				|

		52014PC0317

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o opatřeních, která může Unie přijmout na základě zprávy přijaté orgánem WTO pro řešení sporů o antidumpingových a antisubvenčních opatřeních (kodifikované znění) /* COM/2014/0317 final - 2014/0163 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           V souvislosti s konceptem
„Evropa občanů“ přikládá Komise značnou důležitost
zjednodušení a přehlednějšímu uspořádání práva Unie, aby se
stalo srozumitelnějším a přístupnějším pro občany, a ti pak
mohou lépe uplatňovat jednotlivá práva, která jim přiznává.
Tohoto cíle nelze dosáhnout, dokud zůstanou
jednotlivá ustanovení, která byla často několikrát podstatným
způsobem změněna, roztroušena jak v původním
předpisu, tak v pozdějších novelách. Je nutno proto vynaložit
notné úsilí při vyhledávání a porovnávání jednotlivých předpisů,
aby bylo lze nalézt právě platná ustanovení.
Z tohoto důvodu je rovněž
kodifikace často měněné právní úpravy nutná pro zachování její
srozumitelnosti a průhlednosti.
2.           Komise svým rozhodnutím ze dne 1.
dubna 1987[1] uložila svým útvarům, aby přistoupily ke kodifikaci
jakéhokoli předpisu nejpozději po jeho desáté změně,
přičemž zdůraznila, že se jedná o minimální pravidlo a
jednotlivé útvary by se měly v zájmu srozumitelnosti a
přehlednosti předpisů snažit kodifikovat akty, za něž nesou
odpovědnost, i v kratších intervalech.
3.           Závěry předsednictví
Evropské rady z Edinburku (prosinec 1992) toto potvrdily[2] a zdůraznily význam kodifikace, neboť skýtá právní
jistotu ohledně otázky, která právní norma se v určitém okamžiku
použije na daný právní vztah.
Kodifikace musí proběhnout v plném
souladu s obvyklým postupem přijímání aktů Unie.
S ohledem na skutečnost, že
v aktech podrobených kodifikaci nemohou být prováděny žádné
podstatné změny, se Evropský parlament, Rada a Komise dohodly
prostřednictvím interinstitucionální dohody ze dne 20. prosince 1994 na
zkráceném postupu pro rychlé přijímání kodifikovaných aktů.
4.           Účelem tohoto návrhu je
provedení kodifikace nařízení Rady (ES) č. 1515/2001 ze dne 23. července
2001 o opatřeních, která může Společenství
přijmout na základě zprávy přijaté orgánem WTO pro řešení
sporů o antidumpingových a antisubvenčních opatřeních[3].
Nařízení nahradí různé akty, které jsou do něj
začleněny[4]; zcela zachovává jejich obsah, a omezuje se tak pouze na jejich
spojení a zapracování pouze takových formálních změn, které
vyžaduje samotná kodifikace.
5.           Tento kodifikační návrh byl
vypracován na základě předchozího konsolidovaného znění
nařízení (ES) č. 1515/2001 a jeho následné změny vyhotoveného ve
22 úředních jazycích Úřadem pro publikace Evropské unie pomocí systému
na zpracování dat. V případech, že bylo změněno
číslování článků, je vztah mezi dřívějším a novým
číslováním představen ve srovnávací tabulce uvedené
v příloze II kodifikovaného nařízení.
ê 1515/2001
(přizpůsobený)
2014/0163 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY
o opatřeních, která může Ö Unie Õ přijmout
na základě zprávy přijaté orgánem WTO pro řešení sporů o antidumpingových
a antisubvenčních opatřeních (kodifikované znění)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Ö fungování
Evropské unie Õ , a zejména na Ö čl. 207
odst. 2 Õ této smlouvy,
s ohledem na návrh Ö Evropské komise
Õ ,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[5],
v souladu s řádným legislativním
postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
ê
(1)       Nařízení Rady (ES)
č. 1515/2001[6] bylo podstatně změněno[7]. V
zájmu srozumitelnosti a přehlednosti by uvedené nařízení mělo
být kodifikováno.
ê 1515/2001 bod
odůvodnění 1 (přizpůsobený)
(2)       Nařízením Rady (ES)
č. 1225/2009[8] Ö byla
stanovena Õ společná pravidla na ochranu před dumpingovými dovozy ze
zemí, které nejsou členy Ö Evropské unie Õ.
ê 1515/2001 bod
odůvodnění 2 (přizpůsobený)
(3)       Nařízením
Rady (ES) č. 597/2009[9]
Ö byla
stanovena Õ společná
pravidla na ochranu před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí,
které nejsou členy Ö Evropské unie Õ.
ê 1515/2001 bod
odůvodnění 3
(4)       V rámci
Marrákešské dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO)
bylo dosaženo dohody o pravidlech a průběhu řešení
sporů. Na základě této dohody byl zřízen orgán pro řešení
sporů (dále jen „OŘS“).
ê 1515/2001 bod
odůvodnění 4 (přizpůsobený)
(5)       Ö Je třeba
stanovit Õ zvláštní pravidla, aby Ö mohla
Unie Õ, pokud to považuje
za vhodné, uvést opatření přijatá na základě nařízení (ES)
č. 1225/2009 nebo nařízení (ES) č. 597/2009 do
souladu s doporučeními a rozhodnutími obsaženými
ve zprávě přijaté OŘS.
ê 1515/2001 bod
odůvodnění 5 (přizpůsobený)
(6)       Ö Za účelem
zohlednění právního výkladu obsaženého ve zprávě přijaté
OŘS může Komise Õ považovat za vhodné
zrušit nebo změnit opatření přijatá na základě
nařízení (ES) č. 1225/2009 nebo nařízení (ES) č. 597/2009,
včetně těch, která nejsou předmětem řízení na
základě dohody o řešení sporů Ö , Õ nebo přijmout
jiná zvláštní opatření. Dále by Ö měla mít
Komise Õ možnost
v případě potřeby takovéto opatření pozastavit nebo
přezkoumat.
ê 1515/2001 bod
odůvodnění 6
(7)       Pro použití dohody
o řešení sporů nejsou stanoveny lhůty. Doporučení
ve zprávě přijaté OŘS mají účinky pouze do budoucna.
Proto by mělo být stanoveno, že opatření přijaté na základě
tohoto nařízení je účinné ode dne vstupu v platnost, pokud není
stanoveno jinak, a nezakládá právo na vrácení cla vybraného před
tímto datem.
ê 37/2014
článek 1 a příloha bod 7 (přizpůsobený)
(8)       Ö Uplatňování
tohoto nařízení vyžaduje Õ jednotné podmínky
pro přijímání opatření v návaznosti na zprávu přijatou Ö OŘS Õ o antidumpingových a
antisubvenčních opatřeních. Tato opatření by měla být
přijímána v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU)
č. 182/2011[10].
(9)       K dočasnému pozastavení
těchto opatření je s ohledem na jejich účinky vhodné používat
poradní postup,
ê 1515/2001
(přizpůsobený)
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ê 37/2014
článek 1 a příloha bod 7 třetí pododstavec bod 1
Článek 1
1. Pokud OŘS přijme zprávu týkající
se opatření přijatého Unií na základě nařízení (ES) č. 1225/2009,
nařízení (ES) č. 597/2009 nebo na základě tohoto
nařízení (dále jen „sporné opatření“), může Komise přijmout
přezkumným postupem podle čl. 4 odst. 3 jedno nebo více z
následujících opatření, která považuje za vhodná:
a)           zrušení nebo změnu sporného
opatření; nebo
b)           přijetí jiného zvláštního
prováděcího opatření, jež za daných okolností považuje za vhodné k
tomu, aby Unie dosáhla souladu s doporučeními a rozhodnutími ve
zprávě obsaženými.
2. Za účelem přijetí opatření
podle odstavce 1 může Komise žádat dotčené strany o poskytnutí všech
nezbytných informací, aby tak doplnila údaje získané v průběhu
šetření, jež vedlo k přijetí sporného opatření.
3. Pokud je vhodné před přijetím
nebo při přijetí opatření podle odstavce 1 přistoupit k
přezkumu, zahajuje ho Komise. Jakmile se Komise rozhodne zahájit
přezkum, informuje o tom členské státy.
4. Pokud je vhodné sporné nebo
změněné opatření pozastavit, rozhodne o takovém časově
omezeném pozastavení Komise poradním postupem podle čl. 4 odst. 2.
ê 37/2014
článek 1 a příloha bod 7 třetí pododstavec bod 2
Článek 2
1. Komise též může přijmout
opatření podle čl. 1 odst. 1, aby zohlednila právní výklad obsažený
ve zprávě přijaté OŘS ohledně nesporného opatření,
považuje-li to za vhodné.
2. Za účelem přijetí opatření
podle odstavce 1 může Komise žádat dotčené strany o poskytnutí všech
nezbytných informací, aby tak doplnila údaje získané v průběhu
šetření, jež vedlo k přijetí nesporného opatření.
3. Pokud je vhodné před přijetím
nebo při přijetí opatření podle odstavce 1 přistoupit k
přezkumu, zahajuje uvedený přezkum Komise. Jakmile se Komise rozhodne
zahájit přezkum, informuje o tom členské státy.
4. Pokud je vhodné nesporné nebo
změněné opatření pozastavit, rozhodne o takovém časově
omezeném pozastavení Komise poradním postupem podle čl. 4 odst. 2.
ê 1515/2001
Článek 3
Pokud není stanoveno jinak, nabývají
opatření přijatá na základě tohoto rozhodnutí účinku dnem
vstupu v platnost a nezakládají právo na vrácení cla vybraného
před tímto datem.
ê 37/2014
článek 1 a příloha bod 7 třetí pododstavec bod 3
Článek 4
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený
čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 1225/2009. Tento výbor je
výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije
se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije
se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
ê 37/2014
článek 1 a příloha bod 7 třetí pododstavec bod 4
Článek 5
Komise zahrne informace o uplatňování
tohoto nařízení do své výroční zprávy o uplatňování a
provádění opatření na ochranu obchodu, kterou předkládá
Evropskému parlamentu a Radě podle článku 22a nařízení (ES)
č. 1225/2009.
ê
Článek 6
Nařízení (ES) č. 1515/2001 se
zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za
odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v
příloze II.
ê 1515/2001
(přizpůsobený)
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost Ö dvacátým Õ dnem Ö po Õ vyhlášení v Úředním
věstníku Ö Evropské
unie Õ.
Toto nařízení je závazné
v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských
státech.
V Bruselu dne
Za Evropský parlament                                  Za
Radu
předseda                                                        předseda
[1]               COM(87) 868 PV.
[2]               Viz část A přílohy 3 uvedených
závěrů.
[3]               Zařazeno do legislativního programu pro rok 2014.
[4]               Viz příloha I tohoto návrhu.
[5]               Úř. věst.C […], […], s.[…].
[6]               Nařízení Rady (ES) č. 1515/2001 ze dne 23.
července 2001 o opatřeních, která může Společenství
přijmout na základě zprávy přijaté orgánem WTO pro řešení
sporů o antidumpingových a antisubvenčních opatřeních (Úř.
věst. L 201, 26.7.2001, s. 10).
[7]               Viz příloha I.
[8]               Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30.
listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které
nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343,
22.12.2009, s. 51).
[9]               Nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11.
června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků
ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř.
věst. L 188, 18.7.2009, s. 93)
[10]             Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a
obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při
výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011,
s. 13).
é
PŘÍLOHA I
Zrušené nařízení a jeho následná změna
 Nařízení Rady (ES) č. 1515/2001 (Úř. věst. L 201, 26.7.2001, s. 10) ||   ||
 || Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 37/2014 (Úř. věst. L 18, 21.1.2014, s. 1) || Pouze bod 7 přílohy
_____________
PŘÍLOHA II
Srovnávací
Tabulka
 Nařízení (ES) č. 1515/2001 || Toto nařízení
 Články 1, 2 a 3 || Články 1, 2 a 3
 Článek 3a || Článek 4
 Článek 3b || Článek 5
 - || Článek 6
 Článek 4 || Článek 7
 - || Příloha I
 - || Příloha II
_____________


Důležité právní upozornění

|

52008PC0523

Návrh nařízení Rady, kterým se zastavuje přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky uskutečněný pro nového vývozce  /* KOM/2008/0523 konečném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 18.8.2008KOM(2008) 523 v konečném zněníNávrhNAŘÍZENÍ RADY,kterým se zastavuje přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky uskutečněný pro nového vývozce(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVASouvislosti návrhu |Odůvodnění a cíle návrhu Tento návrh se týká použití nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, naposledy pozměněného nařízením Rady (ES) č. 2117/2005 ze dne 21. prosince 2005 (dále jen „základní nařízení“). |Obecné souvislosti Tento návrh se předkládá v souvislosti s prováděním základního nařízení a je výsledkem šetření, které proběhlo v souladu s hmotněprávními a procesními požadavky stanovenými v základním nařízení. |Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Nařízení Rady (ES) č. 1659/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky. |Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nevztahuje se na tento návrh. |Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadů |Konzultace zúčastněných stran |Zúčastněné strany dotčené tímto řízením měly možnost v průběhu řízení v souladu s ustanoveními základního nařízení hájit své zájmy. |Sběr a využití výsledků odborných konzultací |Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. |Posouzení dopadů Tento návrh je výsledkem provádění základního nařízení. Základní nařízení nestanoví obecné posouzení dopadů, obsahuje však úplný seznam podmínek, které musí být posouzeny. |Právní stránka návrhu |Shrnutí navrhovaných opatření Dne 21. prosince 2007 zahájila Komise přezkumné šetření antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z ČLR pro nového vývozce. Ačkoli šetření potvrdilo, že žadatel je skutečně novým vývozcem, bylo zjištěno, že při šetření plně nespolupracoval, neboť včas nesdělil, že je ve spojení se dvěma jinými společnostmi. Informace o existenci těchto společností Komise získala až v pozdním stádiu vyšetřování, což jí znemožnilo poskytnuté informace ověřit. Jedna z uvedených společností se zabývala prodejem některých magnezitových cihel a druhá byla budoucím výrobcem některých magnezitových cihel. Nebylo proto možné posoudit, zda žadatel splňuje předpoklady pro přidělení individuální sazby cla. Na základě těchto skutečností by mělo pro žadatele i nadále platit zbytkové clo stanovené v původním šetření. Proto se navrhuje, aby Rada schválila přiložený návrh nařízení, s cílem uzavřít případ beze změny původního šetření. |Právní základ Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2117/2005 ze dne 21. prosince 2005. |Zásada subsidiarity Návrh spadá do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní. |Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality, neboť: |Podoba opatření je popsána ve výše uvedeném základním nařízení a neponechává žádný prostor pro rozhodnutí na vnitrostátní úrovni. Údaje o způsobu, jakým je dosaženo toho, aby finanční a administrativní zátěž Společenství, vlád členských států, regionálních a místních orgánů, hospodářských subjektů a občanů byla co nejmenší a přiměřená cíli návrhu, není třeba uvádět. |Volba nástrojů |Navrhovaný nástroj: nařízení. |Jiné prostředky by nebyly přiměřené, jelikož základní nařízení nestanoví náhradní možnosti. |Rozpočtové důsledky |Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. |1.  NávrhNAŘÍZENÍ RADY,kterým se zastavuje přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky uskutečněný pro nového vývozceRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského Společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[1] (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultaci s poradním výborem,vzhledem k těmto důvodům:2.  POSTUP3.  Stávající opatření4.  Rada nařízením (ES) č. 1659/2005[2] (dále jen „původní nařízení“) uložila konečné antidumpingové clo na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“). Opatření má formu valorického cla ve výši 39,9 %, s výjimkou šesti společností výslovně uvedených v původním nařízení, na které se vztahují individuální sazby cla.5.  Žádost o přezkum6.  Po zavedení konečných opatření obdržela Komise od čínského vyvážejícího výrobce, společnosti Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (dále jen „žadatel“), žádost o zahájení přezkumu nařízení (ES) č. 1659/2005 pro nového vývozce podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Žadatel tvrdil, že není ve spojení s žádnými vyvážejícími výrobci v ČLR, na něž se vztahují platná antidumpingová opatření týkající se magnezitových cihel. Dále tvrdil, že v období původního šetření (od 1. dubna 2003 do 31. března 2004) magnezitové cihly nevyvážel, nýbrž je do Společenství vyvážel až po tomto období.7.  Zahájení přezkumu pro nového vývozce8.  Komise přezkoumala zřejmé důkazy, které předložil žadatel, a usoudila, že dostatečně ospravedlňují zahájení přezkumu podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem a poté, co byla dotčenému výrobnímu odvětví Společenství dána možnost se k věci vyjádřit, zahájila Komise nařízením (ES) č. 1536/2007[3] přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 týkající se žadatele.9.  Podle nařízení Komise (ES) č. 1536/2007 bylo antidumpingové clo ve výši 39,9 % uložené nařízením (ES) č. 1659/2005 zrušeno, pokud jde o dovoz magnezitových cihel vyrobených a prodávaných na vývoz do Společenství žadatelem. Zároveň byly podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení celní orgány vyzvány, aby učinily příslušné kroky k zavedení celní evidence těchto dovozů.10.  Dotčený výrobek a obdobný výrobek11.  Dotčený výrobek je stejný jako dotčený výrobek popsaný v původním nařízení, tj. chemicky vázané, nepálené magnezitové cihly, jejichž hořčíková složka obsahuje alespoň 80 % MgO, též obsahující magnezit, pocházející z ČLR, v současnosti kódů KN ex 6815 91 00, ex 6815 99 10 a ex 6815 99 90 (kódů TARIC 6815 91 00 10, 6815 99 10 20 a 6815 99 90 20).12.  Obdobný výrobek je rovněž stejný jako obdobný výrobek vymezený v původním nařízení.13.  Dotčené strany14.  Komise o zahájení přezkumu oficiálně informovala výrobní odvětví Společenství, žadatele a zástupce vyvážející země. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a účastnit se slyšení.15.  Komise žadateli zaslala formulář žádosti o status tržního hospodářství a dotazník a obdržela odpověď ve stanoveném termínu. Komise ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné pro stanovení dumpingu, a uskutečnila inspekce v prostorách žadatele a níže uvedených spolupracujících společností ve spojení v ČLR:16.  Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (žadatel)17.  Liaoning Qunyi Group Refractories Co. Ltd. (mateřská společnost)18.  Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (výrobce ve spojení)19.  Dalian Dalmond Trading Co. Ltd. (vývozce ve spojení)20.  Období šetření21.  Šetření dumpingu se týkalo období od 1. dubna 2006 do 30. září 2007 (dále jen „období šetření“).22.  VÝSLEDKY ŠETŘENÍ23.  Status nového vývozce24.  Výrobní odvětví Společenství namítalo, že žadatel vyvážel dotčený výrobek do Společenství již v roce 2004 a podepřelo toto tvrzení několika internetovými stránkami a katalogy žadatele, v nichž byl zmiňován prodej ve Společenství. V těchto dokumentech však nebyl zmiňován konkrétně dotčený výrobek nebo datum vývozu a přezkoumání evidence odbytu žadatele a jeho společností ve spojení neobjevilo žádný důkaz o takovém vývozu. Šetření potvrdilo, že žadatel nevyvážel dotčený výrobek během období původního šetření a že ho začal vyvážet do Společenství až po tomto období.25.  Kromě toho byl žadatel schopen uspokojivým způsobem prokázat, že neměl žádné přímé ani nepřímé vazby s žádným z čínských vyvážejících výrobců, na které se vztahují antidumpingová opatření platná pro dotčený výrobek.26.  Bylo tudíž potvrzeno, že by uvedená společnost měla být považována za „nového vývozce“ podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.27.  Status tržního hospodářství28.  Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se při antidumpingových šetřeních týkajících se dovozů z ČLR běžná hodnota určuje podle čl. 2 odst. 1 až 6 základního nařízení v případě těch výrobců, kteří splnili kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, tj. pokud bylo prokázáno, že pokud jde o výrobu a prodej obdobného výrobku, převažují podmínky tržního hospodářství. Uvedená kritéria lze shrnout takto:29.  obchodní rozhodnutí jsou přijímána na základě tržních signálů bez zásadních zásahů státu a náklady odrážejí tržní hodnoty,30.  společnosti mají jednoznačné a jasné účetnictví, které je kontrolováno nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a používá se pro všechny účely,31.  nedochází k výraznému zkreslení způsobenému bývalým systémem netržního hospodářství,32.  zákony o úpadku a o vlastnictví zaručují stabilitu a právní jistotu,33.  převody měn se provádí podle tržních kurzů.34.  Žadatel požádal o status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení a byl vyzván k vyplnění formuláře žádosti o status tržního hospodářství.35.  V průběhu šetření podal žadatel několik žádostí o status tržního hospodářství pro své společnosti ve spojení. Po rozboru těchto žádostí Komise určila čtyři žádosti o status tržního hospodářství za účelem prověření společností zabývajících se výrobou a prodejem dotčeného výrobku. Jedná se o společnosti uvedené v 8. bodě odůvodnění tohoto nařízení. V pozdním stádiu šetření však bylo zjištěno, že je žadatel ve spojení s dalším výrobcem a dalším vývozcem dotčeného výrobku v ČLR. Tyto společnosti nevyplnily svůj formulář žádosti o status tržního hospodářství, a nebylo proto možné posoudit situaci celé skupiny, v jejímž rámci žadatel působí.36.  Komise důsledně uplatňuje postup, při kterém zjišťuje, zda skupina společností ve spojení splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství jako celek. Tento postup je považován za nezbytný, aby se zabránilo tomu, že skupina společností uskutečňuje své prodeje prostřednictvím jedné z těchto společností, jestliže jí byla přidělena individuální celní sazba. Proto v případech, kdy je dceřiná nebo jakákoli jiná společnost ve spojení výrobcem a/nebo prodejcem dotčeného výrobku, musí všechny tyto společnosti ve spojení předložit formulář žádosti o status tržního hospodářství, aby bylo možné přezkoumat, zda jsou splněna kritéria čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. To, že žadatel zamlčí existenci těchto společností, je samo o sobě dostačující k přijetí závěru, že není možné stanovit, zda skupina jako celek splňuje všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.37.  Je však třeba poznamenat, že šetření odhalilo, že z uvedených čtyř společností ze skupiny, které předložily formulář žádosti o status tržního hospodářství, pouze jedna společnost splňovala všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství. Zbývající tři společnosti nesplňovaly první tři kritéria uvedená ve 13. bodě odůvodnění výše.38.  Pokud jde o mateřskou společnost, tato společnost neprokázala, že je prosta státních zásahů. Za prvé nebylo možné určit zdroj kapitálu společnosti získaného v roce 2001, a účty, na nichž byly tyto kapitálové vklady zaznamenány, nebyly podloženy další dokumentací (kritérium jedna). Za druhé tato společnost nedoložila, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy. Zejména nebyl proveden audit jednotlivých účtů. Byl proveden pouze audit konsolidovaných finančních výkazů, připravených speciálně na žádost věřitele. Neauditované jednotlivé účty navíc vykazovaly několikeré porušení mezinárodních účetních standardů, pokud jde o stálá aktiva a odpisy, účtování některých aktiv a oceňování aktiv (kritérium dvě).39.  Pokud jde o žadatele, ten neprokázal, že je prost státních zásahů. Zejména jeho stanovy, které byly poskytnuty státním orgánům, aby společnost mohla získat povolení k podnikání, obsahovaly omezení prodeje na domácím trhu. Společnost navíc nebyla schopna předložit smlouvu na dodávky energie (kritérium jedna). Za druhé tato společnost nedoložila, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy (kritérium dva). Konečně žadatel neprokázal, že u něj nedochází k výrazným zkreslením způsobeným bývalým systémem netržního hospodářství, zejména proto, že ne všechna jeho počáteční aktiva byla nezávisle oceněna a proto, že se těšil významným daňovým výhodám (kritérium tři).40.  Pokud jde o třetí ze společností, ta neprokázala, že obchodní rozhodnutí jsou přijímána na základě tržních signálů, bez zásadních zásahů státu a že její náklady odrážejí tržní hodnoty (kritérium jedna). Za druhé tato společnost neprokázala, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy; bylo zaznamenáno několik porušení mezinárodních účetních standardů, např. pozdní účtování výnosů nebo nesprávné odpisy stálých aktiv (kritérium dva). Konečně společnost neprokázala, že u ní nedochází k výrazným zkreslením způsobeným bývalým systémem netržního hospodářství, zejména proto, že počáteční aktiva společnosti nebylo možné považovat za nezávisle oceněná (kritérium tři).41.  Na základě výše uvedených skutečností a úvah nemohl být žadateli a skupině, v jejímž rámci žadatel působí, jako celku přiznán status tržního hospodářství.42.  Výrobnímu odvětví Společenství, žadateli a orgánům vyvážející země byla dána možnost vyjádřit se ke zjištěním, která se týkají statusu tržního hospodářství. Vyjádření předložil pouze žadatel.43.  Žadatel nejprve namítal, že dvě společnosti, jejichž existence vyšla najevo v pozdním stádiu šetření, jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění, nemusí podávat žádost o status tržního hospodářství. Podle žadatele by žádosti o status tržního hospodářství měli podávat ti, kteří dotčený výrobek vyráběli nebo s ním obchodovali v průběhu období šetření. Uvedené dvě společnosti se během období šetření a po jeho skončení nezabývaly výrobou ani prodejem dotčeného výrobku, neboť vývozce ve spojení byl zlikvidován na začátku roku 2008 a výrobce ve spojení nebyl během období šetření plně provozuschopný, neboť nedostal povolení k výrobě.44.  V tomto ohledu je třeba připomenout, že žadateli byla dána možnost podat žádost o status tržního hospodářství za většinu svých společností ve spojení a že ten tak učinil. Neuvedl však údaje o těchto dvou společnostech ve lhůtách k tomu stanovených, jak je blíže vysvětleno ve 25. a 26. bodě odůvodnění.45.  Existence uvedeného údajně zlikvidovaného vývozce byla zjištěna Komisí a potvrzena žadatelem těsně před uskutečněním inspekce na místě v ČLR. Uvedená společnost nepodala žádost o status tržního hospodářství a žadatel navíc i přes žádost Komise neposkytl žádné účetní záznamy a další relevantní informace, aby bylo jasné, jaká byla přesně činnost této společnosti v průběhu období šetření. Komise proto nebyla schopna určit, zda se tato společnost v průběhu období šetření nezabývala prodejem dotčeného výrobku.46.  Pokud jde o výrobce ve spojení, jeho existence byla Komisi oznámena v průběhu inspekce na místě v ČLR, a jelikož se tento výrobce nacházel v jiné provincii, nebyla Komise schopna ověřit na místě přesný charakter jeho činnosti ani zjistit, zda tato společnost ve skutečnosti nezahájila výrobu dotčeného výrobku. Bylo zjištěno, že ačkoli tato společnost ještě nedostala povolení k výrobě, její povolení k podnikání udělené v roce 2007, tedy v průběhu období šetření, se vztahuje na výrobu dotčeného výrobku. Tento výrobce ve spojení by tudíž měl podat žádost o status tržního hospodářství47.  Skutečnost, že žadatel Komisi o existenci těchto dvou společností neinformoval a že nebyly podány žádosti o status tržního hospodářství, Komisi znemožnila ověřit následně poskytnuté informace o jejich činnosti a posoudit, zda uvedená skupina společností splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.48.  Žadatel rovněž uvedl, že mateřská společnost by neměla být zahrnuta do šetření týkajícího se statusu tržního hospodářství vzhledem k tomu, že není ani výrobcem ani vývozcem dotčeného výrobku.49.  Mateřská společnost kontroluje své společnosti ve spojení, včetně jejich aktivit, pokud jde o dotčený výrobek. Proto mají jakákoli zjištění, z nichž by vyplývalo, že mateřská společnost neuplatňuje zásady tržního hospodářství, přímý dopad na celou skupinu. Z šetření vyplynulo, že mezi mateřskou společností a jejími dceřinými společnostmi existují silné vazby, zejména pak s žadatelem a s další spolupracující společností z uvedené skupiny, která má co do činění s dotčeným výrobkem. Mezi uvedenými společnostmi se uskutečnilo mnoho transakcí. Aktiva a režijní náklady navíc nebyly jasně odděleny. Mateřská společnost navíc v průběhu inspekce na místě uvedla, že v budoucnu zamýšlí vyrábět magnezitové cihly a že v jejím povolení k podnikání není uvedeno nic, co by jí v tom bránilo. Z tohoto důvodu muselo být toto tvrzení rovněž odmítnuto.50.  Žadatel uznal, že společnost uvedená ve 20. bodě odůvodnění nesplňuje všechna kritéria pro status tržního hospodářství, ale uvedl, že by tato společnost neměla být nadále považována za výrobce, neboť v současné době pronajímá své výrobní prostory výrobci ve spojení.51.  V tomto ohledu bylo zjištěno, že tato společnost je schopna znovu sama zahájit výrobu, a to kdykoli v budoucnu. Proto toto tvrzení muselo být odmítnuto.52.  Žadatel uvedl další tvrzení a poukázal na nové prvky údajně dokazující, že společnost zmíněná v 19. bodě odůvodnění splňuje všechna kritéria statusu tržního hospodářství. Tato tvrzení jsou blíže popsána a rozebrána níže.53.  Pokud jde o kritérium jedna, žadatel dále namítl, že jakékoli omezení ve stanovách je čistě soukromou dohodou mezi akcionáři, do níž stát nezasahoval. Žadatel rovněž uvedl, že čínské smluvní právo neukládá povinnost podepsat písemnou smlouvu na dodávky energie.54.  V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čínské smluvní právo stanoví, že stanovy společnosti jsou závazné pro společnost, akcionáře, ředitele, vedoucí oddělení a vyšší vedení. Stanovy a jakékoli změny stanov musí být navíc registrovány u státních orgánů. V rozporu s tvrzením žadatele bylo rovněž zjištěno, že čínské smluvní právo jasně hovoří o smlouvách o dodávkách a využití energie a obsahuje jasná ustanovení o obsahu takových smluv. Na základě těchto skutečností byla tvrzení ohledně kritéria jedna odmítnuta.55.  Pokud jde o kritérium dva, žadatel předložil dokumenty, z nichž údajně vyplývá, že nedostatky v účetnictví, zejména pokud jde o transakce mezi společnostmi ve spojení, byly odstraněny později v dubnu 2008, a tvrdil, že kritérium dva je tedy splněno.56.  V tomto ohledu je třeba poznamenat, že jakákoli údajná náprava, která proběhla v roce 2008, nemůže napravit skutečnost, že účetnictví žadatele, které bylo předloženo spolu s žádostí, nebylo spolehlivé, jak se uvádí v 19. bodě odůvodnění. Proto muselo být toto tvrzení odmítnuto.57.  Pokud jde o kritérium tři, žadatel namítl, že ověřující zpráva týkající se kapitálu připojená k žádosti o status tržního hospodářství by měla sama o sobě dostatečně potvrzovat ocenění jeho aktiv. Rovněž uvedl, že daňové úlevy by neměly být v rámci tohoto antidumpingového šetření brány v úvahu, neboť tato otázka je relevantní pouze při antisubvenčním šetření.58.  Je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že v ověřující zprávě týkající se kapitálu byly zjištěny chyby, a nemohla být tudíž považována za věrohodný nezávislý základ pro ocenění aktiv. Pokud jde o daňové úlevy, kterým se žadatel těšil, má se za to, že významným způsobem zkreslují finanční situaci společnosti a skutečně mají dopad na třetí kritérium statusu tržního hospodářství. Proto musela být tvrzení týkající se kritéria tři odmítnuta.59.  Na základě výše uvedených skutečností Komise trvá na svých zjištěních a závěrech, pokud jde o kritéria jedna až tři. Je tedy potvrzeno, že žadateli a skupině, v níž působí, nemůže být přiznán status tržního hospodářství.60.  Individuální zacházení61.  Podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení se pro země, na které se vztahují ustanovení tohoto článku, případné clo stanoví s celostátní platností, ledaže jsou společnosti schopny prokázat, že splňují veškerá kritéria pro individuální zacházení stanovená v čl. 9 odst. 5 základního nařízení. Uvedená kritéria lze shrnout takto:62.  v případě plného nebo částečného zahraničního vlastnictví daných podniků nebo společných podniků (joint ventures) mohou vývozci svobodně repatriovat základní kapitál a zisky,63.  vývozní ceny a množství a prodejní a dodací podmínky byly svobodně určeny,64.  většinu akcií vlastní soukromé osoby a musí být prokázáno, že společnost je dostatečně nezávislá na státní intervenci,65.  převod směnných kursů se provádí podle tržních kursů,66.  státní intervence není takového rozsahu, aby umožňovala obcházení individuálních antidumpingových opatření.67.  Žadatel, kromě toho, že požádal o status tržního hospodářství, požádal rovněž o individuální zacházení v případě, že mu nebude přiznán status tržního hospodářství.68.  Jak je vysvětleno v 16. bodě odůvodnění, Komise důsledně uplatňuje postup, při kterém zjišťuje, zda skupina společností ve spojení splňuje podmínky pro individuální zacházení jako celek. Jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění, existoval v období šetření jeden další výrobce a jeden vývozce, kteří byli s žadatelem ve spojení a kteří při stávajícím šetření nespolupracovali. Proto nebylo možné učinit žádný závěr ohledně toho, zda tyto dvě společnosti splňují kritéria pro individuální zacházení.69.  Proto se konstatuje, že žadateli by neměl být přiznán ani status tržního hospodářství, ani individuální zacházení.70.  Žadatel, orgány vyvážející země i zúčastněné strany dostali možnost vyjádřit se k uvedeným zjištěním. Pouze žadatel předložil níže uvedené připomínky.71.  Žadatel nejprve zopakoval své tvrzení, že šetření pro účely statusu tržního hospodářství i individuálního zacházení by se mělo týkat pouze těch, kteří dotčený výrobek vyráběli nebo s ním obchodovali během období šetření, a uvedl, že uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, se nezabývaly výrobou ani prodejem dotčeného výrobku. Dále uvedl, že pracovníci Komise dostali veškeré potřebné informace, aby mohli posoudit individuální zacházení pro uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, když prováděli inspekce na místě.72.  Pokud jde o první tvrzení, je třeba poznamenat, že přesná činnost těchto dvou společností během období šetření nemohla být prověřena při inspekci na místě právě z důvodu jejich nespolupráce, jak je uvedeno zejména v 15. bodě odůvodnění. Žadatel tedy neprokázal, že uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, během období šetření nevyráběly dotčený výrobek nebo se nezabývaly jeho prodejem. Rovněž je třeba poznamenat, že ať byla činnost výrobce během období šetření jakákoli, měla by být vzata v úvahu při posuzování uvedené skupiny z důvodů vysvětlených zejména v 16. bodě odůvodnění. Komise proto trvá na tom, že tyto dvě společnosti měly při šetření spolupracovat.73.  Jak je uvedeno ve 24. až 27. bodě odůvodnění, informace poskytnuté během inspekce na místě nebyly dostatečné k posouzení individuálního zacházení pro uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly. Tyto informace navíc nebyly poskytnuty ve stanovené lhůtě pro podání žádosti o indiviuální zacházení a byly poskytnuty tak pozdě, že je Komise nemohla ověřit. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.74.  Žadatel dále uvedl, že běžná praxe Komise při posuzování kritérií pro indiviuální zacházení je porušením článku 2.3. antidumpingové dohody WTO, neboť tato dohoda by měla být považována za nedílnou součást právního řádu ES.75.  Vzhledem k nespolupráci dvou společností ve spojení však nebyla kritéria pro individuální zacházení při tomto šetření dále posuzována a otázka, zda jsou v souladu s pravidly WTO, byla v tomto případě irelevantní. Toto tvrzení proto nebylo dále bráno v úvahu.76.  Na základě výše uvedených skutečností a úvah je tedy potvrzeno, že žadateli a skupině, v níž působí, nemohlo být přiznáno individuální zacházení.77.  ZÁVĚR78.  Účelem tohoto přezkumu bylo určit individuální dumpingové rozpětí žadatele, které se údajně lišilo od stávajícího zbytkového rozpětí pro dovoz dotčeného výrobku z ČLR. Žádost se zakládala zejména na tvrzení, že žadatel splnil kritéria pro status tržního hospodářství.79.  Jelikož šetření došlo zejména k závěru, že kvůli nespolupráci jeho výrobce a vývozce ve spojení žadateli nebyl přiznán ani status tržního hospodářství ani individuální zacházení, Komise nemohla určit, zda se individuální dumpingové rozpětí žadatele skutečně lišilo od zbytkového dumpingového rozpětí stanoveného v původním šetření. Žádost, kterou žadatel podal, by proto měla být zamítnuta a přezkum pro nového vývozce zastaven. Zbytkové antidumpingové clo, které bylo zjištěno v průběhu původního šetření a které činí 39,9 %, by v důsledku toho mělo být u dotčeného žadatele zachováno.80.  ZPĚTNÝ VÝBĚR ANTIDUMPINGOVÉHO CLA81.  Jelikož výsledkem přezkumu bylo stanovení dumpingu pro dotyčnou společnost, mělo by se antidumpingové clo z dovozu dotčeného výrobku, který podléhal evidenci podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007, platné pro tuto společnost, vybrat se zpětnou platností.82.  OZNÁMENÍ A DOBA TRVÁNÍ OPATŘENÍ83.  Žadatel byl informován o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlí uložit konečné antidumpingové clo na jeho dovoz do Společenství, a dostal příležitost vyjádřit své připomínky.84.  Tento přezkum nemá vliv na datum, kdy nařízení (ES) č. 1659/2005 pozbývá platnost podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 185.  Přezkum pro nového vývozce, který byl zahájen nařízením (ES) č. 1536/2007, se zastavuje a z dovozu podle článku 1 nařízení (ES) č. 1536/2007 se ukládá antidumpingové clo platné podle článku 1 nařízení (ES) č. 1659/2005 pro „všechny ostatní společnosti“ v Čínské lidové republice.86.  Antidumpingové clo platné podle článku 1 nařízení (ES) č. 1659/2005 pro „všechny ostatní společnosti“ v Čínské lidové republice se s účinkem od 22. prosince 2007 vybírá z dovozu některých magnezitových cihel, který byl zaevidován podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007.87.  Celní orgány se vyzývají, aby zastavily celní evidenci dovozu vedenou podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007.88.  Pokud není uvedeno jinak, použijí se platné předpisy týkající se cel.Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie . Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použije s účinností od 22. prosince 2007.Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyně [1] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2117/2005 (Úř. věst. L 340, 23.12.2005, s. 17).[2] Úř. věst. L 267, 12.10.2005, s. 1.[3] Úř. věst. L 337, 21.12.2007, s. 42.


title: Návrh nařízení Evropského Parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 1717/2006 o zřízení nástroje stability

text:
Důležité právní upozornění

|

52009PC0195

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 21.4.2009KOM(2009) 195 v konečném znění2009/0058 (COD)NávrhNAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,kterým se mění nařízení (ES) č. 1717/2006 o zřízení nástroje stability  DŮVODOVÁ ZPRÁVA1.  Jako součást reformy finančních nástrojů pro vnější činnost na období 2007–2013, která nahrazuje více než 30 různých právních nástrojů sedmi novými, byl nařízením (ES) č. 1717/2006 ze dne 15. listopadu 2006 (dále jen „nařízení) zřízen nástroj stability umožňující Společenství konzistentním a soudržným způsobem reagovat na krizové situace a na hrozící krize s použitím jediného právního nástroje obsahujícího zjednodušené rozhodovací postupy.2.  Přezkum provádění tohoto nařízení podle článku 25 může zahrnovat legislativní návrhy, pokud Komise dospěje na základě přezkumu k závěru, že některé úpravy nařízení jsou nezbytné. Tak tomu bylo i v případě nástroje stability.3.  Po přijetí nařízení o zřízení nástroje stability dne 15. listopadu 2006 přijaly Rada a Komise společné prohlášení, v němž se shodly, že „ žádné ustanovení tohoto nařízení nesmí být interpretováno tak, aby předjímalo postoje přijaté ve věci 91/05. Dokud Soudní dvůr v této věci nerozhodne, nebude Komise usilovat o přijetí opatření podle čl. 3 odst. 2 písm. i). Rada a Komise se shodují, že v rámci přezkumu nařízení o zřízení nástroje stability podle článku 25 tohoto nařízení, bude rozsah působnosti čl. 3 odst. 2 písm. i) podle potřeby revidován na základě návrhu Komise a s ohledem na rozsudek Soudního dvora ve věci C-91/05 (Komise v. Rada) “[1].4.  Dne 20. května 2008 Soudní dvůr Evropských společenství zrušil rozhodnutí Rady 2004/833/SZBP ze dne 2. prosince 2004 o provádění společné akce 2002/589/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie Hospodářskému společenství států západní Afriky (ECOWAS) v rámci moratoria na ruční palné a lehké zbraně[2]. Soudní dvůr rozhodl, že v rámci politiky rozvojové spolupráce Společenství může provádět opatření proti šíření ručních palných a lehkých zbraní.5.  Podle společného prohlášení Rady a Komise je proto nezbytné navrhnout přezkum čl. 3 odst. 2 písm. i), aby tento článek byl uveden v soulad s judikaturou Soudního dvora. Ze stejného důvodu je nezbytné revidovat čl. 4 odst. 1 písm. a) o činnosti na podporu boje proti nezákonnému obchodování tak, aby výslovně uváděl ruční palné a lehké zbraně.6.  Článek 17 nařízení vylučuje partnery z rozvinutých zemí mimo EU a EHP z účasti na činnostech na podporu budování kapacit pro situaci před krizí a po krizi (připravenost na krize) podle čl. 4 odst. 3 nařízení. Z účasti na přípravě na krizové situace podle článku 17 jsou tím vyloučeni partneři, kteří se mohou podílet na opatřeních reagujících na krize podle článku 3 nařízení. Takové znění je nekonzistentní a představuje vážné ohrožení cílů stanovených v čl. 4 odst. 3. Navrhuje se proto umožnit účast na zadávání zakázek nebo poskytování grantů podle čl. 4 odst. 3 na celosvětovém základě, jak tomu již je u opatření podle článku 3 na základě čl. 17 odst. 4, aby tak byla ustanovení o účasti a pravidlech původu pro pomoc v krizových situacích uvedena v soulad s ustanoveními a pravidly týkajícími se připravenosti na krizi.7.  Článek 24 nařízení uvádí, že na opatření podle čl. 4 bodu 1 se přidělí nejvýše 7 procentních bodů celkové referenční částky. Výše finančního krytí na tato opatření se ukázala jako nedostatečná a měla by být zvýšena, protože čl. 4 odst. 1 se vztahuje na mnoho oblastí, nicméně i s využitím víceúčelových programů je vzhledem k omezeným finančním prostředků možné účinně vyřešit jen některé z nich. Uskutečňování účinných akcí v oblasti strategické infrastruktury, ohrožení veřejného zdraví a celosvětové reakce na nadregionální hrozby vyžaduje zásadní opatření, která budou mít skutečný význam a budou viditelná a důvěryhodná. Kromě toho provádění nadregionálních akcí doplňujících celostátní a regionální soubory opatření vyžaduje řádné financování, aby mělo patřičný dopad. Rozpočtové prostředky, které byly dosud k dispozici (9 milionů EUR v roce 2007, 10 milionů EUR v roce 2008 a 13 milionů EUR v roce 2009), a limit 7 % stanovený v článku 24 nařízení neumožňují splnění těchto cílů. Navrhuje se proto zvýšit maximální podíl finančního krytí na opatření podle čl. 4 odst. 1 ze 7 % na 10 %.2009/0058 (COD)NávrhNAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,kterým se mění nařízení (ES) č. 1717/2006 o zřízení nástroje stabilityEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 179 odst. 1 a článek 181a této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1717/2006 ze dne 15. listopadu 2006 o zřízení nástroje stability[4] umožňuje Společenství reagovat na krizové situace nebo na hrozící krize konzistentním a soudržným způsobem s použitím jediného právního nástroje obsahujícího zjednodušené rozhodovací postupy.(2) Z přezkumu podle článku 25 nařízení (ES) č. 1717/2006 vyplývá, že by bylo vhodné navrhnout některé úpravy tohoto nařízení.(3) Je třeba uvést nařízení (ES) č. 1717/2006 v soulad s rozsudkem Soudního dvora Evropských společenství (velkého senátu) ze dne 20. května 2008 (věc C-91/05), z něhož vyplývá, že Společenství může provádět opatření pro boj proti šíření a nedovolenému používání ručních palných a lehkých zbraní a přístupu k nim v rámci politiky rozvojové spolupráce, a tedy podle nařízení (ES) č. 1717/2006.(4) Umožnění účasti na zadávání zakázek nebo poskytování grantů podle čl. 4 odst. 3 na celosvětovém základě, jak tomu již je u opatření podle článku 3, by mělo přispět k plnění cílů uvedených v čl. 4 odst. 3 a zlepšení konzistentnosti a rovněž by uvedlo ustanovení o účasti a pravidlech původu pro pomoc v krizových situacích v soulad s ustanoveními a pravidly týkajícími se připravenosti na krizi.(5) Výše finančního krytí stanoveného v článku 24 na opatření podle čl. 4 odst. 1 se ukázala jako nedostatečná a měla by být zvýšena. Toto nařízení se vztahuje na mnoho oblastí, nicméně i s využitím víceúčelových programů je vzhledem k omezeným finančním prostředků možné účinně vyřešit jen některé z nich. Uskutečňování účinných akcí v oblasti strategické infrastruktury, ohrožení veřejného zdraví a celosvětové reakce na nadregionální hrozby vyžaduje zásadní opatření, která budou mít skutečný význam a budou viditelná a důvěryhodná. Kromě toho provádění nadregionálních akcí doplňujících celostátní a regionální soubory opatření vyžaduje řádné financování, aby mělo patřičný dopad. Maximální procento z celkového finančního krytí přidělené na opatření podle čl. 4 odst. 1 by mělo být zvýšeno ze 7 % na 10 %, aby se cíle stanovené v čl. 4 odst. 1 mohly dále plnit.(6) Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu jejich rozsahu, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je pro dosažení uvedených cílů nezbytné,PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Nařízení (ES) č. 1717/2006 se mění takto:(1) Ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. i) se nahrazuje tímto:„i) podporu opatření pro boj proti nedovolenému používání ručních palných a lehkých zbraní a jejich dostupnosti v rámci politik spolupráce Společenství a jejich cílů; tato podpora může také zahrnovat průzkumy, pomoc obětem, zvyšování veřejné informovanosti a rozvoj právní a správní odbornosti a dobré praxe.“(2) Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. a) se nahrazuje tímto:„a) posílení kapacit donucovacích orgánů a soudních a civilních orgánů, které zasahují v boji proti terorismu i organizované trestné činnosti, včetně nezákonného obchodování s lidmi, drogami, střelnými zbraněmi, ručními palnými a lehkými zbraněmi a výbušninami, a provádějí účinnou kontrolu nezákonného obchodu a tranzitu.“(3) V článku 17 se odstavce 4 a 5 nahrazují tímto:„4. V případě mimořádných opatření pomoci a programů prozatímní reakce podle článku 6 a v případě opatření přijatých k dosažení cílů stanovených v čl. 4 odst. 3 je účast na zadávání zakázek nebo poskytování grantů umožněna na celosvětovém základě.5. V případě opatření přijatých k dosažení cílů stanovených v čl. 4 odst. 1 a 2 je účast na zadávání zakázek nebo poskytování grantů otevřena všem fyzickým a právnickým osobám z rozvojové nebo transformující se země podle definic OECD a jakýmkoliv dalším fyzickým a právnickým osobám z každé země způsobilé podle dané strategie a rozšiřují se na ně i pravidla původu.“4) Článek 24 se nahrazuje tímto:„ Článek 24Finanční krytíFinanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2007–2013 se stanoví na 2 062 000 000 EUR. Roční rozpočtové prostředky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního rámce.V období 2007–2013:a) nejvýše 10 procentních bodů finančního krytí se přidělí na opatření podle čl. 4 bodu 1;b) nejvýše 15 procentních bodů finančního krytí se přidělí na opatření podle čl. 4 bodu 2;c) nejvýše 5 procentních bodů finančního krytí se přidělí na opatření podle čl. 4 bodu 3.“Článek 2Vstup v platnostToto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dne […].Za Evropský parlament Za Radupředseda předseda[…] […] [1] Dokument Rady č. 14010/06 ADD 1, 27. října 2006.[2] ESD, věc C-91/05 (ECOWAS).[3] Stanovisko Evropského parlamentu přijaté dne XXXX 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne XXXX 2009.[4] Úř. věst. L 327, 24.11.2006, s. 1.