i)        požadavky týkající se karantény,
izolace a jiných opatření biologické bezpečnosti při
zohlednění požadavků stanovených v čl. 9 odst. 1 písm. b) a
pravidel přijatých podle čl. 9 odst. 2;
ii)       požadavky týkající se dozoru stanovené
v článku 22 a případně pro typ zařízení a související
riziko v článku 23 a v pravidlech přijatých podle článku 24;
iii)      požadavky týkající se vedení
záznamů podle článků 185 až 187 a pravidel přijatých podle
článků 188 a 189;
b)      mají zařízení a vybavení, která:
i)        přiměřeně snižují
riziko zavlečení a šíření nákaz na přijatelnou úroveň
při zohlednění typu zařízení;
ii)       mají náležitou kapacitu pro množství
živočichů pocházejících z akvakultury;
c)      nevedou k nepřijatelnému riziku
šíření nákazy při zohlednění zavedených opatření ke
zmírnění rizika;
d)      mají zavedený systém, který umožňuje
provozovateli dokázat příslušnému orgánu, že jsou splněny požadavky
stanovené v písmenech a), b) a c).
2.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se požadavků stanovených v odstavci 1 tohoto
článku, pokud jde o:
a)      karanténu, izolaci a jiná opatření
biologické bezpečnosti podle odst. 1 písm. a) bodu i);
b)      dozor uvedený v odst. 1 písm. a) bodu
ii);
c)      zařízení a vybavení uvedené v odst.
1 písm. b).
3.           Komise při určování
pravidel, která mají být stanovena v aktech v přenesené pravomoci
přijatých podle odstavce 2, zohlední tyto skutečnosti:
a)      rizika, která představuje každý typ
zařízení;
b)      druhy a kategorie živočichů
pocházejících z akvakultury nebo vodních živočichů;
c)      typ produkce;
d)      typické vzorce pohybu u typu
zařízení akvakultury a druhů a kategorií zvířat v těchto
zařízeních chovaných.
Článek 180
Rozsah působnosti schvalování zařízení
Příslušný orgán ve schváleních
zařízení akvakultury nebo zařízení pro potraviny z vodních
organismů schváleného pro tlumení nákaz udělených podle čl. 179
odst. 1 výslovně stanoví:
a)           na
který z typů zařízení akvakultury uvedených v čl. 174 odst. 1,
čl. 176 písm. a), skupin zařízení akvakultury uvedených
v článku 175 a zařízení pro potraviny z vodních organismů
schválených pro tlumení nákaz uvedených v článku 177 a v pravidlech
přijatých podle čl. 174 odst. 3 písm. b) se schválení vztahuje;
b)           na
které druhy a kategorie živočichů pocházejících z akvakultury se
schválení vztahuje.
Článek
181
 Postupy pro udělení schválení příslušným orgánem
1.           Příslušný orgán stanoví
postupy, jež mají dodržovat provozovatelé při podávání žádosti o schválení
jejich zařízení podle čl. 174 odst. 1 a článků 176 a 177.
2.           Po obdržení žádosti o schválení od provozovatele
v souladu s čl. 174 odst. 1, článkem 176 a 177 provede příslušný
orgán kontrolu na místě.
3.           Příslušný orgán může
zařízení udělit dočasné schválení, jestliže se na základě
žádosti provozovatele a následné kontroly na místě v zařízení
provedené příslušným orgánem podle odstavce 1 tohoto článku zdá, že
splňuje všechny hlavní požadavky, které poskytují dostatečné záruky,
že takové zařízení nepředstavuje významné riziko, v zájmu
zajištění souladu s dosud nesplněnými požadavky pro schválení
uvedenými v čl. 179 odst. 1 a v pravidlech přijatých podle čl.
179 odst. 2.
4.           V případě, že
příslušný orgán udělil dočasné schválení v souladu s odstavcem 3
tohoto článku, bude úplné schválení uděleno pouze tehdy, až bude na
základě další kontroly na místě v zařízení provedené do tří
měsíců ode dne udělení dočasného schválení zřejmé, že
zařízení splňuje všechny požadavky pro schválení stanovené
v čl. 179 odst. 1 a v pravidlech přijatých podle čl.
179 odst. 2.
Jestliže z kontroly na místě vyplývá, že bylo
dosaženo očividného pokroku, avšak zařízení ještě nesplňuje
všechny tyto požadavky, může příslušný orgán platnost dočasného
schválení prodloužit. Platnost dočasného schválení však nepřesáhne
celkovou dobu šesti měsíců.
Článek 182
Přezkum, pozastavení a odejmutí schválení příslušným orgánem
1.           Příslušný orgán
průběžně přezkoumává schválení zařízení udělená v
souladu s čl. 179 odst. 1.
2.           Jestliže příslušný orgán
v zařízení zjistí závažné nedostatky, pokud jde o soulad s požadavky
stanovenými v čl. 179 odst. 1 a v pravidlech přijatých podle čl.
179 odst. 2, a provozovatel není s to poskytnout dostatečné záruky, že
tyto nedostatky odstraní, zahájí příslušný orgán postupy k odejmutí
schválení zařízení.
Příslušný orgán však může pozastavit
schválení zařízení, jestliže provozovatel může zaručit, že
nedostatky odstraní v přiměřené lhůtě.
3.           Schválení
může být po odejmutí nebo pozastavení podle odstavce 2 obnoveno, pouze
pokud je příslušný orgán přesvědčen, že zařízení
plně vyhovuje všem požadavkům tohoto nařízení příslušným
pro daný typ zařízení.
Oddíl 3
Registr příslušného orgánu týkající se zařízení akvakultury a
zařízení pro potraviny z vodních organismů schváleného pro tlumení
nákaz
Článek 183
Registr zařízení akvakultury a zařízení pro potraviny z vodních
organismů schválených pro tlumení nákaz
1.           Příslušný orgán zřídí a
průběžně aktualizuje registr:
a)      všech zařízení akvakultury
registrovaných v souladu s článkem 171;
b)      všech zařízení akvakultury
schválených v souladu s čl. 179 odst. 1;
c)      všech zařízení pro potraviny z
vodních organismů schválených pro tlumení nákaz schválených v souladu
s čl. 179 odst. 1.
2.           Registr zařízení akvakultury
stanovený v odstavci 1 obsahuje tyto informace:
a)      název a adresa provozovatele a jeho
registrační číslo;
b)      zeměpisná poloha zařízení
akvakultury nebo případně skupiny zařízení akvakultury;
c)      typ produkce v zařízení;
d)      případné zdroje a vypouštění
vody ze zařízení;
e)      druhy živočichů pocházejících
z akvakultury chované v zařízení;
f)       aktuální informace o nákazovém statusu
registrovaného zařízení akvakultury nebo případně skupiny
zařízení, pokud jde o nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1
písm. d).
3.           U zařízení schválených v
souladu s čl. 179 odst. 1 příslušný orgán zveřejní
elektronickými prostředky alespoň informace uvedené v odst. 2 písm.
a), c), e) a f) tohoto článku.
4.           V případě potřeby a
vhodnosti může příslušný orgán kombinovat registraci podle odstavce 1
s registrací pro jiné účely.
Článek 184
Přenesení pravomocí a prováděcí akty týkající se registru
zařízení akvakultury
1.           Komise je v souladu s článkem
254 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      informací, které mají být zahrnuty
v registru zařízení akvakultury stanoveném v čl. 183 odst.
1;
b)      veřejné dostupnosti uvedeného
registru zařízení.
2.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se
formátu a postupů pro registr zařízení podle čl. 183 odst. 1 a
3.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Oddíl 4
Vedení záznamů a vysledovatelnost
Článek 185
Povinnosti vést záznamy u provozovatelů zařízení akvakultury
1.           Provozovatelé
zařízení akvakultury podléhajících registraci v souladu s článkem 171
nebo schválení v souladu s čl. 179 odst. 1 vedou aktualizované
záznamy, jež obsahují alespoň tyto informace:
a)      veškeré přemísťování
živočichů pocházejících z akvakultury a produktů
živočišného původu z těchto zvířat získaných do a ze
zařízení akvakultury s uvedením:
i)        místa jejich původu nebo místa
určení;
ii)       data daných přemístění;
b)      veterinární osvědčení v tištěné
nebo elektronické podobě, jež musí doprovázet přemísťování
živočichů pocházejících z akvakultury, kteří vstupují do
zařízení akvakultury v souladu s článkem 208 a s pravidly
přijatými podle čl. 211 písm. b) a c) a čl. 213 odst. 2;
c)      úmrtnost v každé epizootologické jednotce
a jiné problémy související s nákazami v zařízení akvakultury podle
daného typu produkce;
d)      opatření biologické
bezpečnosti, dozor, léčba, výsledky vyšetření a jiné významné
příslušné informace pro:
i)        kategorii a druh živočichů
pocházejících z akvakultury v zařízení;
ii)       typ produkce v zařízení
akvakultury;
iii)      typ zařízení akvakultury;
e)      výsledky veterinárních kontrol
požadovaných v souladu s čl. 23 odst. 1 a s pravidly přijatými
podle článku 24.
2.           Provozovatelé zařízení
akvakultury:
a)      zaznamenávají informace uvedené v odst. 1
písm. a) tak, aby bylo možné zaručit dohledání místa původu a místa
určení vodních živočichů;
b)      uchovávají informace uvedené v odstavci 1
o zařízení akvakultury a na požádání je zpřístupní příslušnému
orgánu;
c)      uchovávají informace uvedené v odstavci 1
po minimální dobu, kterou stanoví příslušný orgán, jež však nesmí být
kratší než tři roky.
Článek 186
Povinnost vést záznamy u zařízení pro potraviny z vodních organismů
schválených pro tlumení nákaz
1.           Provozovatelé zařízení pro
potraviny z vodních organismů schválených pro tlumení nákaz, která
podléhají schválení v souladu s článkem 177, vedou aktuální záznamy o
veškerém přemísťování živočichů pocházejících z akvakultury
a produktů živočišného původu z těchto zvířat
získaných do a z těchto zařízení.
2.           Provozovatelé zařízení pro
potraviny z vodních organismů schválených pro tlumení nákaz:
a)      vedou záznamy o zařízení pro
potraviny z vodních organismů schválených pro tlumení nákaz podle odstavce
1 a na požádání je zpřístupní příslušnému orgánu;
b)      uchovávají záznamy uvedené v odstavci 1
po minimální dobu, kterou stanoví příslušný orgán, jež však nesmí být
kratší než tři roky.
Článek 187
Povinnost vést záznamy u přepravců
1.           Přepravci živočichů
pocházejících z akvakultury a volně žijících vodních živočichů
určených pro akvakulturu vedou aktuální záznamy o:
a)      míře úmrtnosti živočichů
pocházejících z akvakultury a volně žijících vodních živočichů
během přepravy, do té míry, jak je to možné vzhledem k typu
přepravy a přepravovanému druhu živočichů pocházejících z akvakultury
a volně žijících vodních živočichů;
b)      zařízeních akvakultury a
zařízeních pro potraviny z vodních organismů schválených pro tlumení
nákaz navštívených přepravním prostředkem;
c)      veškeré výměně vody, která se
uskutečnila v průběhu přepravy, s určením zdrojů
nové vody a míst vypouštění vody.
2.           Přepravci:
a)      vedou záznamy uvedené v odstavci 1 a na
požádání je zpřístupní příslušnému orgánu;
b)      uchovávají záznamy uvedené v odstavci 1
po minimální dobu, kterou stanoví příslušný orgán, jež však nesmí být
kratší než tři roky.
Článek 188
Přenesení pravomocí týkající se vedení záznamů
1.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se pravidel doplňujících požadavky na vedení
záznamů stanovené v článcích 185, 186 a 187, jež stanoví pravidla
týkající se:
a)      odchylek od požadavků na vedení
záznamů pro:
i)        provozovatele určitých kategorií
zařízení akvakultury a přepravce;
ii)       zařízení akvakultury, jež chovají
malý počet živočichů, nebo přepravce, kteří
přepravují malý počet živočichů;
iii)      některé kategorie nebo druhy
živočichů;
b)      informací, které mají být zaznamenány provozovateli
kromě informací stanovených v čl. 185 odst. 1, čl. 186 odst. 1 a
čl. 187 odst. 1;
c)      minimální doby, po kterou se vyžaduje,
aby záznamy uvedené v článcích 185, 186 a 187 byly vedeny.
2.           Komise při přijímání
aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 1 zohlední tyto
skutečnosti:
a)      rizika, která představuje každý typ
zařízení akvakultury;
b)      kategorie nebo druhy živočichů
pocházejících z akvakultury v zařízení akvakultury;
c)      typ produkce zařízení;
d)      typické vzorce pohybu u typu
zařízení akvakultury nebo zařízení pro potraviny z vodních
organismů schváleného pro tlumení nákaz;
e)      počet nebo objem živočichů
pocházejících z akvakultury nacházejících se v zařízení nebo
přepravovaných.
Článek 189
Prováděcí pravomoci týkající se vedení záznamů
Komise
může prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla
týkající se:
a)           formátu záznamů vedených v
souladu s články 185, 186 a 187;
b)           elektronického vedení těchto
záznamů;
c)           provozních specifikací pro vedení
záznamů.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 2
Přemísťování vodních živočichů jiných než vodních
živočichů v zájmovém chovu uvnitř Unie
Oddíl 1
Obecné požadavky
Článek 190
Obecné požadavky na přemísťování vodních živočichů
1.           Provozovatelé přijmou vhodná
opatření, aby zajistili, že přemísťování vodních
živočichů neohrozí nákazový status v místě určení
s ohledem na:
a)      nákazy uvedené na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d);
b)      nově se objevující nákazy.
2.           Provozovatelé nesmějí
přemísťovat vodní živočichy do zařízení akvakultury nebo k
lidské spotřebě nebo je vypouštět do volné přírody, pokud
se na tyto vodní živočichy vztahují:
a)      omezení pohybu u dotčené kategorie a
druhů v souladu s pravidly stanovenými v čl. 55 odst. 1, článku
56, čl. 61 odst. 1, článcích 62, 64 a 65, čl. 70 odst. 1 a 2,
čl. 74 odst. 1, čl. 78 odst. 1 a 2, čl. 80 odst. 1 a 2 a pravidly
přijatými podle čl. 55 odst. 2, článků 63 a 67, čl. 70
odst. 3, čl. 71 odst. 3 a čl. 74 odst. 3, článku 79 a čl.
80 odst. 4 a čl. 81 odst. 2; nebo
b)      mimořádná opatření stanovená v
článcích 244 a 247 a v pravidlech přijatých podle článku 248.
Provozovatelé však smějí uvedené vodní
živočichy přemísťovat, jsou-li v hlavě II části III
pro toto přemísťování nebo vypuštění stanoveny odchylky od
omezení pohybu nebo v pravidlech přijatých podle článku 248
odchylky od mimořádných opatření.
3.           Provozovatelé
přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistili, že vodní
živočichové jsou po opuštění místa původu bez prodlení
přepraveni do konečného místa určení.
Článek 191
            Preventivní opatření vztahující se k přepravě a akty
v přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé přijmou vhodná a
nezbytná opatření pro prevenci nákaz, která zajistí, aby:
a)      během přepravy nebyl ohrožen
nákazový status vodních živočichů;
b)      přepravní operace vodních
živočichů nemohly způsobit potenciální šíření nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) na lidi nebo
zvířata během tranzitu a v místech určení;
c)      byla podle potřeby přijata
opatření jako vyčištění, dezinfekce a deratizace zařízení a
přepravních prostředků a další vhodná opatření biologické
bezpečnosti s ohledem na rizika spojená s přepravou;
d)      veškeré výměny vody během
přepravy vodních živočichů určených pro akvakulturu byly
prováděny na takových místech a za takových podmínek, které neohrožují
nákazový status s ohledem na nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8
odst. 1 písm. d) u:
i)        přepravovaných vodních
živočichů;
ii)       veškerých vodních živočichů
během tranzitu na místo určení;
iii)      vodních živočichů
v místě určení.
2.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      vyčištění, dezinfekce,
deratizace zařízení a přepravních prostředků v souladu
s odst. 1 písm. c) a používání biocidních přípravků pro tyto
účely;
b)      dalších vhodných opatření biologické
bezpečnosti během přepravy uvedených v odst. 1 písm. c);
c)      výměn vody během přepravy
podle odst. 1 písm. d).
Článek 192
Změna předpokládaného použití
1.           Vodní živočichové, kteří
jsou přemísťováni za účelem zničení nebo usmrcení v souladu
s opatřeními uvedenými v písmeni a) nebo b), se nesmějí používat pro
žádné jiné účely, než jsou:
a)      opatření k tlumení nákaz stanovená v
čl. 31 odst. 1 a čl. 55 odst. 1, článcích 56, 61, 62, 64, 65, 67
a 70, čl. 74 odst. 1 a článcích 78 a 80 a v pravidlech přijatých
podle čl. 55 odst. 2, článků 63 a 66, čl. 70 odst. 3,
čl. 71 odst. 3 a čl. 74 odst. 3, článku 79 a čl. 80 odst. 3
a čl. 81 odst. 2;
b)      mimořádná opatření stanovená v
článcích 246 a 247 a v pravidlech přijatých podle článku 248.
2.           Vodní živočichové
přemísťovaní za účelem lidské spotřeby, akvakultury,
vypouštění do volné přírody nebo za jakýmkoli jiným zvláštním
účelem se nesmějí používat pro žádný jiný účel, než pro který
jsou zamýšleni.
Článek 193
Povinnosti provozovatelů v místě určení
1.           Provozovatelé zařízení a
potravinářských podniků, jež přijímají živočichy
pocházející z akvakultury:
a)      ověří přítomnost jednoho z
těchto dokumentů:
i)        přítomnost veterinárních
osvědčení stanovených v čl. 208 odst. 1, článku 209 a
čl. 224 odst. 1 a v pravidlech přijatých podle článků 188,
211 a 213;
ii)       přítomnost dokumentů
obsahujících vlastní prohlášení stanovených v čl. 218 odst. 1 a v
pravidlech přijatých podle čl. 218 odst. 3 a 4;
b)      uvědomí příslušný orgán o
jakékoli nesrovnalosti týkající se:
i)        přijatých živočichů
pocházejících z akvakultury;
ii)       přítomnosti dokumentů
uvedených v písm. a) bodě i) a ii).
2.           V případě jakékoli
nesrovnalosti uvedené v odst. 1 písm. b) provozovatel živočichy
pocházející z akvakultury, s nimiž daná nesrovnalost souvisí, izoluje, dokud
příslušný orgán nerozhodne o jejich osudu.
Článek 194
Všeobecné požadavky týkající se přemísťování živočichů
pocházejících z akvakultury převážených přes členské státy,
kteří jsou však určeni pro vývoz z Unie do třetích zemí nebo
území
Provozovatelé zajistí, aby živočichové
pocházející z akvakultury určení pro vývoz do třetí země
nebo území převážení přes území jiného členského státu
splňovali požadavky stanovené v článcích 190, 191 a 192.
Oddíl 2
Vodní živočichové určení pro zařízení akvakultury nebo k
vypuštění do volné přírody
Článek 195
Mimořádná míra úhynu nebo jiné příznaky závažných nákaz
1.           Provozovatelé nesmějí
přemísťovat vodní živočichy ze zařízení akvakultury nebo
z volné přírody do jiného zařízení akvakultury nebo je propustit
do volné přírody, jestliže pocházejí ze zařízení akvakultury nebo z
prostředí, kde existují:
a)      mimořádná míra úhynu; nebo
b)      jiné příznaky závažných nákaz s
neurčenou příčinou.
2.           Odchylně
od odstavce 1 může příslušný orgán povolit přemístění nebo
vypuštění vodních živočichů na základě vyhodnocení rizika,
pokud vodní živočichové pocházejí z takové části zařízení
akvakultury nebo z volné přírody, která je nezávislá na epizootologické
jednotce, v níž nastala mimořádná míra úhynu nebo jiné příznaky
nákaz.
Článek 196
Přemísťování živočichů pocházejících z akvakultury
určených pro členské státy, oblasti nebo jednotky, které byly
prohlášeny za prosté nákazy nebo na něž se vztahuje eradikační
program, a akty v přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé smějí
přemísťovat živočichy pocházející z akvakultury ze zařízení
akvakultury pro účely uvedené v písmeni a) nebo b) tohoto článku,
pouze pokud uvedení živočichové pocházející z akvakultury pocházejí z
členského státu nebo jeho oblasti či jednotky, které byly prohlášeny
za prosté nákazy v souladu s čl. 36 odst. 3 nebo čl. 37
odst. 4 pro nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nebo
c), jedná-li se o druhy uvedené na seznamu pro dané nákazy uvedené na seznamu a
jestliže živočichové pocházející z akvakultury:
a)      mají být vpuštěni do členského
státu nebo jeho oblasti či jednotky, jež:
i)        byly prohlášeny za prosté nákazy v
souladu s čl. 36 odst. 3 nebo čl. 37 odst. 4; nebo
ii)       podléhají eradikačnímu programu
stanovenému v čl. 30 odst. 1 a 2 s ohledem na jednu nebo více nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) a c);
b)      jsou určeni pro:
i)        zařízení akvakultury, na které se
vztahuje:
–
registrace v souladu s článkem 171, nebo
–
schválení v souladu s články 174, 175, 176 a
177; nebo
ii)       vypuštění do volné přírody.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se odchylek od požadavků na přemísťování nebo
vypouštění podle odstavce 1 tohoto článku, jež nepředstavují
významné riziko šíření nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1
písm. d) s ohledem na:
a)      druhy, kategorie a vývojové fáze
živočichů pocházejících z akvakultury;
b)      typ zařízení původu a
určení;
c)      zamýšlené použití živočichů
pocházejících z akvakultury;
d)      místo určení živočichů
pocházejících z akvakultury;
e)      ošetření, zpracovatelské metody a
jiná zvláštní opatření ke zmírnění rizika uplatňovaná v
místě původu nebo v místě určení.
Článek 197
Odchylky udělované členskými státy, jež se týkají povinností provozovatelů
s ohledem na přemísťování živočichů pocházejících
z akvakultury mezi členskými státy, oblastmi nebo jednotkami, na
něž se vztahuje eradikační program
Odchylně od čl. 196 odst. 1 mohou
členské státy provozovatelům povolit přemísťování
živočichů pocházejících z akvakultury do oblasti nebo jednotky v
jiném členském státě, pro které byl zřízen eradikační
program v souladu s čl. 30 odst. 1 a 2, pokud jde o nákazy uvedené na
seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) a c), z jiné oblasti nebo jednotky,
pro které byl tento eradikační program rovněž zřízen pro stejné
nákazy uvedené na seznamu, neohrozí-li toto přemísťování nákazový
status členského státu, oblasti nebo jednotky určení.
Článek 198
Opatření členských států týkající se vypouštění
živočichů pocházejících z akvakultury do volné přírody
Členské státy mohou požadovat, aby
živočichové pocházející z akvakultury byli vypouštěni do volné
přírody, pouze pokud pocházejí z členského státu nebo z oblasti
či jednotky prohlášených za prosté nákazy v souladu s čl. 36 odst. 1
nebo čl. 37 odst. 1, pokud jde o nákazy uvedené na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. b) a c), pro které je přemísťovaný druh
živočichů pocházejících z akvakultury druhem uvedeným na
seznamu, a to bez ohledu na nákazový status oblasti, kde mají být
živočichové pocházející z akvakultury vypuštěni.
Článek 199
Přemísťování volně žijících vodních živočichů
určených pro členské státy, oblasti nebo jednotky, které byly
prohlášeny za prosté nákazy nebo na něž se vztahuje eradikační
program, a akty v přenesené pravomoci
1.           Články 196 a 197 se použijí
rovněž na přemísťování volně žijících vodních
živočichů určených pro zařízení akvakultury nebo pro
zařízení pro potraviny z vodních organismů schválené pro tlumení nákaz,
na něž se vztahuje:
a)      registrace v souladu s článkem 171
nebo
b)      schválení v souladu s články 174 až
177.
2.           Provozovatelé
při přemísťování volně žijících vodních živočichů
mezi stanovišti přijmou opatření k prevenci nákaz, aby toto
přemísťování nepředstavovalo významné riziko šíření nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) na vodní živočichy
v místě určení.
3.           Komise
je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v
souladu s článkem 253 týkajících se opatření k prevenci nákaz přijímaných
provozovateli podle odstavce 2 tohoto článku.
Oddíl 3
Vodní živočichové určení k lidské spotřebě
Článek 200
Přemísťování živočichů pocházejících z akvakultury
určených pro členské státy, oblasti nebo jednotky, které byly
prohlášeny za prosté nákazy nebo na něž se vztahuje eradikační
program, a akty v přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé smějí
přemísťovat živočichy pocházející z akvakultury ze zařízení
akvakultury pro účely uvedené v písmeni a) nebo b) tohoto odstavce, pouze
pokud uvedení živočichové pocházející z akvakultury pocházejí ze
členského státu nebo jeho oblasti či jednotky, které byly prohlášeny
za prosté nákazy v souladu s čl. 36 odst. 3 nebo čl. 37
odst. 4 pro nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nebo
c), jedná-li se o druhy uvedené na seznamu pro dané nákazy uvedené na seznamu a
jestliže tito živočichové:
a)      mají být vpuštěni do členského
státu nebo jeho oblasti či jednotky, které byly prohlášeny za prosté
nákazy v souladu s čl. 36 odst. 3 nebo čl. 37 odst. 4 nebo pro které
byl zřízen eradikační program v souladu s čl. 30 odst. 1 nebo 2,
pokud jde o jednu nebo více nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1
písm. b) a c);
b)      jsou určeni k lidské
spotřebě.
2.           Odchylně od odstavce 1 tohoto
článku mohou členské státy provozovatelům povolit vpouštění
živočichů pocházejících z akvakultury do oblasti nebo jednotky, pro
které byl zřízen eradikační program v souladu s čl. 30 odst. 1
nebo 2, pokud jde o nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. b)
a c), z jiné oblasti nebo jednotky, pro které byl tento eradikační program
rovněž zřízen s ohledem na stejné nákazy v rámci daného
členského státu, neohrozí-li toto přemísťování nákazový status
členského státu nebo jeho oblasti či jednotky.
3.           Komise je zmocněna k přijímání
aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253 týkajících se
odchylek od požadavků na přemísťování podle odstavce 2 tohoto
článku pro přemísťování živočichů pocházejících z
akvakultury, které nepředstavuje významné riziko šíření nákaz
s ohledem na:
a)      druhy, kategorie a vývojové fáze
živočichů pocházejících z akvakultury;
b)      metody chovu živočichů
pocházejících z akvakultury a typ produkce v zařízeních akvakultury v
místě původu a v místě určení;
c)      zamýšlené použití živočichů
pocházejících z akvakultury;
d)      místo určení živočichů
pocházejících z akvakultury;
e)      ošetření, zpracovatelské metody a
jiná zvláštní opatření ke zmírnění rizika uplatňovaná v
místě původu nebo v místě určení.
Článek 201
Přemísťování volně žijících vodních živočichů
určených pro členské státy, oblasti nebo jednotky, které byly
prohlášeny za prosté nákazy nebo na něž se vztahuje eradikační
program, a akty v přenesené pravomoci
1.           Ustanovení čl. 200 odst. 1 a 2
a pravidla přijatá podle čl. 200 odst. 3 se použijí také na
přemísťování volně žijících vodních živočichů
určených k lidské spotřebě, kteří jsou určeni pro
členské státy nebo jejich oblasti či jednotky, které byly prohlášeny
za prosté nákazy v souladu s čl. 36 odst. 3 nebo čl. 37 odst. 4 nebo
na něž se vztahuje eradikační program v souladu s čl. 30 odst. 1
nebo 2, jsou-li taková opatření nezbytná k zajištění toho, aby
uvedení volně žijící vodní živočichové nepředstavovali významné
riziko šíření nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d)
na vodní živočichy v místě určení.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se požadavků na přemísťování u volně
žijících vodních živočichů určených k lidské spotřebě,
jež doplňují odstavec 1 tohoto článku.
Oddíl 4
          Vodní živočichové, kteří nejsou určeni pro
zařízení, k vypuštění do volné přírody nebo k lidské
spotřebě
Článek 202
            Přemísťování vodních živočichů, kteří
nejsou určeni pro zařízení, k vypuštění do volné přírody
nebo k lidské spotřebě, a akty v přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé přijmou nezbytná
preventivní opatření, která zajistí, aby přemísťování vodních
živočichů, kteří nejsou určeni pro zařízení, k
vypuštění do volné přírody nebo k lidské spotřebě,
nepředstavovalo významné riziko šíření nákaz uvedených na seznamu
podle čl. 8 odst. 1 písm. d) na vodní živočichy v místě
určení.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se preventivních opatření stanovených v odstavci 1 tohoto
článku, která zajistí, aby vodní živočichové nešířili nákazy
uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d), a to
s přihlédnutím ke skutečnostem uvedeným v odstavci 3 tohoto
článku.
3.           Komise při přijímání
aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 2 zohlední tyto
skutečnosti:
a)      nákazy uvedené na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d), které jsou relevantní pro druh nebo kategorii vodních
živočichů uvedené na seznamu;
b)      nákazový status týkající se nákaz
uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) v jednotkách, oblastech
nebo členských státech původu a určení;
c)      místo původu a místo určení;
d)      typ přemísťování vodních
živočichů;
e)      druhy a kategorie vodních
živočichů;
f)       věk vodních živočichů;
g)      ostatní epizootologické faktory.
Oddíl 5
Odchylky od oddílů 1 až 4 a doplňková opatření ke zmírnění
rizika
Článek 203
Vodní živočichové určení pro uzavřená zařízení akvakultury
a akty v přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé přemísťují
vodní živočichy do uzavřeného zařízení akvakultury, pouze pokud
splňují tyto podmínky:
a)      pocházejí z jiného uzavřeného
zařízení akvakultury;
b)      nepředstavují významné riziko
šíření nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) na
druhy uvedené na seznamu živočichů v uzavřeném zařízení
akvakultury v místě určení, s výjimkou případů,
kdy je toto přemístění povoleno pro vědecké účely.
2.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      podrobných požadavků na
přemísťování živočichů pocházejících z akvakultury do
uzavřených zařízení akvakultury vedle požadavků stanovených v
odstavci 1 tohoto článku;
b)      zvláštních pravidel pro
přemísťování živočichů pocházejících z akvakultury do
uzavřených zařízení akvakultury, v nichž zavedená opatření ke
zmírnění rizika zaručují, že tato přemísťování nepředstavují
významné riziko pro zdraví živočichů pocházejících z akvakultury v
daném uzavřeném zařízení akvakultury a v okolních zařízeních.
Článek 204
Odchylka týkající se přemísťování vodních živočichů pro
vědecké účely a akty v přenesené pravomoci
1.           Příslušný orgán v místě
určení může se souhlasem příslušného orgánu v místě
původu povolit přemístění vodních živočichů,
kteří nesplňují požadavky oddílů 1 až 4, s výjimkou čl. 190
odst. 1 a 3 a článků 191, 192 a 193, na své území pro vědecké
účely.
2.           Příslušné orgány udělí
odchylky týkající se přemísťování vodních živočichů pro
vědecké účely stanovené v odstavci 1 pouze za těchto podmínek:
a)      příslušné orgány v místě
určení a v místě původu:
i)        se dohodly na podmínkách pro toto
přemísťování;
ii)       přijaly nezbytná opatření ke
zmírnění rizika, aby se zajistilo, že přemísťování uvedených
vodních živočichů neohrozí nákazový status v místech tranzitu a
určení, pokud jde o nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1
písm. d);
iii)      informovaly příslušný orgán
členských států tranzitu o případné udělené odchylce a o
podmínkách, za nichž je toto povolení uděleno;
b)      přemísťování uvedených vodních
živočichů probíhá pod dohledem příslušných orgánů místa
původu, místa určení a případně příslušného orgánu
členského státu tranzitu.
3.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se změn a doplnění pravidel pro odchylky ze strany
příslušných orgánů podle odstavců 1 a 2 tohoto článku.
Článek 205
            Přenesení pravomocí týkající se zvláštních požadavků a
odchylek pro výstavy, zoologické zahrady, obchody se zvířaty v zájmovém
chovu, zahradní jezírka, komerční akvária a velkoobchodníky
Komise je v souladu s článkem 253
zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které
se týkají:
a)           zvláštního požadavku
doplňujícího pravidla stanovená v oddílech 1 až 4 a pro
přemísťování vodních živočichů pro tyto účely:
i)       zoologické zahrady, obchody se
zvířaty v zájmovém chovu a velkoobchodníky;
ii)       výstavy a sportovní, kulturní a podobné
akce; nebo
iii)      komerční akvária;
b)           odchylek od oddílů 1 až 4, s
výjimkou čl. 190 odst. 1 a 3 a článků 191, 192 a 193 pro
přemísťování vodních živočichů podle písmene a).
Článek 206
Prováděcí pravomoc týkající se dočasných odchylek pro
přemísťování konkrétních druhů nebo kategorií vodních
živočichů
Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví pravidla
pro dočasné odchylky od pravidel stanovených v této kapitole pro
přemísťování konkrétních druhů nebo kategorií vodních
živočichů, jestliže:
a)           požadavky
na přemísťování podle článku 195, čl. 196 odst. 1,
článků 197 a 198, čl. 199 odst. 1 a 2, článku 200 a
čl. 201 odst. 1, čl. 202 odst. 1, čl. 203 odst. 1, čl. 204
odst. 1 a 2 a pravidel přijatých podle čl. 196 odst. 2, čl. 199
odst. 3, čl. 201 odst. 2, čl. 202 odst. 2, čl. 203 odst. 2 a
čl. 204 odst. 3 a článku 205 nezmírňují účinně rizika,
která představuje určité přemísťování uvedených vodních
živočichů; nebo
b)           se
zdá, že nákaza uvedená na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) se šíří
navzdory požadavkům na přemísťování stanoveným v souladu
s oddíly 1 až 5.
Tyto
prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl.
255 odst. 2.
V závažných,
naléhavých a řádně odůvodněných případech
souvisejících s nákazou uvedenou na seznamu, jež představuje riziko s
velmi významným dopadem, a s přihlédnutím k záležitostem uvedeným v
článku 205 přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty
v souladu s postupem stanoveným v čl. 255 odst. 3.
Článek 207
Skutečnosti, jež je třeba zohlednit při přijímání aktů
v přenesené pravomoci a prováděcích aktů stanovených v tomto
oddíle
Komise při určování pravidel, která
mají být stanovena v aktech v přenesené pravomoci a v prováděcích
aktech stanovených v čl. 203 odst. 2, čl. 204 odst. 3 a v
článcích 205 a 206, zohlední tyto skutečnosti:
a)           rizika spojená s
přemísťováním;
b)           nákazový status s ohledem na
nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) v místě
původu a v místě určení;
c)           druhy vodních živočichů
uvedené na seznamu pro nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm.
d);
d)           zavedená opatření biologické
bezpečnosti;
e)           veškeré zvláštní podmínky, za
kterých jsou vodní živočichové drženi;
f)            zvláštní vzorce pohybu u typu
zařízení akvakultury a dotčeného druhu nebo dotčené kategorie
živočichů pocházejících z akvakultury;
g)           ostatní epizootologické faktory.
Oddíl 6
Veterinární osvědčení
Článek 208
Povinnost provozovatelů zajistit, aby živočichové pocházející z
akvakultury byli doprovázeni veterinárním osvědčením
1.           Provozovatelé smějí
přemísťovat živočichy pocházející z akvakultury, pouze
pokud jsou doprovázeni veterinárním osvědčením vydaným
příslušným orgánem v místě původu v souladu s čl. 216
odst. 1, jedná-li se o druhy uvedené na seznamu pro nákazy uvedené na seznamu
podle písmene a) a jsou-li přemísťováni pro jeden z těchto
účelů:
a)      jsou určeni k vpuštění do
členského státu nebo jeho oblasti či jednotky, které byly prohlášeny
za prosté nákazy v souladu s čl. 36 odst. 3 a čl. 37 odst. 4 nebo pro
které byl zřízen eradikační program podle čl. 30 odst. 1 nebo 2,
pokud jde o jednu nebo více nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1
písm. b) a c); a
b)      jsou určeni k jednomu z těchto
účelů:
i)        zařízení akvakultury;
ii)       vypuštění do volné přírody;
iii)      lidská spotřeba.
2.           Provozovatelé smějí
přemísťovat živočichy pocházející z akvakultury, pouze
pokud jsou doprovázeni veterinárním osvědčením vydaným
příslušným orgánem v místě původu v souladu s čl. 216
odst. 1, jedná-li se o druhy uvedené na seznamu pro příslušnou nákazu
(příslušné nákazy) podle písmene a) a jsou-li přemísťováni
kvůli jednomu z těchto důvodů:
a)      smějí opustit uzavřené pásmo
podléhající opatřením pro tlumení nákaz stanoveným v čl. 55
odst. 1 písm. f) bodě ii), článcích 56 a 64, čl. 65 odst. 1,
čl. 74 odst. 1, čl. 78 odst. 1 a 2 nebo v pravidlech přijatých
podle čl. 55 odst. 2, článků 67 a 68, čl. 71 odst. 3 a
čl. 74 odst. 3, článku 79, čl. 81 odst. 2 a článku 248 pro
jednu nebo více nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. a) a
b);
b)      jsou určeni k jednomu z těchto
použití:
i)        zařízení akvakultury;
ii)       vypuštění do volné přírody;
iii)      lidská spotřeba.
3.           Provozovatelé přijmou veškerá
nezbytná opatření, jež zajistí, aby živočichové pocházející z
akvakultury na cestě z jejich místa původu do jejich místa
určení doprovázelo veterinární osvědčení, nejsou-li v pravidlech
přijatých podle článku 214 stanovena zvláštní opatření.
Článek 209
Povinnost provozovatelů zajistit, aby jiní vodní živočichové byli
doprovázeni veterinárním osvědčením, a prováděcí pravomoci
1.           Provozovatelé smějí
přemísťovat vodní živočichy jiné než živočichy pocházející
z akvakultury uvedené v čl. 208 odst. 1 a 2, pouze pokud jsou
doprovázeni veterinárním osvědčením vydaným příslušným orgánem v
místě původu v souladu s čl. 216 odst. 1, je-li vzhledem k
riziku spojenému s přemísťováním těchto vodních
živočichů veterinární osvědčení nezbytné, aby se zajistilo
splnění těchto požadavků na přemísťování pro druhy
živočichů uvedené na seznamu:
a)      požadavků stanovených v oddílech 1
až 5 a v pravidlech přijatých podle těchto oddílů;
b)      opatření pro tlumení nákaz
stanovených v čl. 55 odst. 1, článku 56, čl. 61 odst. 1,
článcích 62 a 64, čl. 65 odst. 1, čl. 74 odst. 1 a čl. 78
odst. 1 a 2 nebo v pravidlech přijatých podle čl. 55 odst. 2, článků
63, 67 a 68, čl. 71 odst. 3 a čl. 74 odst. 3, článku 79 a
čl. 81 odst. 2;
c)      mimořádných opatření
stanovených v pravidlech přijatých podle článku 248.
2.           Článek 208 se použije také na
volně žijící vodní živočichy určené pro zařízení
akvakultury, pokud příslušný orgán v místě původu nedospěje
k závěru, že osvědčení není vzhledem k povaze místa původu
těchto volně žijících vodních živočichů možné.
3.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů stanoví pravidla týkající se povinnosti provozovatelů
zajistit, aby volně žijící vodní živočichové určení pro
zařízení akvakultury byli doprovázeni veterinárním osvědčením,
jež je stanovena v odstavci 2 tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 210
Odchylka pro vnitrostátní veterinární osvědčení členských
států
Odchylně od požadavků na veterinární
osvědčení podle článků 208 a 209 mohou členské státy
udělit odchylky týkající se přemísťování některých zásilek
vodních živočichů bez veterinárního osvědčení na jejich
území, mají-li zaveden alternativní systém, který zajišťuje, že tyto
zásilky jsou vysledovatelné a splňují veterinární požadavky pro toto
přemísťování podle oddílů 1 až 5.
Článek 211
Přenesení pravomocí, pokud jde o veterinární osvědčení u vodních
živočichů
Komise je v souladu s článkem 253
zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které
se týkají:
a)           odchylek od požadavků na
veterinární osvědčení podle článků 208 a 209 a podmínek pro
tyto odchylky u přemísťování vodních živočichů, kteří
nepředstavují významné riziko šíření nákaz s ohledem na:
i)       kategorie, vývojové fáze nebo druhy
vodních živočichů;
ii)       způsoby chovu a typ produkce
těchto druhů a kategorií živočichů pocházejících z
akvakultury;
iii)      zamýšlené použití vodních
živočichů;
iv)      místo určení vodních
živočichů;
b)           zvláštních pravidel pro veterinární
osvědčení podle článků 208 a 209, jestliže alternativní
opatření ke zmírnění rizika přijatá příslušným orgánem
zajišťují:
i)       vysledovatelnost vodních
živočichů;
ii)       že přemísťovaní vodní
živočichové splňují požadované veterinární podmínky stanovené
v oddílech 1 až 5;
c)           podrobných
pravidel týkajících se veterinárních osvědčení, která musí doprovázet
přemísťování vodních živočichů pro vědecké účely
podle čl. 204 odst. 1.
Článek 212
Obsah veterinárních osvědčení
1.           Veterinární osvědčení
obsahuje alespoň tyto informace:
a)      zařízení nebo místo původu,
zařízení nebo místo určení a, je-li to relevantní pro šíření
nákaz, jakékoli zařízení nebo místo navštívené během přepravy;
b)      popis vodních živočichů;
c)      počet, objem nebo hmotnost vodních
živočichů;
d)      nezbytné informace potřebné k
prokázání toho, že daní živočichové splňují příslušné požadavky
na přemísťování stanovené v oddílech 1 až 5.
2.           Veterinární osvědčení
může obsahovat jiné informace požadované na základě jiných právních
předpisů Unie.
Článek 213
Přenesení pravomocí a prováděcí akty týkající se obsahu veterinárních
osvědčení
1.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu
s článkem 253 týkajících se obsahu veterinárních osvědčení
stanovených v čl. 212 odst. 1, pokud jde o:
a)      podrobná pravidla týkající se obsahu
uvedených veterinárních osvědčení stanovených v čl. 212 odst. 1
pro různé kategorie a druhy vodních živočichů;
b)      dodatečné informace, které mají být
obsaženy ve veterinárním osvědčení stanoveném v čl. 212
odst. 1.
2.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se
vzorů veterinárních osvědčení.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 214
Povinnost provozovatelů zajistit, aby vodní živočichové byli na místo
určení doprovázeni veterinárním osvědčením, a akty v
přenesené pravomoci
Komise je zmocněna k přijímání
aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253 týkajících se
zvláštních opatření, jež doplňují požadavky na veterinární osvědčení
stanovené v článku 208 pro tyto typy přemísťování vodních
živočichů:
a)           přemísťování vodních
živočichů, kteří nesmějí pokračovat v cestě do
svého konečného místa určení a kteří se musí vrátit do svého
místa původu nebo být přemístěni do jiného místa určení, a
to z jednoho nebo více následujících důvodů:
i)       jejich plánovaná cesta byla
neočekávaně přerušena z důvodu dobrých životních podmínek
zvířat;
ii)       na cestě došlo k nepředvídané
nehodě nebo události;
iii)      vodní živočichové byli odmítnuti v
místě určení v jiném členském státě nebo na vnější
hranici Unie;
iv)      vodní živočichové byli odmítnuti ve
třetí zemi;
b)           přemísťování
živočichů pocházejících z akvakultury určených na výstavy a
sportovní, kulturní a podobné akce a jejich následný návrat do místa
původu.
Článek 215
Povinnosti provozovatelů v oblasti spolupráce s příslušnými
orgány pro účely veterinárního osvědčení
Provozovatelé:
a)           poskytnou příslušnému orgánu
veškeré informace nezbytné pro vyplnění veterinárního osvědčení
stanoveného v článcích 208 a 209 a v pravidlech přijatých podle
článků 211, 213 a 214;
b)           v případě potřeby
vodní živočichy podrobí kontrole totožnosti, fyzické kontrole a kontrole
dokladů podle čl. 216 odst. 3 a pravidel přijatých podle
čl. 216 odst. 4.
Článek 216
Oblasti odpovědnosti příslušného orgánu, pokud jde o veterinární
osvědčení, a akty v přenesené pravomoci
1.           Příslušný orgán na základě
žádosti provozovatele vydá veterinární osvědčení pro
přemísťování vodních živočichů, je-li vyžadováno na
základě článků 208 a 209 nebo pravidel přijatých podle
článků 211 a 214, jestliže byly splněny tyto příslušné
veterinární požadavky:
a)      požadavky stanovené v článku 190,
čl. 191 odst. 1, článcích 192, 194 a 195, čl. 196 odst. 1,
článcích 197 a 198, čl. 199 odst. 1 a 2, článku 200, čl.
202 odst. 1, čl. 203 odst. 1 a čl. 204 odst. 1 a 2;
b)      požadavky stanovené v aktech v
přenesené pravomoci přijatých podle čl. 191 odst. 2, čl.
196 odst. 2, čl. 199 odst. 3, čl. 200 odst. 3, čl. 201 odst. 2,
čl. 202 odst. 2, čl. 203 odst. 2 a čl. 204 odst. 3 a článku
205;
c)      požadavky stanovené v prováděcích
aktech přijatých podle článku 206.
2.           Veterinární osvědčení:
a)      jsou ověřena a podepsána
úředním veterinárním lékařem;
b)      zůstávají v platnosti po období
stanovené v pravidlech přijatých podle odst. 4 písm. b), během
kterého živočichové pocházející z akvakultury, na něž se dané
osvědčení vztahuje, nadále musí splňovat veterinární záruky
v něm obsažené.
3.           Úřední veterinární lékař
před podpisem veterinárního osvědčení ověří, že vodní
živočichové, na které se osvědčení vztahuje, splňují
požadavky této kapitoly, prostřednictvím kontroly dokladů, kontroly
totožnosti a fyzické kontroly stanovených v aktech v přenesené pravomoci přijatých
v případě potřeby na základě odstavce 4, a to s
ohledem na dané druhy a kategorie vodních živočichů a veterinární
požadavky.
4.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu
s článkem 253, které stanoví pravidla týkající se:
a)      typů kontrol dokladů, kontrol
totožnosti a fyzických kontrol a vyšetření pro různé druhy a
kategorie vodních živočichů, které musí provést úřední
veterinární lékař v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, aby
ověřil splnění požadavků této kapitoly;
b)      časových rámců pro
provádění těchto kontrol dokladů, kontrol totožnosti a fyzických
kontrol a vyšetření a vydávání veterinárních osvědčení
úředním veterinárním lékařem před přemístěním zásilek
vodních živočichů.
Článek 217
Elektronická veterinární osvědčení
Elektronická veterinární osvědčení
předkládaná, zpracovávaná a předávaná prostřednictvím IMSOC
mohou nahradit veterinární osvědčení stanovená v článku
208, jestliže tato elektronická veterinární osvědčení:
a)           obsahují všechny informace, jež musí
obsahovat vzor veterinárního osvědčení podle čl. 212 odst. 1 a
pravidel přijatých podle článku 213;
b)           zajišťují vysledovatelnost
vodních živočichů a vazbu mezi těmito živočichy a
elektronickým veterinárním osvědčením.
Článek 218
Dokument obsahující vlastní prohlášení provozovatelů pro
přemísťování živočichů pocházejících z akvakultury do jiných
členských států a akty v přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé v místě
původu vydají dokument obsahující vlastní prohlášení pro
přemísťování živočichů pocházejících z akvakultury z jejich
místa původu v jednom členském státě do místa určení v
jiném členském státě a zajistí, aby tento dokument tyto
živočichy pocházející z akvakultury doprovázel, jestliže se
nevyžaduje, aby byli doprovázeni veterinárním osvědčením stanoveným v
článcích 208 a 209 nebo v pravidlech přijatých podle článků
211 a 214.
2.           Dokument obsahující vlastní
prohlášení stanovený v odstavci 1 obsahuje alespoň tyto informace týkající
se živočichů pocházejících z akvakultury:
a)      jejich místo původu a místo
určení a případně veškerá místa tranzitu;
b)      popis živočichů pocházejících z
akvakultury, druh, jejich množství, hmotnost nebo objem podle dotyčných živočichů;
c)      informace potřebné k prokázání toho,
že daní živočichové pocházející z akvakultury splňují příslušné
požadavky na přemísťování stanovené v oddílech 1 až 5.
3.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      podrobných pravidel pro obsah dokumentu
obsahujícího vlastní prohlášení stanoveného v odstavci 2 tohoto článku pro
různé druhy a kategorie živočichů pocházejících z akvakultury;

b)      dodatečných informací, které mají
být obsaženy v dokumentu obsahujícím vlastní prohlášení kromě informací
stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
4.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla pro vzorový
formulář dokumentu obsahujícího vlastní prohlášení stanoveného v odstavci
1 tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Oddíl 7
Hlášení přemísťování vodních živočichů do jiných
členských států
Článek 219
Povinnosti provozovatelů s ohledem na hlášení přemísťování
vodních živočichů mezi členskými státy
Provozovatelé předem oznámí
příslušnému orgánu v členském státě původu zamýšlené
přemísťování vodních živočichů z jednoho členského
státu do jiného členského státu, jestliže:
a)           se vyžaduje, aby vodní
živočichové byli doprovázeni veterinárním osvědčením vydaným
příslušným orgánem členského státu původu v souladu s
články 208 a 209 nebo pravidly přijatými podle článku 211 a
čl. 214 odst. 2;
b)           se vyžaduje, aby vodní
živočichové byli doprovázeni veterinárním osvědčením pro vodní
živočichy, jsou-li přemísťováni z uzavřeného pásma podle
čl. 208 odst. 2 písm. a);
c)           přemísťovaní
živočichové pocházející z akvakultury a volně žijící vodní
živočichové jsou určeni:
i)       pro zařízení podléhající registraci
v souladu s článkem 171 nebo schválení v souladu s články 174 až 177;
ii)       k vypuštění do volné přírody;
d)           se vyžaduje hlášení v souladu s akty
v přenesené pravomoci přijatými podle článku 221.
Pro účely hlášení podle prvního odstavce
tohoto článku poskytují provozovatelé příslušnému orgánu
členského státu původu veškeré nezbytné informace, aby mu umožnili
hlásit přemísťování příslušnému orgánu členského státu
určení v souladu s čl. 220 odst. 1.
Článek 220
Odpovědnost příslušného orgánu za hlášení přemísťování
vodních živočichů do jiných členských států
1.           Příslušný orgán členského
státu původu hlásí příslušnému orgánu členského státu
určení přemísťování vodních živočichů uvedené v
čl. 219 odst. 1, pokud pro toto hlášení nebyla udělena odchylka v
souladu s čl. 221 odst. 1 písm. c).
2.           Hlášení uvedené v odstavci 1
tohoto článku se provádí v rámci možností prostřednictvím IMSOC.
3.           Členské státy určí oblasti
pro řízení hlášení přemísťování příslušným orgánem podle
odstavce 1 tohoto článku.
4.           Odchylně od odstavce 1
může příslušný orgán členského státu původu povolit provozovateli
hlásit částečně nebo úplně přemísťování vodních
živočichů prostřednictvím IMSOC příslušnému orgánu
členského státu určení.
Článek 221
Přenesení pravomocí a prováděcí akty pro hlášení
přemísťování vodních živočichů příslušným
orgánem
1.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      požadavku na hlášení
přemísťování vodních živočichů mezi členskými státy provozovateli
v souladu s čl. 219 odst. 1 u kategorií nebo druhů jiných
než těch, jež jsou uvedeny v čl. 219 odst. 1 písm. a), b) a c),
je-li v zájmu zajištění splnění veterinárních požadavků
stanovených v této kapitole nezbytná vysledovatelnost tohoto
přemísťování;
b)      informací nezbytných pro hlášení
přemísťování vodních živočichů provozovateli příslušnému
orgánu podle čl. 219 odst. 1 a čl. 220 odst. 1;
c)      odchylek od požadavků na hlášení
podle čl. 219 odst. 1 písm. c) pro kategorie nebo druhy vodních
živočichů nebo typy přemísťování, které představují
nevýznamné riziko;
d)      nouzových postupů pro hlášení
přemísťování vodních živočichů v případě
přerušení dodávek elektřiny nebo dalších narušení systému IMSOC;
e)      požadavků na určení oblastí
členskými státy podle čl. 220 odst. 3.
2.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se:
a)      formátu hlášení:
i)        přemísťování vodních
živočichů provozovateli příslušnému orgánu členského státu
původu podle čl. 219 odst. 1;
ii)       přemísťování vodních
živočichů příslušným orgánem členského státu původu
členskému státu určení podle čl. 220 odst. 1;
b)      lhůt pro:
i)        nezbytné informace, jež poskytují provozovatelé
příslušnému orgánu členského státu původu, uvedené
v čl. 219 odst. 1;
ii)       hlášení přemísťování
příslušným orgánem členského státu původu podle čl. 220
odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 3
Přemísťování vodních živočichů v zájmovém chovu
uvnitř Unie
Článek 222
Neobchodní přesuny vodních živočichů v zájmovém chovu a akty v
přenesené pravomoci a prováděcí akty
1.           Chovatelé zvířat v zájmovém
chovu provádějí neobchodní přesuny vodních živočichů v
zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, pouze pokud byla
přijata odpovídající opatření k prevenci a tlumení nákaz, aby se
zajistilo, že nepředstavují významné riziko šíření nákaz uvedených na
seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) a nově se objevujících nákaz na
živočichy v místě určení a během přepravy.
2.           Článek 112 a pravidla stanovená
v aktech v přenesené pravomoci podle čl. 114 písm. f) a v
prováděcích aktech přijatých podle článku 117 se použijí na
identifikaci, registraci a vysledovatelnost vodních živočichů v
zájmovém chovu.
3.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se opatření k prevenci a tlumení nákaz
uvedených v odstavci 1 tohoto článku, aby se zajistilo, že vodní
živočichové v zájmovém chovu nepředstavují významné riziko
šíření nákaz podle čl. 8 odst. 1 písm. d) a nově se objevujících
nákaz na živočichy během přepravy a v místě určení,
případně s ohledem na nákazový status místa určení.
4.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se
opatření k prevenci a tlumení nákaz stanovených v odstavci 1 tohoto
článku a v pravidlech přijatých podle odstavce 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 4
          Produkce, zpracování a distribuce produktů živočišného
původu z vodních živočichů jiných než živých vodních
živočichů uvnitř Unie
Článek 223
Obecné povinnosti provozovatelů týkající se zdraví zvířat a akty v
přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé přijmou vhodná
preventivní opatření, aby zajistili, že ve všech fázích produkce,
zpracování a distribuce produktů živočišného původu z vodních živočichů
jiných než živých vodních živočichů v Unii tyto produkty
nezpůsobí šíření:
a)      nákaz uvedených na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d) s ohledem na nákazový status v místě produkce,
zpracování a určení;
b)      nově se objevujících nákaz.
2.           Provozovatelé zajistí, aby produkty
živočišného původu z vodních živočichů jiných než živých
vodních živočichů nepocházely buď ze zařízení, nebo z
potravinářských podniků nebo aby nebyly získávány z
živočichů, kteří pocházejí buď ze zařízení, nebo z
potravinářských podniků, na něž se vztahují:
a)      mimořádná opatření stanovená v
článcích 246 a 247 a v pravidlech přijatých podle článku 248,
nejsou-li z uvedených pravidel v části VI stanoveny odchylky;
b)      omezení pohybu vztahující se na vodní
živočichy a produkty živočišného původu z vodních
živočichů stanovená v čl. 31 odst. 1 a čl. 55 odst. 1,
článku 56, čl. 61 odst. 1 písm. a), čl. 62 odst. 1, čl. 65
odst. 1 písm. c), čl. 70 odst. 1 písm. b) a čl. 74 odst. 1 písm. a),
čl. 78 odst. 1 a 2 a čl. 80 odst. 1 a 2 a v pravidlech přijatých
podle čl. 55 odst. 2, článků 63 a 67, čl. 71 odst. 3 a
čl. 74 odst. 3 a článku 79 a čl. 80 odst. 3 a čl. 81 odst.
2, pokud v uvedených pravidlech není stanovena odchylka.
3.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se podrobných požadavků, kterými se doplňuje odstavec
2 tohoto článku, pokud jde o přemísťování produktů
živočišného původu z vodních živočichů jiných než živých
vodních živočichů, s přihlédnutím k:
a)      nákazám a druhům vodních živočichů
nákazou dotčených, pro něž se uplatňují mimořádná
opatření nebo omezení pohybu podle odstavce 2;
b)      typům produktů živočišného
původu z vodních živočichů;
c)      opatřením ke zmírnění rizika
uplatňovaným na produkty živočišného původu z vodních
živočichů v místě původu a v místě určení;
d)      zamýšlenému použití produktů
živočišného původu z vodních živočichů;
e)      místu určení produktů
živočišného původu z vodních živočichů.
Článek 224
Veterinární osvědčení a akty v přenesené pravomoci
1.           Provozovatelé smějí
přemísťovat tyto produkty živočišného původu z vodních
živočichů jiných než živých vodních živočichů, pouze pokud
jsou doprovázeny veterinárním osvědčením vydaným příslušným
orgánem v místě původu v souladu s odstavcem 3:
a)      produkty živočišného původu z
vodních živočichů, kteří smějí opustit uzavřené pásmo
podléhající mimořádným opatřením stanoveným v pravidlech
přijatých podle článku 248, pocházejí-li tyto produkty
živočišného původu z vodních živočichů druhů, na které
se vztahují uvedená mimořádná opatření;
b)      produkty živočišného původu z
vodních živočichů, kteří smějí opustit uzavřené pásmo
podléhající opatřením pro tlumení nákaz v souladu s čl. 31 odst. 1,
čl. 55 odst. 1 písm. c), článkem 56, čl. 61 odst. 1 písm. a),
čl. 62 odst. 1 a čl. 63 odst. 1, čl. 65 odst. 1 písm. c),
čl. 70 odst. 1 písm. b) a čl. 74 odst. 1 písm. a), čl. 78 odst.
1 a 2, čl. 80 odst. 1 a 2 a s pravidly přijatými podle čl. 55
odst. 2, článků 63 a 67, čl. 71 odst. 3 a čl. 74 odst. 3,
článku 79 a čl. 80 odst. 3 a čl. 81 odst. 2, pocházejí-li tyto
produkty živočišného původu pochází z vodních živočichů
druhů, na které se vztahují uvedená opatření pro tlumení nákaz.
2.           Provozovatelé přijmou veškerá
nezbytná opatření, aby zajistili, že veterinární osvědčení
uvedené v odstavci 1 doprovází produkty živočišného původu
z jejich místa původu do jejich místa určení.
3.           Příslušný orgán na žádost provozovatele
vydá veterinární osvědčení pro přemístění produktů
živočišného původu z živočichů jiných než živých
vodních živočichů uvedené v odstavci 1.
4.           Na osvědčení pro
přemísťování produktů živočišného původu
z živočichů jiných než živých vodních živočichů podle
odstavce 1 tohoto článku se použijí články 212 a 214 až 217 a
pravidla přijatá podle článku 213 a čl. 216 odst. 4.
5.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se požadavků a podrobných pravidel pro veterinární
osvědčení doprovázející produkty živočišného původu
z živočichů jiných než živých vodních živočichů
uvedené v odstavci 1 tohoto článku s přihlédnutím k:
a)      typům produktů živočišného
původu;
b)      opatřením ke zmírnění rizika
uplatňovaným u produktů živočišného původu, jimiž se
snižují rizika šíření nákaz;
c)      zamýšlenému použití produktů
živočišného původu;
d)      místu určení produktů
živočišného původu.
Článek 225
            Obsah veterinárních osvědčení a akty v přenesené
pravomoci a prováděcí akty
1.           Veterinární osvědčení pro
produkty živočišného původu z živočichů jiných než
živých vodních živočichů obsahuje alespoň tyto informace:
a)      zařízení nebo místo původu a
zařízení nebo místo určení;
b)      popis produktů živočišného
původu;
c)      množství nebo objem produktů
živočišného původu;
d)      identifikace produktů
živočišného původu, je-li vyžadována na základě čl. 65
odst. 1 písm. h) nebo pravidel přijatých podle článku 66;
e)      informace potřebné k prokázání toho,
že produkty živočišného původu dané zásilky splňují požadavky na
omezení pohybu podle čl. 223 odst. 2 a pravidel přijatých podle
čl. 223 odst. 3.
2.           Veterinární osvědčení pro
produkty živočišného původu z živočichů jiných než živých
vodních živočichů může zahrnovat i jiné informace požadované na
základě jiných právních předpisů Unie.
3.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se změn a doplnění informací, které mají být obsaženy
ve veterinárním osvědčení stanoveném v odstavci 1 tohoto článku.
4.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se
vzorů veterinárních osvědčení stanovených v odstavci 1 tohoto
článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 226
Hlášení přemísťování produktů živočišného původu do
jiných členských států
1.           Provozovatelé:
a)      předem
informují příslušný orgán ve svém členském státě původu o
zamýšleném přemísťování produktů živočišného původu
z živočichů jiných než živých vodních živočichů, pokud
se vyžaduje, aby zásilky byly doprovázeny veterinárním osvědčením v
souladu s čl. 224 odst. 1;
b)      poskytují veškeré nezbytné informace, aby
příslušnému orgánu členského státu původu umožnily hlášení
přemísťování produktů živočišného původu
z živočichů jiných než živých vodních živočichů do
členského státu určení v souladu s odstavcem 2.
2.           Příslušný orgán členského
státu původu nahlásí příslušnému orgánu členského státu
určení přemísťování produktů živočišného původu
z živočichů jiných než živých vodních živočichů v
souladu s čl. 220 odst. 1.
3.           Na hlášení produktů
živočišného původu z živočichů jiných než živých
vodních živočichů se použijí články 219 a 220 a pravidla
přijatá podle článku 221.
Kapitola 5
Vnitrostátní opatření
Článek 227
Vnitrostátní opatření pro omezení dopadu nákaz jiných než nákaz uvedených
na seznamu
1.           Představuje-li nákaza jiná než
nákaza uvedená na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) významné riziko pro
vodní živočichy v členském státě, může dotčený
členský stát přijmout vnitrostátní opatření pro prevenci
zavlečení nebo tlumení šíření této nákazy.
Členské státy zajistí, aby tato vnitrostátní
opatření nepřekračovala rámec toho, co je vhodné a nezbytné pro
prevenci zavlečení nebo tlumení šíření dané nákazy v daném
členském státě.
2.           Členské státy předem
oznámí Komisi veškerá navržená vnitrostátní opatření podle odstavce 1,
která mohou mít vliv na přemísťování mezi členskými státy.
3.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů schválí a případně pozmění
vnitrostátní opatření uvedená v odstavci 2 tohoto článku. Tyto
prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl.
255 odst. 2.
4.           Schválení podle odstavce 3 se
udělí pouze tehdy, je-li zavedení omezení pohybu mezi členskými státy
nezbytné v zájmu prevence zavlečení nebo tlumení šíření nákazy
uvedené v odstavci 1, přičemž se zohlední celkový dopad nákazy a
přijatých opatření na Unii.
HLAVA III
Živočichové druhů jiných než těch, které jsou definovány jako
suchozemská zvířata a vodní živočichové, a zárodečné produkty a
produkty živočišného původu z těchto jiných živočichů
Článek 228
Veterinární požadavky týkající se jiných živočichů a zárodečných
produktů a produktů živočišného původu z těchto jiných
živočichů
Jestliže jsou
jiní živočichové druhy uvedenými na seznamu pro nákazu uvedenou na seznamu
podle čl. 8 odst. 1 písm. d) a tito jiní živočichové nebo jejich
zárodečné produkty či produkty živočišného původu
z nich získané představují riziko pro veřejné zdraví nebo zdraví
zvířat, uplatní se tyto veterinární požadavky:
a)           požadavky týkající se registrace,
schvalování, vedení záznamů a registrů pro zařízení a
přepravce stanovené v kapitole 1 hlavy I a v kapitole 1 hlavy II;
b)           požadavky týkající se
vysledovatelnosti stanovené v článcích 102 až 105 a
v článcích 112 a 113 pro jiná zvířata a v článku 119
pro zárodečné produkty;
c)           požadavky týkající se
přemísťování:
i)       pro jiná zvířata, jež
převážně žijí v suchozemském prostředí nebo jsou běžně
postihována nákazami suchozemských zvířat, přičemž se zohlední
kritéria stanovená v čl. 229 odst. 3 písm. d) a e), v oddílu 1 a oddílu 6
kapitoly 3 hlavy I části IV, kapitolách 4 a 5 hlavy I části IV;
ii)       pro jiné živočichy, kteří
převážně žijí ve vodním prostředí nebo jsou běžně
postihováni nákazami vodních živočichů, přičemž se zohlední
kritéria stanovená v čl. 229 odst. 3 písm. d) a e), požadavky stanovené v
oddílech 1 až 5 kapitoly 2 hlavy II části IV a v kapitole 2 hlavy II;
iii)      pro jiná zvířata v zájmovém chovu
požadavky stanovené v článcích 112 a 152;
iv)      pro zárodečné produkty všeobecné
požadavky týkající se přemísťování stanovené v článcích 155
a 156 a zvláštní požadavky na přemísťování do jiných členských
států stanovené v článcích 162 a 163;
v)      pro produkty živočišného původu
obecné povinnosti provozovatelů týkající se zdraví zvířat s ohledem
na produkci, zpracování a distribuci produktů živočišného původu
v rámci Unie podle článků 164 a 223;
d)           následující povinnosti veterinárních
osvědčení pro provozovatele a příslušný orgán a vlastního
prohlášení provozovatelů:
i)       u jiných živočichů, a to na
základě pravidel stanovených v článcích 140 až 148 nebo v
článcích 208 až 218;
ii)       u zárodečných produktů, a to
na základě pravidel stanovených v článcích 159 a 160;
iii)      u produktů živočišného
původu, a to na základě pravidel stanovených v článcích 165 a
166 nebo v článcích 224 a 225;
e)           hlášení přemísťování provozovateli
a příslušným orgánem s přihlédnutím k požadavkům stanoveným v
článcích 149, 150, 151, 161, 167 a v článcích 219 až 221 a v
článku 226.
Článek 229
Přenesení pravomocí a prováděcí akty týkající se veterinárních
požadavků pro jiné živočichy a zárodečné produkty a produkty
živočišného původu jiných živočichů
1.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se doplnění a změn požadavků pro jiné
živočichy a jejich zárodečné produkty nebo produkty živočišného
původu z nich získané stanovené v článku 228, které jsou
nezbytné pro zmírnění rizika nákaz a uvedené v daném článku,
pokud jde o:
a)      požadavky týkající se registrace,
schvalování, vedení záznamů a registrů pro zařízení, která
chovají, a přepravce, kteří přepravují jiné živočichy a
jejich zárodečné produkty nebo produkty živočišného původu z nich
získané podle čl. 228 písm. a);
b)      požadavky na vysledovatelnost pro jiné
živočichy a jejich zárodečné produkty podle čl. 228 písm. b);
c)      požadavky na přemísťování pro
jiné živočichy, jejich zárodečné produkty a produkty živočišného
původu z nich získané podle čl. 228 písm. c);
d)      požadavky týkající se povinností provozovatelů
a příslušného orgánu s ohledem na veterinární osvědčení a
povinností provozovatelů s ohledem na dokument obsahující vlastní
prohlášení u jiných živočichů a jejich zárodečných produktů
a produktů živočišného původu z nich získaných podle
čl. 228 písm. d);
e)      požadavky týkající se hlášení
přemísťování provozovateli a příslušným orgánem u jiných
živočichů, jejich zárodečných produktů a produktů
živočišného původu z nich získaných podle čl. 228 písm. e).
2.           Komise může přijmout
prováděcí akty týkající se podrobných pravidel pro provádění
opatření k prevenci a tlumení nákaz stanovených v odstavci 1 tohoto
článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
3.           Komise při přijímání
aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů uvedených v
odstavci 1 a 2 zohlední jedno nebo více z následujících kritérií:
a)      druhy nebo kategorie jiných
živočichů jsou uvedeny na seznamu podle čl. 7 odst. 2 jako druhy
uvedené na seznamu pro jednu nebo více nákaz uvedených na seznamu, na něž
se vztahují určitá opatření k prevenci a tlumení nákaz stanovená
v tomto nařízení;
b)      profil nákazy uvedené na seznamu, která
se týká druhů a kategorií jiných živočichů podle písmene a);
c)      proveditelnost, dostupnost a
účinnost opatření k prevenci a tlumení nákaz u druhů uvedených
na seznamu, kterých se tato opatření týkají;
d)      převažující suchozemské nebo vodní
životní prostředí těchto jiných živočichů;
e)      typ nákaz, které tyto jiné živočichy
postihují, jež mohou být buď nákazami, které běžně postihují
suchozemské živočichy, nebo které běžně postihují vodní
živočichy, bez ohledu na převažující životní prostředí uvedené
v písmeni b).
ČÁST V
VSTUP DO UNIE A VÝVOZ
Kapitola 1
Vstup zvířat, zárodečných produktů a produktů
živočišného původu ze třetích zemí a území do Unie
Oddíl 1
Požadavky na vstup do Unie
Článek 230
Požadavky na vstup zvířat, zárodečných produktů a produktů
živočišného původu do Unie
1.           Členské
státy povolí vstup zásilek zvířat, zárodečných produktů a
produktů živočišného původu ze třetích zemí nebo území do
Unie, pouze pokud splňují tyto požadavky:
a)      pocházejí ze třetí země nebo
území uvedených na seznamu v souladu s článkem 231 pro konkrétní druh a
kategorii zvířat nebo zárodečných produktů či produktů
živočišného původu nebo z jejich oblasti či jednotky, jestliže
se jich netýká odchylka nebo doplňující pravidla přijatá podle
čl. 241 odst. 1;
b)      pocházejí ze zařízení, která jsou
schválena a uvedena na seznamu, je-li toto schválení a uvedení na seznamu
vyžadováno na základě článku 234 a pravidel přijatých podle
článku 235;
c)      splňují veterinární požadavky pro
vstup do Unie stanovené v aktech v přenesené pravomoci přijatých
v souladu s čl. 236 odst. 1, jsou-li takové požadavky pro zásilky
zvířat, zárodečných produktů nebo produktů živočišného
původu stanoveny;
d)      jsou doprovázeny veterinárním
osvědčením, prohlášeními a dalšími dokumenty, je-li to vyžadováno na
základě čl. 239 odst. 1 nebo pravidel přijatých podle čl.
239 odst. 4.
2.           Provozovatelé
předloží zásilky zvířat, zárodečných produktů a
produktů živočišného původu ze třetích zemí nebo území pro
účely úřední kontroly stanovené v článku 45 nařízení (EU)
č. XXX/XXX [Publication office: enter number], není-li stanovena
odchylka podle uvedeného nařízení v místě vstupu do Unie.
Oddíl 2
Seznamy třetích zemí a území
Článek 231
Seznamy třetích zemí a území, z nichž je povolen vstup zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu do
Unie, a prováděcí akty a akty v přenesené pravomoci
1.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů vytvoří seznamy třetích zemí a území, z
nichž je povolen vstup konkrétních druhů a kategorií zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu do
Unie, přičemž se zohlední tato kritéria:
a)      veterinární právní předpisy
třetí země nebo území a pravidla pro vstup zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu z
jiných třetích zemí a území do této země nebo území;
b)      záruky
poskytnuté příslušným orgánem třetí země nebo území týkající se
účinného provádění a kontroly veterinárních právních
předpisů uvedených v písmeni a);
c)      organizace, struktura, zdroje a pravomoci
příslušného orgánu ve třetí zemi nebo území;
d)      postupy týkající se veterinárních
osvědčení ve třetí zemi nebo území;
e)      nákazový status třetí země nebo
území nebo jejich oblastí a jednotek, a to s ohledem na:
i)        nákazy uvedené na seznamu a nově
se objevující nákazy;
ii)       veškeré aspekty zdraví zvířat a
veřejného zdraví nebo situace v oblasti životního prostředí ve
třetí zemi nebo území nebo v jejich oblasti či jednotce, které mohou
představovat riziko pro zdraví zvířat a veřejné zdraví nebo stav
životního prostředí v Unii;
f)       záruky, které může poskytnout
příslušný orgán třetí země nebo území, týkající se souladu nebo
rovnocennosti s příslušnými veterinárními požadavky použitelnými v Unii;
g)      pravidelnost a rychlost, s jakou
třetí země nebo území poskytuje informace o infekčních nebo
přenosných nákazách zvířat na svém území Světové organizaci pro
zdraví zvířat (OIE), zejména informace o nákazách uvedených v Kodexu
zdraví suchozemských živočichů a Kodexu zdraví vodních
živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat;
h)      výsledky kontrol Komise provedených ve
třetí zemi nebo území;
i)       jakékoliv zkušenosti získané z
předchozích vstupů zvířat, zárodečných produktů a
produktů živočišného původu ze třetí země nebo území a
výsledky úředních kontrol těchto zvířat, zárodečných
produktů a produktů živočišného původu provedených v
místě vstupu do Unie.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným
postupem podle čl. 255 odst. 2.
2.           Dokud nebudou
přijaty seznamy třetích zemí a území stanovené v odstavci 1 a za
předpokladu, že tyto seznamy nebyly vytvořeny na základě
právních předpisů Unie uvedených v čl. 258 odst. 2, členské
státy určí, z jakých třetích zemí a území mohou konkrétní druhy nebo
kategorie zvířat, zárodečných produktů a produktů
živočišného původu vstupovat do Unie.
Pro účely prvního pododstavce členské
státy zohlední kritéria pro zařazení třetích zemí a území na seznamy
stanovená v odst. 1 písm. a) až i) tohoto článku.
3.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253 týkajících se odchylek od odstavce 2 tohoto článku omezujících možnost
členských států rozhodnout, z jakých třetích zemí a území
může konkrétní druh nebo kategorie zvířat, zárodečných
produktů nebo produktů živočišného původu vstoupit do Unie,
pokud je to nezbytné z důvodu rizika, jež daný konkrétní druh nebo
kategorie zvířat, zárodečných produktů nebo produktů
živočišného původu představuje.
Článek 232
Informace, které mají být zahrnuty v seznamech třetích zemí a území
Komise upřesní následující informace pro
každou třetí zemi nebo území v seznamech stanovených v čl. 231
odst. 1:
a)           kategorie nebo druhy zvířat,
zárodečných produktů nebo produktů živočišného původu,
které mohou z dané třetí země nebo území vstoupit do Unie;
b)           informace, zda zvířata,
zárodečné produkty nebo produkty živočišného původu
upřesněné v souladu s písmenem a) mohou vstoupit do Unie z celého
území dané třetí země nebo území, nebo pouze z jedné či více
jejich oblastí nebo jednotek.
Článek 233
Pozastavení a odejmutí ze seznamu třetích zemí a území a prováděcí
akty
1.           Komise prostřednictvím
prováděcích aktů pozastaví uvedení na seznamu nebo odejme ze seznamu
stanoveného v čl. 231 odst. 1 třetí zemi nebo území či jejich
oblast nebo jednotku z kteréhokoli z těchto důvodů:
a)      třetí země nebo území či
jedna nebo více jejich oblastí nebo jednotek již nesplňuje kritéria
stanovená v čl. 231 odst. 1 relevantní pro vstup konkrétního druhu nebo
kategorie zvířat, zárodečných produktů nebo produktů
živočišného původu do Unie;
b)      nákazová situace ve třetí zemi nebo
území či jejich oblasti nebo jednotce je taková, že pozastavení uvedení na
seznamu nebo odnětí ze seznamu je nezbytné v zájmu ochrany nákazového
statusu Unie;
c)      i přes žádost Komise adresovanou
třetí zemi nebo území o aktualizaci informací týkajících se nákazové
situace a dalších záležitostí uvedených v čl. 231 odst. 1 uvedená
třetí země nebo území tyto informace neposkytly;
d)      třetí země nebo území odmítly
souhlasit s tím, aby Komise jménem Unie na jejich území provedla kontrolu.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně
odůvodněných případech souvisejících s vážným rizikem
zavlečení nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) do
Unie Komise přijme okamžitě použitelné prováděcí akty v souladu
s postupem uvedeným v čl. 255 odst. 3.
2.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů znovu uvést na seznam
třetí zemi nebo území či jejich oblast nebo jednotku, jejichž uvedení
na seznamu stanoveném v čl. 231 odst. 1 bylo pozastaveno nebo které byly z
tohoto seznamu odejmuty, a to z kteréhokoli z těchto důvodů:
a)      z důvodů uvedených
v odst. 1 písm. a) nebo c) tohoto článku, pokud třetí země
nebo území prokáže, že splňuje kritéria pro uvedení na seznamu stanovená
v čl. 231 odst. 1;
b)      z důvodů uvedených
v odst. 1 písm. b) tohoto článku, pokud třetí země nebo
území poskytne dostatečné záruky, že nákazová situace, jež vedla
k danému pozastavení nebo odejmutí z uvedeného seznamu, byla
vyřešena nebo již nadále nepředstavuje hrozbu pro zdraví zvířat
nebo pro veřejné zdraví v rámci Unie;
c)      z důvodů uvedených
v odst. 1 písm. d) tohoto článku, pokud:
i)        třetí země nebo území
souhlasily s tím, aby Komise jménem Unie na jejich území provedla
kontrolu; a
ii)       z výsledků uvedené kontroly
provedené Komisí vyplývá, že daná třetí země nebo území a jejich
oblasti nebo jednotky splňují kritéria pro uvedení na seznamu stanovená v
čl. 231 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
3.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se pravidel, jimiž se mění a doplňují
kritéria pro pozastavení uvedení třetí země nebo území či jejich
oblastí nebo jednotek na seznamu nebo jejich odejmutí ze seznamu stanoveného
v čl. 231 odst. 1 podle odstavce 1 tohoto článku.
Oddíl 3
Schvalování a vytváření seznamů zařízení ve třetích zemích
a územích
Článek 234
Schvalování a vytváření seznamů zařízení
1.           Členské státy povolí vstup do
Unie u suchozemských zvířat a jejich zárodečných produktů
pocházejících z typu zařízení, pro který se vyžaduje schválení v Unii v
souladu s čl. 89 odst. 2 a s pravidly přijatými podle čl. 89
odst. 3 a článku 90, pokud uvedené zařízení ve třetí zemi nebo
území:
a)      splňuje veterinární požadavky v
uvedené třetí zemi nebo území, jež jsou rovnocenné pravidlům pro daný
typ zařízení platným v Unii;
b)      je schváleno a uvedeno na seznamu
příslušným orgánem odesílající třetí země nebo území.
2.           Komise shromažďuje seznamy
schválených zařízení podle odst. 1 písm. b), které obdržela od
příslušných orgánů třetích zemí nebo území.
3.           Komise poskytne členským
státům veškeré nové nebo aktualizované seznamy schválených zařízení,
které obdržela od třetích zemí nebo území, a zpřístupní je
veřejnosti.
Článek 235
Přenesení pravomocí s ohledem na schvalování a vytváření seznamů
zařízení
Komise je zmocněna k přijímání
aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253 týkajících se
pravidel odchylujících se od požadavků čl. 234 odst. 1 písm. b),
jestliže alternativní opatření ke zmírnění rizika zavedená ve
třetí zemi nebo území poskytují rovnocenné veterinární záruky v rámci
Unie.
Oddíl 4
Vstup druhů a kategorií zvířat, zárodečných produktů a
produktů živočišného původu do Unie
Článek 236
Přenesení pravomocí s ohledem na veterinární požadavky na vstup
druhů a kategorií zvířat, zárodečných produktů a
produktů živočišného původu do Unie
1.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se veterinárních požadavků na:
a)      vstup druhů a kategorií zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu do
Unie z třetích zemí nebo území;
b)      přemísťování uvedených
zvířat, zárodečných produktů a produktů živočišného
původu po jejich vstupu do Unie v rámci Unie a manipulaci s nimi.
2.           Veterinární požadavky stanovené v
odst. 1 písm. a):
a)      musí být stejně přísné jako
veterinární požadavky stanovené v tomto nařízení a v pravidlech
přijatých podle tohoto nařízení vztahující se na
přemísťování dotčených druhů a kategorií zvířat,
zárodečných produktů nebo produktů živočišného původu
v rámci Unie; nebo
b)      musí být rovnocenné veterinárním
požadavkům vztahujícím se na druhy a kategorie zvířat,
zárodečných produktů nebo produktů živočišného původu
podle části IV tohoto nařízení.
3.           Dokud nebudou přijaty akty v
přenesené pravomoci, kterými se stanoví veterinární požadavky, pokud jde o
konkrétní druh nebo kategorii zvířat, zárodečných produktů nebo
produktů živočišného původu, stanovené v odstavci 1 tohoto
článku a za předpokladu, že tyto požadavky dosud nebyly stanoveny na
základě právních předpisů Unie uvedených v čl. 258 odst. 2,
mohou členské státy použít vnitrostátní předpisy, jestliže tyto
předpisy:
a)      splňují požadavky stanovené v
odstavci 2 tohoto článku a zohledňují záležitosti uvedené v
článcích 237 a 238;
b)      nejsou méně přísné než pravidla
stanovená v hlavách I a II části IV.
Článek 237
Skutečnosti, jež je třeba zohlednit v aktech v přenesené
pravomoci stanovených v článku 236 s ohledem na vstup zvířat do Unie
Komise při stanovení veterinárních
požadavků v aktech v přenesené pravomoci uvedených v čl.
236 odst. 1 s ohledem na vstup konkrétních druhů a kategorií zvířat
do Unie zohlední tyto skutečnosti:
a)           nákazy uvedené na seznamu podle
čl. 8 odst. 1 písm. d) a nově se objevující nákazy;
b)           nákazový status Unie, pokud jde o
nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) a nově se
objevující nákazy;
c)           druhy uvedené na seznamu
s ohledem na tyto nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm.
d) a nově se objevující nákazy;
d)           věk a pohlaví zvířat;
e)           původ zvířat;
f)            typ zařízení a typ produkce v
místě původu a v místě určení;
g)           zamýšlené místo určení;
h)           zamýšlené použití zvířat;
i)            veškerá opatření ke
zmírnění rizika platná v třetích zemích nebo územích původu nebo
tranzitu anebo po vstupu na území Unie;
j)            veterinární požadavky na
přemísťování uvedených zvířat v rámci Unie;
k)           ostatní epizootologické faktory;
l)            mezinárodní veterinární obchodní
standardy, které se vztahují na příslušné druhy a kategorie uvedených
zvířat.
Článek 238
Skutečnosti, jež je třeba zohlednit v aktech v přenesené
pravomoci stanovených v článku 236 s ohledem na vstup zárodečných
produktů a produktů živočišného původu do Unie
Komise při stanovení veterinárních
požadavků v aktech v přenesené pravomoci uvedených v čl.
236 odst. 1 s ohledem na vstup zárodečných produktů a produktů
živočišného původu do Unie zohlední tyto skutečnosti:
a)           nákazy
uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) a nově se objevující
nákazy;
b)           nákazový
status zvířat, z nichž zárodečné produkty nebo produkty
živočišného původu pocházejí, a Unie, pokud jde o nákazy uvedené na
seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) a nově se objevující nákazy;
c)           typ
a povahu konkrétních zárodečných produktů nebo produktů
živočišného původu, ošetření, zpracovatelských metod a jiných
opatření ke zmírnění rizika, které byly použity v místě
původu, odeslání zásilky nebo určení;
d)           typ
zařízení a typ produkce v místě původu a v místě
určení;
e)           zamýšlené
místo určení;
f)            zamýšlené
použití zárodečných produktů nebo produktů živočišného
původu;
g)           veterinární
požadavky vztahující se na přemísťování zárodečných
produktů a produktů živočišného původu v rámci Unie;
h)           ostatní
epizootologické faktory;
i)            mezinárodní
veterinární obchodní standardy, které se vztahují na příslušné
zárodečné produkty a produkty živočišného původu.
Oddíl 5
Veterinární osvědčení, prohlášení a jiné dokumenty
Článek 239
Veterinární osvědčení, prohlášení a jiné dokumenty pro vstup do Unie
1.           Členské státy povolí vstup
zásilek zvířat, zárodečných produktů a produktů
živočišného původu do Unie, pouze pokud jsou doprovázeny:
a)      veterinárním osvědčením vydaným
příslušným orgánem třetí země nebo území původu;
b)      prohlášením nebo jinými dokumenty,
jsou-li vyžadovány v souladu s pravidly přijatými podle odst. 4 písm. a).
2.           Členské státy nepovolí vstup
zásilek zvířat, zárodečných produktů a produktů
živočišného původu do Unie, pokud veterinární osvědčení
uvedené v odst. 1 písm. a) nebylo ověřeno a podepsáno úředním
veterinárním lékařem v třetí zemi nebo území v souladu s požadavky na
veterinární osvědčení rovnocennými požadavkům stanoveným v
čl. 146 odst. 3 nebo čl. 216 odst. 3 a v pravidlech přijatých
podle čl. 146 odst. 4 nebo čl. 216 odst. 4.
3.           Členské státy povolí, aby
elektronická veterinární osvědčení předkládaná, zpracovávaná a
předávaná prostřednictvím IMSOC nahradila doprovázející veterinární
osvědčení stanovená v článku 1, jestliže tato elektronická
veterinární osvědčení:
a)      obsahují všechny informace, jež musí
obsahovat veterinární osvědčení uvedené v odst. 1 písm. a)
tohoto článku v souladu s čl. 240 odst. 1 a pravidly
přijatými podle čl. 240 odst. 3;
b)      zajišťují vysledovatelnost zásilek
zvířat, zárodečných produktů a produktů živočišného
původu a poskytují vazbu těchto zásilek na elektronické veterinární
osvědčení.
4.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      odchylek od požadavků na veterinární
osvědčení podle odst. 1 písm. a) pro zásilky zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu a
od zvláštních pravidel pro veterinární osvědčení u těchto
zásilek, jež představují nevýznamné riziko pro zdraví zvířat a
veřejné zdraví v rámci Unie, a to díky jednomu nebo více z těchto
faktorů:
i)        kategorie nebo druh zvířat,
zárodečných produktů nebo produktů živočišného původu;

ii)       způsoby chovu a typy produkce
zvířat, zárodečných produktů a produktů živočišného
původu;
iii)      jejich zamýšlené použití;
iv)      alternativní opatření ke
zmírnění rizika zavedená ve třetích zemích nebo územích původu
nebo tranzitu anebo po vstupu na území Unie, která zajišťují rovnocennou
ochranu zdraví zvířat a veřejného zdraví v Unii podle tohoto
nařízení;
v)       poskytování záruk ze strany třetí
země nebo území, že soulad s požadavky pro vstup do Unie je prokázán jinými
prostředky než prostřednictvím veterinárního osvědčení;
b)      požadavků na zásilky zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu
vstupujících do Unie, aby byly doprovázeny prohlášením nebo jinými dokumenty
potřebnými k prokázání, že zvířata, zárodečné produkty a
produkty živočišného původu vstupující do Unie splňují
veterinární požadavky pro vstup do Unie stanovené v pravidlech
přijatých v souladu s čl. 236 odst. 1.
Článek 240
Obsah veterinárních osvědčení
1.           Veterinární osvědčení
uvedené v čl. 239 odst. 1 písm. a) obsahuje alespoň tyto informace:
a)      název a adresu:
i)        zařízení nebo místa původu;
ii)       zařízení nebo místa určení;
iii)      případných zařízení pro svody
nebo pro odpočinek chovaných zvířat;
b)      popis zvířat, zárodečných
produktů nebo produktů živočišného původu;
c)      počet nebo objem zvířat,
zárodečných produktů nebo produktů živočišného původu;
d)      případně identifikaci a
registraci zvířat nebo zárodečných produktů;
e)      informace potřebné k prokázání toho,
že zvířata, zárodečné produkty a produkty živočišného
původu dané zásilky splňují veterinární požadavky pro vstup do Unie
stanovené v článku 230 a čl. 236 odst. 3 a v pravidlech
přijatých podle čl. 236 odst. 1 a článku 241.
2.           Veterinární osvědčení
uvedené v čl. 239 odst. 1 písm. a) může obsahovat jiné informace
požadované na základě jiných právních předpisů Unie.
3.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      informací, které mají být obsaženy ve
veterinárním osvědčení uvedeném v čl. 239 odst. 1 písm. a)
mimo informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku;
b)      informací, které mají být obsaženy v
prohlášeních nebo jiných dokumentech uvedených v čl. 239 odst. 1
písm. b).
4.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se
vzorů formulářů veterinárních osvědčení, prohlášení a
jiných dokumentů uvedených v čl. 239 odst. 1. Tyto prováděcí
akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
5.           Až do stanovení pravidel v aktech v
přenesené pravomoci a v prováděcích aktech přijatých podle
odstavce 3 a 4 tohoto článku, pokud jde o konkrétní druhy nebo kategorie
zvířat, zárodečných produktů nebo produktů živočišného
původu, a za předpokladu, že tato pravidla nebyla stanovena podle
právních předpisů Unie uvedených v čl. 258 odst. 2, mohou
členské státy uplatňovat vnitrostátní pravidla, jsou-li v souladu s
podmínkami stanovenými v odstavci 1 tohoto článku.
Oddíl 6
Odchylky a doplňkové požadavky pro určité kategorie zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu
Článek 241
Odchylky a doplňkové požadavky pro určité kategorie zvířat,
zárodečných produktů a produktů živočišného původu
1.           Komise je zmocněna
k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
článkem 253 týkajících se odchylek od požadavků stanovených
v čl. 230 odst. 1 a v článcích 234 a 239 a doplňkových
požadavků pro vstup do Unie u:
a)      zvířat:
i)        určených pro cirkusy, akce,
výstavy, přehlídky a uzavřená zařízení;
ii)       která jsou zvířaty v zájmovém
chovu;
iii)      určených k použití pro
vědecké účely;
iv)      pro něž Unie není konečným
místem určení;
v)       která pocházejí z Unie a která jsou přemísťována
do třetí země nebo území a poté z dané třetí země nebo
území nazpět do Unie;
vi)      která pocházejí z Unie a která jsou při
tranzitu přepravována přes třetí zemi nebo území do jiné
části Unie;
vii)     která jsou dočasně určena
na pastvu poblíž hranice Unie;
viii)    která představují nevýznamné riziko
pro nákazový status v rámci Unie;
b)      produktů živočišného
původu:
i)        určených k osobnímu použití;
ii)       pro spotřebu v dopravních
prostředcích, které přijíždějí z třetích zemí nebo území;
c)      zárodečných produktů a
produktů živočišného původu:
i)        určených k použití jako obchodní
vzorky;
ii)       určených k použití jako výzkumné a
diagnostické vzorky;
iii)      pro něž Unie není konečným
místem určení;
iv)      které pocházejí z Unie a které jsou
přemísťovány do třetí země nebo území a poté z dané
třetí země nebo území nazpět do Unie;
v)       které pocházejí z Unie a které jsou
přepravovány přes území třetí země nebo přes tranzitní
území do jiné části Unie;
vi)      které představují nevýznamné riziko
pro nákazový status v rámci Unie.
Tyto akty v přenesené pravomoci zohlední
otázky uvedené v článcích 237 a 238.
2.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla:
a)      týkající se vzorů
formulářů veterinárních osvědčení, prohlášení a jiných
dokumentů pro kategorie zvířat, zárodečných produktů a
produktů živočišného původu uvedených v odstavci 1;
b)      uvádějící pro produkty uvedené v
odstavci 1 tohoto článku kódy kombinované nomenklatury, pokud tyto kódy
nejsou stanoveny podle pravidel přijatých podle čl. 45 odst. 2 písm.
b) nařízení (EU) č. XXX/XXX … [No to be added…o úředních
kontrolách].
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 2
Vstup určitého zboží jiného než zvířata, zárodečné
produkty a produkty živočišného původu ze třetích zemí a území
do Unie
Článek 242
Patogenní původci a akty v přenesené pravomoci
1.           Jakákoli fyzická nebo právnická
osoba přivážející patogenní původce do Unie:
a)      zajistí, aby jejich vstup do Unie
nepředstavoval riziko pro zdraví zvířat nebo veřejné zdraví v
Unii s ohledem na nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) a
nově se objevující nákazy;
b)      přijme vhodná opatření pro
prevenci a tlumení nákaz, aby se zajistilo, že vstup těchto patogenních
původců do Unie nepředstavuje riziko z hlediska
bioterorismu.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253, kterými se stanoví požadavky pro vstup patogenních původců do
Unie, které se týkají:
a)      balení patogenních původců;
b)      ostatních opatření ke zmírnění
rizika vyžadovaných pro zabránění uvolnění a šíření patogenních
původců.
Článek 243
Rostlinný materiál a akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty
1.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      zvláštních veterinárních požadavků
na vstup rostlinného materiálu, který působí jako cesta přenosu nákaz
uvedených na seznamu nebo nově se objevujících nákaz, do Unie;
b)      požadavků na:
i)        veterinární osvědčení s
přihlédnutím k pravidlům stanoveným v čl. 239 odst. 1 písm. a) a
čl. 239 odst. 2 a 3; nebo
ii)       prohlášení nebo jiné dokumenty s
přihlédnutím k pravidlům stanoveným v čl. 239 odst. 1 písm. b).
2.           Komise stanoví veterinární požadavky
uvedené v odstavci 1 tohoto článku v případě
nepříznivé nákazové situace v třetích zemích nebo územích, pokud jde
o nákazy uvedené na seznamu podle čl. 8 odst. 1 písm. d) nebo nově se
objevující nákazy, přičemž se zohlední tato kritéria:
a)      zda nákaza uvedená na seznamu nebo
nově se objevující nákaza, jež se mohou přenášet prostřednictvím
rostlinného materiálu, představují vážné riziko pro zdraví zvířat
nebo lidí v Unii;
b)      pravděpodobnost, že zvířata
druhů uvedených na seznamu pro konkrétní nákazu uvedenou na seznamu nebo
nově se objevující nákazu přijdou do přímého či nepřímého
styku s rostlinným materiálem uvedeným v odstavci 1;
c)      dostupnost a účinnost alternativních
opatření ke zmírnění rizika s ohledem na uvedený rostlinný materiál,
která mohou zamezit riziku přenosu uvedenému v odst. 2 písm. a) nebo je
snížit na minimum.
3.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla, která
uvádějí pro rostlinný materiál uvedený v odstavci 1 tohoto článku kódy
kombinované nomenklatury, není-li to stanoveno podle pravidel přijatých
podle čl. 45 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. XXX/XXX [Number
to be added - o úředních kontrolách].
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Článek 244
Přepravní prostředky, vybavení, obalové materiály, přeprava vody
a krmiv a krmiv z pastvin a akty v přenesené pravomoci a prováděcí
akty
1.           Provozovatelé přivážející
zvířata a produkty do Unie přijmou vhodná a nezbytná opatření pro
prevenci nákaz během přepravy podle čl. 122 odst. 1 a čl.
191 odst. 1.
2.           Komise je v souladu s článkem
253 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci,
které se týkají:
a)      zvláštních veterinárních požadavků
na vstup do Unie u:
a)       přepravních prostředků
pro zvířata, zárodečných produktů, produktů
živočišného původu, vedlejších produktů živočišného
původu a získaných produktů;
b)      vybavení, obalového materiálu nebo
přepravy vody pro zvířata, zárodečných produktů, produktů
živočišného původu, vedlejších produktů živočišného
původu a získaných produktů nebo krmiva a krmiva z pastvin, jež mohou
přenášet nákazy zvířat;
b)      požadavků na:
i)        veterinární osvědčení s
přihlédnutím k pravidlům stanoveným v čl. 239 odst. 1 písm. a) a
čl. 239 odst. 2 a 3; nebo
ii)       prohlášení nebo jiné dokumenty s
přihlédnutím k pravidlům stanoveným v čl. 239 odst. 1 písm. b).
3.           Komise stanoví veterinární požadavky
uvedené v odstavci 2 v případě nepříznivé nákazové
situace týkající se jedné nebo více nákaz uvedených na seznamu podle čl. 8
odst. 1 písm. d) nebo nově se objevujících nákaz, jež představují
vážné riziko pro zdraví zvířat a lidí v Unii v:
a)      sousední třetí zemi;
b)      třetí zemi původu;
c)      třetí zemi tranzitu.
4.           Komise může
prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla, která
uvádějí pro zboží uvedené v odst. 2 písm. a) tohoto článku kódy
kombinované nomenklatury, není-li to stanoveno podle pravidel přijatých
podle čl. 45 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. XXX/XXX [Publication
office: No of Regulation] o úředních kontrolách.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
Kapitola 3
Vývoz
Článek 245
Vývoz z Unie
1.           Členské státy přijmou
vhodná opatření, která zajistí, že vývoz a opětovný vývoz zvířat
a produktů z Unie do třetí země nebo území probíhá v souladu s
pravidly pro přemísťování zvířat a produktů mezi
členskými státy stanovenými v části IV, přičemž se zohlední
nákazový status v třetí zemi nebo území určení nebo v jejich
oblasti či jednotce s ohledem na nákazy uvedené na seznamu podle čl.
8 odst. 1 písm. d) a nově se objevující nákazy.
Je-li to však vyžadováno příslušným orgánem
dovážející třetí země nebo území nebo je-li to stanoveno právními
předpisy, normami, zásadami správné praxe a jinými právními a správními
postupy platnými v dané zemi nebo území, může vývoz a opětovný vývoz
z Unie probíhat v souladu s uvedenými ustanoveními.
2.           Jsou-li použitelná ustanovení
dvoustranných dohod uzavřených mezi Unií a třetí zemí nebo územím,
musí zvířata a produkty vyvážené z Unie do této třetí země nebo
území splňovat uvedená ustanovení.
ČÁST VI
MIMOŘÁDNÁ OPATŘENÍ
Oddíl 1
Mimořádná opatření týkající se přemísťování zvířat a
produktů v rámci Unie a přepravních prostředků a jiného
materiálu, které s těmito zvířaty a produkty mohly přijít do
styku
Článek 246
Mimořádná opatření, která mají být přijata příslušným
orgánem dotčeného členského státu v případě ohniska nákazy uvedené
na seznamu nebo nově se objevující nákazy nebo výskytu nebezpečí na
jeho území
1.           V případě ohniska
nákazy uvedené na seznamu nebo nově se objevující nákazy nebo výskytu
nebezpečí, jež může představovat vážné riziko, příslušný
orgán členského státu, ve kterém k němu došlo, v závislosti na
závažnosti dané situace a nákazy nebo nebezpečí okamžitě v zájmu
zabránění šíření nákazy nebo nebezpečí přijme jedno nebo
více z těchto mimořádných opatření:
a)      u nákaz uvedených na seznamu:
i)        podle čl. 8 odst. 1 písm. a)
opatření pro tlumení nákaz stanovená v kapitole 1 hlavy II části III;

ii)       podle čl. 8 odst. 1 písm. b) a c)
opatření pro tlumení nákaz stanovená v kapitole 2 hlavy II části III;
b)      u nově se objevujících nákaz a
nebezpečí:
i)        omezení pohybu zvířat a
produktů pocházejících ze zařízení nebo případně z
uzavřených oblastí nebo jednotek, kde došlo k ohnisku nebo výskytu
nebezpečí, a přepravních prostředků a jiného materiálu,
které s těmito zvířaty nebo produkty mohly přijít do styku;
ii)       karanténu zvířat a izolaci
produktů;
iii)      opatření týkající se dozoru a
vysledovatelnosti;
iv)      jakákoli vhodná mimořádná
opatření pro tlumení nákaz stanovená v kapitole 1 hlavy II části III;
c)      jakékoli jiné mimořádné
opatření, jež bude považovat za vhodné pro účinné a efektivní tlumení
a zabránění rozšíření nákazy nebo nebezpečí.
2.           Příslušný orgán uvedený v
odstavci 1 informuje Komisi a ostatní členské státy:
a)      okamžitě o ohnisku nebo výskytu
nebezpečí uvedených v odstavci 1;
b)      neprodleně o mimořádných
opatřeních přijatých podle odstavce 1.
Článek 247
 Mimořádná opatření přijímaná jinými členskými státy, než
je členský stát, v němž nastalo ohnisko nebo nebezpečí
1.           Příslušný orgán jiného
členského státu, než je stát, v němž nastalo ohnisko nebo
nebezpečí uvedená v čl. 246 odst. 1, přijme jedno nebo více z
mimořádných opatření uvedených v čl. 246 odst. 1, jestliže na
svém území zjistí výskyt zvířat nebo produktů z členského
státu uvedeného v čl. 246 odst.1 nebo přepravních
prostředků či jiného materiálu, které s těmito zvířaty
a produkty mohly přijít do styku.
2.           Příslušný orgán uvedený v
odstavci 1 tohoto článku může v případě vážného rizika až
do přijetí mimořádných opatření Komisí podle článku 248
přijmout dočasná mimořádná opatření uvedená v čl. 246
odst. 1, a to v závislosti na závažnosti situace týkající se zvířat nebo
produktů pocházejících ze zařízení či z jakýchkoli jiných
míst nebo případně z uzavřených pásem členského státu,
v němž nastalo ohnisko nebo nebezpečí uvedená v čl. 246
odst. 1, nebo přepravních prostředků či jiného materiálu,
které s těmito zvířaty mohly přijít do styku.
3.           Příslušný orgán uvedený v
odstavci 1 informuje Komisi a ostatní členské státy:
a)      okamžitě o ohnisku nebo výskytu
nebezpečí uvedených v odstavci 1;
b)      neprodleně o mimořádných
opatřeních přijatých podle odstavce 1 a 2.
Článek 248
Mimořádná opatření Komise
1.           V případě ohniska nákazy
nebo výskytu nebezpečí podle čl. 246 odst. 1 a mimořádných
opatření přijatých příslušnými orgány členských států
v souladu s čl. 246 odst. 1 a čl. 247 odst. 1 a 2 Komise
přezkoumá situaci a přijatá mimořádná opatření a
prostřednictvím prováděcího aktu přijme jedno nebo více
mimořádných opatření stanovených v čl. 246 odst. 1, jež se
týkají zvířat a produktů a přepravních prostředků a
jiného materiálu, které s těmito zvířaty nebo produkty mohly
přijít do styku, a to v kterémkoli z těchto případů:
a)      Komise nebyla informována o všech
opatřeních přijatých podle čl. 246 odst. 1 a čl. 247 odst.
1 a 2;
b)      Komise opatření přijatá podle
čl. 246 odst. 1 a čl. 247 odst. 1 a 2 považuje za nepřiměřená;
c)      Komise se domnívá, že je nutné schválit
nebo nahradit opatření přijatá příslušnými orgány členských
států podle čl. 246 odst. 1 a čl. 247 odst. 1 a 2, aby se
předešlo neoprávněnému narušení přemísťování zvířat a produktů.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
2.           V závažných, naléhavých a
řádně odůvodněných případech souvisejících vážným
rizikem šíření nákazy nebo nebezpečí může Komise přijímat
okamžitě použitelné prováděcí akty podle čl. 255 odst. 3.
Oddíl 2
Mimořádná opatření týkající se zásilek zvířat a produktů
pocházejících ze třetích zemí a území a přepravních
prostředků a jiného materiálu, které s těmito zásilkami mohly
přijít do styku
Článek 249
Mimořádná opatření přijímaná příslušným orgánem
členského státu
Jestliže se příslušný orgán
členského státu dozví o zásilce zvířat nebo produktů pocházející
ze třetí země nebo území anebo o přepravním prostředku
či materiálech, které mohly přijít do styku s touto zásilkou, která může
představovat vážné riziko pro Unii v důsledku případné infekce
nebo kontaminace nákazami uvedenými na seznamu nebo nově se objevujícími
nákazami či nebezpečí, neprodleně:
a)           přijmou jedno nebo více z
těchto mimořádných opatření nezbytných ke zmírnění tohoto
rizika v závislosti na závažnosti situace:
i)       zničení zásilky;
ii)       karanténu zvířat a izolaci
produktů;
iii)      opatření týkající se dozoru a
vysledovatelnosti;
iv)      případně jakékoli z
opatření pro tlumení nákazy uvedených v kapitole 1 hlavy II části III;
v)      jakékoli jiné mimořádné
opatření, jež bude považovat za vhodné, aby se zabránilo šíření
nákazy nebo nebezpečí do Unie;
b)           okamžitě uvědomí Komisi a
ostatní členské státy o rizicích spojených s danou zásilkou a o
původu zásilky prostřednictvím IMSOC.
Článek 250
Mimořádná opatření Komise
1.           V případě, že se ve
třetí zemi nebo území vyskytne nebo rozšíří nákaza uvedená na
seznamu, nově se objevující nákaza nebo nebezpečí, jež mohou
představovat vážné riziko, nebo v případech jiného závažného veterinárního
nebo hygienického důvodu může Komise z vlastního podnětu nebo na
žádost členského státu prostřednictvím prováděcího aktu a v
závislosti na závažnosti situace přijmout jedno nebo více z těchto
mimořádných opatření:
a)      pozastavit vstup zásilek zvířat a
produktů do Unie, jakož i přepravních prostředků nebo
jiného materiálu, které s těmito zásilkami, jež mohou danou nákazu nebo
nebezpečí šířit do Unie, mohly přijít do styku;
b)      stanovit zvláštní požadavky na vstup
zásilek zvířat a produktů do Unie, jakož i přepravních
prostředků a jiného materiálu, které s těmito zásilkami, jež
mohou danou nákazu nebo nebezpečí šířit do Unie, mohly přijít do
styku;
c)      přijmout jiná vhodná mimořádná
opatření pro tlumení nákaz s cílem zabránit šíření dané nákazy nebo
nebezpečí do Unie.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
2.           V závažných, naléhavých a
řádně odůvodněných případech souvisejících s vážným
rizikem Komise po konzultaci s dotčeným členským státem
neprodleně přijme příslušné prováděcí akty v souladu s
postupem uvedeným v čl. 255 odst. 3.
Článek 251
Mimořádná opatření přijatá členskými státy
v případě, že Komise nejedná
1.           Jestliže členský stát požádá
Komisi, aby přijala mimořádná opatření podle článku 250, a
Komise tak neučinila, pak daný členský stát:
a)      může do přijetí
mimořádných opatření Komisí v souladu s odstavcem 2 tohoto
článku přijmout jedno nebo více dočasných mimořádných
opatření uvedených v čl. 249 písm. a), jež se týkají zásilek
zvířat a produktů a přepravních prostředků a jiného
materiálu, které s těmito zásilkami pocházejícími ze třetí země
nebo území podle čl. 250 odst. 1 mohly přijít do styku, a to v
závislosti na závažnosti situace na svém území;
b)      o těchto mimořádných
opatřeních neprodleně uvědomí Komisi a příslušné orgány
jiných členských států a uvedou důvod jejich přijetí.
2.           Komise přezkoumá situaci a
mimořádná opatření přijatá členským státem v souladu
s odstavcem 1 tohoto článku a v případě potřeby
přijme prostřednictvím prováděcího aktu jedno nebo více
mimořádných opatření stanovených v článku 250.
Tyto prováděcí akty se přijímají
přezkumným postupem podle čl. 255 odst. 2.
3.           V závažných, naléhavých a
řádně odůvodněných případech souvisejících s vážným
rizikem přijme Komise postupem podle čl. 255 odst. 3 okamžitě
použitelné prováděcí akty.
Část
VII
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
HLAVA I
Procesní ustanovení
Článek 252
Změna příloh I a II
Komise je zmocněna k přijímání
aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253, pokud jde o
změny příloh I a II za účelem zohlednění technického
pokroku, vědeckého vývoje a změněných okolností v oblasti
veřejného zdraví a zdraví zvířat.
Článek 253
Výkon přenesené pravomoci
1.           Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v
tomto článku.
2.           Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci uvedené v čl. 4 odst. 2, čl. 6 odst. 2,
čl. 9 odst. 2, čl. 11 odst. 3, čl. 13 odst. 2, čl. 15 odst.
2, čl. 16 odst. 3, čl. 18 odst. 3, článku 24, článku 28,
čl. 30 odst. 4, čl. 31 odst. 2, čl. 34 odst. 2, čl. 37
odst. 5, článku 39, čl. 41 odst. 3, čl. 42 odst. 5, čl. 44
odst. 1, článku 47, čl. 48 odst. 3, čl. 53 odst. 2, čl. 54
odst. 3, čl. 55 odst. 2, čl. 58 odst. 2, článku 63, čl. 64
odst. 4, článku 67, čl. 68 odst. 2, čl. 70 odst. 3, čl. 72
odst. 2, čl. 73 odst. 3, čl. 74 odst. 3, čl. 76 odst. 2,
článku 79, čl. 80 odst. 4, čl. 85 odst. 3, čl. 89 odst. 3,
čl. 92 odst. 2, čl. 96 odst. 3, čl. 100 odst. 1, čl. 103
odst. 2, článku 14, článku 115, čl. 119 odst. 1, čl. 122
odst. 2, čl. 128 odst. 1, čl. 129 odst. 2, článku 132, čl.
133 odst. 2, čl. 134 odst. 2, čl. 135 odst. 3, čl. 136 odst. 4,
článku 137, čl. 141 odst. 1, čl. 143 odst. 1, článku 144,
čl. 146 odst. 4, čl. 148 odst. 3, čl. 151 odst. 1, čl. 152
odst. 2, čl. 154 odst. 1, článku 158, čl. 159 odst. 5, čl.
160 odst. 3, čl. 162 odst. 2, čl. 163 odst. 3, čl. 164 odst. 3,
čl. 165 odst. 5, čl. 166 odst. 3, čl. 174 odst. 3, čl. 179
odst. 2, čl. 184 odst. 1, čl. 188 odst. 1, čl. 191 odst. 2,
čl. 196 odst. 2, čl. 199 odst. 3, čl. 200 odst. 3, čl. 201
odst. 2, čl. 202 odst. 2, čl. 203 odst. 2, čl. 204 odst. 3,
článku 205, článku 211, čl. 213 odst. 1, článku 214,
čl. 216 odst. 4, čl. 218 odst. 3, čl. 221 odst. 1, čl. 222
odst. 3, čl. 223 odst. 3, čl. 224 odst. 5, čl. 225 odst. 3,
čl. 229 odst. 1, čl. 231 odst. 3, čl. 233 odst. 3, článku
235, čl. 236 odst. 1, čl. 239 odst. 4, čl. 240 odst. 3, čl.
241 odst. 1, čl. 242 odst. 2, čl. 243 odst. 1, čl. 244 odst. 2,
článku 252, čl. 259 odst. 2, čl. 260 odst. 2 a čl. 261
odst. 2 je svěřena Komisi na dobu neurčitou ode dne (*).
3.           Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci uvedené v čl. 229 odst. 1 je svěřena
Komisi na dobu pěti let ode dne (*).
(*)      Datum
vstupu základního legislativního aktu v platnost nebo jiné datum stanovené
zákonodárcem.
4.           Přenesení pravomoci uvedené v
odstavci 1 tohoto článku a podle čl. 229 odst. 1 může být
kdykoli zrušeno Evropským parlamentem nebo Radou. Rozhodnutím o zrušení se
ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí
o zrušení pravomoci nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním
věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm
upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v
přenesené pravomoci.
5.           Přijetí aktu v přenesené
pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému
parlamentu a Radě.
6.           Akt v přenesené pravomoci
přijatý podle ustanovení uvedených v odstavci 2 tohoto článku a podle
čl. 229 odst. 1 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský
parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců
ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada
před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky
nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta
prodlouží o dva měsíce.
Článek 254
Postup pro naléhavé případy
1.           Akty
v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto článku vstupují v
platnost bezodkladně a jsou použitelné, pokud proti nim není vyslovena
námitka v souladu s odstavcem 2. V oznámení aktu v
přenesené pravomoci Evropskému parlamentu a Radě se uvedou
důvody použití postupu pro naléhavé případy.
2.           Evropský
parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit
námitky postupem uvedeným v čl. 253 odst. 6. V takovém
případě zruší Komise tento akt neprodleně poté, co jí Evropský
parlament nebo Rada oznámí rozhodnutí o vyslovení námitek.
Článek 255
Postup projednávání ve výboru
1.           Komisi je nápomocen Stálý výbor pro
rostliny, zvířata, potraviny a krmiva, zřízený čl. 58
odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002. Uvedený výbor je výborem
ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2.           Odkazuje-li se na tento odstavec,
použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3.           Odkazuje-li se na tento odstavec,
použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s
článkem 5 uvedeného nařízení.
HLAVA II
Sankce
Článek 256
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce
za porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá
opatření nezbytná pro provádění těchto pravidel. Stanovené
sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tato opatření
Komisi nejpozději do [datum bude vloženo: jeden rok od data
použitelnosti tohoto nařízení] a neprodleně jí sdělí veškeré
následné změny, jež se jich týkají.
HLAVA III
Opatření členských států
Článek 257
Opatření členských států
1.           Členské státy mohou na svém
území použít další nebo přísnější opatření, než jsou
opatření stanovená v tomto nařízení, která se týkají pouze:
a)      odpovědností v oblasti zdraví
zvířat podle kapitoly 3 části I;
b)      hlášení v rámci členských
států podle článku 16;
c)      dozoru podle kapitoly 2 části II;
d)      registrace, schvalování, vedení
záznamů a registrů podle kapitoly 1 hlavy I a kapitoly 1 hlavy II
části IV;
e)      požadavků na vysledovatelnost pro
chovaná suchozemská zvířata a zárodečné produkty podle kapitoly 2
hlavy I části IV.
2.           Opatření členských
států uvedená v článku 1 musí být v souladu s pravidly stanovenými v
tomto nařízení a nesmějí:
a)      bránit přemísťování zvířat
a produktů mezi členskými státy;
b)      být v rozporu s pravidly uvedenými v
odstavci 1.
ČÁST VIII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 258
Zrušení
1.           Rozhodnutí 78/642/EHS, směrnice
79/110/EHS, směrnice 81/6/EHS, rozhodnutí 89/455/EHS, směrnice
90/423/EHS, rozhodnutí 90/678/EHS se zrušují.
2.           Zrušují se tyto akty ode dne [datum
použitelnosti tohoto nařízení]:
–
směrnice 64/432/EHS,
–
směrnice 77/391/EHS,
–
směrnice 78/52/EHS,
–
směrnice 80/1095/EHS,
–
směrnice 82/894/EHS,
–
směrnice 88/407/EHS,
–
směrnice 89/556/EHS,
–
směrnice 90/429/EHS,
–
směrnice 91/68/EHS,
–
rozhodnutí 91/666/EHS,
–
směrnice 92/35/EHS,
–
směrnice 92/65/EHS,
–
směrnice 92/66/EHS,
–
směrnice 92/118/EHS,
–
směrnice 92/119/EHS,
–
rozhodnutí 95/410/ES,
–
směrnice 2000/75/ES,
–
rozhodnutí 2000/258/ES,
–
nařízení (ES) č. 1760/2000,
–
směrnice 2001/89/ES,
–
směrnice 2002/60/ES,
–
směrnice 2002/99/ES,
–
směrnice 2003/85/ES,
–
nařízení (EU) č. [XXX/XXX… [Publication
office: Number to be inserted… o neobchodních přesunech zvířat
v zájmovém chovu a o zrušení nařízení (ES) č. 998/2003],
–
nařízení (ES) č. 21/2004,
–
směrnice 2004/68/ES,
–
směrnice 2005/94/ES,
–
směrnice 2006/88/ES,
–
směrnice 2008/71/ES,
–
směrnice 2009/156/ES,
–
směrnice 2009/158/ES.
Odkazy na zrušené akty se považují za odkazy na
toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze III
tohoto nařízení.
3.           Akty přijaté Komisí na
základě aktů Rady a Evropského parlamentu uvedených v odstavci 2
zůstávají v platnosti, pokud nejsou v rozporu s pravidly stanovenými
tímto nařízením.
Článek
259
Přechodná opatření týkající se zrušení nařízení (ES) č.
1760/2000, nařízení (ES) č. 21/2004 a směrnice 2008/71/ES
1.           Bez ohledu na čl. 258 odst. 2
tohoto nařízení se nařízení (ES) č. 1760/2000, nařízení
(ES) č. 21/2004 a směrnice 2008/71/ES nadále použijí až do data, jež
má být stanoveno v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle odstavce
2 tohoto článku.
2.           Komise je zmocněna
přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 252,
pokud jde o datum, od něhož nebudou akty uvedené v odstavci 1 tohoto
článku již použitelné.
Tímto datem je datum použití odpovídajících
pravidel, která mají být přijata podle aktů v přenesené
pravomoci stanovených v čl. 103 odst. 2 a v článcích 114 a 115
tohoto nařízení.
Článek 260
Přechodná opatření týkající se zrušení směrnic 92/66/EHS,
2000/75/ES, 2001/89/ES, 2000/75/ES, 2002/60/ES, 2003/85/ES a 2005/94/ES
1.           Bez ohledu na čl. 258 odst. 2
tohoto nařízení se směrnice 92/66/EHS, 2000/75/ES, 2001/89/ES,
2000/75/ES, 2002/60/ES, 2003/85/ES a 2005/94/ES nadále použijí až do data, jež
má být stanoveno v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle odstavce
2 tohoto článku.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 253,
pokud jde o datum, od něhož nebudou směrnice uvedené v odstavci 1
tohoto článku již použitelné.
Tímto datem je datum použití odpovídajících
pravidel, která mají být přijata podle aktů v přenesené
pravomoci stanovených v čl. 44 odst. 1, čl. 47 odst. 1, čl.
48 odst. 3, čl. 53 odst. 1, čl. 54 odst. 3, čl. 58 odst. 2,
článku 63, čl. 64 odst. 4, článku 67 a čl. 68 odst. 2 a
čl. 70 odst. 3 tohoto nařízení.
Článek 261
Přechodná opatření týkající se zrušení nařízení (EU) č.
[XXX/XXX o neobchodních přesunech zvířat v zájmovém chovu]
1.           Bez ohledu na čl. 258 odst. 2
tohoto nařízení se nařízení (EU) č. [XXX/XXX] nadále použije až
do data, jež má být stanoveno v aktu v přenesené pravomoci přijatém
podle odstavce 2 tohoto článku.
2.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem
253, pokud jde o datum, od něhož nebude nařízení XXX/XXX již
použitelné.
Tímto datem je datum použití odpovídajících
pravidel, která mají být přijata podle aktů v přenesené
pravomoci stanovených v čl. 114 písm. f) a čl. 152 odst. 2 a
čl. 222 odst. 3 tohoto nařízení.
Článek 262
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne [36 měsíců ode
dne vstupu tohoto nařízení v platnost].
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda                                                        předseda
PŘÍLOHA I
Druhy
zvířat v zájmovém chovu
ČÁST A
Psi (Canis lupus familiaris)
Kočky (Felis silvestris catus)
Fretky (Mustela putorius furo)
ČÁST B
Bezobratlí (kromě včel a
čmeláků a měkkýšů a korýšů)
Okrasní vodní živočichové
Obojživelníci
Plazi
Ptáci: všechny druhy ptáků kromě
drůbeže
Savci: hlodavci a králíci jiní než pro výrobu
potravin.
PŘÍLOHA II
Druhy
kopytníků
 Taxon ||
 Řád || Čeleď || Druh
 Lichokopytníci (Perissodactyla) || Koňovití (Equidae) || Equus spp.
 Tapírovití (Tapiridae) || Tapirus spp.
 Rhinoceritidae || Ceratotherium spp., Dicerorhinus spp., Diceros spp., Rhinoceros spp.
 Sudokopytníci (Artiodactyla) || Antilocapridae || Antilocapra ssp.
 Bovidae || Addax ssp., Aepyceros ssp., Alcelaphus ssp., Ammodorcas ssp., Ammotragus ssp., Antidorcas ssp., Antilope ssp., Bison ssp., Bos ssp. (včetně Bibos, Novibos, Poephagus), Boselaphus ssp., Bubalus ssp. (včetně Anoa), Budorcas ssp., Capra ssp., Cephalophus ssp., Connochaetes ssp., Damaliscus ssp. (včetně Beatragus), Dorcatragus ssp., Gazella ssp., Hemitragus ssp., Hippotragus ssp., Kobus ssp., Litocranius ssp., Madogua ssp., Naemorhedus ssp. (včetně Nemorhaedus a Capricornis), Neotragus ssp., Oreamuos ssp., Oreotragus ssp., Oryx ssp., Ourebia ssp., Ovibos ssp., Ovis ssp., Patholops ssp., Pelea ssp., Procapra ssp., Pseudois ssp., Pseudoryx ssp., Raphicerus ssp., Redunca ssp., Rupicapra ssp., Saiga ssp., Sigmoceros-Alecelaphus ssp., Sylvicapra ssp., Syncerus ssp., Taurotragus ssp., Tetracerus ssp., Tragelaphus ssp. (včetně Boocerus).
 Camelidae || Camelus ssp., Lama ssp., Vicugna ssp.
 Cervidae || Alces ssp., Axis-Hyelaphus ssp., Blastocerus ssp., Capreolus ssp., Cervus-Rucervus ssp., Dama ssp., Elaphurus ssp., Hippocamelus ssp., Hydropotes ssp., Mazama ssp., Megamuntiacus ssp., Muntiacus ssp., Odocoileus ssp., Ozotoceros ssp., Pudu ssp., Rangifer ssp.
 Giraffidae || Giraffa ssp., Okapia ssp.
 Hippopotamindae || Hexaprotodon-Choeropsis ssp., Hippopotamus ssp.
 Moschidae || Moschus ssp.
 Suidae (prasatovití) || Babyrousa ssp., Hylochoerus ssp., Phacochoerus ssp., Potamochoerus ssp., Sus ssp.
 Tayassuidae || Catagonus ssp., Pecari-Tayassu ssp.
 Tragulidae || Hyemoschus ssp., Tragulus-Moschiola ssp.
 Proboscidae || Elephantidae || Elephas ssp., Loxodonta ssp.
PŘÍLOHA III
Srovnávací tabulka podle čl. 257
odst. 2
1.           Směrnice
64/432/ES.
 Směrnice 64/432/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně), čl. 150 odst. 3 a čl. 220 odst. 3
 Čl. 3 odst. 1 Čl. 3 odst. 2 || Články 121 a 123 Čl. 121 odst. 2, čl. 123 odst. 1 a čl. 146 odst. 3 a 4
 Čl. 4 odst. 1 Čl. 4 odst. 2 a 3 || Čl. 121 odst. 1 Čl. 122 odst. 1 a 2
 Čl. 5 odst. 1 Čl. 5 odst. 2 Čl. 5 odst. 2 písm. a) Čl. 5 odst. 2 písm. b) Čl. 5 odst. 3 Čl. 5 odst. 4 Čl. 5 odst. 5 || Čl. 140 odst. 1, články 142 a 143 Čl. 146 odst. 3 a 4 Čl. 144 písm. a) Čl. 141 odst. 1 písm. b) Čl. 146 odst. 3 a 4 Článek 150 Články 130, 132 a 150
 Článek 6 || Články 127, 128, 129
 Článek 6a || -
 Článek 7 || Články 129 a 130, čl. 131 písm. a) a článek 132
 Článek 8 || Články 16, 17 a 18 a čl. 16 odst. 3, čl. 17 odst. 3, čl. 18 odst. 3 a článek 19
 Článek 9 || Čl. 30 odst. 1, články 31 a 32 a čl. 30 odst. 3 a 4, čl. 31 odst. 2
 Článek 10 || Čl. 30 odst. 2, články 31, 32, 36, 41, 42, 39 a 40, čl. 41 odst. 3 a čl. 42 odst. 5 a 6
 Čl. 11 odst. 1 Čl. 11 odst. 2 Čl. 11 odst. 3 Čl. 11 odst. 4 Čl. 11 odst. 5 až 6 || Čl. 89 odst. 1 písm. a), články 92 a 93 a čl. 92 odst. 2 Články 97, 100 a 101 Článek 93, 94 Článek 95 Čl. 92 odst. 1 písm. d) a čl. 92 odst. 2 písm. d)
 Čl. 12 odst. 1 Čl. 12 odst. 2 Čl. 12 odst. 3 Čl. 12 odst. 4 Čl. 12 odst. 5 a 6 || Článek 122 Články 99 a 100 Čl. 122 odst. 1 písm. a) a b) Článek 140 odst. 3 -
 Čl. 13 odst. 1 a 2 Čl. 13 odst. 3 Čl. 13 odst. 4 Čl. 13 odst. 5 a 6 || Články 89, 92, 93, 94, 97, 100 a 101 Článek 95 - Článek 96
 Čl. 14 odst. 1 a 2 Čl. 14 odst. 3 písm. A. a B. Čl. 14 odst. 3 písm. C. Čl. 14 odst. 4 až 6 || - - Článek 103 -
 Čl. 15 odst. 1 Čl. 15 odst. 2 až 4 || Článek 256 -
 Článek 16 || -
 Článek 17 || -
 Článek 17a || -
 Článek 18 || Článek 103
 Článek 19 || -
 Článek 20 || -
2.           Směrnice
77/391/EHS
 Směrnice 77/391/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Čl. 2 odst. 1 Čl. 2 odst. 2 Čl. 2 odst. 3 Čl. 2 odst. 4 || Čl. 30 odst. 1 Články 31, 32 Článek 33 Články 36 a 41
 Čl. 3 odst. 1 Čl. 3 odst. 2 Čl. 3 odst. 3 Čl. 3 odst. 4 || Čl. 30 odst. 1 Články 31, 32 Článek 33 Články 36 a 41
 Článek 4 || Čl. 30 odst. 1, články 31, 32, 33, 36 a 41
 Článek 5 || -
 Článek 6 || -
 Článek 7 || -
 Článek 8 || -
 Článek 9 || -
 Článek 10 || -
 Článek 11 || -
 Článek 12 || -
 Článek 13 || -
 Článek 14 || -
 Článek 15 || -
3.           Směrnice
78/52/EHS
 Směrnice 78/52/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Čl. 3 odst. 1 Čl. 3 odst. 2 Čl. 3 odst. 3 Čl. 3 odst. 4 || Čl. 30 odst. 1, články 31, 34 a 35 - - Čl. 30 odst. 1 a článek 31
 Článek 4 || Čl. 30 odst. 1, články 31 a 35
 Článek 5 || Články 16, 17, 18, 46 a 47
 Čl. 6 odst. 1 Čl. 6 odst. 2 Čl. 6 odst. 3 || Články 73 až 75 Články 76 a 77 Články 78 a 79
 Článek 7 || Články 78 a 79
 Článek 8 || Články 78 a 79
 Článek 9 || Články 78 a 79
 Článek 10 || Články 78 a 79
 Článek 11 || Články 78 a 79
 Článek 12 || Články 78 a 79
 Článek 13 || Články 16, 17, 18, 46 a 47
 Čl. 14 odst. 1 Čl. 14 odst. 2 Čl. 14 odst. 3 || Články 73 až 75 Články 76 a 77 Články 78 a 79
 Článek 15 || Články 78 a 79
 Článek 16 || Články 78 a 79
 Článek 17 || Články 78 a 79
 Článek 18 || Články 78 a 79
 Článek 19 || Články 78 a 79
 Článek 20 || Články 78 a 79
 Článek 21 || -
 Článek 22 || Články 16, 17, 18, 46 a 47
 Článek 23 || Články 73 až 79
 Článek 24 || Články 78 a 79
 Článek 25 || Články 78 a 79
 Článek 26 || Články 78 a 79
 Článek 27 || Čl. 121 odst. 1, čl. 123 odst. 1 písm. b)
 Článek 28 || -
 Článek 29 || -
 Článek 30 || -
4.           Směrnice 80/1095/EHS
 Směrnice 80/1095/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || Čl. 30 odst. 1 a článek 36
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Čl. 30 odst. 1, články 34 a 35
 Článek 3a || Čl. 30 odst. 1, články 34 a 35
 Článek 4 || Články 31, 32 a 35
 Článek 4a || Články 31, 32 a 35
 Článek 5 || -
 Článek 6 || Čl. 30 odst. 1 písm. b), čl. 30 odst. 3 a článek 31
 Článek 7 || Články 36, 39 a 40
 Článek 8 || Články 41 a 42
 Článek 9 || -
 Článek 11 || -
 Článek 12 || -
 Článek 12a || -
 Článek 13 || -
5.           Směrnice 82/894/EHS
 Směrnice 82/894/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Články 17, 19, 20 a 21
 Článek 4 || Články 17, 18, 19, 20 a 21
 Článek 5 || Čl. 21 písm. b) a c)
 Článek 6 || -
 Článek 7 || -
 Článek 8 || -
6.           Směrnice 88/407/EHS
 Směrnice 88/407/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Články 157 a 158
 Článek 4 || Čl. 158 písm. b) a c)
 Článek 5 || Články 89, 92, 95 a 96
 Čl. 6 odst. 1 Čl. 6 odst. 2 Čl. 6 odst. 3 a 4 || Články 159 a 160 - -
 Článek 8 || Čl. 230 odst. 1 písm. a) a článek 231
 Článek 9 || Čl. 230 odst. 1 písm. b), články 234 a 235
 Článek 10 || Čl. 230 odst. 1 písm. c), články 231, 236 a 238
 Článek 11 || Čl. 230 odst. 1 písm. d) a články 239 a 240
 Článek 12 || Čl. 230 odst. 2
 Článek 15 || Články 246 až 251
 Článek 16 || -
 Článek 17 || -
 Článek 18 || -
 Článek 20 || -
 Článek 21 || -
 Článek 22 || -
7.           Směrnice 89/556/EHS
 Směrnice 89/556/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Články 157, 158 a 159
 Čl. 5 odst. 1 Čl. 5 odst. 2 Čl. 5 odst. 2a a 3 || Články 89 a 92 Článek 96 Článek 92
 Článek 6 || Články 159 a 160
 Článek 7 || Čl. 230 odst. 1 písm. a) a článek 231
 Článek 8 || Čl. 230 odst. 1 písm. b), články 234 a 235
 Článek 9 || Čl. 230 odst. 1 písm. c), články 236 a 238
 Článek 10 || Čl. 230 odst. 1 písm. d), články 239 a 240
 Článek 11 || Čl. 230 odst. 2 a články 249 až 251
 Článek 14 || Články 246 až 248
 Článek 15 || -
 Článek 16 || -
 Článek 17 || -
 Článek 18 || -
 Článek 19 || -
 Článek 20 || -
 Článek 21 || -
8.           Směrnice 90/429/EHS
 Směrnice 90/429/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Články 157 a 158
 Článek 4 || -
 Čl. 5 odst. 1 Čl. 5 odst. 2 || Články 89 a 92 Článek 96
 Čl. 6 odst. 1 Čl. 6 odst. 2 || Články 159 a 160 -
 Článek 7 || Čl. 230 odst. 1 písm. a) a článek 231
 Článek 8 || Čl. 230 odst. 1 písm. b), články 234 a 235
 Článek 9 || Čl. 230 odst. 1 písm. c), články 236 a 238
 Článek 10 || Čl. 230 odst. 1 písm. d), články 239 a 240
 Čl. 11 odst. 1 Čl. 11 odst. 2 a 3 || Čl. 230 odst. 2 -
 Článek 12 || Článek 239
 Článek 13 || -
 Článek 14 || -
 Článek 15 || Články 246 až 251
 Článek 16 || -
 Článek 17 || -
 Článek 18 || -
 Článek 19 || -
 Článek 20 || -
 Článek 21 || -
 Článek 22 || -
9.           Směrnice 91/68/EHS
 Směrnice 91/68/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně), čl. 150 odst. 3 a čl. 220 odst. 3
 Čl. 3 odst. 1, 2, 3 a 5 Čl. 3 odst. 4 || Články 127 a 128 Článek 136
 Čl. 4 odst. 1 Čl. 4 odst. 2 Čl. 4 odst. 3 || Čl. 121 odst. 2 písm. b), články 127 a 128 Článek 125 Článek 128
 Článek 4a || Článek 128
 Čl. 4b odst. 1 až 3 Čl. 4b odst. 4 Čl. 4b odst. 5 Čl. 4b odst. 6 || Článek 128 Článek 130 Článek 129 Čl. 121 odst. 1 a článek 122
 Čl. 4c odst. 1 a 2 Čl. 4c odst. 3 || Článek 128 Články 130 a 132
 Článek 5 || Článek 128
 Článek 6 || Článek 128
 Čl. 7 odst. 1 až 3 Čl. 7 odst. 4 || Články 30, 31 a 32 -
 Čl. 8 odst. 1 až 3 Čl. 8 odst. 4 || Články 36, 39 a 40 -
 Čl. 8a odst. 1 Čl. 8a odst. 2 Čl. 8a odst. 3 Čl. 8a odst. 4 Čl. 8a odst. 5 || Čl. 89 odst. 1 písm. a), články 92, 93 a 131 Články 97 a 100 Články 93, 94 a 96 Článek 95 Čl. 92 odst. 1 písm. d) a čl. 92 odst. 2 písm. d)
 Čl. 8b odst. 1 Čl. 8b odst. 2 Čl. 8b odst. 3 Čl. 8b odst. 4 || Článek 82, čl. 89 odst. 1 písm. a), články 92, 93, 97, 100 a 131 Články 89, 92, 93 Článek 95 -
 Čl. 8c odst. 1 Čl. 8c odst. 2 Čl. 8c odst. 3 Čl. 8c odst. 4 a 5 || Články 85 a 122 Článek 99 Čl. 122 odst. 1 písm. a) -
 Článek 9 || Články 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146 a 150
 Článek 10 || -
 Článek 11 || -
 Článek 12 || Čl. 141 písm. b)
 Článek 14 || -
 Článek 15 || -
 Článek 17 || -
 Článek 18 || -
10.         Rozhodnutí 91/666/EHS
 Rozhodnutí 91/666/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Článek 48
 Článek 4 || Články 48, 49 a 50
 Článek 5 || Články 48 a 50
 Článek 6 || Článek 15 a čl. 48 odst. 3 písm. b)
 Článek 7 || Článek 50
 Článek 8 || -
 Článek 9 || -
 Článek 10 || -
 Článek 11 || -
 Článek 12 || -
11.         Směrnice 92/35/EHS
 Směrnice 92/35/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Článek 16
 Článek 4 || Články 53 až 57 a 59
 Článek 5 || Články 46 a 47
 Článek 6 || Články 60 až 69
 Článek 7 || Článek 57
 Článek 8 || Článek 64
 Článek 9 || Články 65, 66 a 67
 Článek 10 || Články 65, 66 a 67
 Článek 11 || Článek 68
 Článek 12 || Čl. 71 odst. 1
 Článek 13 || Čl. 65 odst. 2
 Článek 14 || -
 Článek 15 || -
 Článek 16 || -
 Článek 17 || Články 43, 44 a 45
 Článek 18 || -
 Článek 19 || -
 Článek 20 || -
 Článek 21 || -
 Článek 22 || -
12.         Směrnice 92/65/EHS
 Směrnice 92/65/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || -
 Článek 4 || Články 121, 123, 16, 17, 18, čl. 30 odst. 2, články 140 až 143, 146 a 148
 Článek 5 || Články 133, 134, 140, 141
 Čl. 6 písm. A. Čl. 6 písm. B. || Články 121, 123, 127, 128, 134, 137, 140 až 143 -
 Čl. 7 písm. A. Čl. 7 písm. B. || Články 121, 123, 127, 128, 134, 137 a 140 až 143 -
 Článek 8 || Články 121, 123, 133 a 140 až 143
 Článek 9 || Články 121, 123, 133 a 140 až 143
 Čl. 10 odst. 1 až 4 Čl. 10 odst. 5 až 7 || Články 121, 123, 133, 140 až 143 -
 Článek 10a || Článek 30
 Čl. 11 odst. 1 Čl. 11 odst. 2 a 3 Čl. 11 odst. 4 Čl. 11 odst. 5 || Článek 155 Články 155, 157 a 158, 140 až 143 Články 92 a 96 Článek 162
 Čl. 12 odst. 1 Čl. 12 odst. 2 Čl. 12 odst. 3 Čl. 12 odst. 4 Čl. 12 odst. 5 Čl. 12 odst. 6 || - Články 246 až 248 Články 82, 97, 100 Články 140 až 146 a 149 až 151 - Článek 256
 Čl. 13 odst. 1 Čl. 13 odst. 2 || Články 133, 140 až 146 a 148 Články 90, 92, 93 až 96
 Článek 14 || Články 30, 31 a 32
 Článek 15 || Články 36, 39, 40 a 41
 Článek 16 || Čl. 230 odst. 1 a článek 236
 Čl. 17 odst. 1 Čl. 17 odst. 2 Čl. 17 odst. 3 Čl. 17 odst. 4 a 5 || Čl. 230 odst. 1 písm. a), b) a c) Článek 231 Články 231, 234 a 235 -
 Článek 18 || Čl. 230 odst. 1 písm. d), článek 239
 Článek 19 || Článek 236
 Článek 20 || Čl. 230 odst. 2, články 246 až 248
 Článek 21 || Články 141, 142, 143, 160, 209 a 211
 Článek 22 || -
 Článek 23 || -
 Článek 24 || Čl. 230 odst. 1 písm. d), článek 239, čl. 241 odst. 1 písm. a) bod v) a čl. 241 odst. 1 písm. c) bod iv)
 Článek 25 || -
 Článek 26 || -
 Článek 27 || -
 Článek 28 || -
 Článek 29 || -
 Článek 30 || -
13.         Směrnice 92/66/EHS
 Směrnice 92/66/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Článek 16
 Článek 4 || Články 53 až 56, čl. 57 odst. 1 a článek 59
 Článek 5 || Články 60 až 63
 Článek 6 || Článek 63
 Článek 7 || Článek 57, čl. 43 odst. 2 písm. d)
 Článek 8 || Články 55 a 56
 Čl. 9 odst. 1 Čl. 9 odst. 2 || Článek 64 Články 65 až 68
 Článek 10 || Články 65 a 67
 Článek 11 || Čl. 67 písm. b), čl. 68 odst. 1 písm. b) a čl. 68 odst. 2 písm. a)
 Článek 12 || Článek 54
 Článek 13 || Čl. 65 odst. 2
 Článek 14 || -
 Článek 15 || -
 Článek 16 || Články 46 a 47
 Článek 17 || Článek 47
 Článek 18 || Čl. 65 písm. e), články 67 a 69
 Čl. 19 odst. 1 až 3 Čl. 19 odst. 4 Čl. 19 odst. 5 || Články 53 až 56 Čl. 57 odst. 1, články 60 až 63 Čl. 71 odst. 2
 Článek 20 || -
 Článek 21 || Články 43 a 44
 Článek 22 || -
 Článek 23 || -
 Článek 24 || -
 Článek 25 || -
 Článek 26 || -
 Článek 27 || -
14.         Směrnice 92/118/EHS
 Směrnice 92/118/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Články 164, 223 a čl. 228 písm. c) bod v)
 Čl. 4 odst. 1 Čl. 4 odst. 2 || Články 164, 223 a čl. 228 písm. c) bod v) -
 Článek 5 || Články 164 a 223
 Článek 6 || Čl. 15 odst. 1 písm. b) a čl. 15 odst. 2 písm. b)
 Čl. 7 odst. 1 Čl. 7 odst. 2 Čl. 7 odst. 3 Čl. 7 odst. 4 || - Články 246 až 248 - Článek 256
 Článek 8 || -
 Článek 9 || Články 230 a 236
 Článek 10 || Články 230, 236, 239 a 241
 Článek 11 || Čl. 241 odst. 1 písm. c) bod ii)
 Článek 12 || -
 Článek 13 || Čl. 241 odst. 1 písm. c) bod i)
 Článek 14 || -
 Článek 15 || -
 Článek 16 || Čl. 241 odst. 1 písm. c) bod v)
 Článek 17 || -
 Článek 18 || -
 Článek 19 || -
 Článek 20 || -
15.         Směrnice 92/119/EHS
 Směrnice 92/119/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Článek 16
 Článek 4 || Články 53 až 57 a 59
 Článek 5 || Články 60 až 63
 Článek 6 || Články 70 a čl. 71 odst. 2
 Článek 7 || Článek 63
 Článek 8 || Článek 57
 Článek 9 || Články 62 a 63
 Článek 10 || Článek 64
 Článek 11 || Články 65 až 68 a čl. 71 odst. 2
 Článek 12 || Články 65 až 68
 Článek 13 || Čl. 67 písm. a)
 Článek 14 || Čl. 65 odst. 2
 Článek 15 || -
 Článek 16 || Čl. 63 písm. b), čl. 67 písm. b), čl. 68 odst. 1 písm. b) a čl. 68 odst. 2 písm. a)
 Článek 17 || -
 Článek 18 || -
 Článek 19 || Články 46, 47 a 69
 Článek 20 || Články 43, 44 a 45
 Článek 21 || -
 Článek 22 || -
 Článek 23 || -
 Článek 24 || -
 Článek 25 || -
 Článek 26 || -
 Článek 27 || -
 Článek 28 || -
16.         Rozhodnutí
95/410/EHS
 Rozhodnutí 95/410/EHS || Toto nařízení
 Článek 1 || Články 127 až 129
 Článek 2 || Čl. 128 odst. 1 písm. c)
 Článek 3 || Články 140, 142 a 143
 Článek 4 || -
 Článek 5 || -
 Článek 6 || -
17.         Směrnice 2000/75/ES
 Směrnice 2000/75/ES || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Článek 16
 Čl. 4 odst. 1 a 2 Čl. 4 odst. 3 Čl. 4 odst. 4 Čl. 4 odst. 5 Čl. 4 odst. 6 || Články 54 a 55 Článek 53 Článek 56 Článek 70 Článek 59
 Článek 5 || Články 46 a 47
 Článek 6 || Články 60 až 64
 Článek 7 || Článek 57
 Článek 8 || Články 64, 68 a čl. 71 odst. 3
 Článek 9 || Články 65 a 67
 Čl. 10 odst. 1 Čl. 10 odst. 2 || Články 64 a 67 Články 46 a 47
 Článek 11 || -
 Článek 12 || Články 65 a 67
 Článek 13 || Čl. 71 odst. 1
 Článek 14 || Čl. 65 odst. 2
 Článek 15 || -
 Článek 16 || -
 Článek 17 || -
 Článek 18 || Články 43, 44 a 45
 Článek 19 || -
 Článek 20 || -
 Článek 21 || -
 Článek 22 || -
 Článek 23 || -
18.         Nařízení (ES) č. 1760/2000
 Nařízení (ES) č. 1760/2000 || Toto nařízení
 Článek 1 || Článek 102
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Čl. 102 odst. 2 a článek 105
 Článek 4 || Čl. 106 písm. a), články 108, 114, 115 a 117
 Článek 5 || Čl. 103 odst. 1 písm. a)
 Článek 6 || Článek 104, čl. 106 písm. b), články 108, 114, 115 a 117
 Článek 7 || Články 97, 100 a 101 a čl. 106 písm. b) bod i) a čl. 106 písm. c)
 Článek 8 || Článek 105
 Článek 9 || -
 Čl. 10 písm. a) až c) Čl. 10 písm. d) a e) Čl. 10 písm. f) || Články 114, 115, 117 - Článek 258
 Článek 11 || -
 Článek 12 || -
 Článek 13 || -
 Článek 14 || -
 Článek 15 || -
 Článek 16 || -
 Článek 17 || -
 Článek 18 || -
 Článek 19 || -
 Článek 20 || -
 Článek 21 || -
 Článek 22 || -
 Článek 23 || -
 Článek 24 || -
 Článek 25 || -
19.         Směrnice 2001/89/ES
 Směrnice 2001/89/ES || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Články 16, 17, 18 a 21
 Článek 4 || Články 53 až čl. 57 odst. 1 a článek 59
 Článek 5 || Články 60 až 63 a čl. 71 odst. 2
 Článek 6 || Články 63 a 71
 Článek 7 || Články 62 a 63 a čl. 65 odst. 1 písm. b)
 Článek 8 || Článek 57
 Článek 9 || Článek 64
 Článek 10 || Články 65 až 68
 Článek 11 || Články 65 až 68
 Článek 12 || Čl. 65 odst. 1 písm. f), čl. 67 písm. b) a čl. 68 odst. 1 písm. b)
 Článek 13 || Čl. 61 odst. 3, čl. 63 písm. d) a článek 68
 Článek 14 || Články 62 a 63
 Článek 15 || Článek 70
 Článek 16 || Článek 70 a články 30 až 35
 Článek 17 || Článek 15, čl. 54 odst. 2 a 3, čl. 65 odst. 1 písm. b) a čl. 67 písm. c)
 Článek 18 || Články 15, 46 a 47
 Článek 19 || Čl. 65 odst. 1 písm. e), články 67 a 69
 Článek 20 || Článek 70
 Článek 21 || -
 Článek 22 || Články 43, 44 a 45
 Článek 23 || Čl. 43 odst. 2 písm. d) a článek 44
 Článek 24 || -
 Článek 25 || -
 Článek 26 || -
 Článek 27 || -
 Článek 28 || -
 Článek 29 || -
 Článek 30 || -
 Článek 31 || -
20.         Směrnice 2002/60/ES
 Směrnice 2002/60/ES || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Články 16, 17, 18 a 21
 Článek 4 || Články 53 až 56, čl. 57 odst. 1 a článek 59
 Článek 5 || Články 60 až 63 a čl. 71 odst. 2
 Článek 6 || Články 63 a 71
 Článek 7 || Články 62 a 63
 Článek 8 || Článek 57
 Článek 9 || Článek 64
 Článek 10 || Články 65, 67 a 68
 Článek 11 || Články 65, 67 a 68
 Článek 12 || Čl. 65 odst. 1 písm. f), čl. 67 písm. b) a čl. 68 odst. 1 písm. b)
 Článek 13 || Čl. 61 odst. 3, čl. 63 písm. d) a článek 68
 Článek 14 || Články 62 a 63
 Článek 15 || Článek 70
 Článek 16 || Článek 70 a články 30 až 35
 Článek 17 || Čl. 61 písm. f) a článek 63
 Článek 18 || Článek 15, čl. 54 odst. 2 a 3, čl. 65 odst. 1 písm. b) a čl. 67 písm. c)
 Článek 19 || Články 15, 46 a 47
 Článek 20 || -
 Článek 21 || Články 43, 44 a 45
 Článek 22 || Čl. 43 odst. 2 písm. d) a článek 44
 Článek 23 || -
 Článek 24 || -
 Článek 25 || -
 Článek 26 || -
 Článek 27 || -
 Článek 28 || -
 Článek 29 || -
 Článek 30 || -
21.         Směrnice 2002/99/ES
 Směrnice 2002/99/ES || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Články 164 a 223, čl. 228 písm. c) bod v)
 Článek 4 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod i), písm. g), h), i), články 67, 164, 223 a čl. 229 odst. 1 písm. d)
 Článek 5 || Články 165, 166, 224 a 225
 Článek 6 || -
 Článek 7 || Články 236 a 238
 Článek 8 || Články 231, 232 a 233
 Článek 9 || Články 239 a 240
 Článek 10 || -
 Článek 11 || -
 Článek 12 || -
 Článek 13 || -
 Článek 14 || -
 Článek 15 || -
 Článek 16 || -
22.         Směrnice 2003/85/ES
 Směrnice 2003/85/ES || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Články 16, 17, 18 a 21
 Článek 4 || Články 53 až 56 a čl. 57 odst. 1
 Článek 5 || Čl. 55 odst. 1 písm. d) a e) a čl. 55 odst. 2
 Článek 6 || Čl. 55 odst. 1 písm. f) bod i), čl. 55 odst. 2 a čl. 56 písm. b)
 Článek 7 || Čl. 55 odst. 1 písm. f) bod ii)
 Článek 8 || Čl. 55 odst. 1 písm. f) a čl. 55 odst. 2
 Článek 9 || Článek 59
 Článek 10 || Články 60, 61, 63
 Článek 11 || Čl. 61 odst. 1 písm. f), čl. 63 písm. b), čl. 65 odst. 1 písm. f) a čl. 67 písm. b)
 Článek 12 || Čl. 65 odst. 1 písm. h) a i) a článek 67
 Článek 13 || Článek 57
 Článek 14 || Články 61 a 63
 Článek 15 || Články 61 a 63
 Článek 16 || Články 61, 62 a 63
 Článek 17 || Čl. 71 odst. 2 a 3
 Článek 18 || Články 61 a 63
 Článek 19 || Články 62 a 63
 Článek 20 || Čl. 71 odst. 2 a 3
 Článek 21 || Článek 64
 Článek 22 || Články 65 až 67
 Článek 23 || Články 65 až 67
 Článek 24 || Články 67 a čl. 71 odst. 1
 Článek 25 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod i), písm. g), h), i) a článek 67
 Článek 26 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod i), písm. g), h), i), články 67 a 164
 Článek 27 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod i), písm. g), h), i), články 67 a 164
 Článek 28 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod iii) a článek 67
 Článek 29 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod ii) a článek 67
 Článek 30 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod ii) a článek 67
 Článek 31 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod ii) a článek 67
 Článek 32 || Články 65 a 67
 Článek 33 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod ii) a článek 67
 Článek 34 || Článek 67, čl. 140 odst. 2, čl. 159 odst.1 písm. b), čl. 165 odst. 1 písm. b)
 Článek 35 || Článek 71
 Článek 36 || Článek 68
 Článek 37 || Články 65 a 67
 Článek 38 || Články 65 a 67
 Článek 39 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod i), písm. g), h), i), články 67 a 164
 Článek 40 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod i), písm. g), h), i), články 67 a 164
 Článek 41 || Čl. 65 odst. 1 písm. c), písm. d) bod ii) a článek 67
 Článek 42 || Články 65 a 67
 Článek 43 || Článek 71
 Článek 44 || Článek 68
 Článek 45 || Články 64, 69 a 71
 Článek 46 || Články 65 a 67
 Článek 47 || Čl. 65 odst. 1 písm. h) a článek 67
 Článek 48 || Čl. 140 odst. 2
 Článek 49 || Články 15, 46 a 47
 Článek 50 || Články 46, 47 a 69
 Článek 51 || Články 46, 47 a 69
 Článek 52 || Články 46 a 47
 Článek 53 || Články 46 a 47
 Článek 54 || Články 46, 47, 65, 67 a čl. 69 odst. 3
 Článek 55 || Články 46, 47, 65, 67 a čl. 69 odst. 3
 Článek 56 || Článek 47, čl. 68 odst. 1 písm. c) a čl. 69 odst. 3
 Článek 57 || Článek 47, čl. 68 odst. 1 písm. c) a čl. 69 odst. 3
 Článek 58 || Čl. 65 odst. 1 písm. c) a článek 67
 Článek 59 || Články 36, 38, 39, 40 a 68
 Článek 60 || Články 36, 38, 39, 40 a 68
 Článek 61 || Články 36, 38, 39, 40 a 68
 Článek 62 || Článek 68
 Článek 63 || Čl. 140 odst. 2, články 159 a 165
 Článek 64 || Čl. 69 odst. 3 a článek 128
 Článek 65 || Článek 15
 Článek 66 || -
 Článek 67 || -
 Článek 68 || -
 Článek 69 || -
 Článek 70 || Článek 15
 Článek 71 || Čl. 54 odst. 2 a 3, článek 58, čl. 61 odst. 1 písm. g), čl. 63 písm. c), čl. 65 odst. 1 písm. b), čl. 67 písm. c), čl. 68 odst. 1 písm. c) a čl. 68 odst. 2 písm. b)
 Článek 72 || Článek 43
 Článek 73 || Článek 45
 Článek 74 || Čl. 43 odst. 2 písm. d)
 Článek 75 || Článek 44
 Článek 76 || Čl. 43 odst. 2 písm. d) a článek 44
 Článek 77 || Článek 44
 Článek 78 || Čl. 43 odst. 2 písm. d)
 Článek 79 || Článek 52
 Článek 80 || Článek 48
 Článek 81 || Čl. 48 odst. 3 a článek 50
 Článek 82 || Čl. 48 odst. 3 a článek 50
 Článek 83 || Článek 49
 Článek 84 || Čl. 48 odst. 3 a článek 50
 Článek 85 || Článek 70 a čl. 71 odst. 3
 Článek 86 || Článek 256
 Článek 87 || -
 Článek 88 || Čl. 71 odst. 3
 Článek 89 || -
 Článek 90 || -
 Článek 91 || -
 Článek 92 || -
 Článek 93 || -
 Článek 94 || -
 Článek 95 || -
23.         Nařízení (ES)
č. 998/2003
 Nařízení (ES) č. 998/2003 || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || -
 Článek 3 || Článek 4 (částečně)
 Článek 4 || Článek 112, čl. 114 písm. e) a článek 117
 Článek 5 || Články 152, 222 a 228
 Článek 6 || -
 Článek 7 || Čl. 152 odst. 2 a 3 a čl. 222 odst. 2 a 3
 Článek 8 || Čl. 241 odst. 1 písm. a) bod ii)
 Článek 9 || Čl. 241 odst. 1 písm. a) bod ii)
 Článek 10 || Článek 231
 Článek 11 || -
 Článek 12 || -
 Článek 13 || -
 Čl. 14 první a druhý pododstavec Čl. 14 třetí pododstavec Čl. 14 čtvrtý pododstavec || Článek 239 - Čl. 236 odst. 1 písm. b) a čl. 241 odst. 1 písm. a) bod ii)
 Článek 15 || -
 Článek 16 || -
 Článek 17 || Čl. 152 odst. 2 a 3, čl. 222 odst. 2 a 3, článek 228 a čl. 241 odst. 1 písm. a) bod ii)
 Článek 18 || Články 246 až 251
 Článek 19 || Čl. 4 odst. 2 písm. b), čl. 152 odst. 2 a 3, čl. 222 odst. 2 a 3, článek 228 a čl. 241 odst. 1 písm. a) bod ii)
 Čl. 19a odst. 1 Čl. 19a odst. 2 || Čl. 114 písm. e) a článek 117 Čl. 152 odst. 2 a 3
 Článek 20 || -
 Článek 21 || -
 Článek 22 || -
 Článek 23 || -
 Článek 24 || -
 Článek 25 || -
24.         Nařízení (ES) č. 21/2004
 Nařízení (ES) č. 21/2004 || Toto nařízení
 Článek 1 || Článek 102
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Čl. 3 odst. 1 Čl. 3 odst. 2 || Čl. 102 odst. 2 Článek 105
 Čl. 4 odst. 1 a 2 Čl. 4 odst. 3 Čl. 4 odst. 4 až 7 Čl. 4 odst. 8 Čl. 4 odst. 9 || Čl. 107 písm. a), články 114, 115 a 117 Čl. 114 písm. b) a čl. 115 písm. a) Článek 114 Článek 105 Čl. 114 písm. b)
 Článek 5 || Články 97, 100, 101 a 105 a čl. 106 písm. b) a c)
 Článek 6 || Čl. 105 písm. b), čl. 107 písm. b), článek 108, čl. 114 písm. c) bod ii), články 115 a 117
 Článek 7 || Článek 96
 Čl. 8 odst. 1 Čl. 8 odst. 2 Čl. 8 odst. 3 až 5 || Článek 103 Čl. 107 písm. c) Článek 103
 Článek 9 || Čl. 114 písm. b) a článek 117
 Čl. 10 odst. 1 písm. a) Čl. 10 odst. 1 písm. b) Čl. 10 odst. 1 písm. c) Čl. 10 odst. 2 || - Článek 256 Článek 258 Článek 117
 Článek 11 || Článek 105
 Čl. 12 odst. 1 Čl. 12 odst. 2 Čl. 12 odst. 4 až 7 || - Článek 256 -
 Článek 13 || -
 Článek 14 || -
 Článek 15 || -
 Článek 16 || -
 Článek 17 || -
25.         Směrnice 2004/68/ES
 Směrnice 2004/68/ES || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Čl. 3 odst. 1 Čl. 3 odst. 2 || Čl. 230 odst. 1 písm. a) Čl. 233 odst. 1 písm. b)
 Článek 4 || Čl. 231 odst. 1
 Článek 5 || Čl. 231 odst. 1 a 3 a článek 232
 Článek 6 || Články 236 a 237
 Článek 7 || Čl. 236 odst. 1 písm. a) a čl. 236 odst. 2 a článek 237
 Článek 8 || Článek 236, čl. 239 odst. 4 a čl. 241 odst. 1 písm. a)
 Článek 9 || Čl. 236 odst. 1 a čl. 239 odst. 4
 Článek 10 || Čl. 236 odst. 1 a čl. 239 odst. 4
 Článek 11 || Čl. 230 odst. 1 písm. d), články 239 a 240
 Článek 12 || -
 Článek 13 || -
 Článek 14 || -
 Článek 16 || -
 Článek 17 || -
 Článek 18 || -
 Článek 19 || -
 Článek 20 || -
 Článek 21 || -
26.         Směrnice
2005/94/ES
 Směrnice 2005/94/ES || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Článek 9
 Článek 4 || Články 27 a 28
 Článek 5 || Články 16, 17, 18 a 21
 Článek 6 || Článek 57
 Článek 7 || Články 53 až 56 a čl. 57 odst. 1
 Článek 8 || Čl. 55 odst. 2
 Článek 9 || Článek 59
 Článek 10 || Čl. 55 odst. 1 písm. e) a f) a článek 56
 Článek 11 || Články 61 a 63
 Článek 12 || Článek 63
 Článek 13 || Články 61 a 63
 Článek 14 || Čl. 63 písm. a)
 Článek 15 || Článek 62 a čl. 63 písm. e)
 Článek 16 || Článek 64
 Článek 17 || Články 65 a 67
 Článek 18 || Čl. 65 odst. 1 písm. a) a b) a článek 67
 Článek 19 || Články 65 a 67
 Článek 20 || Čl. 65 odst. 1 písm. d) bod ii) a článek 67
 Článek 21 || Čl. 65 odst. 1 písm. c) a i) a článek 67
 Článek 22 || Čl. 65 odst. 1 písm. c) a i) a článek 67
 Článek 23 || Čl. 65 odst. 1 písm. c) a článek 67
 Článek 24 || Čl. 65 odst. 1 písm. c) a článek 67
 Článek 25 || Čl. 65 odst. 1 písm. c) a článek 67
 Článek 26 || Čl. 65 odst. 1 písm. c) a článek 67
 Článek 27 || Čl. 65 odst. 1 písm. d) bod ii) a článek 67
 Článek 28 || Čl. 65 odst. 1 písm. f) a čl. 67 písm. b)
 Článek 29 || Článek 68
 Článek 30 || Články 65 a 67
 Článek 31 || Článek 68
 Článek 32 || Články 64, 65 a 67 a čl. 71 odst. 3
 Článek 33 || Článek 67 a čl. 71 odst. 3
 Článek 34 || Článek 37, čl. 65 odst. 1 písm. i), článek 67 a čl. 71 odst. 3
 Článek 35 || Články 54 a 61
 Článek 36 || Články 61 a 63
 Článek 37 || Články 61 a 63
 Článek 38 || Články 61, 63, 65 a 67
 Článek 39 || Články 61 a 63 a čl. 71 odst. 3
 Článek 40 || Články 61 a 63 a čl. 71 odst. 3
 Článek 41 || Články 61 a 63 a čl. 71 odst. 3
 Článek 42 || Články 62 a 63
 Článek 43 || Článek 64
 Článek 44 || Články 65 a 67
 Článek 45 || Článek 68
 Článek 46 || Čl. 64 odst. 4, článek 67 a čl. 71 odst. 3
 Článek 47 || Články 61 a 63 a článek 71
 Článek 48 || Čl. 68 odst. 1 písm. b) a čl. 68 odst. 2 písm. a)
 Článek 49 || Čl. 61 odst. 3 a článek 68
 Článek 50 || Článek 15, čl. 54 odst. 2 písm. b) a c) a čl. 54 odst. 3, čl. 58 odst. 2, čl. 63 odst. 5
 Článek 51 || -
 Článek 52 || Články 46 a 47
 Článek 53 || Článek 69
 Článek 54 || Články 46, 47, 65, 67 a 69
 Článek 55 || Články 46, 47, 65, 67 a 69
 Článek 56 || Články 46 a 47
 Článek 57 || Článek 47
 Článek 58 || Články 48 až 51
 Článek 59 || Článek 52
 Článek 60 || -
 Článek 61 || Článek 256
 Článek 62 || Články 43 až 45
 Článek 63 || -
 Článek 64 || -
 Článek 65 || -
 Článek 66 || -
 Článek 67 || -
 Článek 68 || -
 Článek 69 || -
27.         Směrnice 2006/88/ES
 Směrnice 2006/88/ES || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 2 a čl. 3 odst. 2
 Článek 3 || Článek 4 (částečně)
 Čl. 4 odst. 1 Čl. 4 odst. 2 Čl. 4 odst. 3 Čl. 4 odst. 4 Čl. 4 odst. 5 || Články 170, 171, 174 a 175 Článek 177 Čl. 183 odst. 2 Články 170, 171, 172 a 173 -
 Článek 5 || Článek 179
 Článek 6 || Články 183 a 184
 Čl. 7 odst. 1 a 2 Čl. 7 odst. 3 || - Článek 256
 Článek 8 || Články 185, 186, 187 a 188
 Článek 9 || Čl. 179 odst. 1 písm. a) bod i) a čl. 179 odst. 2 a 3
 Článek 10 || Čl. 179 odst. 1 písm. a) bod ii) a čl. 179 odst. 2 a 3
 Článek 11 || Články 190 a 204
 Článek 12 || Článek 190
 Článek 13 || Článek 191
 Čl. 14 odst. 1 a 2 Čl. 14 odst. 3 a 4 || Článek 208 Články 219 a 220
 Čl. 15 odst. 1 a 2 Čl. 15 odst. 3 Čl. 15 odst. 4 || Články 195 a 196 Článek 192 Články 195, 196 a 198
 Článek 16 || Článek 196
 Článek 17 || Článek 196
 Článek 18 || Články 200 a 201
 Článek 19 || Články 200 a 201
 Článek 20 || Článek 199
 Článek 21 || Články 202, 203 a 205
 Článek 22 || Čl. 230 odst. 1 písm. a)
 Článek 23 || Články 231 a 232
 Článek 24 || Čl. 230 odst. 1 písm. d) a článek 239
 Článek 25 || Články 236, 239 a 240
 Článek 26 || Článek 16
 Článek 27 || Články 17 a 18
 Článek 28 || Články 53 až 55 a 72 až 74
 Článek 29 || Článek 57
 Článek 30 || Články 59 a 77
 Článek 31 || -
 Článek 32 || Články 60, 61, 62 a 64
 Článek 33 || Články 65 a 67
 Článek 34 || Čl. 61 odst. 1 písm. b) a c) a článek 63
 Článek 35 || Čl. 61 odst. 3 a článek 63
 Článek 36 || -
 Článek 37 || Článek 68
 Článek 38 || Články 76 a 78
 Článek 39 || Články 78 a 79
 Článek 40 || Článek 80
 Článek 41 || Čl. 246 odst. 1 písm. b) a c)
 Článek 42 || Čl. 71 odst. 3
 Článek 43 || Článek 227
 Článek 44 || Články 26, 27, 30 a 31
 Článek 45 || Článek 32
 Článek 46 || Článek 34
 Článek 47 || Články 43 a 44
 Článek 48 || Články 46 a 47
 Článek 49 || Článek 36
 Článek 50 || Články 36 a 37
 Článek 51 || Článek 38
 Článek 52 || Článek 41
 Článek 53 || Článek 42
 Článek 54 || -
 Článek 55 || -
 Článek 56 || -
 Čl. 57 písm. a) Čl. 57 písm. b) Čl. 57 písm. c) || - Čl. 54 odst. 2 písm. c) a čl. 54 odst. 3, článek 58, čl. 61 odst. 1 písm. h), čl. 63 písm. c), čl. 67 odst. 1 písm. b) a čl. 67 písm. c) -
 Článek 58 || -
 Článek 59 || Článek 38, článek 183 (částečně)
 Článek 60 || Článek 256
 Článek 61 || -
 Článek 62 || -
 Článek 63 || -
 Článek 64 || -
 Článek 65 || -
 Článek 66 || -
 Článek 67 || -
28.         Směrnice
2008/71/ES
 Směrnice 2008/71/ES || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Čl. 3 odst. 1 Čl. 3 odst. 2 || Články 96 a 115 -
 Čl. 4 odst. 1 Čl. 4 odst. 2 || Články 97 a 115 Článek 110
 Čl. 5 odst. 1 Čl. 5 odst. 2 || Čl. 110 písm. a), čl. 114 písm. b) a článek 117 Čl. 110 písm. a) a článek 111
 Čl. 6 odst. 1 Čl. 6 odst. 2 || Čl. 110 písm. a), články 115 a 117 -
 Článek 7 || Čl. 103 odst. 1 písm. b) a čl. 103 odst. 2
 Článek 8 || Článek 110, čl. 114 písm. d)
 Článek 9 || Článek 256
 Článek 10 || -
 Článek 11 || -
 Článek 12 || -
 Článek 13 || -
29.         Směrnice 2009/156/ES
 Směrnice 2009/156/ES || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || Články 123 a 136
 Čl. 4 odst. 1 Čl. 4 odst. 2 Čl. 4 odst. 3 Čl. 4 odst. 4 Čl. 4 odst. 5 Čl. 4 odst. 6 || Článek 127 a čl. 146 odst. 3 Články 127 a 128 Článek 125 Články 109, 114 a 117 Čl. 123 odst. 1 písm. a) a články 127 a 128 Články 30 až 35
 Článek 5 || Články 127 a 128
 Článek 6 || Články 127 a 128 a čl. 141 písm. b)
 Čl. 7 odst. 1 Čl. 7 odst. 2 Čl. 7 odst. 3 || Čl. 123 odst. 2 a článek 130 Články 127, 128 a 129 Články 127, 128 a 129
 Článek 8 || Čl. 109 odst. 1 písm. c), články 114, 117 a 140 až 143
 Článek 9 || Články 246 až 248 (částečně)
 Článek 10 || -
 Článek 11 || -
 Čl. 12 odst. 1, 2 a 3 Čl. 12 odst. 4 a 5 || Čl. 230 odst. 1 písm. a) a článek 231 Článek 236
 Článek 13 || Články 231 a 236
 Článek 14 || Článek 236
 Článek 15 || Článek 236
 Článek 16 || Články 236, 238 a 239
 Článek 17 || Článek 236
 Článek 18 || -
 Článek 19 || Článek 236
 Článek 20 || -
 Článek 21 || -
 Článek 22 || -
 Článek 23 || -
 Článek 24 || -
30.         Směrnice 2009/158/ES
 Směrnice 2009/158/ES || Toto nařízení
 Článek 1 || -
 Článek 2 || Článek 4 (částečně)
 Článek 3 || -
 Článek 4 || -
 Článek 5 || Články 123, 127, 128, 157 a 158
 Článek 6 || Články 121, 123 a 157
 Článek 7 || Článek 96
 Článek 8 || Články 157 a 158
 Článek 9 || Články 127 a 128
 Článek 10 || Články 127 a 128
 Článek 11 || Články 127 a 128
 Článek 12 || Články 127 a 128
 Článek 13 || Článek 128
 Článek 14 || Článek 128
 Čl. 15 odst. 1 písm. a) Čl. 15 odst. 1 písm. b) až d) Čl. 15 odst. 2 || Články 157 a 158 Články 127 a 128 Články 30 až 35
 Článek 16 || Články 30 až 35
 Článek 17 || Články 36, 39 a 40
 Článek 18 || Články 121 a 122, čl. 123 odst. 1 písm. a) a čl. 123 odst. 2 a čl. 155 odst. 3
 Článek 19 || Článek 128
 Článek 20 || Články 140 až 147 a články 159 a 160
 Článek 21 || -
 Článek 22 || -
 Článek 23 || Čl. 230 odst. 1 písm. a), články 231 a 232
 Článek 24 || Článek 236
 Článek 25 || Článek 236
 Článek 26 || Článek 239
 Článek 27 || -
 Článek 28 || Články 236, 237 a 238
 Článek 29 || Články 236 a 241
 Článek 30 || Článek 236
 Článek 31 || Články 246 až 248
 Článek 32 || -
 Článek 33 || -
 Článek 34 || -
 Článek 35 || -
 Článek 36 || -
 Článek 37 || -
 Článek 38 || -
[1]               KOM(2010) 543 v konečném znění „Inteligentní
regulace v Evropské unii“.
[2]               KOM(2010) 2020 „Evropa 2020 – Strategie pro inteligentní
a udržitelný růst podporující začlenění“.
[3]               http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/cahpeval_en.htm.
[4]               http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/index_en.htm.
[5]               Usnesení EP 2007/2260(INI).
[6]               Dokument 15481/07 ADD 1.
[7]               NAT/376 – Strategie EU v oblasti zdraví zvířat.
[8]               KOM(2008) 545 v konečném znění, http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/documents_en.htm.
[9]               Úř.
věst. C …, …, s. ….
[10]             Úř.
věst. C …, …, s. ….
[11]             KOM(2007)
539 v konečném znění.
[12]             Úř.
věst. L 336, 23.12.1994, s. 1.
[13]             KOM(2000)
1 v konečném znění.
[14]             Úř.
věst. L 31, 1.2.2002, s. 1.
[15]             Úř.
věst. L 300, 14.11.2009, s. 1.
[16]             Úř.
věst. L 147, 31.5.2001, s. 1.
[17]             Úř. věst. L 325, 12.12.2003, s. 31.
[18]             Úř.
věst. L 325, 12.12.2003, s. 1.
[19]             Úř.
věst. L 268, 3.10.1998, s. 1.
[20]             Úř.
věst. L 328, 24.11.2006, s. 14.
[21]             Úř.
věst. L 268, 14.9.1992, s. 54.
[22]             KOM(2011)
748.
[23]             http://www.oie.int/en/support-to-oie-members/global-studies/categorisation-of-animal-diseases/.
[24]             Úř. věst. L 325, 12.12.2003, s. 31.
[25]             Dok.
SANCO/7070/2010.
[26]             Úř.
věst. L 276, 20.10.2010, s. 33.
[27]             Úř.
věst. 121, 29.7.1964, s. 1977.
[28]             Úř.
věst. L 46, 19.2.1991, s. 19.
[29]             Úř.
věst. L 192, 23.7.2010, s. 1.
[30]             Úř.
věst. L 343, 22.12.2009, s. 74.
[31]             Úř.
věst. L 268, 14.9.1992, s. 54.
[32]             Úř. věst. L …
[33]             Úř.
věst. L 204, 21.7.1998, s. 37.
[34]             Úř.
věst. 121, 29.7.1964, s. 1977.
[35]             Úř.
věst. L 145, 13.6.1977, s. 44.
[36]             Úř.
věst. L 15, 19.1.1978, s. 34.
[37]             Úř.
věst. L 194, 22.7.1988, s. 10.
[38]             Úř.
věst. L 325, 1.12.1980, s. 1.
[39]             Úř.
věst. L 378, 31.12.1982, s. 58.
[40]             Úř.
věst. L 302, 19.10.1989, s. 1.
[41]             Úř.
věst. L 224, 18.8.1990, s. 62.
[42]             Úř.
věst. L 46, 19.2.1991, s. 19.
[43]             Úř.
věst. L 368, 31.12.1991, s. 21.
[44]             Úř.
věst. L 157, 10.6.1992, s. 19.
[45]             Úř.
věst. L 268, 14.9.1992, s. 54.
[46]             Úř.
věst. L 260, 5.9.1992, s. 1.
[47]             Úř.
věst. L 62, 15.3.1993, s. 49.
[48]             Úř.
věst. L 62, 15.3.1993, s. 69.
[49]             Úř.
věst. L 243, 11.10.1995, s. 25.
[50]             Úř.
věst. L 327, 22.12.2000, s. 74.
[51]             Úř.
věst. L 79, 30.3.2000, s. 40.
[52]             Úř.
věst. L 204, 11.8.2000, s. 1.
[53]             Úř.
věst. L 316, 1.12.2001, s. 5.
[54]             Úř.
věst. L 192, 20.7.2002, s. 27.
[55]             Úř.
věst. L 18, 23.1.2003, s. 11.
[56]             Úř.
věst. L 306, 22.11.2003, s. 1.
[57]             Úř.
věst. L ...
[58]             Úř.
věst. L 5, 9.1.2004, s. 8.
[59]             Úř.
věst. L 139, 30.4.2004, s. 321.
[60]             Úř.
věst. L 192, 23.7.2010, s. 1.
[61]             Úř.
věst. L 10, 14.1.2006, s. 16.
[62]             Úř.
věst. L 328, 24.11.2006, s. 14.
[63]             Úř.
věst. L 213, 8.8.2008, s. 31.
[64]             Úř.
věst. L 343, 22.12.2009, s. 74.
[65]             Úř.
věst. L 213, 3.8.1978, s. 15.
[66]             Úř.
věst. L 29, 3.2.1979, s. 24.
[67]             Úř.
věst. L 14, 16.1.1981, s. 22.
[68]             Úř.
věst. L 223, 2.8.1989, s. 19.
[69]             Úř.
věst. L 224, 18.8.1990, s. 13.
[70]             Úř. věst.
L 373, 31.12.1990, s. 29.
[71]             Úř. věst. L 55, 28.2.2011,
s. 13.