               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 31.8.2020
            COM(2020) 438 final
            2020/0210(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na zasedáních smluvních stran Dohody o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být jménem Unie zaujat v rámci zasedání smluvních stran Dohody o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu v souvislosti s plánovaným přijetím opatření pro zachování a řízení.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Dohoda o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu

               Cílem dohody o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu (dále jen „dohoda“) je zabránit neregulovanému rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu prostřednictvím uplatňování preventivních opatření pro zachování a řízení zdrojů v rámci dlouhodobé strategie na ochranu zdravých mořských ekosystémů a zajištění zachování a udržitelného využívání rybích populací. Očekává se, že dohoda vstoupí v platnost ještě v tomto roce.

               Unie je smluvní stranou dohody
                  1
               .

               2.2.Zasedání smluvních stran

               Zasedání smluvních stran je rozhodovacím orgánem v rámci dohody, který se schází každé dva roky nebo častěji, pokud se tak rozhodne. Rozhodnutí o procesních otázkách se přijímají většinou hlasů a rozhodnutí o podstatných otázkách se přijímají na základě konsensu. Unie má právo účasti a hlasovací práva.

               2.3.Rozhodnutí vzešlá ze zasedání smluvních stran

               Zasedání smluvních stran má pravomoc přijímat opatření pro zachování a řízení zdrojů, která jsou pro smluvní strany závazná.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Navrhuje se, aby postoj, který má být jménem Unie na zasedáních smluvních stran zaujat, byl stanoven na základě dvouúrovňového přístupu. Rozhodnutí Rady stanoví hlavní zásady a směry postoje Unie na víceletém základě; postoj je poté pro každé zasedání upravován pracovními dokumenty Komise, které jsou projednány v pracovní skupině Rady.

               Tento přístup je v současnosti uplatňován také v regionálních organizacích pro řízení rybolovu a v postoji, který má být jménem Unie na těchto zasedáních zaujat.

               Toto rozhodnutí zahrnuje zásady a směry společné rybářské politiky (SRP) stanovené podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013
                  2
               , přičemž rovněž zohledňuje cíle sdělení Komise o vnější dimenzi SRP
                  3
               . Rovněž zohledňuje závěry Rady o oceánech a mořích včetně Arktidy
                  4
               , společné sdělení vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise o „integrované politice Evropské unie pro Arktidu“
                  5
                a závěry Rady
                  6
                o společném sdělení vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Komise o „mezinárodní správě oceánů: příspěvek EU k odpovědné správě oceánů“
                  7
               .

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               „Akty s právními účinky“ zahrnují akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, jimiž se dotyčný orgán řídí. Tento pojem zahrnuje rovněž nástroje, jež podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  8
               .

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Zasedání smluvních stran je orgán zřízený dohodou, konkrétně Dohodou o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu.

               Akty, které se mají na zasedání smluvních stran přijmout, představují akty s právními účinky. Zamýšlené akty vzešlé ze zasedání smluvních stran budou závazné podle mezinárodního práva a mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právních předpisů EU, konkrétně:

               ·nařízení Rady (ES) č. 1005/2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu
                  9
               ,

               ·nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 o zavedení kontrolního režimu Unie k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky
                  10
                a

               ·nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2403 ze dne 12. prosince 2017 o udržitelném řízení vnějšího rybářského loďstva
                  11
               .

               Zamýšlené akty nedoplňují ani nepozměňují institucionální rámec dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají rybolovu. Právním základem, který stanoví zásady, jež se mají v tomto stanovisku odrážet, je nařízení (EU) č. 1380/2013.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 43 odst. 2 Smlouvy o fungování EU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 43 odst. 2 Smlouvy o fungování EU ve spojení s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

               2020/0210 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na zasedáních smluvních stran Dohody o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dohoda o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu (dále jen „dohoda“) byla uzavřena Unií rozhodnutím Rady (EU) 2019/407
                  12
               . Očekává se, že dohoda vstoupí v platnost ještě v tomto roce.

               (2)Zasedání smluvních stran odpovídá za přijetí opatření, jejichž cílem je zajistit provádění dohody, aby se dosáhlo cílů týkajících se prevence neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu prostřednictvím uplatňování preventivních opatření pro zachování a řízení zdrojů v rámci dlouhodobé strategie na ochranu zdravých mořských ekosystémů a zajištění zachování a udržitelného využívání rybích populací. Tato opatření se mohou stát pro Unii závazná.

               (3)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013
                  13
                stanoví, že Unie zajistí, aby činnosti v oblasti rybolovu a akvakultury byly dlouhodobě udržitelné z hlediska životního prostředí a byly řízeny způsobem, jenž je v souladu s cíli dosáhnout přínosů v hospodářské a sociální oblasti a v oblasti zaměstnanosti a přispět k dostupnosti dodávek potravin. Rovněž stanoví, že Unie uplatňuje přístup předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu a akvakultury a snaží se zajistit, aby byly při využívání biologických mořských zdrojů obnoveny a zachovány populace lovených druhů nad úrovně, které mohou přinášet maximální udržitelný výnos. Dále stanoví, že Unie přijímá opatření pro řízení a zachování zdrojů založená na nejlepším dostupném vědeckém poradenství, podporuje rozvoj vědeckých poznatků a poradenství, postupně odstraňuje výměty a podporuje rybolovné postupy, které přispívají k selektivnějšímu rybolovu, k zamezení nežádoucím úlovkům a jejich snižování v co největší možné míře a k rybolovu s nízkým dopadem na mořský ekosystém a rybolovné zdroje. Nařízení (EU) č. 1380/2013 konkrétně stanoví, že tyto cíle a zásady má Unie uplatňovat při provádění svých vnějších vztahů v oblasti rybolovu.

               (4)Jak je stanoveno v závěrech Rady o oceánech a mořích včetně Arktidy
                  14
               , podporují společné sdělení vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise o „integrované politice Evropské unie pro Arktidu“
                  15
                a závěry Rady
                  16
                o společném sdělení vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise o „mezinárodní správě oceánů: příspěvek EU k odpovědné správě oceánů“
                  17
                dohodu a možné vytvoření regionální organizace nebo ujednání pro řízení rybolovu v arktických oblastech na volném moři s cílem chránit arktické životní prostředí a zajistit udržitelný rozvoj v arktické oblasti a kolem ní na základě mezinárodní spolupráce.

               (5)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie na zasedání smluvních stran dohody na období 2020-2024, neboť opatření pro zachování a řízení zdrojů přijatá na základě dohody budou pro Unii závazná a budou schopna rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah práva Unie, konkrétně nařízení Rady (ES) č. 1005/2008
                  18
                a (ES) č. 1224/2009
                  19
                a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2403
                  20
               .

               (6)S ohledem na omezené poznatky o povaze rybolovných zdrojů v oblasti upravené dohodou a skutečnost, že v postoji Unie musí být v důsledku toho zohledněny nové okolnosti, včetně nových vědeckých a jiných relevantních údajů předložených před nebo během zasedání smluvních stran, měly by být v souladu se zásadou loajální spolupráce mezi orgány Unie zakotvené v čl. 13 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii stanoveny postupy pro každoroční stanovení postoje Unie v období 2020–2024.

               (7)Po tomto rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie na zasedáních smluvních stran dohody, může později následovat další samostatné rozhodnutí Rady o zahájení jednání za účelem zřízení jedné nebo více dalších regionálních nebo subregionálních organizací nebo ujednání pro řízení rybolovu na volném moři v arktické oblasti,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie na zasedáních smluvních stran Dohody o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu (dále jen „dohoda“), je stanoven v příloze I.

               Článek 2

               Každoroční stanovení postoje Unie, který má být zaujat na zasedáních smluvních stran dohody, se provádí v souladu s přílohou II.

               Článek 3

               Postoj Unie stanovený v příloze I posoudí a případně přezkoumá Rada na návrh Komise nejpozději pro zasedání smluvních stran dohody v roce 2025.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                        Za Radu

                        předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2019/407 ze dne 4. března 2019 o uzavření Dohody o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu jménem Evropské unie (Úř. věst. L 73, 15.3.2019, s. 1).

                     (2)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 22).

                     (3)

                        KOM(2011) 424, 13.7.2011.

                     (4)

                        14249/19, 19.11.2019.

                     (5)

                        JOIN(2016) 21 final, 27.4.2016.

                     (6)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (7)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (8)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (9)

                        Úř. věst. L 286, 29.10.2008, s. 1.

                     (10)

                        Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1.

                     (11)

                        Úř. věst. L 347, 28.12.2017, s. 81.

                     (12)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2019/407 ze dne 4. března 2019 o uzavření Dohody o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu jménem Evropské unie (Úř. věst. L 73, 15.3.2019, s. 1).

                     (13)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 22).

                     (14)

                        14249/19, 19.11.2019.

                     (15)

                        JOIN(2016) 21 final, 27.4.2016.

                     (16)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (17)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (18)

                        Nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (Úř. věst. L 286, 29.10.2008, s. 1).

                     (19)

                        Nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Unie k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006, (Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1).

                     (20)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2403 ze dne 12. prosince 2017 o udržitelném řízení vnějšího rybářského loďstva a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1006/2008 (Úř. věst. L 347, 28.12.2017, s. 81).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 31.8.2020
            COM(2020) 438 final
            PŘÍLOHY

            návrhu ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Unie na zasedáních smluvních stran Dohody o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu

               PŘÍLOHA I

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie na zasedáních smluvních stran Dohody o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu (dále jen „dohoda“)

               1.
                     ZÁSADY

               Unie v rámci zasedání smluvních stran dohody:

               a)
                     jedná v souladu s cíli a zásadami, které Unie sleduje v rámci společné rybářské politiky, a to zejména uplatňováním principu předběžné opatrnosti a cílů souvisejících s maximálním udržitelným výnosem stanovených v čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) č. 1380/2013 s cílem podpořit zavádění ekosystémového přístupu k řízení rybolovu a v co možná nejvyšší míře snížit dopad rybolovných činností na mořské ekosystémy a jejich stanoviště, a dále pak podporou hospodářsky životaschopného a konkurenceschopného odvětví rybolovu v Unii s cílem zajistit přiměřenou životní úroveň osobám, které jsou na rybolovných činnostech závislé, a zároveň zohlednit zájmy spotřebitelů;

               b)
                     usiluje o odpovídající zapojení zúčastněných stran, včetně příslušných vědeckých a technických organizací, orgánů a programů, jakož i znalostí původních a místních obyvatel, do přípravné fáze týkající se opatření plynoucích ze zasedání smluvních stran, včetně zasedání vědeckých odborníků působících v rámci dohody, a zajistí, aby tato opatření byla v souladu s dohodou;

               c)
                     zajistí, aby opatření přijatá v rámci dohody byla v souladu s mezinárodním právem, a zejména s ustanoveními Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (UNCLOS)
                  1
               , Dohody OSN týkající se zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací z roku 1995 (UNFSA)
                  2
               , Dohody k podpoře dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení rybářskými plavidly na volném moři z roku 1993
                  3
                a Dohody Organizace pro výživu a zemědělství o opatřeních přístavních států z roku 2009
                  4
               ;

               d)
                     podporuje postoje, které jsou v souladu s osvědčenými postupy regionálních organizací pro řízení rybolovu (RFMO) v téže oblasti;

               e)
                     usiluje o soudržnost a soulad s politikami, které Unie provádí jako součást dvoustranných vztahů s třetími zeměmi v oblasti rybolovu, a zajišťuje soudržnost s ostatními politikami, zejména v oblasti vnějších vztahů, zaměstnanosti, životního prostředí, obchodu, rozvoje, výzkumu a inovací;

               f)
                     zajišťuje, aby byly dodržovány mezinárodní závazky Unie;

               g)
                     řídí se závěry Rady ze dne 19. března 2012 týkajícími se sdělení Komise o vnější dimenzi společné rybářské politiky
                  5
               ;

               h)
                     usiluje o vytvoření rovných podmínek pro loďstvo Unie v rámci oblasti upravené dohodou na základě stejných zásad a standardů, jako jsou ty, jež jsou platné podle práva Unie, a o podporu jednotného uplatňování těchto zásad a standardů;

               i)
                     je v souladu se závěry Rady o oceánech a mořích včetně Arktidy
                  6
               , společné sdělení vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise o „integrované politice Evropské unie pro Arktidu“
                  7
               , závěry Rady
                  8
                o společném sdělení vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise o „mezinárodní správě oceánů: příspěvek EU k odpovědné správě oceánů“
                  9
                a prosazuje opatření na podporu a posílení účinného provádění dohody, čímž přispívá k udržitelné správě oceánů ve všech jejích dimenzích;

               j)
                     podporuje koordinaci mezi dohodou a stávajícími regionálními organizacemi pro řízení rybolovu a regionálními úmluvami pro mořské prostředí, zejména Komisí pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC), a případně spolupráci se světovými organizacemi v rámci jejich oblasti působnosti;

               k)
                     aktivně podporuje zřízení společného programu vědeckého výzkumu a monitorování s cílem zlepšit společné chápání smluvních stran týkající se ekosystémů na volném moři střední části Severního ledového oceánu, a zejména určit, zda by v současnosti nebo v budoucnosti mohly existovat populace ryb, které by mohly být loveny na udržitelném základě, a zjistit možné dopady takového rybolovu na tyto ekosystémy;

               l)
                     zajišťuje slučitelnost opatření pro zachování a řízení zdrojů stanovených pro stejné populace ve vodách spadajících pod vnitrostátní jurisdikci a opatření přijatých pro volné moře v souladu s článkem 118 úmluvy UNCLOS a článkem 8 dohody UNFSA;

               m)
                     zajišťuje soulad se zájmem Unie v Arktidě jako regionu s rostoucím strategickým významem.

               2.
                     SMĚRY

               Unie podle potřeby usiluje o to, aby na zasedáních smluvních stran dohody byla přijata opatření pro zachování a řízení založená na nejlepším dostupném vědeckém poradenství a na přístupu předběžné opatrnosti.

               PŘÍLOHA II

               Každoroční stanovení postoje Unie, který má být zaujat na zasedáních smluvních stran Dohody o prevenci neregulovaného rybolovu na volném moři ve střední části Severního ledového oceánu (dále jen „dohoda“)

               Před každým zasedáním smluvních stran dohody, na kterém má tento orgán přijmout rozhodnutí, která mají pro Unii právní účinky, je třeba podniknout nezbytné kroky, aby postoj, který má být jménem Unie vyjádřen, zohledňoval nejnovější vědecké a jiné relevantní údaje předložené Komisi v souladu se zásadami a směry stanovenými v příloze I.

               Za tímto účelem na základě uvedených údajů Komise předá Radě s dostatečným předstihem před každým zasedáním rady smluvních stran dohody písemný dokument, ve kterém jsou uvedeny podrobnosti o navrhovaném stanovení postoje Unie, aby se podrobnosti o postoji, jenž má být jménem Unie vyjádřen, projednaly a schválily.

               Nelze-li v průběhu zasedání smluvních stran dohody, a to ani přímo na místě, dosáhnout dohody tak, aby bylo možno v postoji Unie zohlednit nové prvky, postoupí se záležitost Radě nebo jejím přípravným orgánům.

               _____________________

                     (1)

                        Úř. věst. L 179, 23.6.1998, s. 3.

                     (2)

                        Úř. věst. L 189, 3.7.1998, s. 16.

                     (3)

                        Úř. věst. L 177, 16.7.1996, s. 26.

                     (4)

                        Úř. věst. L 191, 22.7.2011, s. 3.

                     (5)

                        Dokument 7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1.

                     (6)

                        14249/19, 19.11.2019.

                     (7)

                        JOIN(2016) 21 final, 27.4.2016.

                     (8)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (9)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 31.8.2020
            COM(2020) 472 final
            2020/0226(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Unie, pokud jde o změny příloh Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) a předpisů přiložených k Evropské dohodě o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách (ADN)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí, kterým se stanoví postoj, jenž má být zaujat jménem Unie, pokud jde o změny příloh Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) a změny předpisů přiložených k Evropské dohodě o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách (ADN) použitelné od 1. ledna 2021 v souvislosti s plánovaným koncem odkladné lhůty, v níž smluvní strany, členové pracovní skupiny pro přepravu nebezpečných věcí (WP.15) a správního výboru ADN, mohou vznášet námitky proti navrhovaným změnám ve vydání pro rok 2021.

               2.Souvislosti návrhu

                  Výše uvedené přílohy a předpisy, obecně známé jako přílohy ADR a předpisy přiložené k ADN, upravují mezinárodní přepravu nebezpečných věcí po silnici a vnitrozemských vodních cestách mezi členskými státy Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN), které jsou zároveň smluvními stranami ADR a ADN.

                  Rozvoj přepravy nebezpečných věcí po silnici a vnitrozemských vodních cestách v rámci Unie i mezi Unií a sousedními zeměmi je klíčovým prvkem společné evropské dopravní politiky a zajišťuje řádné fungování všech průmyslových odvětví produkujících nebo využívajících věci, které jsou podle ADR a ADN klasifikovány jako nebezpečné. Přizpůsobení těchto dohod technickému a vědeckému pokroku má proto zásadní význam pro další rozvoj odvětví přepravy a souvisejících průmyslových odvětví v hospodářském řetězci. Cílem změn je uvést ADR a ADN do souladu se vzorovými předpisy OSN, včetně nových definic, klasifikačních kritérií a UN čísel, požadavků na balení a označování, aktualizace platných norem a technických ustanovení i redakčních oprav.

               Mezinárodní předpisy týkající se přepravy nebezpečných věcí jsou stanoveny v rámci různých mezinárodních organizací, jako jsou EHK OSN, Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) a různé specializované agentury OSN. Jelikož tato pravidla musí být ve vzájemném souladu, byl mezi organizacemi, které se touto činností zabývají, vyvinut komplexní mezinárodní systém pro koordinaci a harmonizaci. Předpisy se upravují ve dvouletých cyklech.

               2.1.Evropská dohoda o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR)

               Evropská dohoda o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) má za cíl upravit mezinárodní silniční přepravu nebezpečných věcí mezi členskými státy EHK OSN a s dalšími státy, které uplatňují ADR (smluvní strany ADR). Dohoda vstoupila v platnost dnem 29. ledna 1968.

               Evropská unie není smluvní stranou dohody, i když smluvními stranami této dohody jsou všechny její členské státy.

               2.2.Evropská dohoda o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách (ADN)

               Evropská dohoda o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách (ADN) má za cíl upravit mezinárodní přepravu nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách mezi členskými státy EHK OSN, které uplatňují ADN (smluvní strany ADN). Dohoda vstoupila v platnost dnem 28. února 2008.

               Evropská unie není smluvní stranou dohody, i když smluvními stranami této dohody je třináct jejích členských států.

               2.3.Pracovní skupina pro přepravu nebezpečných věcí (WP.15) a správní výbor ADN

               Pracovní skupina pro přepravu nebezpečných věcí (WP.15) a správní výbor ADN a výbor ADN pro bezpečnost (WP.15/AC.2) jsou orgány zřízené v rámci EHK OSN za účelem rozhodování o změnách ADR a ADN. Tyto orgány jsou složeny ze zástupců členských států EHK OSN, které uplatňují ADR a ADN. Každá smluvní strana ADR a ADN má hlasovací právo.

               Podle kapitoly VII – „Hlasování“ statutu a jednacího řádu skupiny WP.15 mají jedno hlasovací právo ve skupině WP.15 pouze řádní účastníci a rozhodnutí tohoto orgánu se přijímají především na základě dohody. Ve skupině WP.15 se hlasuje zvednutím ruky.

               Podle čl. 17 odst. 7 ADN má každá smluvní strana zastoupená na zasedání správního výboru ADN hlasovací právo.

                  Změny přijaté během dvouletého období 2018–2020 zahrnují širokou řadu změn k přizpůsobení technickému a vědeckému pokroku.

                  Pokud jde o ADR, skupina WP.15 rozhodovala o těchto návrzích změn na každém ze zasedání zmíněných níže v oddíle 2.4. Pokud jde o ADN, správní výbor rozhodl o změnách na svém 24. zasedání v Ženevě dne 31. ledna 2020.

                  Jakmile se skupina WP.15 příslušným způsobem dohodne, je v souladu s článkem 14 ADR každá navržená změna příloh ADR považována za přijatou, jestliže do tří měsíců ode dne rozeslání generálním tajemníkem OSN nejméně jedna třetina smluvních stran nebo pět z nich, pokud jedna třetina překračuje tento počet, nevznesla proti navrhované změně písemnou námitku.

                  Jakmile se správní výbor ADN dohodne, je v souladu s článkem 20 ADN každá navržená změna příloh ADN považována za přijatou, jestliže do tří měsíců ode dne rozeslání generálním tajemníkem OSN nejméně jedna třetina smluvních stran nebo pět z nich, pokud jedna třetina překračuje tento počet, nevznesla proti navrhované změně písemnou námitku.

                  Změny přijaté skupinou WP.15 uvedené v dokumentech obsažených v příloze tohoto návrhu byly zaslány generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, aby mohly být dne 1. července 2020 předloženy smluvním stranám ADR k přijetí v souladu s postupem stanoveným v článku 14 ADR, a jsou k dispozici on-line
                     1
                  .

                  Změny přijaté správním výborem ADN uvedené v dokumentech obsažených v příloze tohoto návrhu předložil generální tajemník Organizace spojených národů dne 1. července 2020 smluvním stranám ADN k přijetí v souladu s postupem stanoveným v článku 20 ADN a jsou k dispozici on-line
                     2
                  .

                  Do 30. září 2020 může generální tajemník Organizace spojených národů ve své funkci depozitáře přijímat námitky vůči změnám ADR a ADN přijatým na zasedáních uvedených výše v bodě 2.3.

               2.4.Zamýšlené akty skupiny WP.15 a správního výboru ADN

               Cílem zamýšlených aktů je přizpůsobit přílohy ADR a předpisy přiložené k ADN technickému a vědeckému pokroku.

               Konkrétně byla vyjasněna výjimka pro datové záznamníky a zařízení ke sledování nákladu napájená bateriemi, byly vloženy nové definice, např. „rychlost dávkování“, nebo pozměněny stávající, např. „teplota samourychlujícího se rozkladu (SADT)“ a „teplota samourychlující se polymerizace (SAPT)“. V obou dohodách byla vyjasněna pravidla klasifikace nebezpečného zboží, zejména pokud jde o výbušniny, radioaktivní materiál, žíravé látky atd. Na seznam nebezpečných věcí byly zařazeny nové položky, např. UN 0511 ROZBUŠKY, ELEKTRONICKÉ programovatelné pro trhací práce, UN 3549 ZDRAVOTNICKÝ ODPAD, KATEGORIE A, NEBEZPEČNÝ PRO ČLOVĚKA, tuhý nebo ZDRAVOTNICKÝ ODPAD, KATERORIE A, NEBEZPEČNÝ PRO ZVÍŘATA pouze, tuhý. Několik změn se dotklo zvláštních ustanovení o obalech a byla stanovena nová pravidla pro obaly používané pro kombinaci lithiových baterií, které jsou součástí zařízení, a lithiových baterií balených se zařízeními, nitrocelulosu a smíšenou nakládku výbušných látek a zboží.

               Při přípravě těchto změn probíhaly konzultace s celou řadou odborníků z veřejného i soukromého sektoru. Při vypracování těchto změn se uskutečnila následující technická setkání:

               –
                     v rámci podvýboru odborníků ECOSOC OSN pro přepravu nebezpečných věcí na jeho:

               (1)
                     51. zasedání v Ženevě, ve dnech 3.–7. července 2017;

               (2)
                     52. zasedání v Ženevě, ve dnech 27. listopadu – 6. prosince 2017;

               (3)
                     53. zasedání v Ženevě, ve dnech 25. června – 4. července 2018;

               (4)
                     54. zasedání v Ženevě, ve dnech 26. listopadu – 4. prosince 2018;

               –
                     v rámci společné schůze Odborné komise RID a skupiny WP.15 v rámci EHK OSN–ORIF na jejím:

               (1)
                     podzimním zasedání roku 2018 v Ženevě, ve dnech 17.–21. září 2018;

               (2)
                     jarním zasedání roku 2019 v Bernu, ve dnech 18.–22. března 2019;

               (3)
                     podzimním zasedání roku 2019 v Ženevě, ve dnech 17.–26. září 2019;

               –
                     pokud jde o ADR, v rámci skupiny WP.15 na jejím:

               (1)
                     105. zasedání v Ženevě ve dnech 6.–9. listopadu 2018;

               (2)
                      106. zasedání v Ženevě ve dnech 13.–17. května 2019;

               (3)       107. zasedání v Ženevě ve dnech 11.–15. listopadu 2019;

               (4)
                     108. zasedání v Ženevě ve dnech 11.–15. května 2020. Toto zasedání bylo odloženo z důvodu krize v souvislosti s COVID-19; členské státy však byly konzultovány písemným postupem předsedou WP.15 a sekretariátem EHK OSN ohledně redakčních změn, které je třeba zanést ještě do ADR verze 2021. Kvůli lhůtě pro podání připomínek do 15. května 2020 uspořádala Komise dne 8. května 2020 videokonferenci. Členské státy kladně přijaly návrhy redakčních úprav a jednomyslně se shodly na konečném návrhu podaném písemně sekretariátem EHK OSN.

               –
                     pokud jde o ADN, v rámci výboru ADN pro bezpečnost (WP.15/AC.2) na jeho:

               (1)33. zasedání v Ženevě ve dnech 27.–31. srpna 2018;

               (2)34. zasedání v Ženevě ve dnech 21.–25. ledna 2019;

               (3)35. zasedání v Ženevě ve dnech 26.–30. srpna 2019;

               (4)36. zasedání v Ženevě ve dnech 27.–31. ledna 2020

                  a v rámci správního výboru ADN na jeho 24. zasedání v Ženevě dne 31. ledna 2020.

               Na těchto schůzích byly jednotlivé návrhy na změny analyzovány a zpracovávány výbory odborníků. Ve většině případů byly doporučené kroky schváleny jednomyslně. Některé návrhy byly doporučeny většinovým stanoviskem odborníků.

               Pokud nebudou navrhované změny příloh ADR oznámené generálním tajemníkem Organizace spojených národů považovány za zamítnuté podle čl. 14 odst. 3 do tří měsíců ode dne oznámení, tj. ke dni 1. října 2020, vstoupí předmětné změny v platnost dne 1. ledna 2021.

               Pokud nebudou navrhované změny předpisů přiložených k ADN považovány za zamítnuté podle čl. 20 odst. 5 do tří měsíců ode dne oznámení, tj. ke dni 1. října 2020, vstoupí předmětné změny v platnost dne 1. ledna 2021.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

                  Evropská unie není smluvní stranou ADR ani ADN. Skutečnost, že se Evropská unie neúčastní mezinárodní dohody, nebrání tomu, aby svou pravomoc vykonávala tak, že v rámci svých orgánů stanoví postoj, který má být jejím jménem zaujat v rámci orgánu zřízeného danou dohodou, a to zejména prostřednictvím členských států, které jsou smluvními stranami dohody, jednajících společně v jejím zájmu (viz rozsudek ve věci Německo v. Rada, C-399/12 („OIV“), bod 52 a uvedená judikatura).

                  V současné době má ADR 52 smluvních stran a všechny členské státy EU jsou smluvními stranami této dohody. ADN má 18 smluvních stran a 13 členských států EU je smluvními stranami této dohody.

                  Evropská unie používá od 1. ledna 1997 ustanovení ADR pro silniční přepravu nebezpečných věcí na území EU, původně podle směrnice Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí
                     3
                  . V roce 2008 byla směrnice 94/55/ES nahrazena směrnicí 2008/68/ES
                     4
                  , která prosazuje zásady předchozí směrnice. Ustanovení ADN pro přepravu nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách používá Evropská unie od 1. ledna 2009.

                  Článek 4 směrnice 2008/68/ES, který se týká třetích zemí, stanoví, že „přeprava nebezpečných věcí mezi členskými státy a třetími zeměmi se povolí, jsou-li splněny požadavky ADR, RID nebo ADN a nestanoví-li přílohy jinak“.

                  Kromě toho budou mít výše uvedené změny dopad na uplatňování směrnice 2008/68/ES s ohledem na její článek 8. Podle uvedeného ustanovení je Komise zmocněna přizpůsobit přílohu I oddíl I.1 a přílohu III oddíl III.1 směrnice 2008/68/ES vědeckému a technickému pokroku, „zejména s cílem zohlednit změny ADR (…) a ADN“.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, jimiž se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použijí bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody
                  5
               .

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, jimiž se dotyčný orgán řídí. Tento pojem zahrnuje rovněž nástroje, jež podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  6
               .

               4.1.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

               Skupina WP.15 je orgánem zřízeným dohodou, a to Evropskou dohodou o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR).

               Správní výbor ADN je orgánem zřízeným dohodou, a to Evropskou dohodou o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách (ADN).

                  Akty, které skupina WP.15 a správní výbor ADN přijaly, představují akty s právními účinky. Za podmínek popsaných výše budou tyto přijaté akty závazné podle mezinárodního práva v souladu s článkem 14 ADR a článkem 20 ADN a mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právních předpisů EU, a to směrnici 2008/68/ES. To proto, že článek 1 směrnice 2008/68/ES stanoví použití těchto předpisů povinným pro přepravu nebezpečných věcí po silnici a vnitrozemských vodních cestách uvnitř členských států a mezi nimi a článek 4 týkající se třetích zemí dále stanoví, že „přeprava nebezpečných věcí mezi členskými státy a třetími zeměmi se povolí, jsou-li splněny požadavky ADR, RID nebo ADN a nestanoví-li přílohy jinak“.

               Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dotyčné dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

                  Hlavní cíl a obsah rozhodnutí se týkají přepravy nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 91 SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí Rady by měl být článek 91 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               5.Zveřejnění zamýšleného aktu

                  Z důvodů transparentnosti a řádného odkazování se rozhodnutí pracovní skupiny pro přepravu nebezpečných věcí (WP.15) a výboru ADN pro bezpečnost zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie s uvedením data jejich vstupu v platnost.

               2020/0226 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Unie, pokud jde o změny příloh Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) a předpisů přiložených k Evropské dohodě o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách (ADN)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Evropská dohoda o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (dále jen „ADR“) vstoupila v platnost dne 29. ledna 1968. Evropská dohoda o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách (dále jen „ADN“) vstoupila v platnost dne 28. února 2008.

               (2)Podle článku 14 ADR může kterákoli smluvní strana navrhnout jednu nebo více změn příloh uvedené dohody, a proto pracovní skupina pro přepravu nebezpečných věcí (WP.15) může přijmout změny příloh ADR. Podle článku 20 ADN může výbor pro bezpečnost a správní výbor přijmout změny předpisů přiložených k ADN.

               (3)Změny přijaté během dvouletého období 2018–2020 skupinou WP.15 a správním výborem ADN, pokud jde o přepravu nebezpečných věcí po silnici a vnitrozemských vodních cestách, byly předloženy smluvním stranám ADR a ADN dne 1. července 2020.

               (4)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie, pokud jde o uvedené změny ADR a ADN, protože uvedené akty budou moci rozhodujícím způsobem ovlivňovat obsah právních předpisů Unie, zejména směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES
                  7
               . Uvedená směrnice stanoví požadavky pro přepravu nebezpečných věcí po silnici, železnici nebo vnitrozemských vodních cestách uvnitř členských států nebo mezi nimi, přičemž se odvolává na ADR a ADN.  Článek 4 uvedené směrnice stanoví, že přeprava nebezpečných věcí mezi členskými státy a třetími zeměmi se povolí, jsou-li splněny požadavky ADR, RID a ADN a nestanoví-li přílohy jinak. Navíc podle článku 8 směrnice 2008/68/ES je Komisi svěřena pravomoc přizpůsobit přílohu I oddíl I.1 a přílohu III oddíl III.1 uvedené směrnice vědeckému a technickému pokroku, zejména s cílem zohlednit změny ADR, RID a ADN.

               (5)Unie není smluvní stranou ADR ani ADN. Skutečnost, že se Evropská unie neúčastní mezinárodní dohody, však nebrání tomu, aby svou pravomoc vykonávala tak, že v rámci svých orgánů stanoví postoj, který má být jejím jménem zaujat v rámci orgánu zřízeného touto dohodou, a to zejména prostřednictvím členských států, které jsou smluvními stranami této dohody, jednajících společně v jejím zájmu.

               (6)Všechny členské státy jsou smluvními stranami ADR a uplatňují ji a 13 členských států EU je smluvními stranami ADN a uplatňuje ji.

               (7)Přijaté změny se týkají technických norem nebo jednotných technických předpisů a mají za cíl zajištění bezpečné a efektivní přepravy nebezpečných věcí při současném zohlednění vědeckého a technického pokroku v odvětví a vývoje nových látek a předmětů, které během přepravy představují nebezpečí. Rozvoj přepravy nebezpečných věcí po silnici a vnitrozemských vodních cestách v rámci Unie i mezi Unií a sousedními zeměmi je klíčovým prvkem společné dopravní politiky a zajišťuje řádné fungování všech průmyslových odvětví, která produkují nebo využívají věci, které jsou podle ADR a ADN klasifikovány jako nebezpečné.

               (8)Všechny navrhované změny jsou odůvodněné a prospěšné, a Unie by je proto měla podpořit.

               (9)Postoj Unie vyjádří členské státy Unie, které jsou smluvními stranami ADR a ADN, jednající společně,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Evropské unie ke změnám přijatým pracovní skupinou pro přepravu nebezpečných věcí (WP.15) a správním výborem ADN v přílohách ADR a předpisech přiložených k ADN uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí, je uveden ve zmíněné příloze.

               Méně důležité změny tohoto postoje mohou být dohodnuty bez dalšího rozhodnutí Rady v souladu s článkem 2.

               Článek 2

               Postoj uvedený v článku 1 vyjádří členské státy Unie, jež jsou smluvními stranami dohod ADR a ADN, jednajíce společně.

               Článek 3

               Rozhodnutí pracovní skupiny pro přepravu nebezpečných věcí (WP.15) a správního výboru ADN se vyhlásí v Úředním věstníku Evropské unie s uvedením data jejich vstupu v platnost.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        http://www.unece.org/trans/main/dgdb/wp15/wp15rep.html.

                     (2)

                        http://www.unece.org/trans/main/dgdb/adn/adn_rep.html.

                     (3)

                        Úř. věst. L 319, 12.12.1994, s. 7.

                     (4)

                        Úř. věst. L 260, 30.9.2008, s. 13.

                     (5)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (6)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (7)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí (Úř. věst. L 260, 30.9.2008, s. 13.)

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 31.8.2020
            COM(2020) 472 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Unie, pokud jde o změny příloh Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) a předpisů přiložených k Evropské dohodě o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách (ADN)

               PŘÍLOHA

                        Návrh

                        Referenční dokument

                        Informace

                        Věc

                        Poznámky

                        Postoj EU

                        1.

                        ECE/TRANS/WP.15/249

                        C.N.274.2020.TREATIES-XI.B.14

                        Návrhy změn příloh A a B ADR

                        Technický konsenzus pracovní skupiny pro přepravu nebezpečných věcí – WP.15.

                        Souhlas se změnami.

                        2.

                        ECE/TRANS/WP.15/249/Add.1

                        C.N.274.2020.TREATIES-XI.B.14

                        Návrhy změn příloh A a B ADR – dodatek

                        Technický konsenzus pracovní skupiny pro přepravu nebezpečných věcí – WP.15.

                        Souhlas se změnami.

                        3.

                        ECE/TRANS/WP.15/249/Corr.1

                        C.N.274.2020.TREATIES-XI.B.14

                        Návrhy změn příloh A a B ADR – oprava

                        Technický konsenzus pracovní skupiny pro přepravu nebezpečných věcí – WP.15.

                        Souhlas se změnami.

                        4.

                        ECE/ADN/54

                        C.N.273.2020.TREATIES-XI.D.6

                        Návrhy změn nařízení v příloze ADN

                        Technický konsenzus správního výboru ADN

                        Souhlas se změnami.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 12.1.2021
            COM(2021) 16 final
            2021/0007(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Mezinárodní organizaci pro civilní letectví ke změně 28 oddílu D přílohy 9 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO) v souvislosti se změnou 28 oddílu D přílohy 9 (Zjednodušení formalit) Úmluvy o mezinárodním civilním letectví (dále též jen „Chicagská úmluva“). Rada ICAO přijala tuto změnu dne 23. června 2020.

               Změna 28 se týká pravidel pro zpracování údajů jmenné evidence cestujících (PNR), která jsou řešena v hlavě 9 oddíle D přílohy 9.

               Údaje jmenné evidence cestujících jsou osobní údaje cestujících, které letecké společnosti shromažďují pro své obchodní účely, a liší se tak od jiných cestovních údajů shromažďovaných společnostmi pro vnitrostátní orgány, jako jsou předběžné informace o cestujících (API). Donucovací orgány na celém světě stále více využívají údaje PNR, které jim letecké společnosti předávají, k boji proti terorismu a jiným formám závažné trestné činnosti.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1Úmluva o mezinárodním civilním letectví („Chicagská úmluva“)

               Cílem Chicagské úmluvy je regulovat mezinárodní leteckou dopravu. Úmluvou, která vstoupila v platnost dne 4. dubna 1947, byla zřízena Mezinárodní organizace pro civilní letectví neboli ICAO.

               Stranami Chicagské úmluvy jsou všechny členské státy EU.

               2.2Mezinárodní organizace pro civilní letectví

               ICAO je specializovanou agenturou Organizace spojených národů. Jejím cílem je rozvíjet zásady a techniky mezinárodního leteckého provozu a podporovat plánování a rozvoj mezinárodní letecké dopravy.

               Stálým orgánem této organizace je Rada ICAO, jejímiž členy je 36 smluvních států zvolených Shromážděním ICAO na období tří let. V období 2019–2022 je v Radě ICAO zastoupeno sedm jejích členských států EU
                  1
               .

               Podle článku 54 Chicagské úmluvy je v povinné působnosti Rady ICAO přijímat mezinárodní standardy a doporučené postupy (zkráceně SARP), které jsou označovány jako přílohy Chicagské úmluvy. Standardy jsou specifikace, u kterých je jednotné uplatňování považováno za nezbytné, zatímco doporučené postupy jsou nepovinné.

               Rada ICAO rovněž svolává shromáždění, které je svrchovaným orgánem ICAO. Shromáždění ICAO se schází nejméně jednou za tři roky a určuje směřování politiky organizace pro nadcházející tříleté období. V pořadí 40. zasedání shromáždění ICAO se konalo ve dnech 24. září až 4. října 2019 v kanadském Montrealu.

               2.3Postup aktualizace standardů a doporučených postupů ICAO pro PNR

               Vypracování nových mezinárodních standardů a doporučených postupů pro PNR vychází z rezoluce Rady bezpečnosti OSN 2396 (2017) přijaté dne 21. prosince 2017
                  2
               . Rezoluce požaduje, aby členské státy OSN „v rámci standardů a doporučených postupů ICAO rozvíjely schopnost shromažďovat, zpracovávat a analyzovat údaje jmenné evidence cestujících (PNR) a zajistily, aby tyto údaje používaly a sdílely všechny jejich příslušné vnitrostátní orgány a plně přitom dbaly na dodržování lidských práv a základních svobod“. Rezoluce rovněž naléhavě vyzývá ICAO, aby „se svými členskými státy spolupracovala na vytvoření standardu pro shromažďování, používání, zpracovávání a ochranu údajů jmenné evidence cestujících“.

               Vypracování návrhů na přezkum standardů a doporučených postupů pro PNR bylo svěřeno skupině odborníků, pracovní skupině ICAO pro PNR, kterou v březnu 2019 zřídil výbor ICAO pro leteckou dopravu (ATC). Práce pracovní skupiny, která byla uzavřena v prosinci 2019, byla v lednu 2020 přezkoumána panelem ICAO pro zjednodušení formalit v letecké dopravě.

               Návrhy komise ICAO pro zjednodušení formalit v letecké dopravě schválil dne 7. února 2020 panel ICAO pro leteckou dopravu. Po tomto schválení následovala formální konzultace členských států ICAO prostřednictvím dopisu ICAO jednotlivým státům 2020 14E. Konzultace států byla uzavřena dne 15. května 2020.

               Po konzultaci států analyzoval sekretariát ICAO odpovědi obdržené od států a předložil návrh výboru ICAO pro leteckou dopravu. Návrh sekretariátu byl prakticky totožný s výsledkem schůze panelu pro zjednodušení formalit v letecké dopravě v lednu 2020. Výbor pro leteckou dopravu pak na své schůzi dne 19. června 2019 doporučil Radě ICAO, aby přijala standardy a doporučené postupy pro PNR tak, jak je předložil sekretariát, pouze s drobnými opravami.

               Dne 23. června 2020 přijala Rada ICAO na desáté schůzi svého 220. zasedání změnu 28 přílohy 9 Chicagské úmluvy. Jak bylo uvedeno výše, příloha 9 stanoví mezinárodní standardy pro zjednodušení formalit v letecké dopravě a oddíl D hlavy 9 se týká konkrétně PNR.

               Dne 17. července 2020 informovala ICAO své členské státy prostřednictvím dalšího dopisu státům (EC 6/3-20/71) o přijetí změny 28. Změna vstoupila v platnost dne 30. října 2020 pokud většina států nevyjádří v souladu s článkem 90 Chicagské úmluvy do uvedeného dne svůj nesouhlas. Změna bude použitelná od 28. února 2021. Do 30. ledna 2020 však mohou členské státy ICAO oznámit jakékoli rozdíly mezi svými vnitrostátními předpisy a postupy a těmi, které jsou zakotveny ve standardech stanovených změnou 28, pokud se domnívají, že mezi jejich vnitrostátními předpisy nebo postupy a kterýmkoli z těchto standardů existují určité rozdíly. Toto oznámení musí být podáno v souladu s článkem 38 Chicagské úmluvy a použitelným mechanismem pro oznamování rozdílů.

               2.4Aspekty změny 28 přílohy 9 související s PNR

               Pokud změna 28 vstoupí v platnost, nahradí stávající standardy 9.22–9.22.1 a doporučený postup 9.23 novými standardy 9.23–9.38. Tyto standardy a doporučené postupy jsou mnohem podrobnější než stávající rámec a zahrnují mimo jiné aspekty související s účelovým omezením, dohledem, právy subjektu údajů, způsobem předávání, uchováváním údajů, zpracováním citlivých údajů a se vztahem mezi smluvními státy Chicagské úmluvy týkajícím se předávání údajů PNR. Některé z nezávazných pokynů uvedených v dokumentu ICAO 9944, který stanoví pokyny k údajům PNR
                  3
               , byly povýšeny na nové standardy.

               Standard 9.23 vyžaduje, aby smluvní státy rozvíjely schopnost shromažďovat, používat, zpracovávat a chránit PNR a převáděly pravidla pro praktické provádění této schopnosti do vhodného vnitrostátního právního a správního rámce v souladu se standardy a doporučenými postupy. Závazná povaha rozvoje schopností zpracování údajů PNR je v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 2396 (2017).

               Standard 9.24 vyžaduje, aby smluvní státy v plném souladu s lidskými právy a základními svobodami jasně určily, které údaje PNR mají být používány při jejich činnostech, a stanovily účely, pro které mohou orgány údaje PNR používat. Tyto účely by neměly být širší, než je nezbytné, zejména pokud jde o zajištění bezpečnosti hranic za účelem boje proti terorismu a závažné trestné činnosti. Zpřístupnění údajů PNR v přijímajícím státě nebo v jiných státech by navíc mělo být omezeno na příslušné orgány, jež vykonávají relevantní funkce související s účely, pro které jsou údaje PNR zpracovávány. Tyto orgány by rovněž měly zajistit ochranu srovnatelnou s ochranou poskytovanou orgánem, který informace zpřístupnil.

               Standard 9.25 stanoví požadavky týkající se zabezpečení údajů a práv jednotlivců v souvislosti se zpracováním jejich údajů PNR, včetně pokud jde o zákaz diskriminace, poskytování informací, správní a soudní ochranu, přístup k údajům a možnost požadovat opravy, výmazy nebo zápisy. Doporučený postup 26 vyzývá státy, aby informovaly jednotlivce o zpracování jejich údajů PNR a o právech a procesních prostředcích, které mají k dispozici.

               Standard 9.27 požaduje, aby smluvní státy automatizované zpracování údajů PNR založily na objektivních, přesných a spolehlivých kritériích, která účinně vyznačí existenci rizika, aniž by to vedlo k protiprávnímu rozlišování, a zdržely se přijímání rozhodnutí založených výhradně na automatizovaném zpracování údajů PNR, která povedou k významným nepříznivým opatřením, jimiž je dotčen zákonný zájem jednotlivců.

               Podle standardu 9.28 jsou státy povinny určit jeden příslušný vnitrostátní orgán (nebo několik příslušných vnitrostátních orgánů) s pravomocí provádět nezávislý dohled nad ochranou údajů PNR a určit, zda jsou údaje PNR shromažďovány, používány, zpracovávány a chráněny při plném dodržování lidských práv a základních svobod.

               Standard 9.29 brání státům, aby od leteckých společností vyžadovaly, aby shromažďovaly údaje PNR, které nejsou požadovány v rámci jejich běžných obchodních provozních postupů, nebo aby tyto údaje před přenosem filtrovaly. Zakazuje rovněž zpracování citlivých údajů – tj. údajů PNR, které odhalují rasový nebo etnický původ, politické názory, náboženské nebo filozofické přesvědčení jednotlivce či jeho členství v odborech nebo údaje týkající se jeho zdraví, sexuálního života nebo sexuální orientace – s výjimkou za mimořádných a bezodkladných okolností za účelem ochrany životně důležitých zájmů subjektu údajů nebo jiné fyzické osoby. V případě přenosu takových údajů jsou státy povinny je co nejdříve vymazat.

               Standard 9.30 stanoví povinnosti týkající se uchovávání údajů a depersonalizace a repersonalizace údajů PNR, jež požadují, aby státy údaje uchovávaly pouze po stanovenou dobu, jak je vymezena v jejich právním a správním rámci, což je doba nezbytná a přiměřená pro účely, pro které jsou údaje PNR používány, a po stanovené lhůtě je zamaskovaly. Po zamaskování by měla být repersonalizace možná pouze tehdy, mají-li být údaje použity v souvislosti s probíhajícím případem, hrozbou nebo rizikem souvisejícím s účely, pro které mohou být údaje PNR zpracovávány. Doporučený postup 9.32 doporučuje maximální dobu uchovávání údajů v délce pěti let a doporučený postup 9.33 navrhuje, aby údaje PNR byly depersonalizovány do šesti měsíců a nejpozději dva roky od okamžiku, kdy jsou předány leteckými společnostmi.

               Standard 9.33 stanoví, že údaje PNR by měly být zpravidla předávány metodou push, která méně narušuje soukromí. Usiluje rovněž o minimalizaci zátěže leteckých dopravců tím, že za určitých okolností omezuje možnost států ukládat pokuty za chyby v přenosu a požaduje od států, aby omezily počet časů dodávání metodou push.

               Standard 9.34(a) požaduje, aby smluvní státy neomezovaly předávání údajů PNR jinému smluvnímu státu, který dodržuje nové standardy, ani mu nebránily. Standard 9.34(b) zároveň stanoví, že si smluvní státy ICAO ponechají možnost zavádět nebo zachovat vyšší úroveň ochrany údajů PNR v souladu s jejich vnitrostátním právním rámcem a uzavírat další ujednání s jinými státy, zejména s cílem splnit své vnitrostátní právní požadavky, nebo zavádět podrobnější ustanovení týkající se zpracování a předávání údajů PNR, pokud tato opatření nejsou jinak v rozporu se standardy.

               Podle standardu 9.35 mohou být smluvní státy vyzvány, aby na žádost jiného státu prokázaly, že splňují nové standardy. Pokud smluvní státy shledají, že musí zabránit předání údajů PNR nebo pokutovat leteckého dopravce, požaduje standard 9.36, aby tak učinily transparentním způsobem a se záměrem situaci vyřešit.

               Doporučený postup 9.37 vybízí státy, aby informovaly ostatní státy, které s nimi udržují leteckou dopravu, o všech významných změnách svého programu PNR, a to i pokud jde o dodržování standardů a doporučených postupů. Doporučený postup 9.38 navrhuje, aby letečtí dopravci nebyli sankcionováni státy, dokud se pokoušejí řešit spory týkající se předávání údajů PNR.

               2.5Použitelný právní rámec EU

               Zpracování údajů jmenné evidence cestujících je základním nástrojem společné reakce EU na terorismus a závažnou trestnou činnost, jakož i stavebním kamenem bezpečnostní unie. Zjišťování a odhalování podezřelých modelů cestování zpracováním údajů PNR za účelem shromáždění důkazů a případně nalezení osob spojených s pachateli trestných činů a odhalení zločineckých sítí se prokázalo zásadním pro prevenci, odhalování, vyšetřování a stíhání teroristických trestných činů a závažných trestných činů. Zpracování údajů PNR představuje zároveň zásah do práv na soukromí a ochranu osobních údajů zakotvených v článcích 7 a 8 Listiny základních práv EU (dále též jen „listina“). V souladu s čl. 52 odst. 1 listiny proto musí být stanoveno zákonem, respektovat podstatu dotčených práv a při dodržení zásady proporcionality musí být povoleno pouze tehdy, je-li to nezbytné a skutečně odpovídá cíli obecného zájmu Unie nebo potřebě ochrany práv a svobod druhého. Jedním z takových cílů obecného zájmu je ochrana občanů před závažnými bezpečnostními hrozbami.

               Dne 27. dubna 2016 přijaly Evropský parlament a Rada směrnici (EU) 2016/681 o používání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) pro prevenci, odhalování, vyšetřování a stíhání teroristických trestných činů a závažné trestné činnosti.
                  4
                Tato směrnice umožňuje vnitrostátním orgánům požadovat, aby letečtí dopravci předávali údaje PNR, a zároveň poskytuje záruky práv jednotlivců na soukromí a ochranu údajů. Členské státy měly na provedení těchto právních předpisů ve vnitrostátním právu lhůtu do 25. května 2018. Přezkum
                  5
                prvních dvou let uplatňování směrnice, který byl proveden v roce 2020, ukázal, že zpracovávání údajů jmenné evidence cestujících mělo hmatatelné výsledky v boji proti terorismu a závažné trestné činnosti.

               V dubnu 2016 přijaly Evropský parlament a Rada také nová pravidla EU na ochranu údajů: nařízení (EU) 2016/679 (obecné nařízení o ochraně osobních údajů neboli GDPR
                  6
               ) a směrnici (EU) 2016/680 (o ochraně údajů v oblasti vymáhání práva
                  7
               ). Nařízení GDPR stanoví mimo jiné pravidla pro mezinárodní předávání osobních údajů, která se vztahují na předávání údajů PNR leteckými dopravci. Směrnice (EU) 2016/680 upravuje zpracovávání osobních údajů donucovacími orgány a doplňuje režim směrnice (EU) 2016/681 o aspekty, jako jsou práva subjektu údajů a předávání údajů v jednotlivých případech donucovacím orgánům ve třetích zemích.

               V současné době jsou zavedeny dvě mezinárodní dohody mezi EU a třetími zeměmi (jmenovitě Austrálií
                  8
                a USA
                  9
               ) o zpracování a předávání údajů PNR. Dne 26. července 2017 vydal Soudní dvůr Evropské unie stanovisko (dále jen „stanovisko 1/15
                  10
               “) k předpokládané dohodě o předávání a zpracovávání údajů PNR mezi EU a Kanadou podepsané dne 25. června 2014. Soudní dvůr shledal, že dohodu v její zamýšlené podobě nelze uzavřít, neboť některá její ustanovení jsou neslučitelná se základními právy na soukromí a ochranu osobních údajů chráněnými listinou. Soudní dvůr zejména vyložil příslušná ustanovení listiny tak, že vyžadují zvláštní záruky týkající se dohledu ze strany nezávislého orgánu, zpracování citlivých údajů, automatizovaného zpracování údajů PNR a zákazu diskriminace, účelů, pro něž lze údaje PNR zpracovávat, a uchovávání, používání, zveřejňování a dalšího předávání údajů PNR. V návaznosti na přijetí směrnic pro jednání Radou v prosinci 2017 zahájila Komise v červnu 2018 s Kanadou nová jednání o PNR.

               Obecněji shromažďuje údaje PNR od leteckých dopravců stále více třetích zemí a některé z nich se v posledních letech obrátily na Komisi, aby daly najevo zájem o uzavření mezinárodní dohody o PNR s Evropskou unií. Poněvadž není k dispozici právní základ, který by umožňoval předávání údajů, potýkají se letečtí dopravci s kolizemi norem a hrozí jim pokuty a další postihy. V návaznosti na provádění směrnice (EU) 2016/681 členské státy EU zároveň po leteckých dopravcích ze třetích zemí požadují, aby údaje PNR předávali jejich útvarům pro informace o cestujících. Mnohé třetí země odmítly tyto údaje předávat – a jiné pohrozily, že tak učiní – jako odvetné opatření z důvodu nemožnosti obdržet údaje PNR od EU, čímž se snižuje účinnost mechanismu EU založeného na PNR.

               Přístup EU k předávání údajů PNR do třetích zemí pochází z roku 2010
                  11
                a předchází přijetí směrnice (EU) 2016/681, reformu rámce EU v oblasti ochrany údajů a posudek 1/15 Soudního dvora. Strategie bezpečnostní unie EU na období 2020–2025 předpokládá přezkum tohoto přístupu jako opatření v polovině období
                  12
               .

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               3.1Souvislosti

               Unie důrazně podporuje vývoj nových mezinárodních standardů pro PNR a aktivně přispěla k vypracování standardů a doporučených postupů stanovených ve změně 28 přílohy 9.

               Předmět přílohy 9 hlavy 9 oddílu D změny 28 se týká oblasti, pro kterou má Unie výlučnou pravomoc na základě čl. 3 odst. 2 poslední části věty Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), jelikož může ovlivnit společná pravidla týkající se PNR a ochrany údajů.

               Proto se po celou dobu diskusí v rámci přípravných orgánů ICAO přístup členských států EU a Komise (jako pozorovatele) řídil směry stanovenými v rozhodnutí Rady (EU) 2019/2107 ze dne 28. listopadu 2019, kterým se stanoví postoj Unie
                  13
               . Tento postoj odráží požadavky právního rámce EU na PNR a ochranu údajů, zejména podle směrnice (EU) 2016/681, nařízení (EU) 2016/679, směrnice (EU) 2016/680, jakož i podle listiny, jak jsou vyloženy v příslušné judikatuře Soudního dvora, a zejména v posudku 1/15.

               Dne 25. března 2020 schválila Rada EU další postoj Unie
                  14
                k odpovědi na dopis ICAO jednotlivým státům 2020 14E, jehož prostřednictvím byly smluvní státy konzultovány ohledně návrhu standardů a doporučených postupů. Postoj uvítal práci, kterou ICAO na vývoji standardů a doporučených postupů vykonala, a zdůraznil význam ochrany základních práv, včetně ochrany osobních údajů, při zpracování PNR. Proto předložil pozměňovací návrh zaměřený na změnu (tehdejšího návrhu) standardu 9.34. Jeho cílem bylo posílit znění tohoto standardu, aby se zajistilo, že se možnost smluvních států stanovit přísnější požadavky na předávání údajů PNR jasně odrazí v standardech a doporučených postupech.

               Je třeba poznamenat, že v procesu revize po konzultaci se státy nezohlednil sekretariát ICAO formulační podněty předložené členskými státy EU ani změny navržené jinými smluvními státy ICAO a zachoval znění návrhu, které vzešlo ze schůze panelu pro zjednodušení formalit v letecké dopravě v lednu 2020. Namísto toho sekretariát ICAO navrhl, že „státy, které předložily návrhy na změnu ustanovení, by měly být vyzvány, aby předložily svůj návrh (své návrhy) na změnu znění bodu 9.34 na příští schůzi panelu pro zjednodušení formalit v letecké dopravě (FALP/12), které je plánováno na červenec 2021“.

               Dne 23. června 2020 během schůze Rady ICAO, kde byla přijata změna 28, členské státy EU znovu zdůraznily důležitost dosažení nezbytné rovnováhy mezi dostupností údajů a jejich ochranou a odkázaly na výše uvedené postoje Unie předložené v průběhu procesu konzultace se státy. Zdůraznily rovněž význam zajištění vysoké úrovně ochrany údajů a výslovně odkázaly na povinnosti vyplývající z právního rámce EU. Členské státy EU zejména zdůraznily význam standardů a doporučených postupů, zvláště standardu 9.34, s argumentací, že by měl být vykládán tak, aby státům umožňoval ponechat si schopnost požadovat od ostatních smluvních států nejen prokázání souladu jejich právního rámce s těmito SARP, ale také splnění vyšších standardů ochrany údajů, zejména pro umožnění předávání údajů PNR, pokud to vyžadují vnitrostátní právní rámce.

               3.2Navrhovaný postoj

               Tento návrh rozhodnutí Rady je nezbytný k přijetí postoje, který má být zaujat jménem Unie, pokud jde o přijetí nových standardů a doporučených postupů pro údaje PNR Radou ICAO, v časovém rámci stanoveném dopisem ICAO jednotlivým státům EC 6/3-20/71.

               Nové standardy a doporučené postupy pro PNR stanovené ve změně 28 (příloha 9 hlava 9 oddíl D) se do značné míry řídí postojem Unie zakotveným v rozhodnutí Rady (EU) 2019/2107. Jako takové stanoví ambiciózní záruky pro ochranu údajů, zejména pro práva subjektu údajů, dohled nezávislého orgánu, citlivé údaje, automatizované zpracování údajů PNR a zákaz diskriminace, účely, pro něž lze údaje PNR zpracovávat, a uchovávání, používání, zveřejňování a další předávání údajů PNR.

               Podle názoru Komise umožňují standardy a doporučené postupy dosáhnout významného pokroku na mezinárodní úrovni, pokud jde o ochranu údajů PNR a jejich používání pro prevenci, odhalování, vyšetřování a stíhání teroristických trestných činů a závažné trestné činnosti. Členské státy EU by proto neměly oznamovat nesouhlas podle článku 90 Chicagské úmluvy, zejména proto, že by takové oznámení narušilo rovněž úsilí o zavedení vyšších standardů pro ochranu údajů PNR po celém světě v porovnání se stávajícími pravidly ICAO pro PNR.

               Ve standardu 9.34(b) je rovněž zohledněno, že smluvní státy – například členské státy EU – si mohou ponechat možnost zachovat nebo zavést vyšší úroveň ochrany v souladu s jejich vnitrostátním právním a správním rámcem a uzavřít další ujednání s jinými státy s cílem stanovit podrobnější ustanovení týkající se předávání údajů PNR. Podle práva EU musí letecké společnosti při předávání údajů PNR zpracovávaných v EU donucovacímu orgánu ve třetí zemi splňovat především požadavky kapitoly V GDPR a požadavky vyplývající z listiny, jak je konkrétně uvedeno v posudku 1/15 Soudního dvora. Tyto požadavky jsou přísnější než požadavky stanovené ve standardech a doporučených postupech pro PNR obsažených ve změně 28.

               Standard 9.34(a) v tomto kontextu požaduje, aby smluvní státy neomezovaly předávání údajů PNR jinému smluvnímu státu, který dodržuje nové standardy, ani mu nebránily; současná formulace standardu 9.34 není v této souvislosti z pohledu Evropské unie a jejích členských států z právního hlediska dostatečně jasná, pokud jde o vyjádření, že členským státům EU není znemožněno ukládat tyto požadavky bez ohledu na standard 9.34.

               Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že by členské státy měly oznámit rozdíl podle článku 38 Chicagské úmluvy. Tento rozdíl popsaný v příloze tohoto návrhu rozhodnutí Rady by měl zůstat přísně omezen na to, co je nezbytné, aby se předešlo pochybnostem, pokud jde o výsadu členských států EU ukládat třetím zemím přísnější požadavky na předávání údajů PNR a v důsledku toho taková předávání blokovat, pokud nejsou dotyčné požadavky splněny.

               4.Právní základ

               4.1Procesněprávní základ

               4.1.1Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použije bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody
                  15
               .

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale mohou „rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  16
               .

               4.1.2Uplatnění na stávající případ

               ICAO je orgán zřízený mezinárodní dohodou, konkrétně Chicagskou úmluvou.

               Změna 28 přílohy 9 Chicagské úmluvy obsahuje standardy, které jsou pro členy ICAO, mezi nimi i členské státy Unie, v zásadě závazné, a tudíž představují akt s právními účinky. Některé z těchto právních účinků však závisí na oznámení rozdílů a na podmínkách takového oznámení. Přijetí postoje Unie ohledně tohoto oznámení proto spadá do oblasti působnosti čl. 218 odst. 9 SFEU.

               Právní účinky standardů a veškerých rozdílů, které mají být oznámeny, spadají do oblasti působnosti pravidel Unie, zejména směrnice (EU) 2016/681, jakož i stávajících a budoucích mezinárodních dohod o PNR mezi EU a třetími zeměmi. To znamená, že v souladu s čl. 3 odst. 2 SFEU má Unie v této věci výlučnou pravomoc.

               Oznámení rozdílů neznamená, že bude institucionální rámec Chicagské dohody doplněn nebo změněn.

               4.2Hmotněprávní základ

               4.2.1Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               Pokud jde o akt, který sleduje najednou několik cílů nebo který má několik složek, jež jsou nerozlučně spjaty, aniž je jedna vůči druhé vedlejší, musí se hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU výjimečně zakládat na různých odpovídajících právních základech.

               4.2.2Uplatnění na stávající případ

               Změna 28 přílohy 9 Chicagské úmluvy sleduje cíle v oblasti ochrany údajů a policejní spolupráce a obsahuje prvky, které se těchto oblastí týkají. Tyto prvky jsou neoddělitelně spjaty, aniž by jeden z nich byl vůči druhému vedlejší.

               Hmotněprávní základ navrhovaného rozhodnutí proto tvoří následující ustanovení: čl. 16 odst. 2 a čl. 87 odst. 2 písm. a) SFEU.

               4.3Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měly být čl. 16 odst. 2 a čl. 87 odst. 2 písm. a) SFEU, ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2021/0007 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Mezinárodní organizaci pro civilní letectví ke změně 28 oddílu D přílohy 9 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 16 odst. 2 a čl. 87 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Úmluva o mezinárodním civilním letectví (dále jen „Chicagská úmluva“), jež upravuje mezinárodní leteckou dopravu, vstoupila v platnost dne 4. dubna 1947. Byla jí zřízena Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO).

               (2)Členské státy Unie jsou smluvními státy Chicagské úmluvy a členy ICAO, zatímco Unie má status pozorovatele v některých orgánech ICAO, včetně shromáždění a dalších technických orgánů.

               (3)Podle čl. 54 písm. l) Chicagské úmluvy má Rada ICAO přijímat mezinárodní standardy a doporučené postupy (dále také jen „SARP“).

               (4)Rada bezpečnosti Organizace spojených národů (OSN) ve své rezoluci 2396 (2017) ze dne 21. prosince 2017 (dále jen „rezoluce Rady bezpečnosti OSN 2396 (2017)“) rozhodla, že pro účely prevence, odhalování a vyšetřování teroristických trestných činů a s nimi souvisejících cest mají členské státy OSN při plnění standardů a doporučených postupů ICAO rozvíjet schopnost shromažďovat, zpracovávat a analyzovat údaje jmenné evidence cestujících (PNR) a zajistit, aby tyto údaje používaly a sdílely všechny jejich příslušné vnitrostátní orgány a plně přitom dbaly na dodržování lidských práv a základních svobod.

               (5)Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 2396 (2017) rovněž naléhavě vyzvala ICAO, aby se svými smluvními státy spolupracovala na vytvoření standardu pro shromažďování, používání, zpracovávání a ochranu údajů jmenné evidence cestujících.

               (6)Standardy a doporučené postupy pro PNR jsou stanoveny v příloze 9 hlavě 9 oddílu D Chicagské úmluvy. Tyto standardy a doporučené postupy jsou doplněny dalšími pokyny, zejména dokumentem ICAO 9944, který stanoví pokyny k údajům PNR.

               (7)Dne 23. června 2020 přijala Rada ICAO změnu 28 přílohy 9 Chicagské úmluvy, která v oddíle D stanoví nový soubor standardů a doporučených postupů pro její smluvní státy, aby vyvinuly schopnost shromažďovat, používat, zpracovávat a chránit údaje jmenné evidence cestujících pro lety na své území a ze svého území za podpory příslušného právního a správního rámce.

               (8)Podle článku 90 Chicagské úmluvy nabývá změna 28 platnosti tři měsíce po uplynutí lhůty pro oznámení nesouhlasu, ledaže by většina členských států ICAO oznámila svůj nesouhlas.

               (9)Podle článku 38 Chicagské úmluvy má každý smluvní stát, který shledá, že se nemůže ve všech směrech podrobit takovým mezinárodním normám či postupům nebo uvést své vlastní předpisy nebo postupy v naprostý soulad s mezinárodní normou nebo postupem, když byly taková norma či postup změněny, anebo který pokládá za nutné přijmout předpisy nebo postupy lišící se v jednotlivosti od předpisů nebo postupů stanovených mezinárodní normou, oznámit ihned ICAO rozdíly mezi jeho vlastním postupem a postupem stanoveným mezinárodní normou. Oznámení tohoto rozdílu má dopad na právní účinky standardů přijatých ICAO. Postoj Unie v této záležitosti by proto měl být stanoven v souladu s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

               (10)Změna 28 byla oznámena smluvním státům ICAO prostřednictvím dopisu jednotlivým státům EC 6/3-20/71. Podle tohoto dopisu jednotlivým státům musí být všechny rozdíly a soulad s touto změnou oznámeny do 30. ledna 2021.

               (11)Unie přijala společná pravidla pro údaje PNR ve směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/681
                  17
               , jejíž oblast působnosti se ve značné míře překrývá s oblastí, na niž se vztahují standardy a doporučené postupy obsažené ve změně 28. Směrnice (EU) 2016/681 zahrnuje především komplexní soubor pravidel pro ochranu základních práv na soukromí a ochranu osobních údajů v souvislosti s předáváním údajů PNR leteckými dopravci členským státům a se zpracováním těchto údajů za účelem prevence, odhalování, vyšetřování a stíhání teroristických trestných činů a závažné trestné činnosti.

               (12)Unie rovněž přijala právní předpisy o ochraně osobních údajů, zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679
                  18
                a směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680
                  19
               , použitelné pro zpracování údajů PNR leteckými dopravci a jinými soukromými subjekty a orgány příslušnými pro předcházení trestným činům, jejich vyšetřování, odhalování nebo stíhání a pro výkon trestů, včetně ochrany před hrozbami pro veřejnou bezpečnost a jejich předcházení.

               (13)V současné době jsou kromě toho v platnosti dvě mezinárodní dohody o zpracování a předávání údajů PNR mezi Unií a třetími zeměmi, a to Austrálií
                  20
                a USA
                  21
               . Dne 26. července 2017 vydal Soudní dvůr Evropské unie posudek 1/15
                  22
                k předpokládané mezinárodní dohodě o předávání a zpracovávání údajů PNR mezi Unií a Kanadou (2014).

               (14)Aspekty týkající se PNR v příloze 9 hlavě 9 oddílu D Chicagské úmluvy ve znění změny 28 se týkají oblasti, pro kterou má Unie výlučnou pravomoc podle čl. 3 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, jelikož může ovlivnit společná pravidla pro ochranu a zpracování údajů PNR.

               (15)Postoj Unie k této záležitosti byl proto pro účely vypracování návrhu změny 28 zaujat v souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2019/2107
                  23
               . Tento postoj odráží požadavky právních předpisů Unie o ochraně osobních údajů a předávání údajů PNR třetím zemím, zvláště podle nařízení (EU) 2016/679, směrnice (EU) 2016/680 a směrnice (EU) 2016/681, stejně jako ty, které vyplývají z Listiny základních práv Evropské unie, jak je vyložil Soudní dvůr Evropské unie zejména v posudku 1/15. Postoj byl relevantní pro diskuse probíhající v přípravných orgánech ICAO a pro konečné hlasování v Radě ICAO.

               (16)Standardy a doporučené postupy obsažené ve změně 28 se do značné míry řídí postojem Unie zakotveným v rozhodnutí Rady (EU) 2019/2107 a stanoví ambiciózní záruky pro ochranu údajů, zejména pro práva subjektu údajů, dohled nezávislého orgánu, citlivé údaje, automatizované zpracování údajů PNR a zákaz diskriminace, účely, pro něž lze údaje PNR zpracovávat, a uchovávání, používání, zveřejňování a další předávání údajů PNR.

               (17)Proto by vzhledem k tomu, že by změna 28 umožnila dosažení významného pokroku pro standardy ochrany údajů PNR na mezinárodní úrovni, neměl být členskými státy Unie oznámen nesouhlas podle článku 90 Chicagské úmluvy.

               (18)Požadavky vyplývající pro předávání a zpracováním údajů PNR z práva Unie jsou však přísnější než požadavky SARP obsažených ve změně 28.

               (19)Standard 9.34(a) požaduje, aby smluvní státy neomezovaly předávání údajů PNR jinému smluvnímu státu, který dodržuje SARP, ani mu nebránily. Ačkoli podle standardu 9.34(b) si smluvní státy ponechávají možnost zachovat nebo zavést vyšší úroveň ochrany v souladu s jejich vnitrostátním právním a správním rámcem a uzavřít s ostatními smluvními státy dodatečná ujednání za účelem zavedení podrobnějších ustanovení týkajících se předávání údajů PNR, není současná formulace standardu 9.34 z pohledu Evropské unie a jejích členských států z právního hlediska dostatečně jasná, aby zajistila, že členským státům EU není znemožněno ukládat tyto požadavky bez ohledu na standard 9.34.

               (20)Za těchto okolností by členské státy měly formálně oznámit rozdíl ve smyslu článku 38 Chicagské úmluvy, aby zajistily soulad s právem Unie a se SARP. Tento rozdíl by měl být omezen na standard 9.34 v příloze 9 hlavě 9 oddíle D Chicagské úmluvy ve znění změny 28.

               (21)Je proto vhodné odpovídajícím způsobem stanovit postoj Unie.

               (22)Irsko je vázáno směrnicí (EU) 2016/681, a účastní se tudíž přijímání tohoto rozhodnutí.

               (23)V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (24)Postoj Unie by měly vyjádřit členské státy,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být jménem Unie zaujat v reakci na dopis jednotlivým státům EC 6/3-20/71 vydaný Mezinárodní organizací pro civilní letectví dne 17. července 2020, je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.

               Článek 2

               Postoj uvedený v článku 1 vyjádří členské státy.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Jedná se o Finsko, Francii, Německo, Řecko, Itálii, Nizozemsko a Španělsko.

                     (2)

                        Rezoluce Rady bezpečnosti 2396 (2017) ze dne 21. prosince 2017 o hrozbách pro mezinárodní mír a bezpečnost způsobených navracejícími se zahraničními teroristickými bojovníky.

                     (3)

                        ICAO, Guidelines on Passenger Name Record (PNR) Data, First Edition — 2010.

                     (4)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/681 ze dne 27. dubna 2016 o používání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) pro prevenci, odhalování, vyšetřování a stíhání teroristických trestných činů a závažné trestné činnosti (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 132).

                     (5)

                        Zpráva Komise Evropskému parlamentu a Radě o přezkumu směrnice 2016/681 o používání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) pro prevenci, odhalování, vyšetřování a stíhání teroristických trestných činů a závažné trestné činnosti (COM(2020) 305 final). Další podrobnosti viz pracovní dokument útvarů Komise přiložený ke zprávě (SWD(2020) 128 final).

                     (6)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 1).

                     (7)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů, o volném pohybu těchto údajů a o zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 89).

                     (8)

                        Dohoda mezi Evropskou unií a Austrálií o zpracovávání údajů jmenné evidencecestujících (PNR) leteckými dopravci a o jejich předávání australské správě pro cla a ochranu hranic (Úř. věst. L 186,14.7.2012, s. 4). Tato dohoda je v současné době předmětem společného přezkumu a hodnocení.

                     (9)

                        Dohoda mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií o využívání jmenné evidencecestujících a o jejím předávání Ministerstvu vnitřní bezpečnosti Spojených států (Úř. věst. L 215, 11.8.2012, s. 5).Tato dohoda je v současné době předmětem společného hodnocení.

                     (10)

                        Posudek 1/15 Soudního dvora (velkého senátu), 26. července 2017.

                     (11)

                        Sdělení Evropské komise o globálním přístupu k přenosům údajů jmenné evidence cestujících (PNR) do třetích zemí, KOM(2010) 492 v konečném znění.

                     (12)

                        Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Evropské radě, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o strategii bezpečnostní unie EU, COM(2020) 605 final.

                     (13)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2019/2107 ze dne 28. listopadu 2019 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě Mezinárodní organizace pro civilní letectví k revizi kapitoly 9 přílohy 9 (Usnadnění) Úmluvy o mezinárodním civilním letectví, pokud jde o standardy a doporučené postupy pro údaje jmenné evidence cestujících (Úř. věst. L 318, 10.12.2019, s. 117).

                     (14)

                        Postoj Unie k odpovědi na dopis ICAO jednotlivým státům k revizi kapitoly 9 přílohy 9 (Usnadnění) Úmluvy o mezinárodním civilním letectví, pokud jde o standardy a doporučené postupy pro schvalování údajů jmenné evidence cestujících, ST 6744 2020 INIT.

                     (15)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo.] Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64: „[...] Unie, ačkoli není smluvní stranou Dohody o OIV, je oprávněna stanovit postoj, který má být zaujat jejím jménem ohledně těchto doporučení, s ohledem na jejich přímý vliv na unijní acquis v této oblasti“.

                     (16)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (17)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/681 ze dne 27. dubna 2016 o používání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) pro prevenci, odhalování, vyšetřování a stíhání teroristických trestných činů a závažné trestné činnosti (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 132).

                     (18)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 1).

                     (19)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů, o volném pohybu těchto údajů a o zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 89).

                     (20)

                        Dohoda mezi Evropskou unií a Austrálií o zpracovávání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) leteckými dopravci a o jejich předávání australské správě pro cla a ochranu hranic (Úř. věst. L 186, 14.7.2012, s. 4).

                     (21)

                        Dohoda mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií o využívání jmenné evidence cestujících a o jejím předávání Ministerstvu vnitřní bezpečnosti Spojených států (Úř. věst. L 215, 11.8.2012, s. 5).

                     (22)

                        Posudek 1/15 Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. července 2017 (dohoda o PNR mezi EU a Kanadou), ECLI:EU:C:2017:592.

                     (23)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2019/2107 ze dne 28. listopadu 2019 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě Mezinárodní organizace pro civilní letectví k revizi kapitoly 9 přílohy 9 (Usnadnění) Úmluvy o mezinárodním civilním letectví, pokud jde o standardy a doporučené postupy pro údaje jmenné evidence cestujících (Úř. věst. L 318, 10.12.2019, s. 117).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 12.1.2021
            COM(2021) 16 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Mezinárodní organizaci pro civilní letectví ke změně 28 oddílu D přílohy 9 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví

               PŘÍLOHA

               1. POSTOJ, KTERÝ MÁ BÝT ZAUJAT

               A) Pokud jde o bod 6(a) dopisu ICAO jednotlivým státům EC 6/3-20/71:

               Postojem, který má být jménem Unie zaujat v odpovědi na dopis jednotlivým státům vydaný Mezinárodní organizací pro civilní letectví dne 17. července 2020, je, že ke změně 28 přílohy 9 hlavy 9 oddílu D Chicagské úmluvy by neměl být vyjádřen nesouhlas.

               B) Pokud jde o bod 6(b) dopisu ICAO jednotlivým státům EC 6/3-20/71:

               Postojem, který má být jménem Unie zaujat v odpovědi na dopis jednotlivým státům vydaný Mezinárodní organizací pro civilní letectví dne 17. července 2020, je, že by měl být oznámen rozdíl ve vztahu k příloze 9 hlavě 9 oddílu D standardu 9.34 Chicagské úmluvy.

                2. PODROBNÉ VYSVĚTLENÍ

               Rozdíl, který má být oznámen, je uveden v prohlášení a tabulce níže:

               „Dne 28. února 2021 bude existovat tento rozdíl mezi předpisy a/nebo postupy [členského státu] a ustanoveními přílohy 9, včetně změny 28:“

                        Ustanovení

                        Podrobnosti o rozdílu

                        Poznámky

                        Změna 28 přílohy 9 oddílu D, standard 9.34

                        Kategorie A – „Požadavek smluvního státu je přísnější nebo přesahuje SARP“

                        Standard 9.34(a) požaduje, aby smluvní státy neomezovaly předávání údajů PNR jinému smluvnímu státu, který dodržuje SARP, ani mu nebránily.

                        Standard 9.34(b) zohledňuje, že smluvní státy si ponechají možnost zachovat nebo zavádět vyšší úroveň ochrany v souladu s jejich vnitrostátním právním a správním rámcem a uzavírat další ujednání s jinými státy s cílem stanovit zejména podrobnější ustanovení týkající se předávání údajů PNR.

                        Podle stávajícího právního rámce Evropské unie musí členské státy splňovat požadavky na předávání údajů PNR pocházejících z Evropské unie smluvním státům, které nejsou členskými státy Evropské unie, které jsou v některých ohledech přísnější než požadavky stanovené ve změně 28.

                        Současná formulace standardu 9.34 není v tomto kontextu z pohledu Evropské unie a jejích členských států
                           1
                         z právního hlediska dostatečně jasná, pokud jde o vyjádření, že členským státům Unie není znemožněno ukládat tyto požadavky bez ohledu na standard 9.34.

                        Z tohoto důvodu se [členský stát] domnívá, že by současný rozdíl měl být oznámen podle článku 38 Chicagské úmluvy, aby [mohla/mohlo] uplatňovat právní požadavky na předávání údajů PNR, které jsou v některých ohledech přísnější, na smluvní státy, které nejsou členskými státy Evropské unie, aniž by byly ohroženy standardy stanovené ve změně 28.

                        [Členský stát] potvrzuje, že při nemožnosti zajistit dodržování těchto požadavků nemohou být předávání leteckými dopravci uskutečněna v souladu s právem Unie.

                        [Členský stát] by rád [zdůraznila/zdůraznilo] význam práce, kterou odvedla ICAO a její smluvní státy při aktualizaci standardů a doporučených postupů pro PNR, a [uvítala/uvítalo] přijetí změny 28 Radou ICAO v červnu 2020.

                        [Členský stát] zdůrazňuje, že současný rozdíl – podaný v kategorii A podle přílohy E bodu 2.1 dopisu jednotlivým státům 2020 – 71 – má za cíl s náležitou transparentností sdělit ICAO a jejím smluvním státům, jak budou členské státy Evropské unie tyto standardy provádět v souladu s právním rámcem Evropské unie.

                        Podle právního rámce Evropské unie je předávání údajů jmenné evidence cestujících, které pocházejí z Unie, od leteckých dopravců k příslušným orgánům třetí země zákonné, pokud jsou splněny určité požadavky, které jsou v některých ohledech přísnější než požadavky stanovené ve změně 28.

                        Tyto požadavky vyplývají z Listiny základních práv Evropské unie, zejména z článků 7, 8 a 52, jak je vyložil Soudní dvůr Evropské unie v posudku 1/15 k předpokládané dohodě o PNR s Kanadou, a z kapitoly V nařízení (EU) 2016/679.

                     (1)

                        Znění navržené členskými státy Evropské unie Radě ICAO v odpovědi na dokument ES 6/3-20/14 ze dne 25. února 2020 k návrhu změny:

                     „9.34: Smluvní státy:

                     a) neomezí předávání údajů PNR provozovatelem letadla nebo jinou příslušnou stranou, ani mu nebrání, ani neukládají sankce či pokuty, ani nevytvářejí nepřiměřené překážky provozovatelům letadel nebo jiným příslušným stranám, které předávají údaje PNR jinému smluvnímu státu, pokud je systém údajů PNR smluvního státu v souladu se standardy obsaženými v příloze 9 hlavě 9 oddíle D; a
                     ale
                     b) rovněž si ponechají možnost zavést nebo zachovat vyšší úroveň ochrany údajů PNR v souladu se svým právním a správním rámcem a uzavřít s ostatními smluvními státy dodatečná ujednání, zejména za účelem: podpory kolektivní bezpečnosti; dosažení vyšší úrovně ochrany údajů PNR, včetně předávání uchovávání; nebo s cílem stanovit podrobnější ustanovení týkající se předávání údajů PNR za předpokladu, že tato opatření nenarušujínejsou jinak v rozporu se standardy uvedenými uvedené v příloze 9 hlavě 9 oddíle D.“