				|

		52012PC0124

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o přístupu zboží a služeb třetích zemí na vnitřní trh Unie s veřejnými zakázkami a o postupech na podporu jednání o přístupu zboží a služeb Unie na trhy třetích zemí s veřejnými zakázkami /* COM/2012/0124 final - 2012/0060 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Odůvodnění a cíle návrhu
Toto nařízení je novým návrhem v oblasti
politiky Evropské unie pro mezinárodní zadávání veřejných zakázek.
Klíčovým cílem této iniciativy je zlepšit podmínky, za nichž mohou unijní
podniky soutěžit v zadávacích řízeních ve třetích zemích.
V současné době totiž dodavatelé z EU čelí v mnoha
zemích, jež patří mezi hlavní obchodní partnery Unie, rozličným
restriktivním postupům. Iniciativa navíc potvrzuje právní status
uchazečů, zboží a služeb ze států, které s EU uzavřely
mezinárodní dohodu o zadávání veřejných zakázek, a vyjasňuje
pravidla, jež se vztahují na uchazeče, zboží a služby do těchto dohod
nezahrnutých.
Obecné souvislosti
Při jednáních o revidované Dohodě o
vládních zakázkách v rámci Světové obchodní organizace (WTO) a při
dvoustranných jednáních se třetími zeměmi Evropská unie hájila
výrazné otevření mezinárodních trhů s veřejnými zakázkami. Zájemci ze signatářských zemí Dohody WTO o
vládních zakázkách se mohou v EU ucházet o veřejné zakázky
v přibližné výši 352 miliard EUR.
Mnohé třetí země však
s otevřením svých trhů s veřejnými zakázkami mezinárodní
konkurenci váhají nebo se je zdráhají otevřít více než doposud. Spojené
státy americké dnes nabízejí zahraničním uchazečům zakázky ve výši
pouhých 178 miliard EUR, Japonsko ve výši 27 miliard EUR a Čína pak
zahraničním podnikatelům otevřela ze svého trhu
s veřejnými zakázkami jen zlomek.
Řada států také přijala ochranářská opatření, zejména
v souvislosti se současnou hospodářskou krizí. Celkově
vzato je nyní v důsledku ochranářských opatření
uzavřena více než polovina světového trhu s veřejnými
zakázkami a tento podíl jen dále roste. Výsledkem této situace je, že na
globální trh s veřejnými zakázkami v současné době
směřuje unijní vývoz ve výši pouhých 10 miliard EUR (0,08 % HDP
EU) a zboží a služby za dalších cca 12 miliard EUR se z EU kvůli
omezením vůbec nevyvezou.
Evropská unie oproti tomu ponechávala
svůj trh s veřejnými zakázkami navzdory rostoucímu tlaku na
domácí trh do značné míry otevřený mezinárodní konkurenci,
především z rozvíjejících se ekonomik a v některých hlavních
odvětvích (železnice, stavebnictví, služby IT). Až na některá omezená
opatření týkající se zadávání zakázek na zboží a služby
v odvětví veřejných služeb[1]
Evropská unie své pravomoci regulovat přístup zahraničního zboží,
služeb a podniků na unijní trh s veřejnými zakázkami
nevyužívala.
Vzhledem k rostoucímu významu
rozvíjejících se ekonomik způsobuje absence rovných podmínek mnoho
problémů. Hlavní potíží Evropské unie je nedostatek vlivu při
mezinárodních jednáních s obchodními partnery, který by jí umožnil
nerovnováhu vyrovnat a získat závazky slibující podstatný přístup na trhy
ku prospěchu unijních podniků. Veřejným zadavatelům také
chybí jasný rámec k tomu, aby mohli plnit mezinárodní závazky EU.
Účelem této iniciativy je zmíněné
problémy řešit, a to v prvé řadě upevněním pozice
Evropské unie při jednáních o přístupu unijních podniků na trhy
s veřejnými zakázkami ve třetích zemích tak, aby nám byly
otevřeny trhy našich obchodních partnerů. Následně se iniciativa
bude za tímto účelem snažit vyjasnit pravidla upravující přístup
podniků, zboží a služeb z třetích zemí na trh EU s veřejnými
zakázkami. Cílem iniciativy je v neposlední řadě i zlepšení
příležitostí k podnikání firem z EU v celosvětovém
měřítku, což je cíl, který je v souladu se strategií Evropa 2020
a který přispěje k tvorbě nových pracovních míst a
k podpoře inovací.
Platné předpisy vztahující se na
oblast návrhu
Evropská unie upravuje zadávání veřejných
zakázek dvěma základními směrnicemi[2],
ale ty nevytvářejí obecný rámec pro to, jak na unijním trhu
s veřejnými zakázkami nakládat s nabídkami obsahujícími
zahraniční zboží a služby. Jediná specifická pravidla jsou stanovena
v článcích 58 a 59 směrnice 2004/17/ES, avšak tato ustanovení se
omezují na zadávání zakázek v odvětví veřejných služeb a jejich
působnost je příliš úzká na to, aby tato ustanovení podstatně
ovlivnila jednání o přístupu na trhy. Veřejné zakázky v odvětví
veřejných služeb v EU mají na celkovém unijním trhu
s veřejnými zakázkami jen přibližně 20% podíl.
Ve svém návrhu na modernizaci pravidel EU pro
zadávání veřejných zakázek se Komise s ohledem na zde
představovanou iniciativu rozhodla články 58 a 59 směrnice o
zadávání zakázek v odvětví veřejných služeb nepřebírat[3].
Soulad s ostatními politikami a cíli Unie
Touto iniciativou
se provádí strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující
začlenění Evropa 2020 (KOM(2010) 2020) a její stěžejní
iniciativa Integrovaná průmyslová politika pro éru globalizace (KOM(2010)
614), jakož i Akt o jednotném trhu (KOM(2011) 206) a sdělení o obchodu,
růstu a celosvětových záležitostech (KOM(2010) 612). Jedná se o
strategickou iniciativu pracovního programu Komise na rok 2011 (KOM(2010) 623
v konečném znění).
Tento návrh je rovněž v souladu
s rozvojovými politikami a cíli Unie, a to zejména tím, že
před opatřeními v rámci tohoto nástroje obecně chrání
zboží a služby z nejméně rozvinutých zemí.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
Konzultace se zúčastněnými
stranami
V zájmu
zjištění názorů zúčastněných stran uspořádala Komise
kromě individuálních schůzek i řadu konzultací a
informačních akcí.
V období od 7.
června do 2. srpna 2011 proběhla otevřená konzultace
na internetu, jež spočívala ve třech podrobných dotaznících
zaměřených na a) veřejné zadavatele a členské státy; b)
podniky a/nebo jejich zástupce a c) další potenciální zúčastněné
strany (občany, nevládní organizace, odbory). Komise obdržela celkem 215
příspěvků[4].
Tyto příspěvky jsou shrnuty ve zprávě v příloze I
zprávy o posouzení dopadů. Dne 8. července 2011 uspořádala
Komise v rámci tohoto postupu veřejné slyšení v Bruselu.
Sociální partneři měli rovněž příležitost vyjádřit
svůj postoj na kontaktním fóru svolaném Generálním ředitelstvím
pro zaměstnanost dne 7. února 2011. Zvláštní konzultace proběhly také
s delegacemi EU ve třetích zemích a s členskými státy v Poradním
výboru pro veřejné zakázky. Konkrétní témata (např. článek
58 směrnice o zadávání zakázek v odvětví veřejných služeb a
nabídky s neobvykle nízkou cenou) pak byla řešena i
při konzultaci o modernizaci politiky zadávání veřejných
zakázek. Minimální standardy Komise pro konzultace byly zcela splněny.
Shrnutí
odpovědí a způsob, jakým byly vzaty v úvahu
Zúčastněné
strany iniciativu Komise obecně přivítaly. Velká většina
respondentů souhlasila s tím, jak Komise charakterizovala
současnou situaci, pokud jde o přístup na unijní trh s veřejnými
zakázkami pro zboží, služby a podniky ze zemí mimo EU, a vyjádřila podporu
cílům, jež jsou v iniciativě vytyčeny.
Co se týče
navržených možností politiky, konzultované subjekty vyjádřily různá
stanoviska: celkově vzato, podstatná většina zúčastněných
stran zjevně podporuje legislativní iniciativu (přibližně
65 %); k možnosti „žádná nová opatření“ se přiklání výrazná
menšina dotázaných (přibližně 35 %). Mezi různými skupinami
zúčastněných stran však existují různé názory co do
upřednostňované možnosti. Zatímco dvě třetiny
zadavatelů a vládních orgánů (včetně zadavatelů a
vládních orgánů ze třetích zemí) se přiklánějí
k možnosti „žádná nová opatření“ nebo k nelegislativní možnosti,
přibližně 75 % podniků a jiných zúčastěných stran
by bylo pro legislativní iniciativu. Na to, co by danou legislativní možností
mělo být, panují rovněž rozdílné názory. Přestože
téměř polovina respondentů vyjádřila z legislativních
možností podporu přístupu A[5],
značný počet dotázaných upřednostňuje také přístupy
alternativní. Za zmínku stojí, že podpory značného počtu
respondentů se dostalo i přístupu B[6],
ačkoliv je tento nejméně preferovanou legislativní možností.
Hlavními
důvody, pro které zúčastněné strany tu či onu možnost
politiky preferovaly nebo odmítaly, byly hospodářská výhodnost,
konkurenceschopnost a produktivita, jež by mohly být některými možnostmi
politiky podlomeny, riziko odvetných opatření ze strany našich obchodních
partnerů, administrativní zátěž, jež by mohla být s takovouto
iniciativou spojena, a skutečnost, že by iniciativa ohrozila postavení EU
jakožto zastánce otevřených trhů. Odbory a nevládní organizace
zastávaly při výběru možností poměrně neutrální postoj a
své příspěvky spíše zaměřovaly na to, aby třetí
země při podávání nabídek v EU respektovaly úmluvy Mezinárodní
organizace práce nebo aby EU otevřela své hranice tak, aby se udržoval
spravedlivý obchod s nejméně rozvinutými zeměmi.
Sběr a využití výsledků
odborných konzultací
Využití externích odborných konzultací nad
rámec konzultací výše uvedených nebylo považováno za nutné. V oblasti
zadávání veřejných zakázek již Komise tradičně významným
množstvím odborných poznatků disponuje.
Posouzení dopadů
Komise zvážila několik možností, aby
zjistila, která z nich by byla nejpříhodnější.
První možností je v oblasti nepodnikat
žádné další kroky a pokračovat v praxi jako obvykle prostřednictvím
mezinárodních jednání o přístupu na trhy s obchodními partnery EU (která
by se případně mohla zintenzívnit). Z předchozích
zkušeností však lze usoudit, že tato možnost by pravděpodobně nevedla
k žádným podstatným zlepšením, pokud jde o nárok zboží, služeb a podniků z
EU na účast v zadávacích řízeních ve třetích zemích. Jejím
nevyhnutelným výsledkem by bylo, že by subjekty z EU dále ztrácely
příležitosti k podávání nabídek, a to ve významné míře.
Druhá možnost by spočívala ve
zdokonaleném provádění stávajících nástrojů podle směrnice
2004/17/ES (článků 58 a 59) na základě lepších pokynů nebo
na základě rozšíření působnosti těchto nástrojů tak,
aby pokrývaly celou působnost směrnice 2004/17/ES a směrnice
2004/18/ES. Jelikož by tento scénář závisel na pouhém nepovinném
uplatňování ze strany jednotlivých veřejných
zadavatelů / zadavatelů, tato možnost by zjevně nijak
nezvýšila vliv EU při mezinárodních jednáních.
Třetí možností by mohlo být všeobecné
nebo odvětvové uzavření unijního trhu s veřejnými zakázkami
pro zboží, služby a dodavatele ze třetích zemí v souladu s mezinárodními
povinnostmi EU v této oblasti. Tato možnost by však vyvolala vážné obavy z
toho, k jakým odvetným opatřením by vedla, jaké náklady by si vyžadovala
na straně jednotlivých veřejných zadavatelů / zadavatelů
a jak by se promítla do konkurenceschopnosti EU.
S ohledem na výše uvedené se Komise
přiklání ke čtvrté možnosti, tedy k vytvoření samostatného
nástroje, jenž by nastolil správnou rovnováhu mezi potřebou posílit
postavení Unie při jednáních o přístupu na trhy na straně jedné
a zachováním konkurenceschopného režimu pro zadávání veřejných zakázek v
Evropské unii na straně druhé.
Za tímto účelem stanoví návrh dvojí
mechanismus. Jednotliví veřejní zadavatelé / zadavatelé by pod
dohledem Komise mohli vylučovat nabídky, pokud by 50 % jejich hodnoty
tvořilo zboží a/nebo služby, na něž se nevztahují mezinárodní závazky
týkající se přístupu na trh. Komise by navíc mohla reagovat dočasným
omezováním přístupu na trh těm zemím, které ve svých vnitrostátních
postupech pro zadávání veřejných zakázek prokazatelně vylučují
nebo diskriminují dodavatele, zboží a služby z Unie a které při
jednáních odmítají lepší zpřístupnění trhu. Jakékoli omezení
přístupu na unijní trh s veřejnými zakázkami, které by v budoucnu
Komise mohla přijmout podle tohoto nařízení, by bylo uvážené a
přesně zacílené.
Výbor Komise pro hodnocení dopadů vydal ke zprávě o posouzení
dopadů dvě stanoviska. V návaznosti na první z nich byla zpráva o
posouzení dopadů revidována následovně: definice problému byla
přehodnocena tak, aby se zaměřovala na klíčovou záležitost
zjištěnou v posouzení dopadů, na potřebu dalšího otevření
trhů s veřejnými zakázkami ve třetích zemích a na otázky
spojené s plněním mezinárodních závazků EU. Rozšířila se škála
zvažovaných možností. Kromě aktivnější politiky vyjednávání
zohledňuje posouzení dopadů rozšíření stávajícího režimu podle
článků 58 a 59 směrnice 2004/17/ES na všechny veřejné
zakázky zahrnuté do směrnic EU a možnost selektivního přijímání
veřejných zakázek nezahrnutých. Analýza dopadů byla také
doladěna, aby aktualizovala míru odvetných opatření a údaje o
zaměstnanosti. Příloha 10 zprávy o posouzení dopadů poskytuje
podrobnější přehled o tom, jak bylo první stanovisko výboru pro
hodnocení dopadů zapracováno do revidované zprávy předložené dne 8.
února 2012.
Co se týče
revidované zprávy, výbor pro hodnocení dopadů ve svém stanovisku uznal, že
zpráva doznala zlepšení a že do ní byla zapracována doporučení z jeho
prvního stanoviska, nicméně prohlásil, že k revidované zprávě
nemůže vyjádřit kladný postoj. Výbor se domnívá, že posouzení
dopadů lze ještě v řadě oblastí zlepšit, a poukazuje
na několik kroků k dalšímu zdokonalení zprávy (tj. vyladění
způsobu, jakým jsou prezentovány možnosti politiky, zlepšení prezentace
modelu použitého pro odhad dopadů, lepší odůvodnění
proporcionality preferované možnosti atd.). Konečná zpráva o posouzení
dopadů tato doporučení v možné míře zohledňuje.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
Shrnutí navrhovaných opatření
Hlavními cíli tohoto návrhu je posílit
postavení Evropské unie při vyjednávání o podmínkách přístupu zboží,
služeb a dodavatelů z EU na trhy s veřejnými zakázkami ve
třetích zemích a vyjasnit právní stav, pokud jde o zahraniční uchazeče
nabízející zboží a služby na trhu EU s veřejnými zakázkami. Tento
návrh tak stanoví komplexní vnější politiku EU v oblasti zadávání
veřejných zakázek, jež upravuje přístup zahraničního zboží a
služeb na trh EU s veřejnými zakázkami a obsahuje mechanismy, které mají
obchodní partnery EU vybízet k zahájení rozhovorů o přístupu na
trhy.
Návrh v prvé řadě
v legislativě EU odráží zásadu, že se na vnitřním trhu EU
s veřejnými zakázkami zachází se zbožím a službami, na něž se
vztahují závazky týkající se přístupu na trh, stejně jako se zbožím a
službami z EU, a tento přístup rozšiřuje na zboží a služby
pocházející z nejméně rozvinutých zemí.
Co se týče zacházení se zbožím a
službami, na něž se závazky týkající se přístupu na trh nevztahují,
navrhuje se třífázový postup.
Komise může schválit, aby veřejní
zadavatelé / zadavatelé vyloučili nabídky, pokud více než
50 % celkové hodnoty nabízeného zboží a služeb představuje nezahrnuté
zboží a služby. Poté, co veřejní zadavatelé / zadavatelé
v oznámení o zakázce informují potenciální uchazeče o tom, že takové
nabídky hodlají z řízení vyloučit, musí případné obdržené
nabídky spadající do této kategorie oznámit Komisi. Jestliže mezi EU a zemí, ze
které předmětné zboží a/nebo služby pocházejí, neexistuje
důsledná reciprocita co do otevření trhů, Komise by vyloučení
schválila. Vyloučení by schválila také tehdy, pokud by předmětné
zboží a služby spadaly do působnosti výhrady EU pro přístup na trh
v některé mezinárodní dohodě.
Tento návrh navíc stanoví unijní mechanismus
k dalšímu posílení vlivu EU při mezinárodních jednáních o
přístupu na trhy, a to na základě šetření Komise, konzultací se
třetími zeměmi a případně uvalení dočasných
omezujících opatření ze strany Komise.
Na žádost zúčastněných stran nebo ze
své vlastní iniciativy může Komise provádět šetření, aby si ověřila
existenci restriktivních postupů v oblasti zadávání veřejných
zakázek. Pakliže by se existence takových postupů potvrdila, Komise by
přizvala předmětnou zemi k zahájení konzultace, aby se tyto
restriktivní postupy řešily, a vytvořily se tak lepší podmínky pro
přístup podniků z EU na tamější trh.
Jestliže by předmětná země
neprojevila ochotu se do konzultace zapojit nebo nabídnout v souvislosti
s restriktivními opatřeními na trhu s veřejnými zakázkami
uspokojivá řešení, Evropská unie by mohla rozhodnutím dočasně
omezit přístup zboží a/nebo služeb z této země na trh EU s
veřejnými zakázkami.
Jako doplněk ustanovení o nabídkách
s neobvykle nízkou cenou v navrhované reformě směrnic o
veřejných zakázkách budou veřejní zadavatelé / zadavatelé
povinni informovat ostatní uchazeče o svém záměru přijmout
nabídku s neobvykle nízkou cenou, u níž hodnota nezahrnutého zboží a
služeb přesahuje 50 % celkové hodnoty nabízeného zboží a služeb.
Nutnost dodržování hlavních pracovních norem Mezinárodní organizace práce ze
strany třetích zemí není třeba v tomto textu řešit, jelikož
touto záležitostí se již zabývá navrhovaná reforma směrnic o
veřejných zakázkách.
Vzhledem k tomu, že nařízení je
koncipováno jako politický nástroj k podpoře vyjednávání, je
třeba zdůraznit, že podstatou této iniciativy není uzavřít trh
EU s veřejnými zakázkami, nýbrž získat lepší přístup na trhy
s veřejnými zakázkami u obchodních partnerů EU. Zásadní význam
má zachování soutěžních podmínek na vnitřním trhu, jež přinášejí
veřejným zadavatelům / zadavatelům i společnosti
obecně hmatatelné výhody.
Právní základ
Článek 207 Smlouvy o fungování Evropské
unie.
Zásada subsidiarity
Návrh spadá do výlučné pravomoci Evropské
unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.
Zásada proporcionality
Návrh je v souladu se zásadou
proporcionality z těchto důvodů:
Návrh se vyznačuje důslednou
rovnováhou mezi zájmy všech zúčastněných stran a forma ani obsah
tohoto opatření EU nepřekračují hranici toho, co je nutné
k dosažení cílů Smlouvy.
Veřejní zadavatelé / zadavatelé
budou mít zaprvé právo vylučovat pod dohledem Komise nabídky, které jsou
více než z 50 % tvořeny nezahrnutým zbožím a službami. Tím se
zajistí, že veřejní zadavatelé / zadavatelé budou mít možnost
výběru, zda zboží a služby bez ohledu na jejich původ přijmou,
nebo zda přístup zboží a služeb nezahrnutých do mezinárodních dohod EU
omezí v míře, do jaké to bude slučitelné se společnou obchodní
politikou EU, jež spadá do výhradní pravomoci EU. Dohled Komise je
důsledně koncipován tak, aby byla zajištěna jednotnost a
proporcionalita. Zadruhé, nástroj Komise zřízený tímto nařízením
zaručí, že EU bude mít k dispozici mechanismus k vyšetřování
restriktivních postupů v oblasti veřejných zakázek a k jejich
konzultaci s danými třetími zeměmi. Komise bude přijímat
dočasná omezující opatření, pouze pokud nebude možné nalézt žádné
jiné řešení.
Administrativní výdaje jsou drženy na co
nejnižší úrovni, ale bude třeba podniknout kroky k zachování
jednotnosti společné obchodní politiky. O zřízení mechanismů
dohledu a šetření se postarají útvary Komise, které v současné
době pracují na politice externího zadávání veřejných zakázek a na
monitorování přístupu na trhy, čímž se v rámci Komise omezí
dopad na lidské zdroje. Administrativní zátěž veřejných
zadavatelů / zadavatelů se omezí na případy, kdy
Komise přijme omezující opatření nebo kdy se veřejní
zadavatelé / zadavatelé rozhodnou mechanismus využít, a měla by
vycházet z jednotných formulářů nebo vlastních prohlášení, čímž
se sníží počet šetření, které by jednotlivé subjekty prováděly
za účelem ověření původu zboží či služeb.
Volba nástrojů
Navrhovaným nástrojem je nařízení.
Ostatní nástroje nejsou příhodné,
neboť jednotné vystupování Evropské unie v oblasti společné
obchodní politiky může dostatečně zajistit pouze nařízení.
Tento nástroj navíc dává pravomoci Evropské komisi, což znamená, že transpozice
by nebyla účelná.
4.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Návrh samotný nemá žádný dopad na
rozpočet. Dodatečné úkoly Komise lze plnit za využití stávajících
zdrojů.
5.           NEPOVINNÉ PRVKY
Přezkum / revize / ustanovení o
skončení platnosti
Návrh obsahuje ustanovení o přezkumu.
Evropský hospodářský prostor
Navržený právní předpis se týká
záležitosti EHP, a proto by měl být rozšířen na Evropský
hospodářský prostor.
Podrobné vysvětlení návrhu
Článek 1 definuje
předmět a oblast působnosti tohoto nařízení, a to na
základě směrnic EU o veřejných zakázkách 2004/17/ES a 2004/18/ES
a na základě směrnice o udělování koncesí, jak ji navrhuje
Komise[7].
Článek 2
obsahuje příslušné definice, z nichž většina byla převzata
ze směrnic EU o veřejných zakázkách. V článku jsou
rovněž vymezeny pojmy „zahrnuté zboží a služby“ a „nezahrnuté zboží a
služby“, které jsou pro uplatňování nařízení klíčové.
Článek 3
stanoví pro účely tohoto nařízení příslušná pravidla týkající se
původu pro zboží a služby pořizované veřejnými
zadavateli / zadavateli. V souladu s mezinárodními závazky EU
odpovídají pravidla týkající se původu zboží pravidlům pro
nepreferenční původ zboží, jak jsou definována v celním kodexu
EU (nařízení č. 2913/92). Původ služby je definován na
základě příslušných pravidel o právu usazování uvedených ve
Smlouvě o fungování Evropské unie a na základě definic v GATS
(článek XXVIII).
Článek 4
stanoví pravidla přístupu na trh EU s veřejnými zakázkami pro
zahraniční zboží a služby, na něž se vztahují závazky EU týkající se
přístupu na trh (tzv. zahrnuté zboží a služby), a na zboží a služby
pocházející z nejméně rozvinutých zemí. K oběma kategoriím
se musí přistupovat stejně jako ke zboží a službám z EU.
Článek 5
vymezuje pravidla pro přístup zboží a služeb pocházejících ze třetích
zemí, na něž se nevztahují žádné závazky EU týkající se přístupu na
trh (tzv. nezahrnuté zboží a služby). Přístup tohoto zboží a těchto
služeb může podléhat omezujícím opatřením ze strany veřejných
zadavatelů / zadavatelů nebo ze strany Komise v rámci
mechanismů stanovených tímto nařízením.
Článek 6
stanoví podmínky, za jakých může Komise schválit, aby konkrétní
veřejní zadavatelé / zadavatelé vyloučili ze zadávacího
řízení nabídky, pokud více než 50 % celkové hodnoty nabízeného zboží
či služeb tvoří nezahrnuté zboží a služby a v daném řízení
jde o veřejnou zakázku, jejíž hodnota se odhaduje na nejméně 5 000
000 EUR.
Jestliže některý veřejný
zadavatel / zadavatel uvedl v oznámení o zakázce svůj záměr
vyloučit nezahrnuté zboží a služby a obdrží nabídky, jež do této kategorie
spadají, musí tuto skutečnost oznámit Komisi a sdělit jí
charakteristiku takových nabídek. Ze zveřejňování oznámení
v Úředním věstníku (TED, Tenders European Daily) vyplývá, že hodnotu
přesahující 5 milionů EUR má jen 7 % všech
zveřejňovaných zakázek. Tyto zakázky však zároveň
představují 61 % celkového trhu EU s veřejnými zakázkami.
Komise odhaduje, že by každým rokem obdržela maximálně 35–45 oznámení.
V případě zakázek, jejichž hodnota
se odhaduje na nejméně 5 000 000 EUR, by měla Komise
přijmout rozhodnutí o vyloučení. Komise by měla u všech zakázek
schválit zamýšlené vyloučení, pokud předmětné zboží a služby
podle mezinárodních dohod EU v oblasti veřejných zakázek podléhají
výhradě pro přístup na trh. Jestliže taková dohoda neexistuje,
měla by Komise schválit vyloučení, pokud třetí země
uplatňuje restriktivní opatření v oblasti veřejných zakázek, jež
vedou k tomu, že mezi Unií a dotyčnou třetí zemí neexistuje
důsledná reciprocita co do otevření trhů. Při posuzování
absence důsledné reciprocity by měla Komise prověřit, do
jaké míry zákony dotyčné země v oblasti veřejných zakázek
zajišťují transparentnost v souladu s mezinárodními normami v této oblasti
a zabraňují veškeré diskriminaci zboží, služeb a hospodářských
subjektů Unie. Komise by rovněž měla prozkoumat, do jaké míry
veřejní zadavatelé a/nebo jednotliví zadavatelé zachovávají nebo
přijímají diskriminační postupy vůči zboží, službám a
hospodářským subjektům Unie.
Článek 7 ukládá
veřejným zadavatelům / zadavatelům konkrétní povinnost
informovat ostatní uchazeče v zadávacím řízení o svém rozhodnutí
přijmout nabídku s neobvykle nízkou cenou, pokud více než 50 %
celkové hodnoty nabízeného zboží a služeb tvoří nezahrnuté zboží a služby.
Článek 8
stanoví podmínky, za jakých může Komise ze své vlastní iniciativy nebo na
žádost členských států či zúčastněných stran zahájit
šetření externí veřejné zakázky, pokud jde o možné použití
restriktivních opatření třetími zeměmi, a jak se taková
šetření provádějí.
Článek 9
stanoví mechanismus pro konzultace s třetími zeměmi
v případech, kdy Komise po prošetření externí veřejné
zakázky dospěje k závěru, že dotčená země v oblasti
veřejných zakázek přijala nebo zachovala určitý restriktivní
postup. V rámci tohoto mechanismu vybídne Komise předmětnou zemi
k zahájení rozhovorů zaměřených na odstranění tohoto
postupu a na zajištění transparentnosti a rovného zacházení s dodavateli,
zbožím a službami z EU. Při konzultacích se počítá se
zohledňováním různých situací, jež by měly být vzaty v úvahu,
např. existence mechanismu pro urovnávání sporů
v případě restriktivních postupů v oblasti
veřejných zakázek dotýkajících se zahrnuté zakázky, jednostranná nápravná opatření
nebo uzavření mezinárodní dohody, kterou se dodavatelům, zboží a
službám z EU dříve postiženým restriktivními postupy zajistí rovné
zacházení. Komise je zmocněna k přijetí prováděcího aktu, kterým
zakáže vylučování nabídek obsahujících nezahrnuté zboží a služby pocházející
ze zemí, s nimiž probíhají významná jednání o přístupu na trh a u
nichž lze rozumně očekávat, že restriktivní postupy v oblasti
veřejných zakázek budou v dohlednu odstraněny.
Článek 10
zmocňuje Komisi k přijetí prováděcího aktu týkajícího se
„restriktivních opatření“, pokud její šetření potvrdí existenci
restriktivních opatření v oblasti veřejných zakázek
v některé třetí zemi a pokud se Komise pokusila vést o
přístupu na trh rozhovory v rámci mechanismu pro konzultace. Tato
opatření mohou v zásadě spočívat a) v diskvalifikaci určitých
nabídek tvořených z více než 50 % zbožím či službami
pocházejícími z dotčené země a/nebo b) v povinné cenové
sankci pro tu část nabízeného zboží či služeb, která pochází z
předmětné země.
Článek 11
upravuje pravidla pro zrušení nebo pozastavení přijatých opatření a
stanoví, že Komise může rozhodnutím zakázat veřejným
zadavatelům / zadavatelům využívání článku 6.
Článek 12
stanoví pravidla pro informování uchazečů o uplatňování
omezujících opatření přijatých Komisí v rámci jednotlivých zadávacích
řízeních.
Článek 13
vymezuje okolnosti, za jakých jsou veřejní
zadavatelé / zadavatelé oprávněni neuplatnit opatření
přijatá podle tohoto nařízení. Cílem tohoto ustanovení je poskytnout
veřejným zadavatelům / zadavatelům nezbytnou míru
flexibility, aby byly uspokojeny jejich nákupní potřeby a zároveň aby
se zajistilo odpovídající monitorování ze strany Komise prostřednictvím
oznamovací povinnosti.
Články 14 a 15 upravují zmocnění Komise přijímat akty v přenesené
pravomoci podle článku 14, pokud jde o změny přílohy, jež budou
odrážet nové mezinárodní dohody uzavřené Unií v oblasti zadávání
veřejných zakázek.
Článek 16
zajišťuje právní opravné prostředky pro případy, kdy dojde k
porušení ustanovení tohoto nařízení.
Článek 17
určuje příslušný postup projednávání ve výboru pro přijímání
prováděcích aktů. Komisi také zmocňuje k přijímání
prováděcích opatření za účelem přijetí jednotných
formulářů.
Článek 18
obsahuje pravidla týkající se důvěrnosti informací získaných podle
tohoto nařízení.
Článek 19
požaduje, aby Komise podávala přinejmenším každé tři roky po vstupu
tohoto nařízení v platnost zprávu o jeho provádění.
Článek 20
ruší články 58 a 59 směrnice 2004/17/ES.
Článek 21
stanoví vstup tohoto nařízení v platnost.
2012/0060 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY
o přístupu zboží a služeb třetích
zemí na vnitřní trh Unie s veřejnými zakázkami a o postupech na
podporu jednání o přístupu zboží a služeb Unie na trhy třetích zemí s
veřejnými zakázkami
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování
Evropské unie, a zejména na článek 207 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[8],
s ohledem na stanovisko Výboru
regionů[9],
v souladu s řádným legislativním
postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Článek 21 Smlouvy o
Evropské unii stanoví, že Unie vymezuje a provádí společné politiky a
činnosti a usiluje o dosažení vysokého stupně spolupráce ve všech
oblastech mezinárodních vztahů mj. ve snaze povzbuzovat zapojení všech
zemí do světové ekonomiky, včetně postupného odstraňování
omezení mezinárodního obchodu.
(2)       V souladu s článkem 206
Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) má Unie vytvořením celní unie
přispět ve společném zájmu k harmonickému rozvoji světového
obchodu, k postupnému odstraňování omezení mezinárodního obchodu a
přímých zahraničních investic a ke snižování celních a jiných
překážek.
(3)       V souladu s článkem 26
SFEU má Unie přijímat opatření určená k vytvoření nebo
zajištění fungování vnitřního trhu, který zahrnuje prostor bez
vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob,
služeb a kapitálu v souladu s ustanoveními Smluv.
(4)       Článek III:8 Všeobecné
dohody o clech a obchodu z roku 1994 a článek XIII Všeobecné dohody o
obchodu službami vyjímají vládní zakázky z hlavních mnohostranných pravidel
WTO.
(5)       V rámci Světové obchodní
organizace a prostřednictvím dvoustranných vztahů se Unie zasazuje za
výrazné otevření mezinárodních trhů Unie a jejích obchodních
partnerů s veřejnými zakázkami v duchu reciprocity a vzájemného
prospěchu.
(6)       Mnohé třetí země
váhají otevřít své trhy s veřejnými zakázkami mezinárodní konkurenci
či je otevřít více než dosud. V důsledku toho
hospodářské subjekty Unie čelí restriktivním postupům při
zadávání veřejných zakázek ze strany mnoha obchodních partnerů Unie.
Tyto postupy ve svém důsledku způsobují ztrátu významných obchodních
příležitostí.
(7)       Směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci
postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví
vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb[10] a směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci
postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce,
dodávky a služby[11]
obsahují pouze pár ustanovení týkajících se vnějšího rozměru politiky
Unie v oblasti zadávání veřejných zakázek, zejména jde o články 58 a
59 směrnice 2004/17/ES. Tato ustanovení však mají jen omezený rozsah
působnosti a vzhledem k nedostatku pokynů je zadavatelé příliš
neuplatňují.
(8)       V souladu
s článkem 207 SFEU má být společná obchodní politika
v oblasti zadávání veřejných zakázek založena na jednotných zásadách.
(9)       V zájmu právní jistoty
hospodářských subjektů a veřejných zadavatelů /
zadavatelů Unie a třetích zemí by se měly závazky Unie
vůči třetím zemím, pokud jde o přístup na mezinárodní trhy
s veřejnými zakázkami, promítnout v právním řádu EU, čímž bude
zajištěno jejich účinné uplatňování. Komise by měla vydat
pokyny týkající se uplatňování stávajících závazků Evropské unie,
pokud jde o přístup na mezinárodní trhy. Tyto pokyny by měly být
pravidelně aktualizovány a měly by obsahovat pro uživatele snadno
použitelné informace.
(10)     Cíl zlepšit přístup
hospodářských subjektů EU na trhy s veřejnými zakázkami
třetích zemí, které jsou chráněny restriktivními opatřeními, a
chránit rovné podmínky hospodářské soutěže v rámci jednotného
evropského trhu vyžaduje, aby bylo zacházení se zbožím a službami třetích
zemí, na které se nevztahují mezinárodní závazky Unie, harmonizováno v celé
Evropské unii.
(11)     Za tímto účelem by
měla být zavedena pravidla původu, aby veřejní zadavatelé /
zadavatelé věděli, zda se na zboží a služby vztahují mezinárodní
závazky Evropské unie. Původ zboží by se měl určovat v souladu s
články 22 až 26 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 2913/1992 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává
celní kodex Společenství[12].
Podle tohoto nařízení by se zboží mělo považovat za zboží Unie, pokud
bylo zcela pořízeno či vyrobeno v Unii. Zboží, na jehož výrobě
se podílela jedna nebo více třetích zemí, by se mělo považovat za
zboží pocházející ze země, kde došlo k poslednímu podstatnému
hospodářsky zdůvodněnému zpracování nebo opracování, které bylo
provedeno v podnicích k tomu vybavených a které vyústilo v nový výrobek nebo
představuje důležitý stupeň výroby. Původ služby by se
měl určovat na základě původu fyzické či právnické
osoby, která ji poskytuje. Pokyny uvedené v 9. bodu odůvodnění
by měly zahrnovat praktické uplatňování pravidel původu.
(12)     Komise by měla posoudit,
zda schválí, aby veřejní zadavatelé / zadavatelé ve smyslu směrnic
[2004/17/ES, 2004/18/ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady [….] ze dne
[….]…. o udělování koncesí[13]]
měli možnost z postupů při zadávání zakázek vyloučit
zakázky na zboží a služby s odhadovanou hodnotou nejméně
5 000 000 EUR, na které se nevztahují mezinárodní závazky Evropské
unie.
(13)     Veřejní zadavatelé /
zadavatelé, kteří zamýšlí využít svou pravomoc v souladu s tímto
nařízením a vyloučit nabídky na zboží a/nebo služby s původem
mimo Evropskou unii, u nichž více než 50 % celkové hodnoty nabízeného
zboží a služeb představuje nezahrnuté zboží a služby, by měli z
důvodu transparentnosti informovat hospodářské subjekty o této
skutečnosti v oznámení o zakázce zveřejněné v Úředním
věstníku Evropské unie.
(14)     Aby mohla Komise rozhodnout o
jakémkoli vyloučení zboží a služeb pocházejících ze třetích zemí, na
které se nevztahují mezinárodní závazky Unie, měli by veřejní
zadavatelé / zadavatelé prostřednictvím standardního formuláře
obsahujícího dostatek informací oznámit Komisi svůj záměr
vyloučit takové zboží a služby.
(15)     U zakázek s odhadovanou
hodnotou nejméně 5 000 000 EUR by měla Komise schválit
zamýšlené vyloučení, pokud mezinárodní dohoda o přístupu na trh v
oblasti zadávání veřejných zakázek uzavřená mezi Unií a zemí, kde má
zboží a/nebo služby svůj původ, obsahuje výslovnou výhradu Unie pro
přístup na trh u zboží a/nebo služeb, pro které se vyloučení
navrhuje. Neexistuje-li taková dohoda, měla by Komise schválit
vyloučení, pokud třetí země zachovává restriktivní opatření
v oblasti veřejných zakázek, jež vedou k nedostatečně důsledné
reciprocitě při otevírání trhů mezi Unií a dotyčnou
třetí zemí. Nedostatečně důsledná reciprocita by se
měla předpokládat v situaci, kdy restriktivní opatření v oblasti
veřejných zakázek způsobují vážnou a opakující se diskriminaci
hospodářských subjektů, zboží a služeb EU.
(16)     Při posuzování existence
nedostatečně důsledné reciprocity by měla Komise
prověřit, do jaké míry zákony dotyčné země v oblasti
veřejných zakázek zajišťují transparentnost v souladu s mezinárodními
normami v této oblasti a zabraňují veškeré diskriminaci zboží, služeb a hospodářských
subjektů Unie. Dále by měla prověřit, do jaké míry
veřejné orgány a/nebo jednotliví zadavatelé působící v oblasti
veřejných zakázek zachovávají nebo přijímají diskriminační
postupy vůči zboží, službám a hospodářským subjektům Unie.
(17)     Komise by měla být
schopna předcházet případnému nepříznivému dopadu zamýšleného
vyloučení na probíhající obchodní jednání s dotyčnou třetí zemí.
Proto v případě, že se daná země zapojuje do významných jednání
s Unií o přístupu na trh v oblasti zadávání veřejných zakázek a
že podle názoru Komise existuje v blízké budoucnosti reálná vyhlídka na
odstranění restriktivních postupů zadávání zakázek, může Komise
přijmout prováděcí akt, kterým stanoví, že zboží a služby z této
země nemají být po dobu jednoho roku vyloučeny z postupů
při zadávání zakázek.
(18)     Vzhledem k tomu, že
přístup zboží a služeb ze třetích zemí na vnitřní trh s
veřejnými zakázkami Unie spadá do působnosti společné obchodní
politiky, neměli by členské státy nebo jejich veřejní zadavatelé
/ zadavatelé mít možnost omezovat přístup zboží a služeb třetích zemí
do svých zadávacích řízení jinak než za použití opatření stanovených
v tomto nařízení.
(19)     Jelikož je pro veřejné
zadavatele / zadavatele obtížnější posoudit vysvětlení
uchazečů u nabídek na dodávky zboží a/nebo služeb pocházejících
ze zemí mimo Evropskou unii, u nichž více než 50 % celkové hodnoty
nabízeného zboží a služeb představuje nezahrnuté zboží a služby, je
při zpracování nabídek s neobvykle nízkou cenou vhodné zajistit větší
transparentnost. Vedle pravidel stanovených v článku 69 směrnice o
zadávání veřejných zakázek a článku 79 směrnice o zadávání
zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství,
energetiky, dopravy a poštovních služeb by měl veřejný zadavatel /
zadavatel, který zamýšlí přijmout nabídku s neobvykle nízkou cenou,
písemně informovat ostatní uchazeče o svém záměru a uvést
důvody pro tuto neobvykle nízkou uváděnou cenu nebo náklady. Ostatní
uchazeči tak budou moci přispět k přesnějšímu
posouzení toho, zda bude úspěšný uchazeč za podmínek uvedených
v zadávací dokumentaci schopen zcela dostát smlouvě. Tyto
dodatečné informace tudíž pomohou dosáhnout rovnějších podmínek na
trhu EU s veřejnými zakázkami.
(20)     Komise musí mít kdykoliv
možnost dát z vlastní iniciativy nebo na žádost zúčastněných
stran či členského státu podnět k prošetření externího
zadávání zakázek, pokud jde o údajné zachovávání restriktivních postupů ze
strany třetí země. Přihlédnout by se mělo zejména ke
skutečnosti, že v souladu s ustanoveními čl. 6 odst. 2 tohoto
nařízení schválila Komise řadu zamýšlených vyloučení pro
třetí země. Těmito vyšetřovacími postupy není dotčeno
nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se
stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k
zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních
pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace[14].
(21)     Pokud se Komise na
základě dostupných informací důvodně domnívá, že třetí
země přijala nebo zachovává restriktivní postupy při zadávání
veřejných zakázek, měla by být schopna zahájit šetření. Je-li
existence restriktivních postupů při zadávání veřejných zakázek
ve třetí zemi potvrzena, Komise by ji měla vyzvat k zahájení
konzultací s cílem zlepšit příležitosti hospodářských
subjektů, zboží a služeb při zadávání veřejných zakázek
v této zemi.
(22)     Pokud konzultace s danou
zemí nevedou k dostatečnému zlepšení příležitostí
hospodářských subjektů, zboží a služeb EU při zadávání
veřejných zakázek, měla by Komise přijmout vhodná omezující
opatření.
(23)     Tato opatření mohou
zahrnovat povinné vyloučení některých druhů zboží a služeb
z dané třetí země z postupů při zadávání
veřejných zakázek v Evropské unii nebo uvalení povinné cenové sankce na
nabídky zboží a služeb pocházejících z dané třetí země. Aby nedocházelo
k obcházení těchto opatření, může být rovněž nezbytné
vyloučit určité právnické osoby pod zahraniční kontrolou nebo
v zahraničním vlastnictví usazené v Evropské unii, které nevyvíjejí
významnou podnikatelskou činnost, jež je přímo a skutečně
propojena s hospodářstvím daného členského státu. Vhodná opatření
by měla být přiměřená restriktivním postupům při
zadávání veřejných zakázek, jichž se týkají.
(24)     Je nezbytné, aby veřejní
zadavatelé / zadavatelé měli přístup k široké škále vysoce
kvalitních produktů, jež vyhovují jejich požadavkům nákupu za konkurenceschopnou
cenu. Pokud není k dispozici zboží nebo služby, které pocházejí
z Unie a/nebo na které se vztahují mezinárodní závazky Unie a jež by
současně vyhovovalo požadavkům veřejného zadavatele /
zadavatele na zajištění základních veřejných potřeb, jako je
zdraví a veřejná bezpečnost, měli by mít veřejní zadavatelé
/ zadavatelé možnost zrušit opatření omezující přístup nezahrnutého
zboží a služeb, jinak by jeho použití vedlo k nepřiměřenému
zvýšení ceny nebo nákladů zakázky.
(25)     Pokud veřejní zadavatelé
/ zadavatelé nesprávně uplatňují výjimky z opatření omezujících
přístup nezahrnutého zboží a služeb na trh, měla by mít Komise
možnost použít systém nápravy podle článku 3 směrnice Rady 89/665/EHS
o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se
přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na
dodávky a stavební práce[15]
nebo podle článku 8 směrnice Rady 92/13/EHS o koordinaci právních a
správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel
Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty
působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a
telekomunikací[16].
Za stejným účelem by smlouvy, jež byly uzavřeny s některým
hospodářským subjektem v rozporu s rozhodnutími Komise o případech
zamýšleného vyloučení, které oznámili veřejní zadavatelé /
zadavatelé, nebo v rozporu s opatřeními omezujícími přístup
nezahrnutého zboží a služeb, měly být prohlášeny za neúčinné ve
smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES[17].
(26)     S ohledem na celkovou
politiku Unie pro nejméně rozvinuté země, jak ji stanoví mj.
nařízení Rady (ES) č. 732/2008 ze dne 22. července 2008 o
uplatňování systému všeobecných celních preferencí pro období od 1. ledna
2009, je vhodné u zboží a služeb z těchto zemí postupovat podobně
jako u zboží a služeb Unie.
(27)     Aby bylo možné promítnout do
právního řádu Evropské unie závazky týkající se přístupu na
mezinárodní trhy v oblasti veřejných zakázek, učiněné po
přijetí tohoto nařízení, měla by Komise být podle článku
290 Smlouvy o fungování Evropské unie zmocněna přijímat akty
pozměňující seznam mezinárodních dohod uvedený v příloze
k tomuto nařízení. Je zvláště důležité, aby Komise
v rámci své přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a
to i na odborné úrovni. Komise by při přípravě a vypracování
aktů v přenesené pravomoci měla zajistit současné,
včasné a náležité předání příslušných dokumentů Evropskému
parlamentu a Radě.
(28)     Aby byly zajištěny
jednotné podmínky provádění tohoto nařízení, prováděcí
pravomoci by měly být svěřeny Komisi. Tyto pravomoci by
měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského
parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011,
kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým
členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích
pravomocí.
(29)     Pro
přijímání prováděcích aktů, kterými se stanoví jednotné
formuláře oznámení o zakázkách, pro předkládání oznámení Komisi a
stanovení původu zboží či služeb by se měl použít poradní
postup. Rozhodnutí o jejich stanovení nemají žádný dopad ani
z finančního hlediska, ani pokud jde o povahu a rozsah závazků
plynoucích z tohoto nařízení. Tyto akty mají naopak pouze
administrativní účel a slouží k usnadnění používání pravidel
stanovených v tomto nařízení.
(30)     Komise by měla
nejméně každé tři roky předkládat zprávu o uplatňování
tohoto nařízení.
(31)     V souladu se zásadou proporcionality je pro dosažení základního cíle,
kterým je vytvoření společné vnější politiky v oblasti zadávání
veřejných zakázek, nezbytné a vhodné stanovit pravidla zacházení se zbožím
a službami, na něž se nevztahují mezinárodní závazky Evropské unie.
V souladu s čl. 5 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii
nepřekračuje toto nařízení o přístupu hospodářských
subjektů, zboží a služeb ze třetích zemí rámec toho, co je nezbytné
pro dosažení sledovaných cílů,

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola I
Obecná ustanovení
Článek 1
Předmět a oblast
působnosti

1.           Toto nařízení stanoví
pravidla přístupu zboží a služeb ze třetích zemí k zadávání zakázek
na provedení stavebních prací a/nebo stavby, dodávku zboží a zajištění
služeb veřejnými zadavateli / zadavateli Unie a stanoví postupy na podporu
jednání o přístupu zboží a služeb Unie na trhy třetích zemí s
veřejnými zakázkami.
2.           Toto nařízení se použije
na zakázky udělené v rámci těchto předpisů:
(a)
směrnice [2004/17/ES];
(b)
směrnice [2004/18/ES];
(c)
směrnice [201./… (o udělování koncesí].
Toto nařízení se použije na zadávání zakázek
tam, kde je dodávka zboží nebo služeb zadána pro veřejné účely a
nikoli za účelem dalšího komerčního prodeje či za účelem
výroby zboží nebo zajištění služeb pro komerční prodej.
Článek 2
Definice

1.           Pro účely tohoto
nařízení se použijí tyto definice:
(a)
„dodavatelem“ se rozumí jakákoli fyzická nebo
právnická osoba, která na trhu nabízí zboží;
(b)
„poskytovatelem služeb“ se rozumí jakákoli fyzická
nebo právnická osoba, která na trhu nabízí provedení stavebních prací nebo
stavby či zajištění služby;
(c)
„veřejným zadavatelem / zadavatelem“ se rozumí
„veřejný zadavatel“ podle definice v [čl. 1 odst. 9 směrnice
2004/18/ES a „zadavatel“ podle definice v článku 2 směrnice
2004/17/ES a článcích 3 a 4 směrnice 20.. o udělování koncesí];
(d)
„zahrnutým zbožím nebo službami“ se rozumí zboží
nebo služby pocházející ze země, s níž Unie uzavřela mezinárodní
dohodu v oblasti zadávání veřejných zakázek, jež zahrnuje závazky, pokud
jde o přístup na trh, a podléhající ustanovením příslušné dohody.
Seznam příslušných dohod je uveden v příloze I tohoto
nařízení;
(e)
„nezahrnutým zbožím nebo službami“ se rozumí zboží
nebo služby pocházející ze země, s níž Unie neuzavřela žádnou
mezinárodní dohodu v oblasti zadávání veřejných zakázek, jež zahrnuje
závazky, pokud jde o přístup na trh, nebo zboží nebo služby pocházející ze
země, s níž Unie takovou dohodu uzavřela, ale nepodléhající
ustanovením příslušné dohody;
(f)
„opatřením“ se rozumí jakýkoli právní
předpis či postupy nebo jejich kombinace;
(g)
„zainteresovanými stranami“ se rozumí
společnost založená v souladu s právem členského státu, která má své
sídlo, správní ústředí nebo hlavní provozovnu v Unii a která je přímo
zapojena do výroby zboží nebo poskytování služeb, jež jsou předmětem
restriktivních opatření třetích zemí v oblasti veřejných
zakázek.
2.           Pro účely tohoto
nařízení
(a)
označuje pojem „země“ jakýkoli stát nebo
samostatné celní území, aniž by tato nomeklatura měla dopady na jejich
svrchovanost;
(b)
zahrnuje pojem „hospodářský subjekt“
zároveň dodavatele i poskytovatele služeb;
(c)
se hospodářský subjekt, který podal nabídku,
označuje jako „uchazeč“;
(d)
se pro účely tohoto nařízení považuje
provedení stavebních prací a/nebo stavby ve smyslu směrnice [2004/17/ES,
2004/18/ES a směrnice 201./.. o udělování koncesí] za poskytování
služeb;
(e)
znamená „povinná cenová sankce“ povinnost
zadavatelů zvýšit – s určitými výjimkami – cenu za služby a/nebo
zboží pocházející z některých třetích zemí, jež byla nabídnuta v
zadávacích řízeních.
Článek 3
Pravidla původu

1.           Původ zboží se
určuje v souladu s články 22 až 26 nařízení Evropského
parlamentu a Rady (ES) č. 2913/1992 ze dne
12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství[18].
2.           Původ služby se
určuje na základě původu fyzické či právnické osoby, která
ji poskytuje. Za původ poskytovatele služeb se považuje:
(a)
 v případě fyzické osoby země,
jejímž je tato osoba státním příslušníkem nebo v níž má právo na
trvalý pobyt;
(b)
v případě právnické osoby:
(1)
není-li služba poskytována prostřednictvím
komerční přítomnosti v Unii, země, v níž je právnická osoba
zřízena nebo jiným způsobem organizována podle právních
předpisů této země a na jejímž území právnická osoba vyvíjí
významnou podnikatelskou činnost;
(2)
je-li služba poskytována prostřednictvím
komerční přítomnosti v Unii, členský stát, v němž je
právnická osoba usazena a na jehož území vyvíjí významnou podnikatelskou
činnost, jež je přímo a skutečně propojena s
hospodářstvím daného členského státu.
Pro účely bodu 2, nevyvíjí-li právnická osoba
významnou podnikatelskou činnost, jež je jež je přímo a
skutečně propojena s hospodářstvím daného členského státu,
původ fyzických či právnických osob, které vlastní nebo kontrolují
právnickou osobu poskytující službu.
Právnická osoba poskytující službu je považována
za:
„vlastněnou“ osobami z dané země,
pokud osoby z této země užitečně vlastní více než 50 %
jejího základního kapitálu, a za „kontrolovanou“ osobami z dané země,
pokud tyto osoby mají pravomoc jmenovat většinu jejích ředitelů
nebo jinak zákonně řídit její aktivity.
3.           Pro účely tohoto
nařízení se zachází se zbožím a službami, jež pocházejí z jiných zemí
Evropského hospodářského prostoru než z členských států,
stejným způsobem jako se zbožím a službami, jež pocházejí z členských
států.
Kapitola II
Zacházení se zahrnutým a nezahrnutým
zbožím a službami, nabídky s neobvykle nízkou cenou
Článek 4
Zacházení se zahrnutým zbožím
a službami

Při zadávání zakázek na provedení
stavebních prací a/nebo stavby, dodávku zboží nebo zajištění služeb zacházejí
veřejní zadavatelé / zadavatelé se zahrnutým zbožím a službami stejným
způsobem jako se zbožím a službami pocházejícími z Evropské unie.
Se zbožím nebo službami pocházejícími z
nejméně rozvinutých zemí uvedených v příloze I nařízení (ES)
č. 732/2008 se zachází jako se zahrnutým zbožím a službami.
Článek 5
Pravidla přístupu pro
nezahrnuté zboží a služby

Nezahrnuté zboží a
služby mohou být předmětem omezujících opatření přijatých
Komisí:
a)           na žádost jednotlivých
zadavatelů podle pravidel stanovených v článku 6;
b)           podle pravidel stanovených v
článcích 10 a 11.
Článek 6
Zmocnění veřejných
zadavatelů / zadavatelů k vyloučení nabídek, jež obsahují
nezahrnuté zboží a služby

1.           Komise na žádost
veřejných zadavatelů / zadavatelů posoudí, zda u zakázek,
jejichž odhadovaná hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) je
nejméně než 5 000 000 EUR, schválí vyloučení
z postupů při zadávání zakázek nabídky obsahující zboží nebo
služby s původem mimo Unii, pokud více než 50 % celkové hodnoty
nabízeného zboží a služeb představuje nezahrnuté zboží a služby, a to za
následujících podmínek.
2.           V případech, kdy
veřejní zadavatelé / zadavatelé zamýšlejí požádat o vyloučení
z postupů při zadávání zakázek podle odstavce 1, uvedou to v
oznámení o zakázce, které zveřejní v souladu s článkem 35
směrnice 2004/18/ES, článkem 42 směrnice 2004/17/ES nebo
článkem 26 směrnice o udělování koncesí.
Veřejní zadavatelé / zadavatelé si od
uchazečů vyžádají informace o původu zboží a/nebo služeb
obsažených v nabídce a o jejich hodnotě. Jako předběžný
doklad o tom, že nabídky nemohou být předmětem vyloučení podle
odstavce 1, akceptují vlastní prohlášení. Veřejný zadavatel může
kdykoli v průběhu řízení požádat uchazeče, aby předložil
celou požadovanou dokumentaci nebo její části, pokud se to jeví nezbytné
pro zajištění řádného vedení řízení. Komise může
přijmout prováděcí akty, kterými stanoví jednotné formuláře
prohlášení o původu zboží a služeb. Tyto prováděcí akty se
přijímají v souladu s poradním postupem podle čl. 17
odst. 3.
Pokud veřejní zadavatelé / zadavatelé obdrží
nabídky, které splňují podmínky odstavce 1 a u nichž z tohoto
důvodu zamýšlejí požádat o vyloučení, informují o tom Komisi.
Veřejný zadavatel / zadavatel může během oznamovacího postupu
pokračovat v analýze nabídek.
Oznámení se zasílá prostřednictvím jednotného
formuláře elektronickou cestou. Komise přijme prováděcí akty,
kterými stanoví jednotné formuláře. Tyto prováděcí akty se
přijímají v souladu s poradním postupem podle čl. 17
odst. 3. Jednotný formulář obsahuje tyto informace:
(a)
název a kontaktní údaje veřejného
zadavatele / zadavatele;
(b)
popis předmětu zakázky;
(c)
název a kontaktní údaje hospodářského
subjektu, jehož nabídka má být vyloučena;
(d)
informace o původu hospodářského
subjektu, zboží a/nebo služeb a jejich hodnotě.
Komise si může od veřejného zadavatele /
zadavatele vyžádat doplňující informace.
Tyto informace musí být předloženy ve
lhůtě osmi pracovních dnů, počínaje prvním pracovním dnem
následujícím po dni, kdy veřejný zadavatel / zadavatel obdrží žádost o
doplňující informace. Pokud Komise ve lhůtě uvedené
v odstavci 3 neobdrží žádné informace, běh lhůty se pozastaví do
doby, než Komise obdrží požadované informace.
3.           U zakázek uvedených
v odstavci 1 přijme Komise ve lhůtě dvou měsíců
počínaje prvním pracovním dnem následujícím po dni, kdy obdržela oznámení,
prováděcí akt, kterým schválí zamýšlené vyloučení. Tyto
prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem
podle čl. 17 odst. 2. Tato lhůta může být v náležitě
odůvodněných případech jednou prodloužena maximálně o dva
měsíce, zejména pokud informace obsažené v oznámení nebo v
přiložených dokumentech jsou neúplné nebo nepřesné nebo pokud v
uváděných skutečnostech došlo k podstatným změnám. Pokud na
konci této dvouměsíční lhůty nebo prodloužené lhůty Komise
nepřijme rozhodnutí o schválení či neschválení vyloučení, má se
za to, že Komise vyloučení neschválila.
4.           Při přijímání
prováděcích aktů podle odstavce 3 Komise schválí zamýšlené
vyloučení v případech:
(a)
pokud mezinárodní dohoda o přístupu na trh v
oblasti zadávání veřejných zakázek uzavřená mezi Unií a zemí, kde má
zboží a/nebo služby svůj původ, obsahuje výslovnou výhradu Unie pro
přístup na trh u zboží a/nebo služeb, pro které se vyloučení
navrhuje;
(b)
pokud dohoda uvedená v písmeni a) neexistuje a
třetí země zachovává restriktivní opatření vedoucí k
nedostatečně důsledné reciprocitě při otevírání
trhů mezi Unií a dotyčnou třetí zemí.
Pro účely písmene b) se předpokládá
nedostatečně důsledná reciprocita v případech, kdy
restriktivní opatření v oblasti veřejných zakázek způsobují
vážnou a opakující se diskriminaci hospodářských subjektů, zboží a
služeb Unie.
Při přijímání prováděcích aktů
podle odstavce 3 Komise neschválí zamýšlené vyloučení
v případech, kdy by tím došlo k narušení závazků, jež Unie
v oblasti přístupu na trh přijala uzavřením mezinárodních dohod.
5.           Při posuzování existence
nedostatečně důsledné reciprocity by měla Komise
prověřit:
(a)
do jaké míry zákony dotyčné země v
oblasti veřejných zakázek zajišťují transparentnost v souladu s
mezinárodními normami v oblasti zadávání veřejných zakázek a
zabraňují veškeré diskriminaci zboží, služeb a hospodářských
subjektů Unie;
(b)
do jaké míry veřejní zadavatelé / jednotliví
zadavatelé zachovávají nebo přijímají diskriminační postupy
vůči zboží, službám a hospodářským subjektům Unie.
6.           Před tím, než Komise
přijme rozhodnutí podle odstavce 3, vyslechne příslušné(ho)
uchazeče.
7.           Veřejní zadavatelé /
zadavatelé, kteří vyloučili nabídky podle odstavce 1, uvedou tuto
skutečnost v oznámení o zadání zakázky, které zveřejní v souladu
s článkem 35 směrnice 2004/18/ES, článkem 42 směrnice
2004/17/ES nebo článkem 27 směrnice o udělování koncesí. Komise
přijme prováděcí akty, kterými stanoví jednotné formuláře oznámení
o zadání zakázky. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s
poradním postupem podle čl. 17 odst. 3.
8.           Odstavec 1 se nevztahuje na
případy, kdy Komise přijala prováděcí akt o dočasném
přístupu zboží a služeb ze země, která se zapojuje do významných
jednání s Unií, jak stanoví čl. 9 odst. 4.
Kapitola III
Pravidla pro nabídky s neobvykle nízkou
cenou
Článek 7
Nabídky s neobvykle nízkou
cenou

V případech, kdy veřejný
zadavatel / zadavatel poté, co ověří vysvětlení uchazeče,
zamýšlí v souladu s článkem 69 směrnice o zadávání
veřejných zakázek nebo článkem 79 směrnice o zadávání zakázek
subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky,
dopravy a poštovních služeb přijmout nabídku obsahující zboží nebo služby
s původem mimo Unii s neobvykle nízkou cenou, u níž více než 50 %
celkové hodnoty nabízeného zboží a služeb představuje nezahrnuté zboží a
služby, písemně informuje ostatní uchazeče o svém záměru a uvede
důvody pro neobvykle nízkou uváděnou cenu nebo náklady.
Veřejný zadavatel / zadavatel se
může rozhodnout nezveřejnit jakékoli informace, pokud by to bránilo
výkonu práva nebo bylo jiným způsobem v rozporu s veřejným
zájmem nebo poškodilo oprávněné obchodní zájmy hospodářských
subjektů, ať už veřejných či soukromých, nebo spravedlivou
hospodářskou soutěž mezi nimi.
Kapitola IV
Šetření, konzultace a opatření
Komise, jimiž se dočasně omezuje přístup nezahrnutého zboží a
služeb na trh EU s veřejnými zakázkami
Článek 8
Šetření týkající se
přístupu hospodářských subjektů, zboží a služeb EU na trhy
třetích zemí s veřejnými zakázkami

1.           Domnívá-li se Komise, že je
to v zájmu Unie, může z vlastní iniciativy nebo na žádost
zúčastněných stran či členského státu kdykoli zahájit
šetření externího zadávání zakázek, pokud jde o možné použití
restriktivních opatření.
Přihlédne zejména ke skutečnosti, zda byla
schválena řada zamýšlených vyloučení v souladu s čl. 6
odst. 3 tohoto nařízení.
Má-li být zahájeno šetření, zveřejní
Komise v Úředním věstníku Evropské unie oznámení,
v němž vyzve zúčastněné strany a členské státy, aby jí
ve stanovené lhůtě sdělily veškeré relevantní informace.
2.           Šetření podle odstavce 1
se vede na základě kritérií uvedených v článku 6.
3.           Posouzení, zda příslušná
třetí země zachovává restriktivní opatření, provádí Komise na
základě informací předložených zúčastněnými stranami a
členskými státy a/nebo skutečností shromážděných během
šetření; posouzení se dokončí ve lhůtě devíti
měsíců od začátku šetření. V řádně
odůvodněných případech může být tato lhůta prodloužena
o tři měsíce.
4.           Pokud Komise na základě
šetření externího zadávání zakázek dojde k závěru, že
dotyčná třetí země nezachovává údajná restriktivní
opatření, přijme rozhodnutí o ukončení šetření. Tyto
prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem
podle čl. 17 odst. 2.
Článek 9
Konzultace třetí
země

1.           Je-li při šetření
zjištěno, že třetí země zachovává při zadávání
veřejných zakázek restriktivní opatření, a usoudí-li Komise, že je to
odůvodněno zájmy EU, vyzve ji k zahájení konzultací s cílem
zajistit, aby se hospodářské subjekty, zboží a služby Unie mohly
účastnit zadávání veřejných zakázek v dané zemi za podmínek,
které nejsou méně výhodné než podmínky poskytované vnitrostátním
hospodářským subjektům, zboží a službám z této země, a
rovněž s cílem zajistit dodržování zásad transparentnosti a rovného
zacházení.
Pokud dotyčná země odmítne výzvu
k zahájení konzultace, rozhodne se Komise při přijímání
prováděcích aktů podle článku 10, jimiž se omezuje přístup
zboží a služeb pocházejících z této třetí země, na základě
dostupných informací.
2.           Patří-li dotyčná
země mezi strany Dohody WTO o vládních zakázkách nebo
uzavřela-li obchodní dohodu s EU obsahující ustanovení o
veřejných zakázkách, postupuje Komise v případě, že se
restriktivní postupy týkají zadávání veřejných zakázek spadajících do
závazků dané země vůči Unii v oblasti přístupu na trh,
podle mechanismů konzultace a/nebo postupů pro urovnávání sporů
stanovených v této dohodě.
3.           Přijme-li po zahájení
konzultace dotyčná země uspokojivá nápravná opatření, a
nepřijme-li přitom nové závazky v oblasti přístupu na trh,
může Komise konzultaci pozastavit nebo ukončit.
Komise monitoruje uplatňování těchto
nápravných opatření, případně s pomocí pravidelně
dodávaných informací, které si může vyžádat od dotyčné třetí
země.
Pokud dotyčná třetí země zrušila,
pozastavila nebo špatně provádí přijatá nápravná opatření,
může Komise:
i) obnovit nebo znovu zahájit konzultaci s
dotyčnou třetí zemí a/nebo
ii) na základě článku 10 přijmout
prováděcí akty, jimiž omezí přístup zboží a služeb pocházejících z
této třetí země.
Prováděcí akty uvedené v tomto odstavci
se přijímají v souladu s přezkumným postupem podle čl. 17
odst. 2.
4.           Jestliže je po zahájení
konzultace zřejmé, že nejvhodnějším prostředkem k ukončení
restriktivních postupů při zadávání veřejných zakázek je
uzavření mezinárodní dohody, povedou se jednání podle článků 207
a 218 Smlouvy o fungování Evropské unie. Zapojuje-li se daná země do
významných jednání s Evropskou unií o přístupu na trh v oblasti
zadávání veřejných zakázek, může Komise přijmout prováděcí
akt, kterým stanoví, že zboží a služby z této země nemohou být
vyloučeny z postupů při zadávání zakázek podle článku
6.
5.           Komise může konzultaci
ukončit, přijme-li dotyčná země mezinárodní závazky
dohodnuté s Unií v některém z těchto rámců:
(a)
přistoupení k Dohodě WTO o vládních
zakázkách,
(b)
uzavření dvoustranné dohody s Unií, jež
zahrnuje závazky týkající se přístupu na trh v oblasti veřejných
zakázek, nebo
(c)
rozšíření jejích závazků v oblasti
přístupu na trh, přijatých v rámci Dohody WTO o vládních
zakázkách nebo dvoustranné dohody s Unií uzavřené v tomto rámci.
Konzultace může být ukončena i
v případě, že restriktivní opatření v oblasti
veřejných zakázek v době přijetí těchto závazků
stále existují, pod podmínkou, že závazky zahrnují podrobná ustanovení týkající
se postupného ukončování těchto postupů.
6.           Nevede-li konzultace
s danou třetí zemí do 15 měsíců od svého zahájení
k uspokojivým výsledkům, ukončí Komise konzultaci a zváží, zda
přijme prováděcí akty omezující přístup zboží a služeb
pocházejících ze třetí země podle článku 10.
Článek 10
Přijetí opatření
omezujících přístup nezahrnutého zboží a služeb na trh EU s veřejnými
zakázkami

1.           Jestliže se při
šetření podle článku 8 a po uplatnění postupu stanoveného
v článku 9 zjistí, že restriktivní opatření v oblasti
veřejných zakázek přijatá nebo zachovávaná danou třetí zemí
vedou k nedostatečně důsledné reciprocitě při
otevírání trhů mezi Unií a dotyčnou třetí zemí, jak se uvádí
v článku 6, může Komise přijmout prováděcí akty, jimiž
dočasně omezí přístup nezahrnutého zboží a služeb pocházejících
z této třetí země. Tyto prováděcí akty se přijímají v
souladu s přezkumným postupem podle čl. 17 odst. 2.
2.           Opatření přijatá
podle odstavce 1 mohou mít tuto podobu:
(a)
vyloučení nabídek, jejichž celkovou hodnotu
tvoří více než z 50 % nezahrnuté zboží nebo služby pocházející ze
země, jež přijala nebo zachovává restriktivní postup při
zadávání veřejných zakázek; a/nebo
(b)
povinná cenová sankce na část nabídky, kterou
tvoří nezahrnuté zboží nebo služby pocházející ze země, jež
přijala nebo zachovává restriktivní postup při zadávání
veřejných zakázek.
3.           Opatření přijatá
podle odstavce 1 se mohou omezovat především na:
(a)
zadávání veřejných zakázek určitými
definovanými kategoriemi veřejných zadavatelů / zadavatelů;
(b)
zadávání veřejných zakázek na určité
definované kategorie zboží nebo služeb;
(c)
zadávání veřejných zakázek, jež přesahují
nebo nedosahují určitých definovaných prahových hodnot.
Článek 11
Zrušení nebo pozastavení
opatření

1.           Pokud
Komise usoudí, že důvody ospravedlňující opatření přijatá podle
čl. 9 odst. 4 a článku 10 přestaly platit, může
přijmout prováděcí akt, kterým:
(a)
opatření zruší, nebo
(b)
pozastaví uplatňování opatření na dobu až
jednoho roku.
Pro účely písmene b) může Komise
uplatňování opatření kdykoli obnovit prováděcím aktem.
2.           Prováděcí
akty uvedené v tomto článku se přijímají v souladu s
přezkumným postupem podle čl. 17 odst. 2.
Článek 12
Informace pro účastníky

1.           Pokud veřejní
zadavatelé / zadavatelé vedou zadávací řízení, na něž se vztahují
omezující opatření přijatá podle článku 10 nebo obnovená podle
článku 11, uvedou to v oznámení o zakázce, které zveřejní
v souladu s článkem 35 směrnice 2004/18/ES nebo článkem 42
směrnice 2004/17/ES. Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví
jednotné formuláře, v souladu s poradním postupem uvedeným v čl.
17 odst. 3.
2.           V případech, kdy je
vyřazení nabídky založeno na uplatňování opatření přijatých
podle článku 10 nebo obnovených podle článku 11, informují o tom
veřejní zadavatelé / zadavatelé neúspěšné uchazeče.
Článek 13
Výjimky

1.           Veřejní zadavatelé /
zadavatelé se mohou rozhodnout neuplatnit v zadávacím řízení opatření
podle článku 10:
(a)
pokud není k dispozici zboží či služby
původem z Unie a/nebo zahrnuté zboží či služby, které by
vyhovovaly požadavkům veřejného zadavatele / zadavatele, nebo
(b)
pokud by použití opatření vedlo
k nepřiměřenému zvýšení ceny nebo nákladů zakázky.
2.           Pokud veřejný zadavatel
/ zadavatel zamýšlí neuplatňovat opatření přijatá podle
článku 10 tohoto nařízení nebo obnovená podle článku 11, uvede
svůj úmysl v oznámení o zakázce, které zveřejní v souladu s
článkem 35 směrnice 2004/18/ES nebo článkem 42 směrnice
2004/17/ES. Oznámí to rovněž Komisi ve lhůtě deseti
kalendářních dnů ode dne zveřejnění oznámení o zakázce.
Oznámení se zasílá prostřednictvím jednotného
formuláře elektronickou cestou. Komise přijme prováděcí akty,
které stanoví jednotné formuláře oznámení o zakázce a oznámení v souladu s
poradním postupem uvedeným v čl. 17 odst. 3.
Oznámení obsahuje tyto údaje:
(a)
název a kontaktní údaje veřejného
zadavatele / zadavatele;
(b)
popis předmětu zakázky;
(c)
informace o původu hospodářských
subjektů a zboží a/nebo služeb, jež mají být přijaty;
(d)
důvody, na nichž se zakládá rozhodnutí o
neuplatnění omezujících opatření, a podrobné odůvodnění
použití výjimky;
(e)
případně veškeré další informace, jež
veřejný zadavatele / zadavatel považuje za důležité.
Komise si může od příslušného
veřejného zadavatele / zadavatele vyžádat doplňující informace.
3.           Pokud veřejný zadavatel
/ zadavatel vede vyjednávací řízení bez předchozího
zveřejnění oznámení o zadání zakázky podle článku 31
směrnice 2004/18/ES nebo čl. 40 odst. 3 směrnice 2004/17/ES a
rozhodne-li se neuplatňovat opatření přijaté podle článku
10 tohoto nařízení nebo obnovené podle článku 11, uvede tuto
skutečnost v oznámení o zadání zakázky, které zveřejní
v souladu s článkem 35 směrnice 2004/18/ES nebo článkem 43
směrnice 2004/17/ES, a oznámí ji Komisi ve lhůtě deseti
kalendářních dnů ode dne zveřejnění oznámení o zadání zakázky.
Oznámení se zasílá prostřednictvím jednotného
formuláře elektronickou cestou. Komise přijme prováděcí akty,
kterými stanoví jednotné formuláře oznámení o zakázkách a pro oznámení v
souladu s poradním postupem uvedeným v čl. 17 odst. 2. Oznámení
obsahuje tyto údaje:
(a)
název a kontaktní údaje veřejného
zadavatele / zadavatele;
(b)
popis předmětu zakázky;
(c)
informace o původu přijatých
hospodářských subjektů a zboží a/nebo služeb;
(d)
důvody, na nichž se zakládá rozhodnutí o
neuplatnění omezujících opatření, a podrobné odůvodnění
použití výjimky;
(e)
případně veškeré další informace, jež
zadavatel považuje za důležité.
Kapitola V
Přenesená a prováděcí
pravomoc, podávání zpráv a závěrečná ustanovení
Článek 14
Změny
přílohy

Komise je zmocněna přijímat akty v
přenesené pravomoci podle článku 14, pokud jde o změny
přílohy odrážející nové mezinárodní dohody uzavřené Unií
v oblasti zadávání veřejných zakázek.
Článek 15
Výkon přenesené pravomoci

1.           Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným
v tomto článku.
2.           Přenesení pravomoci na
Komisi podle článku 14 platí na dobu neurčitou od [data
vstupu tohoto nařízení v platnost].
3.           Evropský parlament nebo Rada
mohou přenesení pravomoci podle článku 14 kdykoli zrušit.
Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm
blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po
zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie,
nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn.
Nedotýká se platnosti jakýchkoli již platných aktů přijatých v
přenesené pravomoci.
4.           Přijetí aktu v
přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně
Evropskému parlamentu a Radě.
5.           Akt v přenesené
pravomoci přijatý podle tohoto článku vstoupí v platnost pouze
v případě, že proti němu Evropský parlament ani Rada
nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl
tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím
této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu
Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 16
Provádění

1.           Pokud veřejní zadavatelé
/ zadavatelé nesprávně uplatňují výjimky stanovené v článku
13, může Komise použít systém nápravy podle článku 3 směrnice
Rady 89/665/EHS nebo článku 8 směrnice Rady 92/13/EHS.
2.           Smlouvy, jež byly
uzavřeny s některým hospodářským subjektem v rozporu
s prováděcími akty Komise přijatými podle článku 6 o
zamýšlených vyloučeních, které oznámili veřejní zadavatelé /
zadavatelé, nebo v rozporu s opatřeními přijatými podle
článku 10 nebo obnovenými podle článku 11, se prohlásí za
neúčinné ve smyslu směrnice 2007/66/ES.
Článek 17
Postup projednávání
ve výboru

1.           Komisi je nápomocen Poradní
výbor pro veřejné zakázky, zřízený rozhodnutím Rady 71/306/EHS[19], a výbor zřízený
článkem 7 nařízení o obchodních překážkách[20]. Uvedené výbory jsou výbory ve
smyslu článku 3 nařízení (EU) č. 182/2011.
2.           Odkazuje-li se na tento
odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011 a
příslušným výborem je výbor zřízený nařízením o obchodních
překážkách.
3.           Odkazuje-li se na tento
odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011 a
příslušným výborem je výbor zřízený rozhodnutím Rady 71/306/EHS.
Článek 18
Důvěrnost

1.           Informace získané na
základě tohoto nařízení smějí být použity pouze
k účelu, k němuž byly vyžádány.
2.           Komise, Rada, Evropský
parlament, členské státy ani jejich úředníci nevyzradí žádné
informace důvěrného charakteru, které obdrželi podle tohoto
nařízení, bez výslovného svolení poskytovatele těchto informací.
3.           Poskytovatel informací
může požádat, aby se s předloženými informacemi nakládalo jako
s důvěrnými, a doplnit je nedůvěrným souhrnem
informací nebo uvedením důvodů, proč nelze takový souhrn
pořídit.
4.           Pokud se zdá, že žádost o
důvěrné zacházení není důvodná, a poskytovatel si přesto
nepřeje informaci zveřejnit ani celou, ani ve formě shrnutí,
nemusí být tato informace vzata v úvahu.
5.           Odstavce 1 až 5 nebrání
orgánům Unie ve zveřejňování obecných informací. Toto
zveřejnění musí brát v úvahu oprávněný zájem dotčených
stran na zachování jejich obchodního tajemství.
Článek 19
Podávání zpráv

Do 1. ledna 2017 a nejméně každé tři
roky od vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise
Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto
nařízení a o pokroku mezinárodních jednání, pokud jde o přístup
hospodářských subjektů EU k zadávání veřejných zakázek ve
třetích zemích, prováděných podle tohoto nařízení. Za tímto
účelem předloží členské státy Komisi na její žádost náležité
informace.
Článek 20
Zrušující ustanovení

Vstupem tohoto nařízení v platnost
se ruší články 58 a 59 směrnice 2004/17/ES.
Článek 21
Vstup v platnost

Toto nařízení vstupuje v platnost
šedesátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto
nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech
členských státech.
V Bruselu dne 21.3.2012.
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda                                                        předseda
PŘÍLOHA
Seznam
mezinárodních dohod uzavřených Unií v oblasti zadávání veřejných
zakázek, jež zahrnují závazky v oblasti přístupu na trh
Vícestranná dohoda:
– dohoda o vládních zakázkách (Úř.
věst. L, 336, 23.12.1994)
Dvoustranné dohody:
– dohoda o volném obchodu mezi Evropským
společenstvím a Mexikem (Úř. věst. L 276, 28.10.2000,
Úř. věst. L 157, 30.6.2000)
– dohoda mezi Evropským společenstvím a
Švýcarskou konfederací o některých aspektech vládních zakázek (Úř.
věst. L 114, 30.4.2002)
– dohoda o volném obchodu mezi Evropským
společenstvím a Chile (Úř. věst. L 352, 30.12.2002)
– dohoda o
stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich
členskými státy a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie (Úř.
věst. L 84, 20.3.2004)
– dohoda o
stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a Chorvatskem
(Úř. věst. L 26, 28.1.2005)
– dohoda o
stabilizaci a přidružení mezi Evropským společenstvím a Černou
Horou (Úř. věst. L 345, 28.12.2007)
– dohoda o
stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a Albánií
(Úř. věst. L 107, 28.4.2009)
– dohoda o volném
obchodu mezi Evropskou unií a Jižní Koreou (Úř. věst. L 127,
14.5.2011)
[1]                      Články 58 a 59 směrnice 2004/17 o postupech při zadávání
zakázek subjekty působícími v odvětví veřejných služeb.
[2]               Směrnice 2004/18/ES vztahující se na subjekty
působící v tzv. tradičních odvětvích (Úř. věst. L
134, 30.4.2004, s. 114) a směrnice 2004/17/ES vztahující se na subjekty
působící v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a
poštovních služeb (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 1).
[3]               KOM(2011) 895 v konečném znění
a KOM(2011) 896 v konečném znění.
[4]               Kromě
odpovědí poskytnutých přes internet obdržela Komise i písemná podání.
[5]               Přístup A: Veřejní
zadavatelé / zadavatelé z EU by byli v zásadě povinni
vylučovat zboží, služby a podniky ze třetích zemí, na které se
nevztahují mezinárodní závazky EU.
[6]               Přístup B: Veřejní
zadavatelé / zadavatelé z EU by měli možnost se rozhodnout,
že vyloučí zboží, služby a podniky ze třetích zemí, na které se
nevztahují mezinárodní závazky EU, přičemž své rozhodnutí by
oznamovali Komisi. Kromě toho by Komise dostala k dispozici nástroj
ke zkoumání situace ohledně přístupu zboží, služeb a podniků
z EU na trh, který by jí umožnil uplatnit omezující opatření na
zboží, služby a podniky pocházející ze třetích zemí, pokud by zboží,
služby a podniky z EU neměly na trh s veřejnými zakázkami v
těchto zemích dostatečný přístup.
[7]               KOM(2011) 897 v konečném znění.
[8]               Úř. věst. C, , s. .
[9]               Úř. věst. C, , s. .
[10]             Úř. věst. L 134, 30.04.2004, s. 1.
[11]             Úř. věst. L 134, 30.04.2004, s. 114.
[12]             Úř. věst. L 302,
19.10.1992, s. 1.
[13]             Úř. věst. L….
[14]             Úř. věst. L 349,
31.12.1994.
[15]             Úř. věst. L 395,
30.12.1989, s. 33.
[16]             Úř. věst. L 76, 23.3.1992,
s. 14.
[17]             Úř. věst. L 335,
20.12.2007, s. 31.
[18]             Úř. věst. L 302,
19.10.1992, s. 1.
[19]             Úř. věst. L 185, 16.8.1971,
s. 15.
[20]             Úř. věst. L 349,
31.12.1994, s. 71.


Důležité právní upozornění

|

52007PC0796

Návrh nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 3286/94, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace  /* KOM/2007/0796 konecném znení - ACC 2007/0277 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 13.12.2007KOM(2007) 796 v konečném znění2007/0277 (ACC)NávrhNAŘÍZENÍ RADY,kterým se mění nařízení (ES) č. 3286/94, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace(předložen ý Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVANařízení Rady (ES) č. 3286/1994 („nařízení o obchodních překážkách“) je jedním z nástrojů obchodní politiky, které jsou k dispozici ke sledování dodržování závazků vyplývajících z mezinárodních obchodních dohod ze strany našich obchodních partnerů s cílem odstranit překážky obchodu. Za tímto účelem nařízení o obchodních překážkách přiznává podnikům ve Společenství, „hospodářskému odvětví Společenství“ nebo jejich obchodním sdružením právo podat u Komise stížnost ohledně překážek obchodu. Je-li stížnost přípustná, je zahájeno přezkumné řízení týkající se existence údajných překážek a nepříznivých účinků na obchod nebo újmy způsobené „hospodářskému odvětví Společenství“. Pokud se tvrzení potvrdí a nelze-li dosáhnout smírného řešení, může postup nakonec vést k rozhodnutí Společenství o zahájení formálních postupů při řešení sporů v rámci mezinárodní dohody s obchodním partnerem.Podmínky pro podávání stížností podle nařízení o obchodních překážkách se u podniků Společenství a hospodářského odvětví Společenství liší, což otevírá dvě možnosti.První pro „hospodářské odvětví Společenství“ , tj. výrobce, na něž připadá hlavní podíl na celkové produkci Společenství shodných, podobných nebo přímo konkurujících výrobků nebo služeb a kteří jsou dotčeni obchodní překážkou. Tato možnost se týká obchodních překážek, které působí (nebo hrozí způsobit) újmu na trhu Společenství, a může být použita proti obchodní praktice, s ohledem na niž mezinárodní dohoda mezi Společenstvím a třetí zemí zavádí obchodní pravidla a přiznává právo jednat. Tato možnost není tímto návrhem dotčena.Druhá je dostupná jakémukoliv podniku Společenství. Lze ji využít v případě překážek, které způsobují nepříznivé obchodní účinky na trhu třetí země. Čl. 4 odst. 1 však omezuje přípustnost stížnosti na obchodní praktiky, s ohledem na něž zavádí obchodní pravidla a přiznává právo jednat mnohostranná nebo vícestranná dohoda mezi Společenstvím a třetí zemí. V praxi to znamená, že stížnosti na údajné porušování dvoustranných dohod ze strany třetí země jsou přípustné pouze v případě, že se týkají rovněž porušení mnohostranných pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci WTO.V roce 2005 Evropská komise zadala studii o využívání nařízení o obchodních překážkách v prvních deseti letech a o možných zlepšeních tohoto nástroje obchodní politiky. Jedním z doporučení bylo zrušit zákaz, aby se podniky Společenství mohly při podávání stížností podle nařízení o obchodních překážkách opírat výhradně o dvoustranné dohody. Toto doporučení Evropská komise schválila ve svém sdělení Evropa ve světě: posílené partnerství v zájmu lepšího přístupu na trh pro evropské vývozce [1] jako jeden z návrhů k řešení překážek obchodu, a tudíž ke zlepšení přístupu na trh pro naše vývozce a k zvýšení růstu a zaměstnanosti ve Společenství.Tento zákaz fakticky vylučuje možnost spoléhat se na dvoustranné dohody při jednání proti porušení tzv. „závazků WTO plus“, zejména těch, které se týkají necelních překážek, jež nejsou upraveny pravidly WTO.Toto omezení lze vysvětlit historickými důvody. Před uzavřením obchodní dohody s Mexikem v roce 2000 spočíval mechanismus k řešení sporů v rámci dvoustranných smluv v tradičním diplomatickém přístupu, který velmi závisel na schopnosti stran dohodnout se na řešení, nebyl proto účinný při vymáhání obchodních pravidel. Tyto historické důvody již pominuly. Od přijetí nařízení o obchodních překážkách Společenství uzavřelo řadu dvoustranných dohod, které stanoví hmotněprávní pravidla použitelná na obchod mezi Společenstvím a třetí zemí a zahrnují účinné a závazné mechanismy pro řešení sporů vytvořené podle mechanismu WTO pro řešení sporů za účelem prosazování těchto pravidel[2]. Společenství se v současnosti rovněž účastní sjednávání dvoustranných obchodních dohod, jejichž cílem je stanovit hmotněprávní povinnosti týkající se zajištění lepších možností přístupu na trh a dodržování těchto povinností prostřednictvím obdobných závazných mechanismů pro řešení sporů[3].Vzhledem k vývoji dvoustranných smluv obsahujících hmotněprávní obchodní pravidla a mechanismy „soudního typu“ pro řešení sporů již není oprávněné vyžadovat, aby se podniky Společenství ve svých stížnostech podle nařízení o obchodních překážkách týkajících se překážek obchodu, které způsobují nepříznivé účinky na obchod, odvolávaly na WTO, aby se mohly spoléhat na závazky plynoucí z dvoustranných dohod.2007/0277 (ACC)NávrhNAŘÍZENÍ RADY,kterým se mění nařízení (ES) č. 3286/94, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizaceRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této Smlouvy,s ohledem na návrh Komise[4],vzhledem k těmto důvodům:(1) Nařízení (ES) č. 3286/94[5] poskytuje podnikům Společenství procesní prostředky, které jim umožňují požádat Komisi, aby prošetřila překážky obchodu přijaté nebo zachovávané třetími zeměmi, pokud tyto překážky mají dopad na trh dané třetí země a nepříznivé obchodní účinky na podniky Společenství.(2) Podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 3286/94 je však stížnost podniku Společenství přípustná pouze tehdy, jestliže mezinárodní obchodní pravidla zakotvená v mnohostranných nebo vícestranných obchodních dohodách přiznávají právo proti takové překážce obchodu jednat. To znamená, že stížnosti na údajné porušení dvoustranných závazků ze strany třetí země se musí odvolávat rovněž na porušení mnohostranných nebo vícestranných pravidel, aby byly přípustné.(3) Od přijetí nařízení (ES) č. 3286/94 Společenství uzavřelo řadu dvoustranných dohod, které obsahují hmotněprávní pravidla pro obchod mezi Společenstvím a třetími zeměmi, která významně překračují pravidla WTO. Tyto dohody zahrnují dále účinné a závazné mechanismy pro řešení sporů k rozhodování sporů o těchto závazcích nad rámec WTO („WTO plus“).(4) Možnost, aby se podniky Společenství při podávání stížností podle nařízení (ES) č. 3286/94 mohly opírat o dvoustranné dohody, by přispěla ke sledování dodržování závazků obsažených v těchto dohodách a k řešení překážek obchodu, a tím by zlepšila přístup na trh pro vývozce a zvýšila růst a zaměstnanost ve Společenství[6].(5) Na základě tohoto vývoje a v zájmu snížení administrativní zátěže pro podniky Společenství by se právo těchto podniků podávat stížnosti ohledně překážek obchodu mělo rozšířit tak, aby zahrnovalo údajné překážky obchodu, v jejichž případě přiznávají právo jednat pouze mezinárodní obchodní pravidla zakotvená v dvoustranných obchodních dohodách,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1V článku 4 nařízení (ES) č. 3286/94 se odstavec 1 nahrazuje tímto:„1. Jakýkoli podnik Společenství nebo jakékoli sdružení, ať již má právní subjektivitu či nikoli, kteří jednají jménem jednoho nebo více podniků Společenství a kteří mají za to, že tyto podniky Společenství utrpěly nepříznivými účinky na obchod způsobenými překážkami obchodu na trhu třetí země, mohou podat písemnou stížnost.“Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dne .Za Radupředseda/předsedkyně [1] Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Evropa ve světě: posílené partnerství v zájmu lepšího přístupu na trh pro evropské vývozce, KOM(2007) 183 v konečném znění, 18.4.2007.[2] Viz např. rozhodnutí Smíšené rady ES–Mexiko č. 2/2000 o uvolňování celních a necelních překážek obchodu se zbožím (Úř. věst. L 157, 30.6.2000, s. 10); rozhodnutí Smíšené rady EU–Mexiko č. 2/2001 o uvolňování obchodu se službami (Úř. věst. L 70, 12.3.2001, s. 7); Dohoda, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 352, 30.12.2002, s. 3); dohody o přidružení ze zeměmi EuroMed, jež mají být doplněny mechanismem soudního typu pro řešení sporů, které se v současnosti projednávají.[3] Jednání probíhají například se zeměmi AKT, Jižní Koreou, Indií, zeměmi ASEAN, Radou pro spolupráci v Perském zálivu, Mercosurem, Andským společenstvím, Střední Amerikou.[4] Úř. věst. C , , s. .[5] Nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace, Úř. věst. L 349, 31.12.1994, s. 71.[6] Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Evropa ve světě: posílené partnerství v zájmu lepšího přístupu na trh pro evropské vývozce, KOM(2007) 183 v konečném znění, 18.4.2007.