Důležité právní upozornění

|

52007PC0508(02)

Návrh Rozhodnutí Evropského Parlamentu a Rady, kterým se mění rozhodnutí č. 896/2006, kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem členskými státy za účelem průjezdu přes jejich území.  /* KOM/2007/0508 konecném znení - COD 2007/0186 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 11.9.2007KOM(2007) 508 v konečném znění2007/0185 (COD)2007/0186 (COD)NávrhROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU a RADY,kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých dokladů Bulharskem, Českou republikou, Kyprem, Lotyšskem, Maďarskem, Maltou, Polskem, Rumunskem, Slovenskem a Slovinskem za rovnocenné jejich vnitrostátním vízům za účelem průjezdu přes jejich územíNávrhROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU a RADY,kterým se mění rozhodnutí č. 896/2006, kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem členskými státy za účelem průjezdu přes jejich území.(předložené Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. ÚVODEvropský parlament a Rada schválily dne 14. června 2006 dvě rozhodnutí, kterými se zavádí zjednodušený režim kontrol státních příslušníků třetích států, na něž se vztahuje vízová povinnost podle nařízení Rady (ES) 539/2001[1], na vnějších hranicích Unie:-  rozhodnutí č. 895/2006/ES[2], kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých dokladů Českou republikou, Estonskem, Kyprem, Lotyšskem, Litvou, Maďarskem, Maltou, Polskem, Slovenskem a Slovinskem za rovnocenné jejich vnitrostátním vízům za účelem průjezdu přes jejich území, a-  rozhodnutí č. 896/2006[3], kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem členskými státy za účelem průjezdu přes jejich území.Jednalo se o první případ zavedení základních společných pravidel jednostranného uznávání víz a povolení k pobytu do acquis Společenství upravujícího problematiku víz.Rozhodnutí č. 895/2006/ES zohledňuje specifické potřeby v oblasti vízové politiky členských států, které k Evropské unii přistoupily v roce 2004, především jejich vízové požadavky během přechodného období až do jejich úplné integrace do schengenského prostoru. Rozhodnutí ve skutečnosti odstraňuje značné administrativní zatížení dopadající na konzulární úřady v těchto zemích, které musely osobám, jež pro členské státy nepředstavují žádné riziko, vydávat národní průjezdní víza.Aniž by upravovalo nové povinnosti neuvedené v aktu o přistoupení z roku 2003, zavádí rozhodnutí č. 895/2006/ES volitelný režim založený na společných pravidlech, která členským státům umožňují na jejich vnějších hranicích zjednodušit kontroly státních příslušníků třetích zemí, držitelů některých dokladů vydaných členskými státy plně uplatňujícími schengenské acquis , jakož i podobných dokladů vydaných ostatními členskými státy, které dosud schengenské acquis zcela neuplatňují. Společná pravidla se budou používat až do konce přechodného období, tj. do okamžiku plné účasti těchto členských států na prostoru bez vnitřních hranic, kdy začne být vzájemné uznávání těchto dokladů povinné.Režim jednostranného uznávání se omezuje na účely průjezdu, jehož trvání nesmí překročit pět dní. Toto omezení se považuje za nutné, aby se zamezilo riziku záměny nebo nesprávného provádění stávajících schengenských pravidel o vízech určujících, který stát odpovídá za zpracování žádostí o víza (jedná se buď o stát, na jehož území se nachází hlavní cíl návštěvy, nebo stát, kde došlo k prvnímu vstupu).Stejný přístup vyplývá z rozhodnutí č. 896/2006/ES, které zohledňuje administrativní problémy, jimž musí členské státy čelit při vydávání víz příslušníkům třetích zemí oprávněně pobývajícím ve Švýcarsku a Lichtenštejnsku. S ohledem na významnou sezónní mobilitu (v období letních prázdnin) čelily konzulární úřady některých členských států ve Švýcarsku a Lichtenštejnsku, jichž se tento pohyb osob vzhledem k jejich zeměpisné poloze podstatně dotkl, významnému administrativnímu zatížení, a to z důvodu potřeby včas vydávat v tomto období požadovaná víza.Rozhodnutí č. 896/2006/ES zavádí společná pravidla jednostranného uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem členskými státy za rovnocenná jejich průjezdním vízům. Nová pravidla jsou povinná pro členské státy, které se plně účastní společného prostoru bez vnitřních hranic, a dobrovolná pro členské státy, které k Unii přistoupily v roce 2004. Považovalo se za nezbytné provést toto rozlišení, aby se předešlo ukládání dodatečných povinností na nové členské státy v průběhu přechodného období, tj. než budou zcela integrovány do schengenského prostoru.Jak vyplývá z článku 5 rozhodnutí č. 895/8006/ES a z článku 4 rozhodnutí č. 896/2006/ES[4], Česká republika, Kypr, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko oznámily Komisi svá rozhodnutí uplatňovat společné režimy pro obě rozhodnutí. Pokud jde zejména o rozhodnutí č. 895/2006/ES, rozhodly se tyto země pro jednostranné uznávání všech dokladů uvedených v příloze, které jsou vydávány ostatními členskými státy, jež zatím plně neuplatňují celé schengenské acquis .Komise zveřejnila informace, které jí byly sděleny, v Úředním věstníku[5]. Počáteční datum pro provádění společných pravidel se pro jednotlivé členské státy liší. Vzhledem k tomu, že rozhodnutí toto datum konkrétně nestanovují, rozhodly se některé členské státy pro okamžité provádění společných pravidel (Slovinsko a Kypr), zatímco ostatní státy se z administrativních důvodů rozhodly zahájit uplatňování těchto pravidel později. Ode dne 1. prosince 2006 společná pravidla uplatňují Česká republika, Kypr, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko.Členské státy za účelem zajištění účinného provádění společných pravidel položily (v rámci příslušné pracovní skupiny) otázky ohledně specifických záležitostí souvisejících s rozhodnutím č. 895/2006/ES a požádaly útvary Komise, aby jim poskytly poradenství a výklad, pokud jde o rozsah působnosti některých ustanovení.V rámci odpovědi na tyto otázky útvary Komise připomněly účel zavedení společných pravidel a zdůraznily omezení rozsahu jejich působnosti na účely průjezdu. Tento společný režim se použije během přechodného období až do úplné integrace příslušných členských států do schengenského prostoru (první rozhodnutí) a až do doby, kdy Švýcarsko a Lichtenštejnsko zahájí úplné uplatňování schengenského acquis (druhé rozhodnutí).Útvary Komise zdůraznily, že účelem zavedení společných pravidel bylo zjednodušit průjezd některých kategorií osob a vyloučit jakékoli neodůvodněné administrativní zatížení konzulárních úřadů související s žadateli o víza, kteří pro členské státy nepředstavují žádné riziko.Zavedení těchto nových pravidel nemá žádný dopad na provádění všech ostatních předpisů acquis Společenství o vízech a vnějších hranicích, které zůstávají i nadále použitelné, členskými státy. Tato nová pravidla především nemají dopad na předpisy acquis týkající se víz s omezenou územní platností, letištních průjezdních víz nebo kontrol osob na vnějších hranicích.Pokud jde o tento poslední bod, Komise zdůraznila, že kontroly osob na vnějších hranicích by měly být prováděny v souladu s články 5 až 13 a 18 až 19 nařízení (ES) č. 562/2006[6]. Příslušníci pohraniční stráže musí při provádění kontrol na vnějších hranicích zohlednit zjednodušení zavedené společnými pravidly a předejít zneužívání úpravy vyplývající z rozhodnutí č. 895/2006/ES. Tyto kontroly tedy musí být vyvážené a úměrné sledovaným cílům. Příslušníci pohraniční stráže by měli v každém jednotlivém případě posoudit, zda lze na státní příslušníky třetí země uplatnit zjednodušená pravidla, zda splňují podmínky pro vstup a zda je dodržena lhůta pro průjezd vyplývající z rozhodnutí č. 895/2006/ES. Pokud osoba překročí povolenou lhůtu pro průjezd, lze jí na základě posouzení provedeného příslušníkem pohraniční stráže zakázat vstup. Lze také uložit další administrativní opatření (např. pokuty), pokud by byla vzhledem ke konkrétnímu případu vhodnější.EU by měla na základě úspěšného uplatňování těchto dvou rozhodnutí rozšířit zjednodušený režim na Bulharsko a Rumunsko, které přistoupily k Evropské unii dne 1. ledna 2007 a na něž se dosud stávající společná pravidla nevztahují. Důvody, z nichž vychází výše uvedená rozhodnutí, určitě rovnocenně platí i pro Bulharsko a Rumunsko.V případě těchto dvou členských států se, stejně jako tomu bylo v případě předchozího rozšíření v roce 2004, v záležitostech souvisejících s acquis o vízech (článek 4 Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (dále jen „akt o přistoupení“)) uplatňuje tzv. „schengenský dvoufázový prováděcí postup“. To znamená, že Bulharsko a Rumunsko musí ode dne přistoupení (tj. od 1.1.2007) uplatňovat ustanovení nařízení (ES) 539/2001 a musí tedy státním příslušníkům třetích zemí uvedených v příloze I tohoto nařízení uložit vízovou povinnost, přičemž budou až do okamžiku, kdy jim Rada svým rozhodnutím povolí úplnou integraci do schengenského prostoru, nadále vydávat svá národní víza. Vzhledem k tomu, že se schengenská pravidla o vzájemném uznávání pro účely průjezdu a krátkodobého pobytu neuplatňují na Bulharsko a Rumunsko ode dne jejich přistoupení, mají tyto členské státy povinnost vydávat ode dne 1. ledna 2007 národní víza pro vstup na jejich území a průjezd tímto územím příslušníkům třetích zemí, na něž se vztahuje vízová povinnost podle nařízení (ES) 539/2001, a to i v případě, že jsou tyto osoby držiteli schengenského víza nebo povolení k pobytu nebo národního víza k dlouhodobému pobytu vydaného schengenským státem. Totéž se vztahuje na podobné doklady vydané ostatními členskými státy, které přistoupily k Unii v roce 2004 a které dosud plně neuplatňují schengenské acquis .Česká republika, Kypr, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko, které uplatňují společný režim rozhodnutí č. 895/2006/ES ode dne 1. prosince 2006 a které dosud nejsou plně zapojeny do schengenského prostoru, navíc neměly možnost jednostranně uznávat povolení k pobytu a víza vydaná Bulharskem a Rumunskem pro účely průjezdu přes jejich území.Stávající pravidla neumožňují Bulharsku a Rumunsku uznávat povolení k pobytu vydaná Švýcarskem a Lichtenštejnskem.2. DVA NÁVRHYVzhledem k tomu, že neexistují konkrétní ustanovení reagující na administrativní zatížení, jemuž čelí konzulární úřady Bulharska a Rumunska, a že je třeba uspokojit specifické potřeby ostatních členských států po přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii, považuje Komise za nutné zrevidovat společná pravidla vyplývající z rozhodnutí č. 895/2006/ES a 896/2006/ES.Komise v tomto směru bere do úvahy:-  specifické potřeby Bulharska a Rumunska v oblasti vízové politiky, nové problémy členských států vzniklé po posledním rozšíření a v období před úplnou integrací členských států, které přistoupily k Evropské unii v roce 2004 a v roce 2007, do schengenského prostoru a-  přísné kontroly a prohlídky, kterým byli podrobeni státní příslušníci třetích zemí v členském státě, který jim vydal vízum ke krátkodobému pobytu nebo povolení k pobytu, jakož i nízkou míru rizika, kterou tato kategorie osob představuje pro ostatní členské státy.V důsledku toho se navrhují dva nástroje:2.1. Rozhodnutí EP a Rady, kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých dokladů Bulharskem, Českou republikou, Kyprem, Lotyšskem, Maďarskem, Maltou, Polskem, Rumunskem, Slovenskem a Slovinskem za rovnocenné jejich vnitrostátním vízům za účelem průjezdu přes jejich území.Navrhované rozhodnutí vychází z čl. 62 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství a je určeno Bulharsku a Rumunsku a členským státům, jež se rozhodly provádět rozhodnutí č. 895/2006/ES.Vzhledem k tomu, že rozhodnutí č. 895/2006/ES neobsahuje žádné ustanovení, které by v návaznosti na poslední rozšíření Evropské unii umožňovalo rozšířit zjednodušený režim kontrol na vnějších hranicích na některé kategorie osob, držitele některých druhů dokladů, považuje se za nezbytné provést revizi společných pravidel tak, aby se reagovalo na specifické potřeby vzniklé po přistoupení Bulharska a Rumunska dne 1. ledna 2007.Rozšířením režimu jednostranného uznávání prostřednictvím nástroje Společenství by se členským státům neměly ukládat nové povinnosti, které nejsou uvedeny v aktu o přistoupení z roku 2003 a v aktu o přistoupení z roku 2005. Tento nástroj tedy nebude představovat odchylku od těchto dvou smluv o přistoupení.Navrhovaný režim se bude provádět na dobrovolné bázi: příslušné členské státy mají buď možnost provádět nový nástroj, nebo nadále vydávat národní víza, jak to požadují smlouvy o přistoupení.Nový návrh by měl Bulharsku a Rumunsku, které přistoupily k Evropské unii v roce 2007, umožnit jednostranně uznávat za rovnocenná jejich národním vízům víza a povolení k pobytu vydaná schengenskými státy, jakož i podobné doklady vydané těmito dvěma zeměmi a členskými státy, které přistoupily k Unii v roce 2004 a které nejsou dosud zcela integrovány do schengenského prostoru.Členským státům, které se rozhodly uplatňovat rozhodnutí č. 895/2006/ES a které nejsou dosud plně integrovány do prostoru bez vnitřních hranic, by navíc mělo být umožněno jednostranně uznávat víza a povolení k pobytu vydaná Bulharskem a Rumunskem. Členským státům, které se rozhodly, ze nebudou uplatňovat rozhodnutí č. 895/2006/ES, by nemělo být umožněno nové rozhodnutí provádět, protože mají za to, že za rovnocenná jejich národním vízům pro účely průjezdu lze považovat jen povolení k pobytu a víza vydaná členskými státy, které plně uplatňují schengenské acquis .Zjednodušený režim vychází z úvahy, že státní příslušníci třetích zemí, kteří by mohli systém využívat, již v členském státě prošly přísnou kontrolou a nemá se za to, že by ohrožovali veřejný pořádek nebo představovali riziko ve smyslu nedovoleného přistěhovalectví.Tento režim se bude používat až do konce přechodného období, tj. do okamžiku plné účasti členských států na prostoru bez vnitřních hranic, kdy začne být vzájemné uznávání těchto dokladů povinné.Režim uznávání bude stejně jako v rozhodnutí č. 895/2006/ES omezen na účely průjezdu územím příslušných členských států. Doba průjezdu nesmí přesáhnout pět dní. Tento režim nemá nahradit vydávání národních víz pro krátkodobé pobyty členskými státy. Podle stávajících pravidel mají tyto členské státy navíc možnost vydávat vícevstupní národní víza pro krátkodobý pobyt s platností rok či více, aby se zjednodušila mobilita státních příslušníků třetích zemí, držitelů schengenských dokladů, kteří musí často cestovat na území těchto členských států.Pro režim uznávání byly zvoleny tyto doklady:-  jednotná víza vydaná schengenským státem podle společných pravidel vyplývajících ze Společných konzulárních instrukcí (průjezdní, krátkodobá nebo cestovní, skupinová víza);-  národní víza k dlouhodobému pobytu vydaná schengenským státem podle vnitrostátních právních předpisů;-  povolení k pobytu vydaná schengenským státem a uvedená v příloze IV Společných konzulárních instrukcí, která uvádí seznam dokladů opravňujících jejich držitele ke vstupu do schengenského prostoru bez víza;-  národní víza ke krátkodobému a dlouhodobému pobytu, jakož i povolení k pobytu vydaná členským státem, který přistoupil k Evropské unii v roce 2004, jak vyplývá z přílohy rozhodnutí č. 895/2006/ES;-  národní víza ke krátkodobému a dlouhodobému pobytu, jakož i povolení k pobytu vydaná Bulharskem a Rumunskem.Pokud se Bulharsko a Rumunsko rozhodnou pro uplatňování společného režimu, budou muset přijímat všechny doklady vydané členskými státy, jež plně uplatňují schengenské acquis , a nebudou tak rozlišovat mezi orgány, které doklady vydaly.Příslušné členské státy musí své rozhodnutí sdělit Komisi. Komise tyto informace zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie , čímž zajistí transparentnost celého systému. Členské státy by však měly odepřít vstup státních příslušníků třetích zemí, jejichž jména jsou na vnitrostátním seznamu osob, kterým má být odepřen vstup.Tento nástroj bude přijat postupem spolurozhodování.2.2 . Rozhodnutí EP a Rady, kterým se mění rozhodnutí č. 896/2006/ES, kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem členskými státy za účelem průjezdu přes jejich území.Právním základem návrhu rozhodnutí je čl. 62 odst. 2 písm. a) Smlouvy o založení Evropského společenství.Navrhované rozhodnutí zohledňuje přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii ke dni 1. ledna 2007 a má změnit rozhodnutí č. 896/2006/ES tak, aby se Bulharsku a Rumunsku umožnilo uplatňovat zjednodušený režim kontrol osob na jejich vnějších hranicích vycházející z režimu jednostranného uznávání těmito dvěma státy některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem, která jsou uvedena v příloze rozhodnutí č. 896/2006/ES. Navrhované rozhodnutí vychází z úvahy, že státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou držiteli povolení k pobytu vydaných Švýcarskem nebo Lichtenštejnskem, by nepředstavovali hrozbu pro veřejný pořádek v členských státech nebo riziko ve smyslu nedovoleného přistěhovalectví.Uznávání se omezuje pouze na účely průjezdu. Pokud se Bulharsko a Rumunskou rozhodnou účastnit se rozhodnutí EP a Rady, které umožňuje jednostranné uznávání dokladů vydaných schengenskými státy a dalšími členskými státy těmito zeměmi za rovnocenné jejich národním vízům pro účely průjezdu, je provádění tohoto nástroje v průběhu přechodného období dobrovolné, a to až do okamžiku, kdy Rada rozhodne o jejich plné integraci do schengenského prostoru.Bulharsko a Rumunsko mají možnost se rozhodnout, zda se budou účastnit režimu uznávání, a toto rozhodnutí musí oznámit Evropské komisi. Komise zajistí zveřejnění příslušných informací.Navrhovaný systém nemá v žádném případě dopad na předpisy schengenského acquis , pokud jde o postupy a ověřování nutné pro překročení vnějších hranic.Vzhledem k tomu, že je navrhovaný systém omezen na průjezd, nemá dopad na možnost Bulharska a Rumunska vydávat vícevstupní víza ke krátkodobému pobytu s platností jednoho roku či více, aby se usnadnila mobilita státních příslušníků třetích zemí, držitelů povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem.Tento nástroj bude přijat postupem spolurozhodování.3. SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITAČlánek 5 Smlouvy o ES stanoví, že „činnost Společenství nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů této smlouvy“. Činnosti Společenství musí mít co nejjednodušší formu, která umožní, že návrh dosáhne svého cíle a bude proveden co nejúčinněji. V tomto smyslu se pro revizi společných pravidel pro režim jednostranného uznávání, který byl zavedený rozhodnutími č. 895/2006/ES a 896/2006/ES, navrhují tyto právní nástroje:-  rozhodnutí umožňující Bulharsku, České republice, Kypru, Lotyšsku, Maďarsku, Maltě, Polsku, Rumunsku, Slovensku, Slovinsku jednostranně uznávat některé doklady za rovnocenné jejich národním vízům pro účely průjezdu přes jejich území během přechodného období, až do okamžiku úplné integrace těchto členských států do společného prostoru bez vnitřních hranic. Účast na tomto režimu je dobrovolná;-  změna rozhodnutí č. 896/2006/ES, kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem členskými státy za účelem průjezdu přes jejich území. Cílem navrhované změny je rozšířit na Bulharsko a Rumunsko uplatňování zjednodušeného režimu pro průjezd jejich územím tím, že v případě držitelů povolení k pobytu vydaných těmito dvěma zeměmi odpadne potřeba vydávat průjezdní víza.Účast na režimu uznávání je pro členské státy, které přistoupily k Evropské unii v roce 2004 a 2007, dobrovolná v průběhu přechodného období až do jejich úplné integrace do společného prostoru bez vnitřních hranic; od tohoto okamžiku je uplatňování režimu vzájemného uznávání pro členské státy, které jsou plně integrovány do prostoru bez vnitřních hranic, povinné.Cíle, který sledují výše uvedené návrhy, tj. dočasné zavedení společných pravidel pro vzájemné uznávání některých dokladů Bulharskem a Rumunskem a členskými státy, které již provádějí rozhodnutí č. 895/2006/ES, jakož i rozšíření společného režimu pro jednostranné uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem ze strany Bulharska a Rumunska, lze dosáhnout pouze prostřednictvím akce na úrovni Společenství, protože žádný členský stát by neměl možnost přijmout čistě národní opatření, která by k dosažení tohoto cíle vedla.V rámci činnosti Společenství byla zvolena opatření, která by umožnila, aby bylo dosaženo cílů uvedených v návrhu a aby byly provedeny co neúčinněji. V tomto smyslu a v souladu s dvěma rozhodnutími ze dne 14. června 2006 byly při zohlednění předpokládaných cílů vybrány dva různé právní nástroje. Pokud jde o první návrh, vhodným právním nástrojem pro dobrovolné provádění společných pravidel jednostranného uznávání, která představují dočasnou odchylku od stávajících pravidel vzájemného uznávání, příslušnými členskými státy je rozhodnutí EP a Rady. Pokud jde o druhý návrh, byla zvolena změna rozhodnutí č. 896/2006/ES, a to novým rozhodnutí EP a Rady, s cílem rozšířit uplatňování společných pravidel a umožnit jednostranné uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem ze strany Bulharska a Rumunska.4. DŮSLEDKY S OHLEDEM NA RŮZNÉ PROTOKOLY KE SMLOUVĚPrvní navrhované rozhodnutí EP a Rady je určeno výlučně Bulharsku, České republice, Kypru, Lotyšsku, Maďarsku, Maltě, Polsku, Rumunsku, Slovensku a Slovinsku a zavádí specifický přechodný režim umožňující těmto státům jednostranné uznávání některých dokladů vydaných členskými státy za rovnocenné jejich národním průjezdním vízům. Uplatňování navrhovaného rozhodnutí je dobrovolné a použije se v příslušných členských státech do okamžiku, který stanoví Rada svým rozhodnutím podle čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003 a čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005.Režim zavedený tímto návrhem nemůže ze své povahy znamenat stejné možnosti, jaké vyplývají z protokolů o postavení Spojeného království, Irska a Dánska.Toto rozhodnutí adresované výlučně členským státům, které jsou vázány schengenským acquis , aniž by byly zcela integrovány do společného prostoru bez vnitřních hranic, nerozvíjí schengenské acquis ve smyslu dohody podepsané dne 18. května 1999 mezi Radou, Norskem, Islandem za účelem přidružení těchto dvou zemí k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [7]. S ohledem na soudržnost a řádné fungování schengenského systému se však toto rozhodnutí vztahuje i na víza a povolení k pobytu vydaná Norskem a Islandem, zeměmi, které jsou přidružené k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis a zcela jej provádějí.Toto rozhodnutí adresované výlučně členským státům, které jsou vázány schengenským acquis , aniž by byly zcela integrovány do společného prostoru bez vnitřních hranic, nerozvíjí schengenské acquis ve smyslu dohody podepsané Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [8], což spadá do oblasti uvedené v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady o podpisu dohody jménem Společenství a o jejím prozatímním uplatňování.Navrhované rozhodnutí EP a Rady, kterým se mění rozhodnutí č. 896/2006/ES je adresováno Bulharsku a Rumunsku, aby jim umožnilo jednostranně uznávat za rovnocenná jejich průjezdním vízům některá povolení k pobytu vydaná Švýcarskem a Lichtenštejnskem. Režim zavedený tímto návrhem nemůže ze své povahy znamenat stejné možnosti, jaké vyplývají z protokolů o postavení Spojeného království, Irska a Dánska.Toto rozhodnutí nerozvíjí schengenské acquis ve smyslu dohody podepsané dne 18. května 1999 mezi Radou, Norskem a Islandem za účelem přidružení těchto dvou zemí k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis , protože se nový prvek zavedený tímto rozhodnutím odvolává na rozšíření zjednodušeného režimu vyplývajícího z rozhodnutí č. 896/2006/ES na Bulharsko a Rumunsko, aniž by se měnily základní pravidla a zásady.2007/0185 (COD)NávrhROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU a RADY,kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých dokladů Bulharskem, Českou republikou, Kyprem, Lotyšskem, Maďarskem, Maltou, Polskem, Rumunskem, Slovenskem a Slovinskem za rovnocenné jejich vnitrostátním vízům za účelem průjezdu přes jejich územíEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[9],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy,vzhledem k těmto důvodům:(1) Podle čl. 4 odst. 1 Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (dále jen „akt o přistoupení z roku 2005“), se požaduje, aby Bulharsko a Rumunsko, jež k Unii přistoupily dne 1. ledna 2007, od tohoto data uložily vízovou povinnost státním příslušníkům třetích zemí uvedených v příloze I nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni[10].(2) Podle čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005 jsou ustanovení schengenského acquis o podmínkách a kritériích pro udělování jednotných krátkodobých víz, jakož i ustanovení o vzájemném uznávání víz a o rovnocennosti povolení k pobytu a víz použitelná v Bulharsku a Rumunsku pouze na základě rozhodnutí Rady vydaného za tímto účelem. Pro tyto členské státy jsou však závazná ode dne přistoupení.(3) Bulharsko a Rumunsko jsou tudíž povinny vydávat národní víza ke vstupu na své území a průjezdu přes ně státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou držiteli jednotného víza nebo dlouhodobého víza nebo povolení k pobytu vydaného členským státem plně uplatňujícím schengenské acquis nebo obdobných dokladů vydaných členskými státy, které dosud plně neuplatňují schengenské acquis .(4) Držitelé dokumentů vydaných členskými státy plně uplatňujícími schengenské acquis a podobných dokumentů vydaných členskými státy, které dosud plně neuplatňují schengenské acquis , nepředstavují pro Bulharsko a Rumunsko žádné riziko, neboť všechny nezbytné kontroly podstoupili v jiných členských státech. Aby se zamezilo neodůvodněnému administrativnímu zatížení Bulharska a Rumunska, je třeba, aby se uplatňování společných pravidel zavedených rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 895/2006 ze dne 14. června 2006, kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých dokladů Českou republikou, Estonskem, Kyprem, Lotyšskem, Litvou, Maďarskem, Maltou, Polskem, Slovinskem a Slovenskem za rovnocenné jejich národním vízům za účelem průjezdu přes jejich území[11], rozšířilo na tyto země.(5) Nová společná pravidla by měla Bulharsku a Rumunsku umožnit jednostranně uznávat za rovnocenné jejich národním vízům některé doklady vydané členskými státy plně uplatňujícími schengenské acquis , obdobné doklady vydané těmito státy a doklady uvedené v příloze rozhodnutí č. 895/2006/ES vydané členskými státy, které přistoupily k Evropské unii v roce 2004, a zavést zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z tohoto jednostranného uznávání rovnocennosti.(6) S ohledem na skutečnost, že Česká republika, Kypr, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko oznámily Komisi svá rozhodnutí uplatňovat zjednodušený režim zavedený rozhodnutím č. 895/2006/ES, nová společná pravidla by měla těmto členským státům rovněž umožnit pro účely průjezdu přes jejich území uznávání víz a povolení k pobytu vydaných Bulharskem a Rumunskem za rovnocenná jejich národním vízům.(7) Nová společná pravidla by měla platit po přechodnou dobu do dne, který bude určen v rozhodnutí Rady, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci aktu o přistoupení z roku 2003 a v čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005.(8) Uznávání dokladů by mělo být omezeno na účely průjezdu přes území Bulharska, České republiky, Kypru, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Rumunska, Slovenska a Slovinska. Účast na společném systému by měla být dobrovolná a členským státům by neměly být ukládány dodatečné povinnosti, které nevyplývají z aktu o přistoupení z roku 2003 a z aktu o přistoupení z roku 2005.(9) Společná pravidla by se měla uplatňovat na jednotná víza ke krátkodobému pobytu, dlouhodobá víza a povolení k pobytu vydaná členskými státy plně uplatňujícími schengenské acquis , obdobné doklady vydané členskými státy, které dosud neuplatňují plně schengenské acquis , jakož i na víza ke krátkodobému a dlouhodobému pobytu a povolení k pobytu vydaná Bulharskem a Rumunskem.(10) Podmínky vstupu vyplývající z čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex)[12], musí být splněny, s výjimkou podmínky uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, pokud toto rozhodnutí rozšiřující uplatňování společných pravidel vyplývajících z rozhodnutí č. 895/2006/ES zavádí režim jednostranného uznávání Bulharskem a Rumunskem pro účely průjezdu některých dokladů vydaných členskými státy plně uplatňujícími schengenské acquis , obdobných dokladů vydaných členskými státy, které dosud plně neuplatňují schengenské acquis , jakož i víz ke krátkodobému a dlouhodobému pobytu a povolení k pobytu vydaných Bulharskem a Rumunskem a navíc umožňuje, aby Česká republika, Kypr, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko, které uplatňují podobný režim zavedený rozhodnutím č. 895/2006/ES, uznávaly obdobné doklady vydané Bulharskem a Rumunskem.(11) Jelikož cíle tohoto rozhodnutí, totiž zavedení režimu jednostranného uznávání ze strany členských států, které přistoupily k Unii v roce 2004 a v roce 2007, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich z důvodu rozsahu a účinků tohoto rozhodnutí může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.(12) Toto rozhodnutí nerozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis , nýbrž je určeno pouze členským státům, které přistoupily k Evropské unii v roce 2004 a v roce 2007 a dosud plně neuplatňují schengenské acquis . V zájmu soudržnosti a řádného fungování schengenského systému se toto rozhodnutí nicméně týká také víz a povolení k pobytu vydaných třetími zeměmi, které se přidružily k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis a které plně uplatňují schengenské acquis , jako je Island a Norsko.(13) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se tyto členské státy neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí.(14) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí,PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Tímto rozhodnutím se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích umožňující:-  Bulharsku a Rumunsku pro účely průjezdu jednostranně uznávat za rovnocenné jejich národním vízům doklady uvedené v článcích 2 a 3, jakož i doklady uvedené v článku 4 vydané těmito dvěma zeměmi státním příslušníkům třetích států, kteří podléhají vízové povinnosti podle nařízení (ES) č. 539/2001.-  České republice, Kypru, Lotyšsku, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovensku a Slovinsku, které Komisi oznámily svá rozhodnutí uplatňovat zjednodušený režim zavedený rozhodnutím č. 895/2006/ES pro účely průjezdu jednostranně uznávat za rovnocenné jejich národním vízům doklady uvedené v článku 4 vydané Bulharskem a Rumunskem státním příslušníkům třetích států, kteří podléhají vízové povinnosti podle nařízení (ES) č. 539/2001.Článek 21. Bulharsko a Rumunsko mohou považovat za rovnocenné jejich národním vízům za účelem průjezdu, bez ohledu na státní příslušnost jejich držitelů, tyto doklady vydané členskými státy plně uplatňujícími schengenské acquis :i) „jednotné vízum“ uvedené v článku 10 Úmluvy k provedení Schengenské dohody;ii) „dlouhodobé vízum“ uvedené v článku 18 Úmluvy k provedení Schengenské dohody;iii) „povolení k pobytu“ obsažené příloze IV Společné konzulární instrukce.2. Rozhodnou-li se Bulharsko a Rumunsko uplatňovat toto rozhodnutí, budou uznávat veškeré doklady uvedené v odstavci 1 bez ohledu na stát, který doklad vydal.Článek 3Rozhodnou-li se Bulharsko a Rumunsko uplatňovat článek 2, mohou navíc pro účely průjezdu uznávat za rovnocenné jejich národním vízům národní víza ke krátkodobému pobytu, dlouhodobá víza a povolení k pobytu vydaná jedním nebo více členskými státy, které přistoupily k Unii v roce 2004 a dosud plně neuplatňují schengenské acquis .Doklady vydané členskými státy dosud plně neuplatňujícími schengenské acquis , které mohou být uznávány, jsou uvedeny v příloze rozhodnutí č. 895/2006/ES.Článek 4Bulharsko a Rumunsko mohou navíc také za rovnocenná jejich národním vízům pro účely průjezdu uznávat národní víza ke krátkodobému pobytu, dlouhodobá víza a povolení k pobytu, která vydaly.Doklady vydané Bulharskem a Rumunskem, které mohou být uznávány podle tohoto rozhodnutí, jsou uvedeny v příloze.Článek 5Česká republika, Kypr, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko mohou rovněž pro účely průjezdu uznávat bulharské a rumunské doklady uvedené v příloze k tomuto rozhodnutí.Článek 6Bulharsko, Česká republika, Kypr, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Rumunsko, Slovensko a Slovinsko mohou uznávat doklady za rovnocenné jejich národním vízům pro účely průjezdu, pouze pokud doba trvání průjezdu státního příslušníka třetí země přes jejich území nepřekročí pět dní.Doba platnosti dokladů uvedených v článcích 2, 3 a 4 se musí vztahovat i na dobu trvání průjezdu.Článek 7Bulharsko, Česká republika, Kypr, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Rumunsko, Slovensko a Slovinsko oznámí Komisi, zda se rozhodly toto rozhodnutí uplatňovat, a to do 10 pracovních dní od jeho vstupu v platnost. Komise zveřejní informace sdělené těmito členskými státy v Úředním věstníku Evropské unie .Článek 8Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.Použije se do dne, který určí Rada v rozhodnutí přijatém podle čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005.Článek 9Toto rozhodnutí je určeno Bulharsku, České republice, Kypru, Lotyšsku, Maďarsku, Maltě, Polsku, Rumunsku, Slovensku a Slovinsku.V Bruselu dne […].Za Evropský parlament Za Radupředseda / předsedkyně předseda / předsedkyně[…]  PŘÍLOHASeznam dokladů vydávaných BULHARSKEM– Víza1. Виза за летищен транзит (виза вид "А") – letištní průjezdní vízum (typ „A”)2. Визи за транзитно преминаване (виза вид "B") – průjezdní vízum (typ „B”)-  Еднократна транзитна виза – jednosměrné průjezdní vízum-  Двукратна транзитна виза – dvousměrné průjezdní vízum-  Многократна транзитна виза – vícevstupní průjezdní vízum3. Визи за краткосрочно пребиваване (виза вид "C") – vízum ke krátkodobému pobytu (typ „C”)-  Еднократна транзитна виза – jednovstupní vízum-  Многократна входна виза – vícevstupní vízum4. Виза за дългосрочно пребиваване (виза вид "D") – vízum k dlouhodobému pobytu (typ „D”)– Povolení k pobytu1. Карта на продължително пребиваващ в Република България чужденец – povolení k dlouhodobému pobytu2. Карта на постоянно пребиваващ в Република България чужденец – povolení k trvalému pobytu3. Карта на бежанец – povolení k pobytu pro uprchlíky4. Удостоверение за пътуване зад граница на чужденец с хуманитарен статут – povolení k pobytu pro státního příslušníka třetí země, jemuž byl Bulharskou republikou přiznán status humanitární ochranySeznam dokladů vydávaných RUMUNSKEM– Víza-  viză de tranzit, identificată prin simbolul B (průjezdní víza, označená písmenem B)-  viză de scurtă şedere, identificată prin simbolul C (víza ke krátkodobému pobytu, označená písmenem C)-  viză de lungă şedere, identificată prin unul dintre următoarele simboluri, în funcţie de activitatea pe care urmează să o desfăşoare în România străinul căruia i-a fost acordată:i) desfăşurarea de activităţi economice, identificată prin simbolul D/AEii) desfăşurarea de activităţi profesionale, identificată prin simbolul D/APiii) desfăşurarea de activităţi comerciale, identificată prin simbolul D/ACiv) angajare în munca, identificată prin simbolul D/AMv) studii, identificată prin simbolul D/SDvi) reîntregirea familiei, identificată prin simbolul D/VFvii) intrarea în România a străinilor căsătoriţi cu cetăţeni români, identificată prin simbolul D/CRviii) activităţi religioase sau umanitare, identificată prin simbolul D/RUix) viză diplomatică şi viză de serviciu, identificată prin simbolul DSx) alte scopuri, identificată prin simbolul D/AS(víza k dlouhodobému pobytu označená jedním z následujících písmen podle činnosti, kterou cizinec, jemuž bylo vízum uděleno, v Rumunsku vykonává:i) hospodářské činnosti, označeno písmeny D/AEii) výkon svobodných povolání, označeno písmeny D/APiii) obchodní činnosti, označeno písmeny D/ACiv) zaměstnanecký poměr, označeno písmeny D/AMv) studium, označeno písmeny D/SDvi) spojení rodiny, označeno písmeny D/VFvii) vstup cizince, manžela rumunského státního příslušníka, na rumunské území, označeno písmeny D/CRviii) náboženské nebo humanitární činnosti, označeno písmeny D/RUix) diplomatická víza a služební víza, označeno písmeny DSx) ostatní důvody, označeno písmeny D/AS).– Povolení k pobytu- Permis de şedere temporară (povolení k dočasnému pobytu)- Permis de şedere permanentă (povolení k trvalému pobytu)- Carte de rezidenţă - pentru străinii membri de familie ai cetăţenilor români (průkaz pobytu – pro cizince, kteří jsou rodinnými příslušníky rumunských občanů)- Carte de rezidenţă permanentă - pentru străinii membri de familie ai cetăţenilor români (průkaz trvalého pobytu – pro cizince, kteří jsou rodinnými příslušníky rumunských občanů).2007/0186 (COD)NávrhROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU a RADY,kterým se mění rozhodnutí č. 896/2006, kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem členskými státy za účelem průjezdu přes jejich území.EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 písm. a) této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[13],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy,vzhledem k těmto důvodům:(1) Rozhodnutí č. 896/2006/ES zavádí společná pravidla pro jednostranné uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem členskými státy, což umožňuje zjednodušený režim kontrol státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držiteli těchto dokumentů, na vnějších hranicích.(2) V důsledku dvoustupňového uplatňování schengenského acquis byly nové členské státy, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004, povinny od tohoto dne udělovat národní víza státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou držiteli povolení k pobytu vydaného Švýcarskem a Lichtenštejnskem a podléhají vízové povinnosti podle nařízení Rady (ES) č. 539/2001. Tato povinnost způsobila dodatečné administrativní zatížení konzulárních úřadů těchto členských států ve Švýcarsku a Lichtenštejnsku.(3) Nebylo zřejmě nutné, aby byla ze strany členských států pro tuto kategorii osob stanovena vízová povinnost, neboť představují pro členské státy nízkou míru rizika nedovoleného přistěhovalectví.(4) S ohledem na skutečnost, že se stejné důvody uplatní i na Bulharsko a Rumunsko, zjednodušený režim zavedený rozhodnutím č. 896/2006/ES[14] by měl být rozšířen i na Bulharsko a Rumunsko.(5) Tato změna rozhodnutí č. 896/2006/ES by měla Bulharsku a Rumunsku, pokud se rozhodnou uplatňovat rozhodnutí č. …/2007/ES, umožnit jednostranně uznávat za rovnocenná jejich národním vízům pro účely průjezdu povolení k pobytu vydaná Švýcarskem a Lichtenštejnskem, která jsou uvedena v příloze rozhodnutí č. 896/2006/ES.(6) Uznávání by mělo být omezeno na účely průjezdu přes území Bulharska a Rumunska a nemělo by mít dopad na možnost těchto dvou států vydávat víza ke krátkodobému pobytu.(7) Možnost Bulharska a Rumunska neuplatňovat toto rozhodnutí by měla být omezena na přechodné období až do okamžiku, který určí Rada podle čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005.(8) Musí být splněny podmínky pro vstup stanovené v čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex)[15], s výjimkou podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, pokud je tímto rozhodnutím stanoven režim rovnocennosti mezi průjezdními vízy vydanými Bulharskem a Rumunskem a některými povoleními k pobytu vydanými Švýcarskem a Lichtenštejnskem.(9) Jelikož cíle zamýšlené činnosti přímo ovlivňují acquis Společenství v oblasti víz a nelze jich v uspokojivé míře dosáhnout na úrovni členských států, a lze jich z důvodu rozsahu a účinků této činnosti lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.(10) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se tyto členské státy neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí.(11) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1V článku 2 rozhodnutí č. 896/2006/ES se jako třetí pododstavec doplňuje tento pododstavec:„Rozhodnou-li se Bulharsko a Rumunsko uplatňovat rozhodnutí č. …/2007/ES, mohou jednostranně uznávat za rovnocenná jejich národním průjezdním vízům povolení k pobytu uvedená v příloze tohoto rozhodnutí až do dne, který určí Rada podle čl. 4 odst. 2 Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie.“Článek 2Rozhodnou-li se Bulharsko a Rumunsko uplatňovat toto rozhodnutí, oznámí to Komisi do 10 pracovních dní od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Komise zveřejní informace sdělené těmito státy v Úředním věstníku Evropské unie .Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.Článek 4Toto rozhodnutí je určeno Bulharsku a Rumunsku.V Bruselu dne […].Za Evropský parlament Za Radupředseda / předsedkyně předseda / předsedkyně[…] [1] Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1932/2006 (Úř. věst. L 405, 30.12.2006, s. 23).[2] Úř. věst. L 167, 20.6.2006, s. 1.[3] Úř. věst. L 167, 20.6.2006, s. 8.[4] Členské státy, které přistoupily k Evropské unii v roce 2004, měly Komisi do dne 1. srpna 2006 oznámit svá rozhodnutí o uplatňování společných pravidel.[5] Úř. věst. C 251, 17.10.2006, s. 20.[6] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 1.[7] Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 35.[8] Dokument Rady č. 13054/04.[9] Úř. věst. C […], […], s. […].[10] Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1932/2006 (Úř. věst. L 405, 30.12.2006, s. 23).[11] Úř. věst. L 167, 20.6.2006, s. 1.[12] Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 1.[13] Úř. věst. C […], […], s. […].[14] Úř. věst. L 167, 20.6.2006.[15] Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 1.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 8.4.2016
            COM(2016) 192 final
            2016/0097(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Federativními státy Mikronésie o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Nařízení Rady (ES) č. 539/2001
                  1
                stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic členských států vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni. Nařízení (ES) č. 539/2001 se používá ve všech členských státech s výjimkou Irska a Spojeného království.

               Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 bylo pozměněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014
                  2
               , které převedlo 19 zemí do přílohy II obsahující seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou osvobozeni od vízové povinnosti. Jde o těchto 19 zemí: Dominika, Grenada, Kiribati, Kolumbie, Marshallovy ostrovy, Mikronésie, Nauru, Palau, Peru, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svatá Lucie, Svatý Vincenc a Grenadiny, Šalamounovy ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východní Timor. Položky týkající se těchto zemí v příloze II jsou doplněny o poznámku pod čarou, která stanoví, že „[o]svobození od vízové povinnosti se použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií“.

               Nařízení (EU) č. 509/2014 bylo přijato dne 20. května 2014 a vstoupilo v platnost dne 9. června 2014. V červenci 2014 předložila Komise Radě doporučení, aby Komisi zmocnila k zahájení jednání o dohodách o zrušení vízové povinnosti s každou z těchto 17 zemí: Dominika, Grenada, Kiribati, Marshallovy ostrovy, Mikronésie, Nauru, Palau, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svatá Lucie, Svatý Vincenc a Grenadiny, Šalamounovy ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východní Timor
                  3
               . Dne 9. října 2014 předložila Rada Komisi směrnice pro jednání.

               První dohody o zrušení vízové povinnosti byly podepsány dne 6. května 2015 (se Spojenými arabskými emiráty), dne 26. května 2015 (s Východním Timorem) a dne 28. května 2015 (s Dominikou, Grenadou, Samoou, Svatou Lucií, Svatým Vincencem a Grenadinami, Trinidadem a Tobagem a Vanuatu) a provádějí se prozatímně ode dne jejich podpisu do dne jejich vstupu v platnost. Rada schválila podepsání druhé řady dohod o zrušení vízové povinnosti, a to s Tongou (podepsána dne 20. listopadu 2015), Kolumbií (podepsána dne 2. prosince 2015), Kiribati (datum podpisu bude stanoveno) a Palau (podepsána dne 7. prosince 2015). Tyto čtyři dohody se provádějí prozatímně ode dne následujícího po dni jejich podpisu do dne jejich vstupu v platnost.

               Jednání s Mikronésií bylo zahájeno dne 17. prosince 2014 a bylo vedeno formou výměny dopisů. V dalších výměnách bylo dosaženo shody na všech aspektech. Dohoda byla parafována formou výměny dopisů mezi hlavními vyjednavači dne 16. prosince 2015 (Mikronésie) a 13. ledna 2016 (Unie). Členské státy byly informovány na zasedání Pracovní skupiny Rady pro víza dne 18. ledna 2016.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD

               Na straně Unie tvoří právní základ dohody čl. 77 odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s článkem 218 této smlouvy.

               Připojený návrh představuje právní nástroj pro podepsání dohody. Rada o něm rozhodne kvalifikovanou většinou.

               Vzhledem ke skutečnosti, že Mikronésie bude moci urychleně dokončit své vnitřní ratifikační postupy, a k tomu, že Komise poprvé navrhla osvobození občanů Mikronésie od vízové povinnosti již před delší dobou (v listopadu 2012), návrh rozhodnutí o podpisu stanoví v souladu s čl. 218 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie, že dohoda bude ode dne následujícího po dni podpisu prováděna prozatímně. Vzhledem k tomu, že před uzavřením dohody je nutný souhlas Evropského parlamentu, bude Komise Evropský parlament informovat o prozatímním provádění dohody.

               3.VÝSLEDKY JEDNÁNÍ

               Komise soudí, že bylo dosaženo cílů, které stanovila Rada ve svých směrnicích pro jednání, a že návrh dohody o zrušení vízové povinnosti je pro Unii přijatelný.

               Konečný obsah dohody lze shrnout takto:

               Účel

               Dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Mikronésie, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               Aby bylo zaručeno rovné zacházení pro všechny občany EU, bylo do dohody zahrnuto ustanovení, že Mikronésie může pozastavit či ukončit provádění dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům Evropské unie a že Unie může pozastavit či ukončit provádění dohody jen ve vztahu ke všem svým členským státům.

               Zvláštní situace Spojeného království a Irska je zohledněna v preambuli.

               Oblast působnosti

               Zrušení vízové povinnosti se vztahuje na všechny kategorie osob (držitele běžných cestovních, diplomatických, služebních/úředních a zvláštních pasů) cestujících za jakýmkoli účelem, s výjimkou osob cestujících za účelem vykonávání výdělečné činnosti. Pokud jde o tuto kategorii osob, jednotlivé členské státy i Mikronésie mají nadále možnost uložit vízovou povinnost občanům druhé strany v souladu s použitelnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy. Aby bylo zajištěno harmonizované provádění dohody, připojuje se k dohodě společné prohlášení o výkladu kategorie „osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti“.

               Délka pobytu

               Dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Mikronésie, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů. K dohodě je připojeno společné prohlášení o výkladu této doby 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               Dohoda zohledňuje situaci členských států, které dosud neuplatňují schengenské acquis v plném rozsahu. Dokud tyto státy nebudou součástí schengenského prostoru bez vnitřních hranic, dává zrušení vízové povinnosti státním příslušníkům Mikronésie právo pobývat na území každého z uvedených členských států (v současnosti Bulharska, Chorvatska, Kypru a Rumunska) po dobu 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů bez ohledu na délku pobytu vypočtenou pro celý schengenský prostor.

               Územní působnost

               Dohoda obsahuje ustanovení o územní působnosti: státní příslušníci Mikronésie, kteří cestují do Francie a Nizozemska, mají právo pobývat bez víza pouze na evropském území těchto členských států.

               Prohlášení

               Kromě společných prohlášení uvedených výše jsou k dohodě připojena dvě další společná prohlášení:

               –o přidružení Norska, Islandu, Švýcarska a Lichtenštejnska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis,

               –o úplném informování občanů o obsahu dohody o zrušení vízové povinnosti a jejích důsledcích a o souvisejících otázkách, jako jsou podmínky vstupu.

               4.ZÁVĚR

               Komise s ohledem na výše uvedené výsledky navrhuje Radě, aby:

               –rozhodla o podpisu dohody jménem Unie a pověřila předsedu Rady, aby jmenoval osobu či osoby řádně zmocněné podepsat dohodu jménem Unie,

               –schválila prozatímní provádění dohody do jejího vstupu v platnost.

               2016/0097 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Federativními státy Mikronésie o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014
                  4
                převedlo položku týkající se Federativních států Mikronésie z přílohy I do přílohy II nařízení Rady (ES) č. 539/2001
                  5
               .

               (2)Položku týkající se Federativních států Mikronésie provází poznámka pod čarou, která stanoví, že osvobození od vízové povinnosti se použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií.

               (3)Dne 9. října 2014 přijala Rada rozhodnutí, jímž zmocnila Komisi k zahájení jednání s Federativními státy Mikronésie směřujících k uzavření dohody mezi Evropskou unií a Federativními státy Mikronésie o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty (dále jen „dohoda“).

               (4)Jednání o dohodě byla zahájena dne 17. prosince 2014 a byla úspěšně dokončena jejím parafováním dne 13. ledna 2016.

               (5)Dohoda by měla být podepsána a prohlášení k ní připojená by měla být schválena jménem Unie. Dohoda by měla být prozatímně prováděna ode dne následujícího po dni podpisu dohody do dokončení postupů nezbytných pro její formální uzavření.

               (6)Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES
                  6
               ; Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (7)Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES
                  7
               ; Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Podpis Dohody mezi Evropskou unií a Federativními státy Mikronésie o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty (dále jen „dohoda“) jménem Unie se schvaluje s výhradou jejího uzavření.

               Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Prohlášení připojená k tomuto rozhodnutí se schvalují jménem Unie.

               Článek 3

               Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Unie.

               Článek 4

               Dohoda je prováděna prozatímně ode dne následujícího po dni podpisu do dokončení postupů nezbytných pro její uzavření.

               Článek 5

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)
                  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.

                     (2)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (3)
                  COM(2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (5)
                  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.

                     (6)
                  Rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43).

                     (7)
                  Rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 8.4.2016
            COM(2016) 192 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Federativními státy Mikronésie o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               PŘÍLOHA

               návrhu rozhodnutí Rady

               o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Federativními státy Mikronésie o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               DOHODA

               mezi Evropskou unií a Federativními státy Mikronésie o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               EVROPSKÁ UNIE a

               FEDERATIVNÍ STÁTY MIKRONÉSIE, dále jen „Mikronésie“,

               společně dále jen „smluvní strany“,

               S CÍLEM dále rozvíjet přátelské vztahy mezi smluvními stranami a přejíce si usnadnit cestování tím, že svým občanům zajistí bezvízový vstup a krátkodobý pobyt,

               S OHLEDEM na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni
                  1
               , přičemž se mimo jiné 19 třetích zemí včetně Mikronésie převádí do seznamu třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou v případě krátkodobých pobytů v členských státech osvobozeni od vízové povinnosti,

               MAJÍCE NA PAMĚTI, že podle článku 1 nařízení (EU) č. 509/2014 se osvobození od vízové povinnosti pro státní příslušníky těchto 19 zemí použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií,

               PŘEJÍCE SI zaručit dodržování zásady rovného zacházení pro všechny občany Evropské unie,

               BEROUCE V ÚVAHU, že na osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti se během jejich krátkodobého pobytu tato dohoda nevztahuje, a proto se na tuto kategorii osob nadále vztahují příslušná pravidla práva Evropské unie, vnitrostátního práva členských států a vnitrostátního práva Mikronésie v oblasti vízové povinnosti nebo osvobození od ní a v oblasti přístupu k zaměstnání,

               ZOHLEDŇUJÍCE Protokol o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva a Protokol o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojené ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a potvrzujíce, že se ustanovení této dohody nevztahují na Spojené království a Irsko,

               SE DOHODLY TAKTO:

               ČLÁNEK 1

               Účel

               Touto dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Mikronésie, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               ČLÁNEK 2

               Definice

               Pro účely této dohody se rozumí:

               a)
                     „členským státem“ kterýkoli členský stát Evropské unie s výjimkou Spojeného království a Irska;

               b)
                     „občanem Evropské unie“ státní příslušník členského státu ve smyslu písmene a);

               c)
                     „občanem Mikronésie“ jakákoli osoba, která má státní občanství Mikronésie;

               d)
                     „schengenským prostorem“ prostor bez vnitřních hranic zahrnující území členských států podle písmene a) uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu.

               ČLÁNEK 3

               Oblast působnosti

               1.
                     Občané Unie, kteří jsou držiteli platných cestovních, diplomatických, služebních, úředních či zvláštních pasů vydaných členským státem, mohou vstupovat na území Mikronésie a pobývat na něm bez víza po dobu stanovenou v čl. 4 odst. 1.

               Občané Mikronésie, kteří jsou držiteli platných cestovních, diplomatických, služebních, úředních či zvláštních pasů vydaných Mikronésií, mohou vstupovat na území členských států a pobývat na něm bez víza po dobu stanovenou v čl. 4 odst. 2.

               2.
                     Odstavec 1 tohoto článku se nevztahuje na osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti.

               U této kategorie osob může každý členský stát sám rozhodnout, zda uloží občanům Mikronésie vízovou povinnost, či zda je od této povinnosti osvobodí v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 539/2001
                  2
               .

               U této kategorie osob může Mikronésie v souladu se svým vnitrostátním právem sama rozhodnout, zda uloží občanům každého jednotlivého členského státu vízovou povinnost, či zda je od této povinnosti osvobodí.

               3.
                     Zrušení vízové povinnosti stanovené touto dohodou se uplatňuje, aniž jsou dotčeny právní předpisy smluvních stran týkající se podmínek pro vstup a krátkodobý pobyt. Členské státy a Mikronésie si vyhrazují právo odepřít vstup na svá území a krátkodobý pobyt na těchto územích, není-li splněna jedna nebo více těchto podmínek.

               4.
                     Zrušení vízové povinnosti platí bez ohledu na dopravní prostředek použitý k překročení hranic smluvních stran.

               5.
                     Záležitosti, na které se tato dohoda nevztahuje, se řídí právem Evropské unie, vnitrostátním právem členských států a vnitrostátním právem Mikronésie.

               ČLÁNEK 4

               Délka pobytu

               1.
                     Občané Evropské unie mohou pobývat na území Mikronésie po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               2.
                     Občané Mikronésie mohou pobývat na území členských států uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů. Tato doba se počítá bez ohledu na délku pobytu v těch členských státech, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují.

               Občané Mikronésie mohou pobývat na území každého z členských států, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují, po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů bez ohledu na délku pobytu vypočtenou pro území členských států uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu.

               3.
                     Touto dohodou není dotčena možnost, aby Mikronésie a členské státy v souladu se svým vnitrostátním právem a právem Evropské unie prodloužily tuto délku pobytu na dobu delší než 90 dnů.

               ČLÁNEK 5

               Územní působnost

               1.
                     Pro Francouzskou republiku se tato dohoda vztahuje pouze na její evropské území.

               2.
                     Pro Nizozemské království se tato dohoda vztahuje pouze na jeho evropské území.

               ČLÁNEK 6

               Smíšený výbor pro správu dohody

               1.
                     Smluvní strany zřídí odborný smíšený výbor (dále jen „výbor“) složený ze zástupců Evropské unie a Mikronésie. Evropskou unii zastupuje Evropská komise.

               2.
                     Výbor plní mimo jiné tyto úkoly:

               a)
                     sleduje provádění této dohody;

               b)
                     navrhuje změny této dohody nebo dodatky k ní;

               c)
                     urovnává spory vyplývající z výkladu či provádění této dohody.

               3.
                     Výbor se svolává podle potřeby na žádost jedné ze smluvních stran.

               4.
                     Výbor přijme svůj jednací řád.

               ČLÁNEK 7

               Vztah mezi touto dohodou a stávajícími dvoustrannými dohodami o zrušení vízové povinnosti
                  mezi členskými státy a Mikronésií

               Tato dohoda má přednost před ustanoveními jakékoli dvoustranné dohody či ujednání mezi jednotlivými členskými státy a Mikronésií, pokud upravují záležitosti spadající do působnosti této dohody.

               ČLÁNEK 8

               Závěrečná ustanovení

               1.
                     Smluvní strany ratifikují nebo schválí tuto dohodu v souladu se svými vnitřními postupy a tato dohoda vstoupí v platnost prvním dnem druhého měsíce po datu pozdějšího z obou oznámení, jimiž se smluvní strany o dokončení těchto postupů vzájemně uvědomí.

               Tato dohoda se provádí prozatímně ode dne následujícího po dni jejího podpisu.

               2.
                     Tato dohoda se uzavírá na dobu neurčitou, pokud nebude vypovězena v souladu s odstavcem 5.

               3.
                     Tuto dohodu lze měnit písemnou dohodou smluvních stran. Změny vstupují v platnost poté, co si smluvní strany vzájemně oznámily dokončení svých vnitřních postupů nezbytných k tomuto účelu.

               4.
                     Každá smluvní strana může pozastavit provádění této dohody zcela nebo zčásti, zejména z důvodů veřejného pořádku, ochrany národní bezpečnosti nebo ochrany veřejného zdraví, nedovoleného přistěhovalectví nebo při opětovném zavedení vízové povinnosti kteroukoli ze smluvních stran. Rozhodnutí o pozastavení musí být oznámeno druhé smluvní straně nejpozději dva měsíce před jeho zamýšleným vstupem v platnost. Smluvní strana, která pozastavila provádění této dohody, bezodkladně uvědomí druhou smluvní stranu, jakmile důvody pozastavení pominou, a pozastavení zruší.

               5.
                     Každá smluvní strana může tuto dohodu vypovědět písemným oznámením druhé smluvní straně. Dohoda pozbývá platnosti 90 dnů po dni jeho doručení.

               6.
                     Mikronésie může pozastavit či ukončit provádění této dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům.

               7.
                     Evropská unie může pozastavit či ukončit provádění této dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům.

               Sepsáno ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ S OHLEDEM NA ISLAND, NORSKO, ŠVÝCARSKO
                  A LICHTENŠTEJNSKO

               Smluvní strany berou na vědomí těsný svazek mezi Evropskou unií a Norskem, Islandem, Švýcarskem a Lichtenštejnskem, zejména na základě dohod ze dne 18. května 1999 a 26. října 2004 o přidružení těchto zemí k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis.

               Za těchto okolností je žádoucí, aby orgány Norska, Islandu, Švýcarska a Lichtenštejnska na jedné straně a Mikronésie na straně druhé bezodkladně uzavřely dvoustranné dohody o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty za podobných podmínek, jaké stanoví tato dohoda.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O VÝKLADU KATEGORIE „OSOBY CESTUJÍCÍ ZA ÚČELEM VYKONÁVÁNÍ VÝDĚLEČNÉ ČINNOSTI“
                  PODLE ČL. 3 ODST. 2 TÉTO DOHODY

               Aby byl zajištěn jednotný výklad, dohodly se smluvní strany, že pro účely této dohody kategorie „osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti“ zahrnuje osoby vstupující na území druhé smluvní strany za účelem vykonávání placeného zaměstnání nebo odměňované činnosti jako zaměstnanci nebo poskytovatelé služeb.

               Tato kategorie by neměla zahrnovat:

               –
                     obchodníky, tj. osoby cestující za účelem obchodních jednání (které nejsou zaměstnány v zemi druhé smluvní strany),

               –
                     sportovce a umělce vykonávající činnost na jednorázovém základě,

               –
                     novináře vyslané sdělovacími prostředky země, kde mají pobyt, a

               –
                     interní stážisty vyslané v rámci společnosti.

               Provádění tohoto prohlášení bude v rámci svých povinností, stanovených v článku 6 této dohody, sledovat smíšený výbor, který může navrhovat změny, pokud je bude na základě zkušeností smluvních stran považovat za nezbytné.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O VÝKLADU DOBY 90 DNŮ
                  BĚHEM JAKÉHOKOLI OBDOBÍ 180 DNŮ UVEDENÉ V ČLÁNKU 4 TÉTO DOHODY

               Smluvní strany se dohodly, že dobou nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů podle článku 4 této dohody se rozumí nepřetržitý pobyt nebo několik po sobě jdoucích návštěv, jejichž celková doba trvání během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů.

               Slovo „jakýkoli“ znamená, že se použije „pohyblivé“ referenční období 180 dnů a zpětně se započítá každý den pobytu v posledním období 180 dnů, aby se ověřilo, že je i nadále splňován požadavek 90 dnů v jakémkoli období 180 dnů. To znamená mimo jiné, že nepřítomnost po dobu 90 po sobě jdoucích dnů opravňuje k novému pobytu v délce až 90 dnů.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O INFORMOVÁNÍ OBČANŮ
                  O DOHODĚ O ZRUŠENÍ VÍZOVÉ POVINNOSTI

               Uznávajíce důležitost, jakou má transparentnost pro občany Evropské unie a Mikronésie, se smluvní strany dohodly, že zajistí úplné informování občanů o obsahu dohody o zrušení vízové povinnosti a jejích důsledcích i o souvisejících otázkách, jako jsou podmínky vstupu.

               _________________

                     (1)
                  Úř. věst. L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (2)
                  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 9.10.2017
            COM(2017) 584 final
            2017/0257(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro obchod, pokud jde o změnu přílohy XII Obchodní dohody mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Kolumbií a Peru na straně druhé, jež v souladu s ustanoveními hlavy VI („Veřejné zakázky“) stanoví seznam kolumbijských zadavatelů

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru pro obchod Obchodní dohody mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Kolumbií a Peru na straně druhé („obchodní dohoda“)
                  1
                v souvislosti se zamýšleným přijetím rozhodnutí týkajícího se změny pododdílu 2 oddílu A dodatku 1 přílohy XII („Veřejné zakázky“) dohody ze strany Kolumbie.

               Pododdíl 2 oddílu A dodatku 1 přílohy XII („Veřejné zakázky“) dohody stanoví seznam kolumbijských orgánů státní správy na nižší než ústřední úrovni, na které se vztahují závazky v oblasti veřejných zakázek.

               Kolumbie navrhuje pozměnit pododdíl 2 oddílu A dodatku 1 přílohy XII („Veřejné zakázky“) dohody doplněním poznámky, která upřesní, že pojem „zadavatelé“ zahrnuje všechny veřejné zadavatele na nižší než ústřední úrovni, kteří nemají průmyslovou nebo obchodní povahu.

               Zástupci stran souhlasili s tím, že taková změna nebude vyžadovat vyrovnávací úpravu podle čl. 191 odst. 2 písm. a), neboť nepovede ke zmenšení oblasti působnosti.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Obchodní dohoda

               Tato obchodní dohoda má za cíl otevřít trhy na obou stranách a zvýšit stabilitu obchodních vztahů.

               Jedním z hlavních cílů obchodní dohody je účinné a oboustranné otevření trhů stran s veřejnými zakázkami. Cíle stanovené v hlavě VI obchodní dohody o veřejných zakázkách jsou dvojí: stanovit pravidla pro zadávání veřejných zakázek, jejichž účelem je zajistit, aby veřejné zakázky byly uzavírány transparentním, účinným a nediskriminačním způsobem, a oboustranně otevřít trhy s veřejnými zakázkami uchazečům, zboží a službám druhé strany. Proto EU a Kolumbie dvoustranně vyjednaly vzájemný přístup ke svým nabídkovým řízením vymezeným v působnosti kapitoly o veřejných zakázkách. Působnost kapitoly o veřejných zakázkách vymezuje, na jaké konkrétní zakázky se uplatní vyjednaná procesní a hmotněprávní pravidla.

               Z prozatímního provádění obchodní dohody
                  2
                vyplynulo, že společnostem EU byl odepírán přístup na trh kolumbijských veřejných zadavatelů na nižší než ústřední úrovni. Strany se shodly na tom, že Kolumbie upraví svoje pravidla přístupu na trh na nižší než ústřední úrovni, a vyjasnily, že to nebude vyžadovat žádnou vyrovnávací úpravu.

               Obchodní dohoda se prozatímně provádí od 1. března 2013 s Peru a od 1. srpna 2013 s Kolumbií. Dne 1. ledna 2017 se k dohodě připojil Ekvádor
                  3
               . Podle ustanovení čl. 14 odst. 3 obchodní dohody však může být rozhodnutí přijato na dvoustranném základě stranou EU a Kolumbií, jelikož rozhodnutí, jež má přijmout strana EU a Kolumbie, je účinné pouze mezi těmito stranami.

               2.2.Výbor pro obchod

               Výbor pro obchod zřízený článkem 12 dohody dohlíží na provádění dohody a správné uplatňování jejích ustanovení a usnadňuje je; posuzuje výsledky uplatňování dohody, zejména vývoj obchodu a hospodářských vztahů mezi stranami; dohlíží na práci všech specializovaných subjektů zřízených v rámci dohody a doporučuje nezbytná opatření; posuzuje a přijímá rozhodnutí, která se týkají jakékoli záležitosti postoupené výboru specializovanými subjekty, a přijímá svůj jednací řád a harmonogram zasedání a stanoví pořad jednání. Výbor pro obchod přijímá rozhodnutí na základě konsenzu. Přijatá rozhodnutí jsou pro strany závazná a strany přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich provedení. V případech uvedených v čl. 12 odst. 4 přijímají veškerá rozhodnutí strana EU a dotčená signatářská andská země a taková rozhodnutí jsou účinná pouze mezi těmito stranami, pokud tato rozhodnutí nemají vliv na práva a povinnosti jiné signatářské andské země (čl. 14 odst. 3).

               2.3.Zamýšlený akt Výboru pro obchod

               Dne 24. listopadu 2017 během svého čtvrtého zasedání přijme Výbor pro obchod rozhodnutí týkající se změny oblasti působnosti veřejných zakázek v Kolumbii, konkrétně změny pododdílu 2 oddílu A dodatku 1 přílohy XII („Veřejné zakázky“) dohody („zamýšlený akt“).

               Účelem zamýšleného aktu je změnit pododdíl 2 oddílu A dodatku 1 přílohy XII („Veřejné zakázky“) dohody, který stanoví kolumbijské orgány státní správy na nižší než ústřední úrovni, na jejichž zakázky se vztahuje hlava VI. Změna navržená Kolumbií spočívá v doplnění poznámky k pododdílu 2, která upřesní, že pojem „zadavatelé“ zahrnuje všechny veřejné zadavatele na nižší než ústřední úrovni, kteří nemají průmyslovou nebo obchodní povahu.

               Zamýšlený akt se stane pro strany závazným v souladu s čl. 14 odst. 2 dohody, který stanoví: „Rozhodnutí Výboru pro obchod jsou pro strany závazná a strany přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich provedení.“

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Rada se žádá, aby jménem Evropské unie přijala postoj k návrhu rozhodnutí Výboru pro obchod Evropská unie-Kolumbie-Peru, kterým se mění pododdíl 2 oddílu A dodatku 1 přílohy XII („Veřejné zakázky“) obchodní dohody, jenž stanoví kolumbijské orgány státní správy na nižší než ústřední úrovni, na jejichž zakázky se vztahuje hlava VI. Postoj, který má být jménem Evropské unie zaujat k navrhované změně, musí být v souladu s návrhem rozhodnutí Výboru pro obchod, jenž je připojen k tomuto rozhodnutí.

               Uvedená změna spočívá v doplnění poznámky k pododdílu 2, jenž se týká oblasti působnosti veřejných zakázek v Kolumbii, která upřesní, že pojem „zadavatelé“ zahrnuje všechny veřejné zadavatele na nižší než ústřední úrovni, kteří nemají průmyslovou nebo obchodní povahu.

               Důvodem této změny je odlišný výklad ze strany EU a Kolumbie ohledně oblasti působnosti veřejných zakázek na nižší než ústřední úrovni v Kolumbii, což vedlo k tomu, že Kolumbie odepírala společnostem EU přístup k veřejným zakázkám, pokud jde o ekonomicky důležité veřejné subjekty na nižší než ústřední úrovni. Touto změnou by se objasnilo, jaké subjekty jsou zahrnuty mezi kolumbijské zadavatele na nižší než ústřední úrovni a že mezi ně patří například „Instituto de Desarrollo Urbano“ (IDU) zodpovědný za rozvoj infrastruktury v Bogotě.

               Článek 191 („Úpravy a opravy oblasti působnosti“) dohody stanoví možnost pozměnit oblast působnosti hlavy VI o veřejných zakázkách a Výbor pro obchod je oprávněn schvalovat za strany každou takto navrženou změnu s cílem změnit podle čl. 191 odst. 4 příslušnou přílohu, tj. přílohu XII („Veřejné zakázky“) dohody.

               Vzhledem k tomu, že rozhodnutí je účinné pouze mezi Evropskou unií a Kolumbií, rozhodnutí v rámci Výboru pro obchod mohou přijmout Evropská unie a Kolumbie, neboť podle čl. 14 odst. 3 dohody se týká výhradně dvoustranného vztahu mezi nimi.

               Návrh spadá do výlučné pravomoci Evropské unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               4.1.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

               Výbor pro obchod je orgánem zřízeným dohodou, a to Obchodní dohodou mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Kolumbií a Peru na straně druhé.

               Rozhodnutí, které má Výbor pro obchod v souladu s čl. 14 odst. 2 obchodní dohody přijmout, představuje akt se závaznými právními účinky. Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie.

               4.2.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu, tj. rozšíření oblasti působnosti veřejných zakázek, na které se vztahuje hlava VI dohody, spadá pod společnou obchodní politiku.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto článek 207 SFEU, a zejména jeho odstavec 4.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 4 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2017/0257 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro obchod, pokud jde o změnu přílohy XII Obchodní dohody mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Kolumbií a Peru na straně druhé, jež v souladu s ustanoveními hlavy VI („Veřejné zakázky“) stanoví seznam kolumbijských zadavatelů

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Obchodní dohoda mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Kolumbií a Peru na straně druhé („obchodní dohoda“) je prozatímně prováděna s Kolumbií ode dne 1. srpna 2013
                  4
               .

               (2)Podle čl. 14 odst. 1 a 3 dohody může Výbor pro obchod přijmout rozhodnutí na základě konsenzu týkající se pouze strany EU a dotčené signatářské andské země (tj. Kolumbie), pokud tato rozhodnutí nemají vliv na práva a povinnosti jiné signatářské andské země.

               (3)Výbor pro obchod během svého čtvrtého zasedání dne 24. listopadu 2017 přijme rozhodnutí o schválení změny pododdílu 2 oddílu A dodatku 1 přílohy XII („Veřejné zakázky“). Tato změna spočívá ve vyjasnění oblasti působnosti veřejných zadavatelů na nižší než ústřední úrovni v Kolumbii. Změna spočívá v doplnění poznámky k pododdílu 2, jenž se týká oblasti působnosti veřejných zakázek v Kolumbii, která upřesní, že pojem „zadavatelé“ zahrnuje všechny veřejné zadavatele na nižší než ústřední úrovni, kteří nemají průmyslovou nebo obchodní povahu. EU a Kolumbie se shodují na tom, že tato změna nebude nevyžadovat vyrovnávací úpravu.

               (4)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru pro obchod, neboť rozhodnutí bude pro Unii závazné.

               (5)Jelikož rozhodnutí Výboru pro obchod mění přílohu XII dohody, je vhodné jej po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.

               (6)Ve Výboru pro obchod zastupuje Unii Komise podle čl. 17 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii (SEU),

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být jménem Unie zaujat na čtvrtém zasedání Výboru pro obchod dne 24. listopadu 2017, vychází z návrhu rozhodnutí Výboru pro obchod připojeného k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Rozhodnutí Výboru pro obchod se po přijetí zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda / předsedkyně

                     (1)
                  Úř. věst. L 354, 21.12.2012, s. 3.

                     (2)
                  Úř. věst. L 56, 28.2.2013, s. 1.

                     (3)
                  Úř. věst. L 356, 24.12.2016, s. 3.

                     (4)
                  Rozhodnutí Rady 2012/735/EU ze dne 31. května 2012 o podpisu jménem Unie a prozatímním provádění Obchodní dohody mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Kolumbií a Peru na straně druhé (Úř. věst. L 354, 21.12.2012, s. 3).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 9.10.2017
            COM(2017) 584 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro obchod, pokud jde o změnu přílohy XII Obchodní dohody mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Kolumbií a Peru na straně druhé, jež v souladu s ustanoveními hlavy VI („Veřejné zakázky“) stanoví seznam kolumbijských zadavatelů

               PŘÍLOHA

               ROZHODNUTÍ VÝBORU PRO OBCHOD EU-KOLUMBIE-PERU Č. […]/2017

               ze dne […] 2017,

               kterým se mění dodatek 1 přílohy XII („Veřejné zakázky“) Obchodní dohody mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Kolumbií a Peru na straně druhé

               VÝBOR PRO OBCHOD,

               s ohledem na Obchodní dohodu mezi Evropskou unií („Unie“) a jejími členskými státy na jedné straně a Kolumbií a Peru na straně druhé („obchodní dohoda“), a zejména na článek 191 uvedené dohody,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Článek 191 obchodní dohody stanoví postupy, podle nichž může strana pozměnit nebo opravit svou oblast působnosti zakázek, na které se vztahuje hlava VI dohody.

               (2)Pododdíl 2 oddílu A dodatku 1 přílohy XII („Veřejné zakázky“) obchodní dohody stanoví kolumbijské orgány státní správy na nižší než ústřední úrovni, na jejichž zakázky se vztahuje hlava VI.

               (3)V návaznosti na výměny mezi Unií a Kolumbií o provádění obchodní dohody oznámila Kolumbie Unii svůj záměr doplnit poznámku k pododdílu 2, která upřesní, že pojem „zadavatelé“ zahrnuje všechny veřejné zadavatele na nižší než ústřední úrovni, kteří nemají průmyslovou nebo obchodní povahu. Unie a Kolumbie souhlasí s touto změnou a s tím, že tato změna nebude vyžadovat vyrovnávací úpravu.

               (4)Za účelem doplnění této poznámky musí být pododdíl 2 oddílu A dodatku 1 přílohy XII obchodní dohody změněn. V souladu s čl. 14 odst. 3 obchodní dohody může být rozhodnutí o změně přílohy v rámci Výboru pro obchod zřízeném podle dohody přijato Evropskou unií a Kolumbií („dotčená andská země“), neboť se týká výhradně dvoustranného vztahu mezi nimi,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Poznámky k pododdílu 2 oddílu A dodatku 1 přílohy XII („Veřejné zakázky“) obchodní dohody se nahrazují tímto:

               „Poznámky k tomuto pododdílu

               1.Pro účely tohoto pododdílu zahrnuje pojem „zadavatelé“ všechny veřejné zadavatele na nižší než ústřední úrovni, kteří nemají průmyslovou nebo obchodní povahu.

               2.Hlava VI této dohody se nevztahuje na zakázky:

               a)na potraviny, zemědělské suroviny a vstupy a živá zvířata, které souvisí s programy na podporu zemědělství a potravinovou pomocí; a

               b)na zboží, které je zařazeno zařazeno do oddílu 2 (potravinářské výrobky, nápoje a tabák; textilní, oděvní a kožené výrobky) CPC, verze 1.0, v souvislosti s programy sociální podpory.“

               Článek 2

               Změna stanovená v článku 1 nevyžaduje vyrovnávací úpravu, neboť nevede ke zmenšení oblasti působnosti.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V [...] dne [...] 2017.

               Za Výbor pro obchod