               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 14.9.2015
            COM(2015) 435 final
            2015/0198(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Kolumbijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Nařízení Rady (ES) č. 539/2001
                  1
                stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic členských států vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni. Nařízení (ES) č. 539/2001 se používá ve všech členských státech s výjimkou Irska a Spojeného království.

               Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 bylo pozměněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014
                  2
               , které převedlo 19 zemí do přílohy II obsahující seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou osvobozeni od vízové povinnosti. Jde o těchto 19 zemí: Dominika, Grenada, Kiribati, Kolumbie, Marshallovy ostrovy, Mikronésie, Nauru, Palau, Peru, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svatá Lucie, Svatý Vincenc a Grenadiny, Šalamounovy ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východní Timor. Položky týkající se těchto zemí v příloze II jsou doplněny o poznámku pod čarou, která stanoví, že „[o]svobození od vízové povinnosti se použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií“.

               Nařízení (EU) č. 509/2014 bylo přijato dne 20. května 2014 a vstoupilo v platnost dne 9. června 2014. První dohody o zrušení vízové povinnosti byly podepsány dne 6. května 2015 (se Spojenými arabskými emiráty), dne 26. května 2015 (s Východním Timorem) a dne 28. května 2015 (s Dominikou, Grenadou, Samoou, Svatou Lucií, Svatým Vincencem a Grenadinami, Trinidadem a Tobagem a Vanuatu) a provádějí se prozatímně ode dne jejich podpisu do dne jejich vstupu v platnost.

               Podle 5. bodu odůvodnění nařízení (EU) č. 509/2014 a na základě společného prohlášení vydaného v době jeho přijetí podléhají Kolumbie a Peru zvláštnímu postupu, který vyžaduje další hodnocení těchto zemí z hlediska příslušných kritérií, dříve než Komise předloží Radě doporučení vydat rozhodnutí, která ji zmocní k zahájení jednání o dohodách o zrušení vízové povinnosti s těmito dvěma zeměmi. V říjnu roku 2014 přijala Komise zprávu
                  3
               , která obšírně hodnotí situaci Kolumbie z hlediska plnění kritérií uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 539/2001 ve znění nařízení (EU) č. 509/2014; paralelně s ní byla přijata zpráva o Peru
                  4
               . Ve zprávě byly přezkoumány údaje a vývoj v oblasti migrace a mobility (schengenská víza, legální migrace, nelegální migrace, zabezpečení cestovních dokladů a podvody s cestovními doklady), trestné činnosti a bezpečnosti, hospodářství, obchodu a cestovního ruchu, vnějších vztahů a otázek týkajících se lidských práv, regionální soudržnosti a vzájemnosti. Zpráva dále posuzuje možné rizikové scénáře plynoucí z liberalizace vízového režimu. Komise dospěla k závěru, že značné zlepšení hospodářské, sociální a bezpečnostní situace v Kolumbii v posledních letech je důvodem, proč by Kolumbijcům měl být udělen bezvízový vstup na území členských států s tím, že rizika související s liberalizací vízového režimu jsou zvládnutelná, například intenzivnější spoluprací v oblasti navracení a řádným prováděním hraničních kontrol. Dohoda o zrušení vízové povinnosti navíc obsahuje nezbytné záruky k pozastavení či ukončení provádění dohody, bude-li to zapotřebí, aby bylo zabráněno bezpečnostním nebo migračním rizikům pro Unii.

               V březnu 2015 předložila Komise Radě doporučení, aby Komisi zmocnila k zahájení jednání o dohodách o zrušení vízové povinnosti s Kolumbií a Peru
                  5
               . Dne 19. května 2015 předložila Rada Komisi směrnice pro jednání. Jednání s Kolumbií se uskutečnilo dne 20. května 2015 v Bruselu. Během jednání bylo přezkoumáno celé znění návrhu, navrženo několik úprav a dosaženo dohody o všech jeho aspektech.

               Dohoda byla hlavními vyjednavači parafována dne 9. června 2015; slavnostní ceremoniál proběhl na okraj summitu EU-CELAC dne 10. června 2015. Znění dohody bylo členským státům zasláno dne 27. května 2015 a bližší informace byly poskytnuty během zasedání Pracovní skupiny Rady pro víza dne 15. června 2015.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD

               Na straně Unie tvoří právní základ dohody čl. 77 odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s článkem 218 této smlouvy.

               Připojený návrh představuje právní nástroj pro podepsání dohody. Rada o něm rozhodne kvalifikovanou většinou.

               Vzhledem ke skutečnosti, že Kolumbie bude moci urychleně dokončit své vnitřní ratifikační postupy, návrh rozhodnutí o podpisu stanoví v souladu s čl. 218 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie, že dohoda bude ode dne následujícího po dni podpisu prováděna prozatímně. Vzhledem k tomu, že před uzavřením dohody je nutný souhlas Evropského parlamentu, bude Komise Evropský parlament informovat o prozatímním provádění dohody.

               3.VÝSLEDKY JEDNÁNÍ

               Komise soudí, že bylo dosaženo cílů, které stanovila Rada ve svých směrnicích pro jednání, a že návrh dohody o zrušení vízové povinnosti je pro Unii přijatelný.

               Konečný obsah dohody lze shrnout takto:

               Účel

               Dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Kolumbie, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               Aby bylo zaručeno rovné zacházení pro všechny občany EU, bylo do dohody zahrnuto ustanovení, že Kolumbie může pozastavit či ukončit provádění dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům Evropské unie a také Unie může pozastavit či ukončit provádění dohody jen ve vztahu ke všem svým členským státům.

               Zvláštní situace Spojeného království a Irska je zohledněna v preambuli.

               Oblast působnosti

               Zrušení vízové povinnosti se vztahuje na všechny kategorie osob (držitele běžných cestovních, diplomatických, služebních/úředních a zvláštních pasů) cestujících za jakýmkoli účelem, s výjimkou osob cestujících za účelem vykonávání výdělečné činnosti. Pokud jde o tuto kategorii osob, jednotlivé členské státy i Kolumbie mají nadále možnost uložit vízovou povinnost občanům druhé strany v souladu s použitelnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy. Aby bylo zajištěno harmonizované provádění dohody, připojuje se k dohodě společné prohlášení o výkladu kategorie „osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti“.

               Délka pobytu

               Dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Kolumbie, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů. K dohodě je připojeno společné prohlášení o výkladu této doby 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               Dohoda zohledňuje situaci členských států, které dosud neuplatňují schengenské acquis v plném rozsahu. Dokud tyto státy nebudou součástí schengenského prostoru bez vnitřních hranic, dává zrušení vízové povinnosti státním příslušníkům Kolumbie právo pobývat na území každého z uvedených členských států (v současnosti Bulharska, Chorvatska, Kypru a Rumunska) po dobu 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů bez ohledu na délku pobytu vypočtenou pro celý schengenský prostor.

               Územní působnost

               Dohoda obsahuje ustanovení o územní působnosti: státní příslušníci Kolumbie, kteří cestují do Francie a Nizozemska, mají právo pobývat bez víza pouze na evropském území těchto členských států.

               Prohlášení

               Kromě společných prohlášení uvedených výše jsou k dohodě připojena čtyři další společná prohlášení:

               –o přidružení Norska, Islandu, Švýcarska a Lichtenštejnska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis,

               –o úplném informování občanů o obsahu dohody o zrušení vízové povinnosti a jejích důsledcích a o souvisejících otázkách, jako jsou podmínky vstupu,

               –o zavedení biometrických pasů Kolumbijskou republikou, ve kterém se Kolumbie zavazuje vydávat biometrické pasy nejpozději od 31. srpna 2015 a podle nějž je nezavedení biometrických pasů do 31. prosince 2015 dostatečným důvodem pro pozastavení provádění dohody, a

               –o spolupráci v oblasti nelegální migrace. Toto prohlášení připomíná závazek podle čl. 49 odst. 3 dohody o politickém dialogu a spolupráci mezi Unií a Andským společenstvím, pokud jde o zpětné přebírání jejich nelegálních migrantů. Strany budou plnění tohoto závazku úzce sledovat a souhlasí s uzavřením dohody o zpětném přebírání osob na žádost kterékoli ze stran, zejména v případě nárůstu nelegální migrace a v případě problémů v souvislosti se zpětným přebíráním nelegálních migrantů. Neuzavření dohody o zpětném přebírání osob, bude-li o ně požádáno, je dostatečným důvodem pro pozastavení provádění dohody.

               4.ZÁVĚRY

               Komise s ohledem na výše uvedené výsledky navrhuje Radě, aby:

               –rozhodla o podpisu dohody jménem Unie a pověřila předsedu Rady, aby jmenoval osobu či osoby řádně zmocněné podepsat dohodu jménem Unie,

               –schválila prozatímní provádění dohody do jejího vstupu v platnost.

               2015/0198 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Kolumbijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014
                  6
                převedlo položku týkající se Kolumbie z přílohy I do přílohy II nařízení Rady (ES) č. 539/2001
                  7
               .

               (2)Položku týkající se této země doprovází poznámka pod čarou, která stanoví, že osvobození od vízové povinnosti se použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií.

               (3)V souladu s 5. bodem odůvodnění nařízení (EU) č. 509/2014 Komise vyhodnotila situaci Kolumbie z hlediska kritérií stanovených v uvedeném nařízení. Dne 29. října 2014 přijala Komise zprávu, ve které dospěla k závěru, že značné zlepšení hospodářské, sociální a bezpečnostní situace v Kolumbii v posledních letech je důvodem, proč by kolumbijským státním příslušníkům měl být udělen bezvízový vstup na území členských států.

               (4)Rozhodnutím ze dne 19. května 2015 Rada zmocnila Komisi k vyjednání dohody mezi Evropskou unií a Kolumbií o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty. Jednání o dohodě se uskutečnilo dne 20. května 2015.

               (5)Dohoda, parafovaná dne 9. června 2015, by měla být podepsána a připojená prohlášení by měla být schválena. Dohoda by měla být prozatímně prováděna do dokončení postupů nezbytných pro její formální uzavření.

               (6)V souladu s Protokolem o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva a s Protokolem o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojenými ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a potvrzujíc, že ustanovení této dohody se nevztahují na Spojené království a Irsko,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Podpis Dohody mezi Evropskou unií a Kolumbijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty (dále jen „dohoda“) se schvaluje jménem Unie s výhradou jejího uzavření.

               Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Prohlášení připojená k tomuto rozhodnutí se schvalují jménem Unie.

               Článek 3

               Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Unie s výhradou jejího uzavření.

               Článek 4

               Dohoda je prováděna prozatímně ode dne následujícího po dni podpisu do dokončení postupů nezbytných pro její uzavření.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda

                     (1)
                  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.

                     (2)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (3)
                  COM (2014) 665, 29.10.2014.

                     (4)
                  COM (2014) 663, 29.10.2014.

                     (5)
                  COM (2015) 119, 11.3.2015.

                     (6)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (7)
                  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 14.9.2015
            COM(2015) 435 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Kolumbijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               PŘÍLOHA

               návrhu rozhodnutí Rady

               o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Kolumbijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               DOHODA

               mezi Evropskou unií a Kolumbijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               EVROPSKÁ UNIE a

               KOLUMBIJSKÁ REPUBLIKA, dále jen „Kolumbie“,

               společně dále jen „smluvní strany“,

               S CÍLEM dále rozvíjet přátelské vztahy mezi smluvními stranami a přejíce si usnadnit cestování tím, že svým občanům zajistí bezvízový vstup a krátkodobý pobyt,

               S OHLEDEM na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni
                  1
               , mimo jiné převedší 19 zemí včetně Kolumbie do seznamu třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou v případě krátkodobých pobytů osvobozeni od vízové povinnosti v členských státech,

               MAJÍCE NA PAMĚTI, že podle článku 1 nařízení (EU) č. 509/2014 se osvobození od vízové povinnosti pro státní příslušníky těchto 19 států použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií,

               PŘEJÍCE SI zaručit dodržování zásady rovného zacházení pro všechny občany EU,

               BEROUCE V ÚVAHU, že na osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti se během jejich krátkodobého pobytu tato dohoda nevztahuje, a proto se na tuto kategorii osob nadále vztahují příslušná pravidla práva Evropské unie, vnitrostátního práva členských států a vnitrostátního práva Kolumbie v oblasti vízové povinnosti nebo osvobození od ní a v oblasti přístupu k zaměstnání,

               ZOHLEDŇUJÍCE Protokol o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva a Protokol o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojené ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a potvrzujíce, že se ustanovení této dohody nevztahují na Spojené království a Irsko,

               SE DOHODLY TAKTO:

               ČLÁNEK 1

               Účel

               Touto dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Kolumbie, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               ČLÁNEK 2

               Definice

               Pro účely této dohody se rozumí:

               a)
                     „členským státem“ kterýkoli členský stát Evropské unie s výjimkou Spojeného království a Irska;

               b)
                     „občanem Evropské unie“ státní příslušník členského státu ve smyslu písmene a);

               c)
                     „občanem Kolumbie“ osoba, která má státní občanství Kolumbie;

               d)
                     „schengenským prostorem“ prostor bez vnitřních hranic zahrnující území členských států podle písmene a) uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu;

               e)
                     „schengenským acquis“ všechna opatření, jejichž účelem je zajistit volný pohyb osob v prostoru bez vnitřních hranic, ve spojení s bezprostředně souvisejícími doprovodnými opatřeními týkajícími se kontrol na vnějších hranicích, azylu a přistěhovalectví, jakož i opatřeními k předcházení trestné činnosti a boji proti ní.

               ČLÁNEK 3

               Oblast působnosti

               1.
                     Občané Evropské unie, kteří jsou držiteli platných běžných cestovních, diplomatických, služebních, úředních či zvláštních pasů vydaných členským státem, mohou vstupovat na území Kolumbie a pobývat na něm bez víza po dobu stanovenou v čl. 4 odst. 1.

               Občané Kolumbie, kteří jsou držiteli platných běžných cestovních, diplomatických, služebních, úředních či zvláštních pasů vydaných Kolumbií, mohou vstupovat na území členských států a pobývat na něm bez víza po dobu stanovenou v čl. 4 odst. 2.

               2.
                     Odstavec 1 tohoto článku se nevztahuje na osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti.

               U této kategorie osob může každý členský stát sám rozhodnout, zda uloží občanům Kolumbie vízovou povinnost či zda je od této povinnosti osvobodí v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 539/2001
                  2
               .

               U této kategorie osob může Kolumbie v souladu se svým vnitrostátním právem sama rozhodnout, zda uloží občanům každého jednotlivého členského státu vízovou povinnost, či zda je od této povinnosti osvobodí.

               3.
                     Zrušení vízové povinnosti stanovené touto dohodou se uplatňuje, aniž jsou dotčeny právní předpisy smluvních stran týkající se podmínek pro vstup a krátkodobý pobyt. Členské státy a Kolumbie si vyhrazují právo odepřít vstup na svá území a krátkodobý pobyt na těchto územích, není-li splněna jedna nebo více těchto podmínek.

               4.
                     Zrušení vízové povinnosti platí bez ohledu na dopravní prostředek použitý k překročení hranic smluvních stran.

               5.
                     Záležitosti, na které se tato dohoda nevztahuje, se řídí právem Evropské unie, vnitrostátním právem členských států a vnitrostátním právem Kolumbie.

               ČLÁNEK 4

               Délka pobytu

               1.
                     Občané Evropské unie mohou pobývat na území Kolumbie po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               2.
                     Občané Kolumbie mohou pobývat na území členských států uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů. Tato doba se počítá bez ohledu na délku pobytu v těch členských státech, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují.

               Občané Kolumbie mohou pobývat na území každého z členských států, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují, po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů, bez ohledu na délku pobytu vypočtenou pro území členských států uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu.

               3.
                     Touto dohodou není dotčena možnost, aby Kolumbie a členské státy v souladu se svým vnitrostátním právem a právem Evropské unie prodloužily tuto délku pobytu na dobu delší než 90 dnů.

               ČLÁNEK 5

               Územní působnost

               1.
                     Pro Francouzskou republiku se tato dohoda vztahuje pouze na její evropské území.

               2.
                     Pro Nizozemské království se tato dohoda vztahuje pouze na jeho evropské území.

               ČLÁNEK 6

               Smíšený výbor pro správu dohody

               1.
                     Smluvní strany zřídí odborný smíšený výbor (dále jen „výbor“) složený ze zástupců Evropské unie a Kolumbie. Evropskou unii zastupuje Evropská komise.

               2.
                     Výbor plní tyto úkoly:

               a)
                     sleduje provádění této dohody;

               b)
                     navrhuje změny této dohody nebo dodatky k ní;

               c)
                     urovnává spory vyplývající z výkladu či provádění této dohody;

               d)
                     jakékoli další úkoly, na nichž se smluvní strany dohodnou.

               3.
                     Výbor se svolává podle potřeby na žádost jedné ze smluvních stran.

               4.
                     Výbor přijme svůj jednací řád.

               ČLÁNEK 7

               Vztah mezi touto dohodou a stávajícími dvoustrannými dohodami o zrušení vízové povinnosti
                  mezi členskými státy a Kolumbií

               Tato dohoda má přednost před ustanoveními jakékoli dvoustranné dohody či ujednání mezi jednotlivými členskými státy a Kolumbií, pokud upravují záležitosti spadající do působnosti této dohody.

               ČLÁNEK 8

               Závěrečná ustanovení

               1.
                     Smluvní strany ratifikují nebo schválí tuto dohodu v souladu se svými vnitřními postupy a tato dohoda vstoupí v platnost prvním dnem druhého měsíce po datu pozdějšího z obou oznámení, jimiž se smluvní strany o dokončení těchto postupů vzájemně uvědomí.

               Tato dohoda se do svého vstupu v platnost provádí ode dne následujícího po dni jejího podpisu.

               2.
                     Tato dohoda se uzavírá na dobu neurčitou, pokud nebude vypovězena v souladu s odstavcem 5.

               3.
                     Tuto dohodu lze měnit písemnou dohodou smluvních stran. Změny vstupují v platnost poté, co si smluvní strany vzájemně oznámily dokončení svých vnitřních postupů nezbytných k tomuto účelu.

               4.
                     Každá smluvní strana může pozastavit provádění této dohody zcela nebo zčásti, zejména z důvodů veřejného pořádku, ochrany národní bezpečnosti nebo ochrany veřejného zdraví, nedovoleného přistěhovalectví nebo při opětovném zavedení vízové povinnosti kteroukoli ze smluvních stran. Rozhodnutí o pozastavení musí být oznámeno druhé smluvní straně nejpozději dva měsíce před jeho zamýšleným vstupem v platnost. Smluvní strana, která pozastavila provádění této dohody, bezodkladně uvědomí druhou smluvní stranu, jakmile důvody pozastavení pominou, a pozastavení zruší.

               5.
                     Každá smluvní strana může tuto dohodu vypovědět písemným oznámením druhé smluvní straně. Dohoda pozbývá platnosti 90 dnů po dni jeho doručení.

               6.
                     Kolumbie může pozastavit či ukončit provádění této dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům.

               7.
                     Evropská unie může pozastavit či ukončit provádění této dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům.

               Sepsáno ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ S OHLEDEM NA ISLAND, NORSKO, ŠVÝCARSKO
                  A LICHTENŠTEJNSKO

               Smluvní strany berou na vědomí těsný svazek mezi Evropskou unií a Norskem, Islandem, Švýcarskem a Lichtenštejnskem, zejména na základě dohod ze dne 18. května 1999 a 26. října 2004 o přidružení těchto zemí k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis.

               Za těchto okolností je žádoucí, aby orgány Norska, Islandu, Švýcarska a Lichtenštejnska na jedné straně a Kolumbie na straně druhé bezodkladně uzavřely dvoustranné dohody o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty za podobných podmínek, jaké stanoví tato dohoda.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O VÝKLADU KATEGORIE „OSOBY CESTUJÍCÍ ZA ÚČELEM VYKONÁVÁNÍ VÝDĚLEČNÉ ČINNOSTI“
                  PODLE ČL. 3 ODST. 2 TÉTO DOHODY

               Aby byl zajištěn jednotný výklad, dohodly se smluvní strany, že pro účely této dohody kategorie „osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti“ zahrnuje osoby vstupující na území druhé smluvní strany za účelem vykonávání placeného zaměstnání nebo odměňované činnosti jako zaměstnanci nebo poskytovatelé služeb.

               Tato kategorie by neměla zahrnovat:

               –
                     obchodníky, tj. osoby cestující za účelem obchodních jednání (které nejsou zaměstnány v zemi druhé smluvní strany),

               –
                     sportovce a umělce vykonávající činnost na jednorázovém základě,

               –
                     novináře vyslané sdělovacími prostředky země, kde mají pobyt, a

               –
                     interní stážisty vyslané v rámci společnosti.

               Provádění tohoto prohlášení bude v rámci svých povinností, stanovených v článku 6 této dohody, sledovat smíšený výbor, který může navrhovat změny, pokud je bude na základě zkušeností smluvních stran považovat za nezbytné.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O VÝKLADU DOBY 90 DNŮ
                  BĚHEM JAKÉHOKOLI OBDOBÍ 180 DNŮ UVEDENÉ V ČLÁNKU 4 TÉTO DOHODY

               Smluvní strany se dohodly, že dobou nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů podle článku 4 této dohody se rozumí nepřetržitý pobyt nebo několik po sobě jdoucích návštěv, jejichž celková doba trvání během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů.

               Slovo „jakýkoli“ znamená, že se použije „pohyblivé“ referenční období 180 dnů a zpětně se započítá každý den pobytu v posledním období 180 dnů, aby se ověřilo, že je i nadále splňován požadavek 90 dnů v jakémkoli období 180 dnů. To znamená mimo jiné, že nepřítomnost po dobu 90 po sobě jdoucích dnů opravňuje k novému pobytu v délce až 90 dnů.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O INFORMOVÁNÍ OBČANŮ
                  O DOHODĚ O ZRUŠENÍ VÍZOVÉ POVINNOSTI

               Uznávajíce důležitost, jakou má transparentnost pro občany Evropské unie a Kolumbie, se smluvní strany dohodly, že zajistí úplné informování občanů o obsahu dohody o zrušení vízové povinnosti a jejích důsledcích i o souvisejících otázkách, jako jsou podmínky vstupu.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O ZAVEDENÍ BIOMETRICKÝCH PASŮ KOLUMBIJSKOU REPUBLIKOU

               Kolumbijská republika jakožto smluvní strana prohlašuje, že již zadala zakázku na výrobu biometrických pasů, a zavazuje se biometrické pasy svým občanům vydávat nejpozději ode dne 31. srpna 2015. Tyto pasy plně vyhovují požadavkům ICAO uvedeným v dokumentu ICAO Doc 9303.

               Smluvní strany souhlasí, že nezavedení biometrických pasů do 31. prosince 2015 je dostatečným důvodem pro pozastavení provádění této dohody v souladu s postupy podle čl. 8 odst. 4.

               SPOLEČNÁ DEKLARACE O SPOLUPRÁCI V OBLASTI NELEGÁLNÍ MIGRACE

               Smluvní strany připomínají svůj závazek podle čl. 49 odst. 3 dohody o politickém dialogu a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Andským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (podepsané v roce 2003), pokud jde o zpětné přebírání svých nelegálních migrantů.

               Smluvní strany budou plnění tohoto závazku úzce sledovat. Souhlasí s tím, že na žádost kterékoli ze stran, a zejména v případě nárůstu nelegální migrace a v případě problémů v souvislosti se zpětným přebíráním nelegálních migrantů po vstupu dohody o zrušení vízové povinnosti v platnost, uzavřou dohodu upravující zvláštní povinnosti obou stran v oblasti zpětného přebírání osob.

               Smluvní strany se shodly, že taková dohoda o zpětném přebírání osob významně posílí vzájemné závazky přijaté v této dohodě a že neuzavření takové dohody o zpětném přebírání osob, bude-li o ně požádáno, je dostatečným důvodem pro pozastavení provádění této dohody v souladu s postupy podle čl. 8 odst. 4.

               _________________

                     (1)
                  Úř. věst. L 149, 20.5.2014, p. 67.

                     (2)
                  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1).


Důležité právní upozornění

|

52009PC0244

Návrh rozhodnutí Rady o nezařazení triazoxidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku  /* KOM/2009/0244 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 25.5.2009KOM(2009) 244 v konečném zněníNávrhROZHODNUTÍ RADYo nezařazení triazoxidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látkuDŮVODOVÁ ZPRÁVAPřiložená předloha návrhu rozhodnutí Rady se týká nezařazení triazoxidu jako účinné látky do pozitivního seznamu (příloha I) směrnice Rady 91/414/EHS a stažení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku z trhu. Návrh na nezařazení je založen na množství problematických otázek zjištěných během hodnocení této účinné látky.Směrnice Rady 91/414/EHS vytváří harmonizovaný rámec pro povolování přípravků na ochranu rostlin a jejich uvádění na trh. Účinné látky, které se mají používat jako přípravky na ochranu rostlin, se hodnotí a povolují na úrovni Společenství a jsou uvedeny v seznamu v příloze I uvedené směrnice. Jednotlivé přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky jsou hodnoceny a povolovány podle harmonizovaných pravidel členskými státy.Údaje předložené daným průmyslovým odvětvím byly nejprve vyhodnoceny členským státem zpravodajem, v tomto případě Spojeným královstvím, které předložilo návrh hodnotící zprávy. Evropský úřad pro bezpečnost potravin zajistil další posouzení původního hodnocení v ostatních členských státech a dodal Komisi dne 26. září 2009 závěry posouzení rizika triazoxidu.V průběhu hodnocení uvedené účinné látky byla zjištěna řada problematických otázek. Zejména nebylo možné provést spolehlivé posouzení rizika pro spotřebitele, neboť nejsou k dispozici údaje, které by umožňovaly stanovit povahu reziduí v rostlinných komoditách a možný přenos reziduí do produktů živočišného původu. Kromě toho dostupné údaje neprokázaly, že by dlouhodobé riziko pro savce, ptáky, ryby a žížaly bylo přijatelné.Předloha rozhodnutí o nezařazení byla předložena dne 26. února 2009 Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, kde:-  17 členských států hlasovalo ve prospěch předlohy (186 hlasů)-  8 členských států hlasovalo proti předloze (137 hlasů)-  2 členské státy se zdržely hlasování (22 hlasů).Výbor nezaujal žádné stanovisko. Proto podle článku 19 směrnice 91/414/EHS a v souladu s článkem 5 rozhodnutí Rady 1999/468/ES musí Komise předložit Radě návrh týkající se opatření, jež se mají přijmout, přičemž Rada má k dispozici tříměsíční lhůtu na to, aby se kvalifikovanou většinou o rozhodnutí usnesla.Předloha rozhodnutí nepodléhá právu Evropského parlamentu provádět kontrolu (článek 8 rozhodnutí Rady 1999/468/ES).NávrhROZHODNUTÍ RADYo nezařazení triazoxidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku(Text s významem pro EHP)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh[1], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,vzhledem k těmto důvodům:1.  V čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS se stanoví, že členský stát může během období dvanácti let od oznámení uvedené směrnice povolit uvést na trh přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky neuvedené v příloze I zmíněné směrnice, které již byly uvedeny na trh do dvou let ode dne oznámení, zatímco jsou tyto látky postupně přezkoumávány v rámci pracovního programu.2.  Nařízení Komise (ES) č. 451/2000[2] a (ES) č. 1490/2002[3] stanoví prováděcí pravidla pro třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a zřizují seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje triazoxid.3.  Účinky triazoxidu na lidské zdraví a na životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 451/2000 a (ES) č. 1490/2002 pro rozsah použití navrhovaných oznamovatelem. Tato nařízení dále určují členské státy zpravodaje, které musí předložit příslušné hodnotící zprávy a doporučení Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) v souladu s čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1490/2002. Pro triazoxid bylo členským státem zpravodajem Spojené království a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 25. června 2007.4.  Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a EFSA v rámci pracovní skupiny pro hodnocení a byla předložena Komisi dne 30. září 2008 v podobě závěru EFSA týkajícího se přezkoumání účinné látky triazoxidu z hlediska posouzení rizika pesticidů[4]. Tato zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončena dne 26. února 2009 v podobě zprávy Komise o přezkoumání triazoxidu.5.  V průběhu hodnocení uvedené účinné látky byla zjištěna řada problematických otázek. Zejména nebylo možné provést spolehlivé posouzení rizika pro spotřebitele, neboť nejsou k dispozici údaje, které by umožňovaly stanovit povahu reziduí v rostlinných komoditách a možný přenos reziduí do produktů živočišného původu. Kromě toho dostupné údaje neprokázaly, že by dlouhodobé riziko pro savce, ptáky, ryby a žížaly bylo přijatelné. Proto nebylo na základě dostupných informací možné dospět k závěru, že triazoxid splňuje kritéria pro zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.6.  Komise vyzvala oznamovatele, aby předložil připomínky k výsledkům přezkoumání a uvedl, zda má či nemá v úmyslu látku dále podporovat. Oznamovatel předložil své připomínky a ty byly důkladně prozkoumány. Navzdory argumentům předneseným oznamovatelem se však pro uvedené problémy nenalezlo řešení, a hodnocení provedená na základě informací, které byly předloženy a posouzeny během setkání odborníků EFSA, neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující triazoxid mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS.7.  Triazoxid by proto neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414/EHS.8.  Měla by být přijata opatření, která zajistí, aby udělená povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující triazoxid byla ve stanovené lhůtě odňata a nebyla obnovena a aby pro takové přípravky nebyla udělena žádná nová povolení.9.  Lhůta poskytnutá členskými státy pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících triazoxid by neměla přesáhnout dvanáct měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období, což zajistí, že přípravky na ochranu rostlin obsahující triazoxid budou pro zemědělce dostupné ještě 18 měsíců po přijetí tohoto rozhodnutí.10.  Tímto rozhodnutím není dotčeno předložení žádosti pro triazoxid v souladu s ustanoveními čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS, k níž byla prováděcí pravidla stanovena nařízením Komise (ES) č. 33/2008[5], s ohledem na případné zařazení do přílohy I.11.  Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Triazoxid se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.Článek 2Členské státy zajistí, aby:a) povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující triazoxid byla odňata do [… VLOŽTE DATUM 6 MĚSÍCŮ ODE DNE PŘIJETÍ TOHOTO ROZHODNUTÍ ];b) ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí nebyla udělována ani obnovována žádná povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující triazoxid.Článek 3Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s ustanoveními čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co nejkratší a skončí nejpozději [… VLOŽTE DATUM 18 MĚSÍCŮ ODE DNE PŘIJETÍ TOHOTO ROZHODNUTÍ ].Článek 4Toto rozhodnutí je určeno členským státům.V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyně [1] Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1.[2] Úř. věst. L 55, 29.2.2000, s. 25.[3] Úř. věst. L 224, 21.8.2002, s. 23.[4] EFSA Scientific Report (2008) 193. Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance triazoxide, dokončeno 26. září 2008.[5] Úř. věst. L 15, 18.1.2008, s. 5.


title: Návrh rozhodnutí Rady doplňující Schengenský hraniční kodex, pokud jde o ostrahu vnějších námořních hranic v kontextu operativní spolupráce koordinované Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích

text:
Důležité právní upozornění

|

52009PC0658

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 27.11.2009KOM(2009)658 v konečném zněníNávrhROZHODNUTÍ RADYdoplňující Schengenský hraniční kodex, pokud jde o ostrahu vnějších námořních hranic v kontextu operativní spolupráce koordinované Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicíchDŮVODOVÁ ZPRÁVASOUVISLOSTI NÁVRHUPopis situaceV roce 2007 vypracovala Komise studii, která se zabývala analýzou mezinárodního právního rámce pro ostrahu vnějších námořních hranic a překážek při jeho účinném provádění. Komise tehdy pověřila neformální skupinu, ve které byli zapojeni odborníci z členských států, agentury Frontex, Úřadu vysokého komisaře OSN pro uprchlíky a Mezinárodní organizace pro migraci, aby vypracovala pokyny pro operace agentury Frontex na moři.V září 2007 vyjádřila skupině podporu Rada ve složení pro spravedlnost a vnitřní věci. Vyzvala „Komisi, agenturu Frontex a členské státy, aby jakožto prioritní záležitost dokončily analýzu mořského práva z hlediska jeho významu pro společné operace FRONTEXu, a [požádala] Komisi, aby Radě do konce roku předložila příslušnou zprávu“.Skupina se v období od července 2007 do dubna 2008 sešla pětkrát a vypracovala „předlohu pokynů pro operace agentury Frontex na moři“. Účastníci se neshodli v některých otázkách, jako jsou důsledky lidských práv a práv uprchlíků, úloha agentury Frontex a určení místa vylodění migrantů předem.Komise je přesvědčena, že rozdíly mezi jednotlivými členskými státy brání vypracování pokynů, a na základě výsledků této neformální přípravné skupiny proto připravila předlohu rozhodnutí. Tato předloha vychází z článku 12 Schengenského hraničního kodexu, který Komisi umožňuje přijmout pravidla pro ostrahu hranic postupem projednávání ve výborech (regulativní výbor a Evropský parlament vykonávající právo kontroly).Konzultace s Výborem pro Schengenský hraniční kodexPředloha rozhodnutí byla předložena k projednání Výboru pro Schengenský hraniční kodex ve dnech 23. a 24. února 2009. Proti ní se rozhodně postavilo několik členských států, a to většinou z důvodu, že přesahovala pravomoci svěřené Komisi Schengenským hraničním kodexem. Jiné členské státy naproti tomu vyjádřily svou silnou podporu, zejména pokud jde o ochranu lidských práv a práv uprchlíků. Některé členské státy dosud neukončily konzultace na vnitrostátní úrovni, k předloze však měly rovněž výhrady.Ve světle závěrů Evropské rady z června 2009, které zdůraznily „potřebu posílit operace na ochranu hranic koordinované agenturou Frontex, potřebu jasných pravidel zapojení pro společné hlídkování a pro vylodění zachráněných osob“, se Komise rozhodla pro postup projednávání ve výborech. Dne 19. října byla výboru předložena pozměněná verze předlohy rozhodnutí, která zohlednila některé obavy vyjádřené členskými státy. Jde o tyto hlavní změny:-  Pokyny jsou v úplném znění uvedeny v příloze, která bude součástí operačního plánu stanoveného zúčastněnými členskými státy a agenturou Frontex.-  Byla pozměněna formulace zásady nenavracení, která se bude vztahovat na případy, kdy existují závažné důvody se domnívat, že budou dané osoby vystaveny pronásledování či jinému nelidskému nebo ponižujícímu zacházení.-  Byla zjednodušena ustanovení o zajištění lodi a o pátracích a záchranných operacích v rámci ostrahy.-  Předloha upřednostňuje vylodění ve třetích zemích (při dodržení zásady nenavracení); pokud to není možné, mělo by dojít k vylodění v místě zeměpisně nejbližším.Na schůzce dne 19. října byl výbor požádán, aby k předloze rozhodnutí vydal své oficiální stanovisko. Ve prospěch předlohy hlasovalo osm členských států, což představovalo celkem 67 hlasů. Sedm členských států hlasovalo proti s celkovým počtem 116 hlasů. Čtyři členské státy se zdržely hlasování. Pět členských států nebylo zastoupeno. Prahové hodnoty požadované pro vydání stanoviska výboru (223 hlasů) nebylo dosaženo.ODŮVODNĚNÍ A CÍLE NÁVRHUTento návrh představuje další fázi postupu projednávání ve výborech, podle něhož má Komise Radě a Evropskému parlamentu neprodleně předložit návrh rozhodnutí Rady, který obsahuje znění předlohy, o níž hlasoval výbor.Cílem návrhu je zajistit, aby mezinárodní pravidla, která se týkají operací souvisejících s ostrahou námořních hranic a prováděných v rámci operační spolupráce koordinované agenturou Frontex (Úmluva o mořském právu, úmluva o bezpečnosti na moři a úmluva o pátrání a záchraně na moři, mezinárodní právo o uprchlících a základních právech), byla jednotně uplatňována všemi členskými státy, které se těchto operací účastní. Usiluje také o vytvoření regulačního základu, který by umožnil, aby jeden členský stát mohl provádět ostrahu námořní hranice jiného členského státu.V závěrech Evropské rady ze dne 29.–30. října 2009 byla opět zmíněna potřeba „[jasných pravidel] zapojení pro společné operace na moři, s řádným přihlédnutím k zajištění ochrany osob, které ji potřebují a které cestují ve smíšených tocích, a v souladu s mezinárodním právem“.Návrh usiluje o řešení těchto konkrétních problémů:-  Některé členské státy, poslanci Evropského parlamentu a zástupci akademické obce a sdružení vyjádřili obavy o to, zda jsou v průběhu operací agentury Frontex dodržována základní práva a práva uprchlíků (zejména v souvislosti se zásadou nenavracení a s přístupem k azylovému řízení). Kladou si otázku, jaké právo se v takových situacích použije, zejména na volném moři, a jaké existují záruky, že jsou tato práva skutečně dodržována. Při provádění Schengenského hraničního kodexu je skutečně nutné základní práva respektovat, ve vztahu k operacím souvisejícím s ostrahou to však není výslovně stanoveno. Pokud jde o zásadu nenavracení, ve výkladu této zásady mezinárodního práva existují rozdíly mezi jednotlivými členskými státy. Některé členské státy například nesouhlasí s její použitelností v mezinárodních vodách.-  Cílem návrhu je, aby se povinnost dodržovat základní práva a práva uprchlíků vztahovala výslovně i na operace související s ostrahou prováděné agenturou Frontex. Návrh rovněž zavádí zákaz navracení osob, kterým hrozí pronásledování či jiné nelidské nebo ponižující zacházení. Tento zákaz by se uplatňoval nezávisle na statusu vod, v nichž se tyto osoby nacházejí.-  Návrh rozhodnutí vytváří právní základ práva Společenství pro výkon řady pravomocí, jež jsou nezbytné k účinnému provádění článku 12 Schengenského hraničního kodexu, jako je například pátrání po plavidlech a jejich zajištění. Poté stanoví podmínky, za jakých lze taková opatření přijmout v různých námořních oblastech včetně mezinárodních vod. Tyto podmínky zahrnují příslušná pravidla mezinárodního práva, a přispívají tak k jejich účinnému a jednotnému provádění při operacích agentury Frontex (povolení pobřežního státu, ověření vlajky, pod kterou loď pluje, povolení státu vlajky, plavidla bez vlajky atd.).-  Většina námořních operací koordinovaných agenturou Frontex se v průběhu změní na pátrací a záchranné operace. Agentura Frontex však není pátrací a záchrannou agenturou; jejím úkolem je poskytovat pomoc při provádění pravidel, která se týkají hraničních kontrol. Skutečnost, že se tyto operace stanou operacemi pátracími a záchrannými, je v praxi vyděluje z působnosti koordinační činnosti agentury Frontex a z působnosti práva Společenství. Povinnost poskytnout pomoc na moři a odpovědnosti pátracích a záchranných orgánů jsou upraveny mezinárodním právem, tato pravidla však nejsou členskými státy jednotně vykládána a uplatňována.-  Cílem návrhu rozhodnutí je zajistit, aby byl tento mezinárodní závazek poskytnutí pomoci a uplatnění režimu pro pátrání a záchranu dodržován. Zavádí zásadu spolupráce s pátracími a záchrannými orgány ještě před zahájením operací. Stanoví rovněž, který pátrací a záchranný orgán má být uvědomen v případě, že odpovědný orgán neodpovídá, tak aby všechny zúčastněné jednotky kontaktovaly tentýž pátrací a záchranný orgán.-  Další rozdíl mezi členskými státy spočívá ve způsobu rozpoznání situace, ve které je třeba zasáhnout: v případě některých členských států se musí plavidlo potápět; u jiných postačuje, je-li plavidlo nezpůsobilé k plavbě na moři; podmínkou některých členských států je, aby lidé na palubě o pomoc požádali, zatímco jiné to nevyžadují. Návrh vychází z režimu pro pátrání a záchranu a stanoví, že jakmile existují jakékoli pochybnosti o bezpečnosti plavidla nebo osob, musí o tom být uvědomeny pátrací a záchranné orgány a musí jim být sděleny veškeré informace, které potřebují k tomu, aby mohly určit, zda se jedná o pátrací a záchrannou situaci, či nikoli.-  Rozhodnutí, kam by měly být zachráněné osoby převezeny, je obtížnou otázkou a je považováno za jedno ze slabých míst režimu pro pátrání a záchranu. Změny z roku 2004 vyžadují, aby při řešení pátracích a záchranných situací spolupracovaly všechny státy. Stát odpovědný za oblast, v níž pátrací a záchranná akce probíhá, musí za spolupráce s ostatními státy rozhodnout, kam budou zachráněné osoby převezeny. Tyto změny byly odmítnuty jedním členským státem. Konkrétním bodem sváru byla otázka, kde budou zachráněné osoby vyloděny, jestliže stát odpovědný za oblast, v níž pátrací a záchranná akce probíhá, nesplní v tomto ohledu svou povinnost. Některé členské státy se zdráhají daných operací účastnit ze strachu, že budou nakonec muset dopravit zachráněné osoby na své území. Návrh rozhodnutí usiluje o řešení takových situací tím, že pro případy, kdy je vylodění ve třetí zemi nemožné, stanoví jeho uskuteční v hostitelském členském státě.PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHUPrávní základPrávním základem návrhu je čl. 12 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex)[1], který opravňuje Komisi přijmout regulativním postupem doplňková opatření, kterými se řídí ostraha hranic, přičemž Evropský parlament uplatní své právo kontroly.Návrh se vztahuje na ostrahu námořní hranice v souvislosti s operacemi agentury Frontex, která je pověřena mimo jiné napomáháním operativní spolupráci mezi členskými státy při provádění Schengenského hraničního kodexu. Tyto operace spadají do působnosti hraničního kodexu, jsou koordinovány agenturou Společenství a hrazeny z rozpočtu Společenství. Přijetí doplňkových opatření, kterými se řídí ostraha hranic, postupem projednávání ve výborech je výslovně stanoveno v článku 12 kodexu. Vztahuje-li se ostraha na námořní hranice, je zřejmé, že musí být dodrženo mezinárodní mořské právo a mezinárodní námořní právo. Dále není možné, aby byla při těchto operacích porušována lidská práva, včetně práv uprchlíků, jak je již stanoveno v kodexu. Návrh je v přísném souladu s tímto mezinárodním právním rámcem: usiluje o to, aby při provádění operací bylo zvýšenou měrou dbáno na dodržování těchto zásad a zároveň zavádí určitý stupeň jednotnosti při provádění tohoto právního rámce všemi operačními jednotkami, které se takových operací účastní.Subsidiarita a proporcionalitaNávrh rozhodnutí se týká záležitosti, která nespadá do výlučné pravomoci Společenství, a vztahuje se na ni proto zásada subsidiarity. Musí být dodržena rovněž zásada proporcionality.Cílů návrhu nelze dosáhnout na úrovni jednotlivých členských států; je zapotřebí přijmout pravidla Společenství.Návrh se uplatní na ostrahu námořní hranice v kontextu operativní spolupráce, kterou koordinuje agentura Frontex, přičemž se netýká činností souvisejících s ostrahou vykonávanou členskými státy jednotlivě ani spolupráce mimo tento rámec.Volba nástrojůNavrhovaný nástroj: rozhodnutí Rady.Jako právní nástroj bylo zvoleno rozhodnutí, protože cílem návrhu je stanovit povinnosti těch členských států, kterým je rozhodnutí určeno, při výkonu ostrahy vnější hranice v kontextu operativní spolupráce koordinované agenturou Frontex.ObsahČlánek 1 stanoví, že ostraha námořní hranice v souvislosti s operacemi agentury Frontex musí probíhat podle pokynů uvedených v příloze, které by měly být začleněny do operačního plánu každé operace.-  Stručný popis obsahu přílohy viz oddíl 2.SOULAD S OSTATNÍMI POLITIKAMI SPOLEČENSTVÍNávrh je v souladu s ostatními politikami Společenství, zejména s vnějšími politikami Evropské unie a se společnou dopravní politikou. Je rovněž v souladu s integrovanou námořní politikou Evropské unie.KONZULTACE A POSOUZENÍ DOPADŮExterní konzultaceNávrh rozhodnutí vychází z velkého množství výsledků, ke kterým dospěla neformální přípravná skupina organizovaná Komisí v letech 2007 a 2008, v níž byli zapojeni odborníci z členských států, agentury Frontex, Úřadu vysokého komisaře OSN pro uprchlíky a Mezinárodní organizace pro migraci.Posouzení dopadůPosouzení dopadů nebylo provedeno, jelikož návrh z větší části uvádí a objasňuje již existující mezinárodní pravidla a pravidla Společenství.HODNOCENÍNepředpokládá se žádné hodnocení v souvislosti s prováděním tohoto rozhodnutí.FINAČNÍ VÝKAZ A POSOUZENÍ RIZIKA PODVODUTímto opatřením nevzniká Společenství žádná finanční ani administrativní zátěž. Návrh tedy nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství.ZVLÁŠTNÍ POSTAVENÍ NĚKTERÝCH ČLENSKÝCH STÁTŮ A PŘIDRUŽENÝCH ZEMÍTento návrh navazuje na schengenské acquis . Ve vztahu k různým protokolům je proto třeba vzít v úvahu tyto jejich důsledky:-  Spojené království a Irsko: Tento návrh má navazovat na ta ustanovení schengenského acquis , kterých se neúčastní Spojené království a Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis , a s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis . Tyto členské státy se nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.-  Dánsko: Tento návrh nahradí nařízení (ES) č. 562/2006. Vzhledem k tomu, že má nařízení navazovat na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, v souladu s článkem 5 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství oznámilo Dánsko dopisem ze dne 8. června 2006, že toto nařízení provedlo ve svém vnitrostátním právu. Ve smyslu mezinárodního práva je proto uvedené rozhodnutí pro Dánsko závazné.-  Norsko a Island: Tento návrh rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o jejich přidružení k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [2].-  Švýcarsko: Tento návrh rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [3].-  Lichtenštejnsko: Tento návrh rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis .NávrhROZHODNUTÍ RADYdoplňující Schengenský hraniční kodex, pokud jde o ostrahu vnějších námořních hranic v kontextu operativní spolupráce koordinované Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicíchRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex)[4], a zejména na čl. 12 odst. 5 tohoto nařízení,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:1.  Účelem ostrahy hranic je zabránit nedovolenému překračování hranic, čelit přeshraniční trestné činnosti a zadržovat osoby, které překročily hranice nezákonně, nebo přijímat vůči těmto osobám jiná opatření. Ostraha hranic by měla účinně bránit osobám v obcházení kontrol na hraničních přechodech, měla by od takového chování účinně odrazovat a odhalovat případy nedovoleného překročení vnějších hranic.2.  Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (dále jen „agentura“) odpovídá za koordinaci operativní spolupráce mezi členskými státy v zájmu snazšího uplatňování práva Společenství, mimo jiné v oblasti ostrahy hranic. V kontextu operativní spolupráce koordinované agenturou a v zájmu jejího posílení jsou nutná doplňková pravidla, pokud jde o činnosti související s ostrahou hranic prováděné námořními a leteckými jednotkami jednoho členského státu na námořní hranici jiného členského státu.3.  V souladu s nařízením (ES) č. 562/2006 a s obecnými zásadami práva Společenství by opatření přijatá v průběhu operace související s ostrahou hranic měla být přiměřená sledovaným cílům a plně respektovat základní práva a práva uprchlíků a žadatelů o azyl, mezi něž patří zejména zákaz navracení. Členské státy jsou vázány ustanoveními azylového acquis , a zejména směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka[5], pokud jde o žádosti o azyl podané na území členských států, mimo jiné i na hranicích nebo v tranzitních prostorách.4.  Na svých zasedáních ve dnech 18.–19. června 2009 a 29.–30. října 2009 zdůraznila Evropská rada potřebu posílení operací hraniční kontroly koordinovaných agenturou a jasných pravidel pro zapojování do společného hlídkování a pro vyloďování zachráněných osob.5.  V úvahu by se měla vzít skutečnost, že operace související s ostrahou hranic koordinované agenturou jsou prováděny v souladu s operačním plánem schváleným zúčastněnými členskými státy a agenturou a s časovým plánem a instrukcemi vydanými koordinačním centrem, v němž jsou zúčastněné členské státy a agentura zastoupeny, a že před začátkem operace je určen jeden nebo více hostitelských členských států, jejichž hranice budou střeženy. Do tohoto operačního plánu by měly být začleněny pokyny uvedené v tomto rozhodnutí.6.  Prováděním tohoto rozhodnutí by neměly být dotčeny povinnosti členských států podle Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři, Mezinárodní úmluvy o pátrání a záchraně na moři, Úmluvy Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu a jejího protokolu proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky, Úmluvy o právním postavení uprchlíků, Evropské úmluvy o lidských právech a dalších příslušných mezinárodních nástrojů.7.  V souladu s mezinárodním právem každý stát vyžaduje od kapitána lodi plující pod jeho vlajkou, aby, pokud tak může učinit bez vážného ohrožení lodi, její posádky nebo cestujících, poskytl pomoc kterékoli osobě nalezené na moři, která je v nebezpečí života, a vydal se co nejvyšší rychlostí na záchranu osob v tísni. Taková pomoc by měla být poskytována bez ohledu na státní příslušnost či status osob, jimž má být pomoc poskytnuta, nebo na okolnosti, za jakých jsou objeveny. Toto rozhodnutí se nedotýká odpovědnosti námořních pátracích a záchranných orgánů, včetně odpovědnosti za zajištění koordinace a spolupráce tak, aby zachráněné osoby mohly být dopraveny na bezpečné místo.8.  Toto rozhodnutí ctí základní práva a dodržuje zásady stanovené zejména v Listině základních práv Evropské unie, zejména lidskou důstojnost, zákaz mučení a nelidského či ponižujícího zacházení anebo trestu, právo na svobodu a bezpečnost, zásadu nenavracení, zákaz diskriminace a práva dítěte. Toto rozhodnutí by měly členské státy uplatňovat v souladu s těmito právy a zásadami.9.  Jelikož cílů opatření, jež má být přijato, tedy přijetí dodatečných pravidel pro ostrahu námořních hranic prováděnou příslušníky pohraniční stráže za koordinace agentury, nemůže být kvůli rozdílným právním předpisům a praxi uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich z důvodu nadnárodního charakteru operací může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.10.  Dánsko se v souladu s článkem 2 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství neúčastnilo přijímání nařízení Rady (ES) č. 562/2006, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Avšak vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 562/2006 navazuje na schengenské acquis podle ustanovení hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu Dánsko dopisem ze dne 8. června 2006 oznámilo provedení tohoto nařízení ve svém vnitrostátním právním řádu. Ve smyslu mezinárodního práva je proto zavázáno toto rozhodnutí provádět.11.  Pokud jde o Island a Norsko, toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [6], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES[7] o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.12.  Pokud jde o Švýcarsko, toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [8], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES o uzavření uvedené dohody[9].13.  Pokud jde o Lichtenštejnsko, toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu podepsaného mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis , která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/261/ES o podpisu a prozatímním uplatňování určitých ustanovení tohoto protokolu[10].14.  Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis , kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [11]. Spojené království se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Toto rozhodnutí by tedy nemělo být určeno Spojenému království.15.  Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis , kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [12]. Irsko se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Toto rozhodnutí by tedy nemělo být určeno Irsku.16.  Výbor pro Schengenský hraniční kodex, který byl konzultován dne 19. října 2009, nezaujal stanovisko, a proto Komise v souladu s čl. 5a odst. 4 písm. a) rozhodnutí 1999/468/ES předložila Radě návrh opatření, která mají být přijata, a zároveň ho zaslala Evropskému parlamentu,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Ostraha vnějších námořních hranic v kontextu operativní spolupráce mezi členskými státy koordinované Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (dále jen „agentura“) probíhá podle pokynů uvedených v příloze. Tyto pokyny jsou součástí operačního plánu vypracovaného agenturou a zúčastněnými členskými státy pro každou operaci koordinovanou agenturou.Článek 2Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Bulharské republice, České republice, Dánskému království, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Republice Malta, Nizozemskému království, Rakouské republice, Polské republice, Portugalské republice, Rumunsku, Republice Slovinsko, Slovenské republice, Finské republice a Švédskému království.V Bruselu dne […].Za Radupředseda / předsedkyněPŘÍLOHA Pokyny pro operace agentury Frontex na mořiObecné zásady1.1 Opatření přijatá pro účely operace související s ostrahou hranic by měla být prováděna tak, aby neohrožovala bezpečnost zajištěných či zachráněných osob ani zúčastněných jednotek.1.2. Po celou dobu operace by měly být zohledňovány zvláštní potřeby dětí, obětí obchodování s lidmi, osob potřebujících rychlou lékařskou pomoc, osob potřebujících mezinárodní ochranu a dalších osob v mimořádně obtížné situaci.1.3. Členské státy by měly uplatňovat tyto pokyny v souladu se základními právy. Členské státy by měly zajistit, aby příslušníci pohraniční stráže účastnící se operací souvisejících s ostrahou hranic byli vyškoleni v oblasti příslušných ustanovení lidských práv a uprchlického práva a obeznámeni s mezinárodním režimem pro pátrání a záchranu.Zajištění2.1 Po objevení lodě nebo jiného námořního plavidla (dále jen „loď“) by se k nim měly přiblížit jednotky, aby zjistily jejich totožnost a státní příslušnost, a až do dalších opatření by je měly z bezpečné vzdálenosti sledovat. Informace o lodi by měly být okamžitě sděleny koordinačnímu centru zřízenému v souvislosti s koordinovanými operacemi agentury Frontex na moři a pro účely těchto operací.2.2 Pokud se loď chystá vplout nebo již vplula do přilehlé zóny či teritoriálních vod členského státu, jenž se operace neúčastní, měly by být informace o lodi sděleny koordinačnímu centru, které je předá dotyčnému členskému státu.2.3. Informace o jakékoli lodi podezřelé ze zapojení do nezákonných činností na moři vymykajících se z rámce operace by měly být sděleny koordinačnímu centru, které je předá dotyčnému členskému státu či dotyčným členským státům.2.4. Opatření v průběhu operace související s ostrahou hranic proti lodím nebo jiným námořním plavidlům, u kterých existuje důvodné podezření, že převážejí osoby, které mají záměr vyhnout se kontrolám na hraničních přechodech, mohou zahrnovat:a) žádost o informace a předložení dokladů ohledně vlastnictví, registrace a aspektů souvisejících s plavbou, a poskytnutí relevantních údajů o osobách na palubě ohledně jejich totožnosti, státní příslušnosti aj.;b) zastavení lodě, vstup na palubu a prohlídka lodě, lodního nákladu a výslech osob na palubě;c) informování osob na palubě o tom, že nejsou oprávněny překročit hranice, a osob řídících plavidlo o tom, že umožněním plavby se vystavují postihu;d) zabavení lodě a zadržení osob na palubě;e) vydání příkazu posádce lodi ke změně kursu a odplutí z teritoriálních vod či přilehlé zóny nebo směrem k jinému cíli, než jsou teritoriální vody či přilehlá zóna, doprovod plavidla či zdržování se v jeho blízkosti, dokud nepluje ve správném kursu;f) dopravení lodě nebo osob na palubě do třetí země nebo jiné předání lodě nebo osob na palubě orgánům třetí země;g) dopravení lodě nebo osob na palubě do hostitelského členského státu nebo jiného členského státu, který se operace účastní.2.5. Opatření stanovená v bodě 2.4 by měla být přijata za těchto podmínek:2.5.1. Teritoriální vody a přilehlá zónaOpatření uvedená v bodě 2.4 by měla být přijata po získání povolení a v souladu s pokyny hostitelského členského státu předanými zúčastněné jednotce prostřednictvím koordinačního centra. Za tím účelem by zúčastněná jednotka měla prostřednictvím koordinačního centra sdělit hostitelskému členskému státu, zda kapitán zajištěného plavidla požaduje, aby byl informován diplomatický či konzulární pracovník státu vlajky.2.5.2. Výlučná ekonomická zóna a volné moře2.5.2.1. Pluje-li loď pod vlajkou členského státu účastnícího se operace nebo vykazuje-li znaky registrace tohoto státu, měla by být po obdržení povolení od státu vlajky přijata opatření uvedená v bodě 2.4. Zástupce tohoto členského státu v koordinačním centru by měl být oprávněn vydat nebo předat takové povolení.2.5.2.2. Pluje-li loď pod vlajkou členského státu neúčastnícího se operace či třetí země nebo vykazuje-li znaky registrace tohoto státu či třetí země, mělo by být požadováno náležité potvrzení registrace od státu vlajky, a je-li státní příslušnost potvrzena, mělo by být od státu vlajky požadováno povolení k přijetí opatření uvedených v bodě 2.4.Koordinační centrum by mělo být informováno o veškeré komunikaci se státem vlajky.2.5.2.3. Existuje-li důvodné podezření, že loď, třebaže pluje pod cizí vlajkou či odmítá vlajku vyvěsit, má ve skutečnosti stejnou státní příslušnost jako zúčastněná jednotka, měla by zúčastněná jednotka ověřit právo lodě plout pod zmíněnou vlajkou. Za tímto účelem může pod velením důstojníka vyslat k podezřelé lodi člun. Pokud podezření přetrvává i po zkontrolování dokladů, měla by jednotka na palubě lodě provést s největší možnou ohleduplností další prohlídku. Země, pod jejíž vlajkou loď údajně pluje, by měla být vhodným způsobem kontaktována.2.5.2.4. Existuje-li důvodné podezření, že loď, třebaže pluje pod cizí vlajkou nebo odmítá vlajku vyvěsit, má ve skutečnosti státní příslušnost jiného členského státu účastnícího se operace, mělo by být provedeno ověření práva lodě plout pod jeho vlajkou po obdržení povolení tohoto členského státu. Zástupce tohoto členského státu v koordinačním centru by měl být oprávněn vydat nebo předat takové povolení.Pokud se podezření ohledně státní příslušnosti lodě potvrdí, měla by být přijata opatření uvedená v bodě 2.4 za podmínek stanovených v bodě 2.5.2.1.2.5.2.5. Existuje-li důvodné podezření, že loď nemá státní příslušnost, nebo může-li být považována za loď bez státní příslušnosti, měla by zúčastněná jednotka ověřit právo lodě plout pod danou vlajkou. Za tímto účelem může pod velením důstojníka vyslat k podezřelé lodi člun. Pokud podezření přetrvává i po zkontrolování dokladů, měla by jednotka na palubě lodě provést s největší možnou ohleduplností další prohlídku.Potvrdí-li se podezření, že loď nemá státní příslušnost, a existuje-li důvodné podezření, že loď je zapojena do pašování přistěhovalců po moři ve smyslu Protokolu proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky doplňujícího Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, měla by být přijata opatření uvedená v bodě 2.4.Neobdržela-li loď od žádného členského státu právo plout pod jeho vlajkou nebo pluje-li pod vlajkami dvou nebo více států, kterých používá podle své libosti, mělo by se mít se za to, že loď nemá státní příslušnost nebo může být považována za loď bez státní příslušnosti.2.5.2.6. V průběhu čekání na povolení nebo v případě chybějícího povolení státu vlajky by loď měla být z bezpečné vzdálenosti sledována. Bez výslovného povolení státu vlajky by neměla být přijata žádná další opatření, s výjimkou těch opatření, jež jsou nezbytná ke zmírnění bezprostředního nebezpečí pro lidské životy, jak je stanoveno v části 3, nebo těch opatření, jež vycházejí z dvoustranných či mnohostranných dohod, nebo pokud loď nevpluje do přilehlé zóny.2.6. Jakékoli operativní činnosti v teritoriálních vodách členského státu neúčastnícího se operace nebo v teritoriálních vodách třetí země by se měly provádět v souladu s povolením a pokyny pobřežního státu. Koordinační centrum by mělo být informováno o veškeré komunikaci s pobřežním státem a o následném průběhu akce.Pátrací a záchranné situace, které nastanou během operace3.1. Zúčastněné jednotky poskytnou pomoc jakémukoli plavidlu či osobě na moři, jež se ocitnou v tísni. Učiní tak bez ohledu na státní příslušnost či status dané osoby a bez ohledu na okolnosti, za jakých je tato osoba nalezena.3.2. V situaci, kdy během operace panují nejistota a obavy o bezpečnost lodě či osob na palubě, by zúčastněné jednotky měly co nejdříve předat všechny dostupné informace záchrannému koordinačnímu centru odpovědnému za oblast pátrání a záchrany, kde taková situace nastane.V případech, kdy záchranné koordinační centrum třetí země odpovědné za oblast pátrání a záchrany nereaguje na hlášení podané zúčastněnou jednotkou, měla by zúčastněná jednotka kontaktovat záchranné koordinační centrum v hostitelském členském státě, který se od místa, kde nastal stav nouze, nachází zeměpisně nejblíže.Při čekání na pokyny od záchranného koordinačního centra by zúčastněné jednotky měly přijmout všechna přiměřená opatření k zajištění bezpečnosti dotyčných osob.3.3. Zúčastněné jednotky by měly zvážit všechny relevantní okolnosti a sdělit příslušnému záchrannému koordinačnímu centru své hodnocení, do něhož jsou zahrnuty zejména:17.  existence žádosti o pomoc,18.  způsobilost lodě k plavbě na moři a pravděpodobnost, že loď nedopluje do své konečné destinace,19.  počet cestujících vzhledem k typu lodě (přetížení),20.  dostupnost zásob (palivo, voda, jídlo atd.) nezbytných k doplutí k pobřeží,21.  přítomnost kvalifikované posádky a velení lodě,22.  dostupnost bezpečnostního, navigačního a komunikačního vybavení,23.  přítomnost cestujících, kteří naléhavě potřebují lékařskou pomoc,24.  přítomnost mrtvých cestujících,25.  přítomnost těhotných žen a dětí,26.  povětrnostní a námořní podmínky.3.4. Určení stavu nouze by nemělo záviset pouze na tom, zda bylo o pomoc skutečně požádáno.V případech, kdy osoby na palubě odmítají přijmout pomoc i přes zřejmý stav nouze lodě, by zúčastněná jednotka měla informovat záchranné koordinační centrum a pokračovat v plnění svých povinností, přijímat nezbytná opatření k zajištění bezpečnosti dotyčných osob a zároveň se vyhýbat takovým opatřením, která by mohla zhoršit situaci či zvýšit riziko zranění či ztrát na životech.3.5. Koordinační centrum pro operaci by mělo být co nejdříve informováno o veškerém kontaktu se záchranným koordinačním centrem a o průběhu opatření přijatých zúčastněnou jednotkou.3.6. Jestliže loď nelze nebo již nelze považovat za loď ve stavu nouze nebo jestliže pátrací a záchranná operace již skončila, měla by zúčastněná jednotka pokračovat v operaci v souladu s částí 2 a za konzultací s koordinačním centrem pro operaci.Vyloďování4.1. V operačním plánu by měla být uvedena pravidla vyloďování zajištěných či zachráněných osob v souladu s mezinárodním právem a všemi příslušnými dvoustrannými dohodami.S výhradou bodu 4.2 by mělo být upřednostněno vylodění ve třetí zemi, z níž osoby odpluly, nebo v oblasti teritoriálních vod či oblasti pátrání a záchrany, kde osoby zahájily tranzit, nebo není-li to možné, vylodění v zeměpisně nejbližším místě, kde lze zajistit bezpečnost osob.4.2. Žádné osoby by neměly být vyloděny nebo jinak předány orgánům v té zemi, ohledně níž existují závažné důvody se domnívat, že by v ní byly vystaveny pronásledování nebo mučení či jinému nelidskému nebo ponižujícímu zacházení nebo trestání, nebo u které existuje riziko vyhoštění nebo návratu do takové země. Zajištěné nebo zachráněné osoby musí být náležitě informovány, aby mohly sdělit své důvody, jestliže se domnívají, že by jim v navrhovaném místě vylodění hrozilo takové zacházení.4.3. Koordinační centrum by mělo být informováno o existenci osob ve smyslu bodu 4.2 a předat tyto informace příslušným orgánům hostitelského členského státu.[1] Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 9.[2] Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 36.[3] Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 52.[4] Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 1.[5] Úř. věst. L 326, 13.12.2005, s. 13.[6] Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 36.[7] Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 31.[8] Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 52.[9] Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 1.[10] Úř. věst. L 83, 26.3.2008, s. 3.[11] Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43.[12] Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 16.2.2016
            COM(2016) 68 final
            2016/0040(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Podvýboru pro cla zřízeném Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, pokud jde o nahrazení protokolu II k uvedené dohodě týkajícího se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce novým protokolem, který, pokud jde o pravidla původu, odkazuje na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Důvody a cíle návrhu

               Regionální úmluva o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu
                  1
                (dále jen „úmluva“) obsahuje ustanovení o původu zboží obchodovaného v souladu s příslušnými dohodami uzavřenými mezi smluvními stranami. EU podepsala úmluvu dne 15. června 2011. Moldavská republika požádala o přistoupení k úmluvě dne 17. července 2013 a smíšený výbor zřízený úmluvou ve svém rozhodnutí č. 2 ze dne 21. května 2014
                  2
                rozhodl, že Moldavská republika by měla být vyzvána k přistoupení k úmluvě.

               EU uložila svou listinu o přijetí u depozitáře úmluvy dne 26. března 2012 a Moldavská republika dne 31. července 2015. V důsledku toho podle čl. 10 odst. 3 uvedené úmluvy vstoupila úmluva v platnost pro EU dne 1. května 2012 a pro Moldavskou republiku dne 1. září 2015.

               V článku 6 úmluvy se stanoví, že každá smluvní strana přijme vhodná opatření, aby zajistila její účinné uplatňování. Za tímto účelem by Podvýbor pro cla zřízený Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé
                  3
                měl přijmout rozhodnutí nahrazující protokol II o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce novým protokolem, který, pokud jde o pravidla původu, odkazuje na úmluvu. Postoj, který má EU zaujmout v rámci Podvýboru pro cla, by měla stanovit Rada.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

               Právním základem rozhodnutí Rady je čl. 207 odst. 4 první pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

               Návrh spadá do výlučné pravomoci Unie.

               •Volba nástroje

               Navrhovaný nástroj: rozhodnutí Rady.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

               Členské státy EU byly informovány o předloze rozhodnutí Rady v rámci Výboru pro celní kodex (odboru pro původ) dne 30. září 2015.

               •Sběr a využití výsledků odborných konzultací

                  Nebylo třeba využít externích odborných konzultací.

               •Posouzení dopadů

               Kromě toho nebylo třeba provést posouzení dopadů, jelikož navrhované úpravy jsou technického rázu a nevztahují se na podstatu v současnosti platného protokolu o pravidlech původu.

               2016/0040 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Podvýboru pro cla zřízeném Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, pokud jde o nahrazení protokolu II k uvedené dohodě týkajícího se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce novým protokolem, který, pokud jde o pravidla původu, odkazuje na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Protokol II k Dohodě o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé
                  4
                (dále jen „dohoda“) se týká definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce (dále jen „protokol II“).

               (2)Většina obchodu a obchodních záležitostí dohody o přidružení se včetně protokolu II prozatímně provádějí od 1. září 2014.

               (3)Regionální úmluva o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu
                  5
                (dále jen „úmluva“) obsahuje ustanovení o původu zboží obchodovaného v souladu s příslušnými dohodami uzavřenými mezi smluvními stranami.

               (4)Unie podepsala úmluvu dne 15. června 2011. Smíšený výbor zřízený úmluvou ve svém rozhodnutí č. 2 ze dne 21. května 2014
                  6
                rozhodl, že Moldavská republika by měla být vyzvána k přistoupení k úmluvě.

               (5)Unie uložila svou listinu o přijetí u depozitáře úmluvy dne 26. března 2012 a Moldavská republika dne 31. července 2015. V důsledku toho podle čl. 10 odst. 3 úmluvy vstoupila úmluva v platnost pro Unii dne 1. května 2012 a pro Moldavskou republiku dne 1. září 2015.

               (6)Článek 6 úmluvy stanoví, že každá smluvní strana přijme vhodná opatření, aby zajistila účinné uplatňování uvedené úmluvy. Za tímto účelem by Podvýbor pro cla zřízený dohodou měl přijmout rozhodnutí nahrazující protokol II novým protokolem, který, pokud jde o pravidla původu, odkazuje na úmluvu.

               (7)Postoj Unie v Podvýboru pro cla by proto měl vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být jménem Evropské unie zaujat v Podvýboru pro cla zřízeném Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, pokud jde o nahrazení protokolu II k uvedené dohodě týkajícího se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce novým protokolem, který, pokud jde o pravidla původu, odkazuje na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu, vychází z návrhu rozhodnutí Podvýboru pro cla připojeného k tomuto rozhodnutí.

               Zástupci Unie v Podvýboru pro cla mohou odsouhlasit drobné změny návrhu rozhodnutí Podvýboru pro cla bez dalšího rozhodnutí Rady.

               Článek 2

               Rozhodnutí Podvýboru pro cla se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda

                     (1)
                  Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.

                     (2)
                  Úř. věst. L 217, 23.7.2014, s. 88.

                     (3)
                  Úř. věst. L 260, 30.8.2014, s. 4.

                     (4)
                  Úř. věst. L 260, 30.8.2014, s. 4.

                     (5)
                  Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.

                     (6)
                  Úř. věst. L 217, 23.7.2014, s. 88.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 16.2.2016
            COM(2016) 68 final
            PŘÍLOHY
            Příloha

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Podvýboru pro cla zřízeném Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, pokud jde o nahrazení protokolu II k uvedené dohodě týkajícího se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce novým protokolem, který, pokud jde o pravidla původu, odkazuje na Regionální úmluvu o celoevopsko-středomořských preferenčních pravidlech původu

               Návrh
               ROZHODNUTÍ č. … PODVÝBORU EU-MOLDAVSKO PRO CLA,

               kterým se nahrazuje protokol II k Dohodě o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, který se týká definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce

               PODVÝBOR EU-MOLDAVSKO PRO CLA,

               s ohledem na Dohodu o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé
                  1
               , a zejména na čl. 144 odst. 2 uvedené dohody,

               s ohledem na protokol II k Dohodě o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, který se týká definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Ustanovení čl. 144 odst. 2 Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé (dále jen „dohoda“) odkazuje na protokol II k dohodě (dále jen „protokol II“), který určuje pravidla původu a stanoví kumulaci původu mezi Evropskou unií a Moldavskou republikou.

               (2)Většina obchodu a obchodních záležitostí dohody o přidružení se včetně protokolu II prozatímně provádějí od 1. září 2014.

               (3)Článek 38 protokolu II stanoví, že Podvýbor pro cla zřízený podle článku 200 dohody může rozhodnout o změně ustanovení tohoto protokolu.

               (4)Cílem Regionální úmluvy o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu
                  2
                (dále jen „úmluva“) je nahradit protokoly o pravidlech původu, které jsou v současné době mezi zeměmi celoevropsko-středomořské oblasti platné, jediným právním aktem.

               (5)Unie podepsala úmluvu dne 15. června 2011. Smíšený výbor zřízený úmluvou ve svém rozhodnutí č. 2 ze dne 21. května 2014
                  3
                rozhodl, že Moldavská republika by měla být vyzvána k přistoupení k úmluvě.

               (6)Unie uložila svou listinu o přijetí u depozitáře úmluvy dne 26. března 2012 a Moldavská republika dne 31. července 2015. V důsledku toho podle čl. 10 odst. 3 úmluvy vstoupila úmluva v platnost pro Unii dne 1. května 2012 a pro Moldavskou republiku dne 1. září 2015.

               (7)Protokol II by proto měl být nahrazen novým protokolem, který odkazuje na úmluvu,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Protokol II k Dohodě o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé týkající se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce se nahrazuje zněním stanoveným v příloze tohoto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               Použije se ode dne …

               V … dne …

                  Za Podvýbor pro cla

                  předseda

               Příloha

               Protokol II

               o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce

               Článek 1

               Použitelná pravidla původu

               1.
                     Pro účely provádění této dohody se použijí dodatek I a příslušná ustanovení dodatku II Regionální úmluvy o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu
                  4
                (dále jen „úmluva“).

               2.
                     Všechny odkazy na „příslušnou dohodu“ v dodatku I a v příslušných ustanoveních dodatku II úmluvy se považují za odkazy na tuto dohodu.

               Článek 2

               Řešení sporů

               1.
                     Pokud v souvislosti s kontrolními postupy uvedenými v článku 32 dodatku I úmluvy vyvstanou spory, které nelze mezi celními orgány žádajícími o kontrolu a celními orgány příslušnými k jejímu provedení vyřešit, předloží se tyto spory Podvýboru pro cla. Ustanovení o mechanismu řešení sporů v kapitole 14 (Řešení sporů) hlavy V (Obchod a obchodní záležitosti) této dohody se nepoužije.

               2.
                     Ve všech případech se řešení sporů mezi dovozcem a celními orgány země dovozu řídí právními předpisy této země.

               Článek 3

               Změny protokolu

               O změně ustanovení tohoto protokolu může rozhodnout Podvýbor pro cla.

               Článek 4

               Odstoupení od úmluvy

               1.
                     Pokud Evropská unie nebo Moldavská republika depozitáři úmluvy písemně oznámí svůj úmysl od úmluvy odstoupit podle článku 9 úmluvy, zahájí Evropská unie a Moldavská republika neprodleně jednání o pravidlech původu pro účely provádění této dohody.

               2.
                     Do dne vstupu takovýchto nově sjednaných pravidel původu v platnost se budou na tuto dohodu i nadále vztahovat pravidla původu obsažená v dodatku I a případně příslušná ustanovení dodatku II úmluvy platná v okamžiku odstoupení. Nicméně od okamžiku odstoupení je třeba pravidla původu obsažená v dodatku I a případně příslušná ustanovení dodatku II úmluvy vykládat tak, aby umožňovala dvoustrannou kumulaci pouze mezi Evropskou unií a Moldavskou republikou.

               Článek 5

               Přechodná ustanovení – kumulace

               Bez ohledu na čl. 16 odst. 5 a čl. 21 odst. 3 dodatku I úmluvy, pokud se kumulace týká pouze států ESVO, Faerských ostrovů, Evropské unie, Turecka, zemí zapojených do procesu stabilizace a přidružení a Moldavské republiky, může být původ prokázán průvodním osvědčením EUR.1 nebo prohlášením o původu.

                     (1)
                  Úř. věst. L 260, 30.8.2014, s. 4.

                     (2)
                  Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.

                     (3)
                  Úř. věst. L 217, 23.7.2014, s. 88.

                     (4)
                  Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.