				|

		52012PC0650

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se mění nařízení (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni /* COM/2012/0650 final - 2012/0309 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1. Obecné souvislosti a odůvodnění
návrhu
V souladu s čl. 62 odst. 2
písm. b) bodem i) Smlouvy o založení Evropského společenství
přijala Rada nařízení Rady (ES) č. 539/2001[1], kterým se stanoví seznam
třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při
překračování vnějších hranic vízum (tzv. negativní seznam,
příloha I), jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní
příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (tzv. pozitivní seznam,
příloha II). Článek 61 Smlouvy o ES uvádí tyto seznamy mezi
doprovodnými opatřeními, která jsou bezprostředně spjata s
volným pohybem osob v prostoru svobody, bezpečnosti a práva.
Příslušným právním základem je nyní čl. 77 odst. 2 písm. a)
Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).
Určení těch třetích zemí,
jejichž státní příslušníci podléhají vízové povinnosti, a těch, které
jsou od ní osvobozeny, se řídí uváženým, pro každý případ zvlášť
provedeným vyhodnocením rozmanitých kritérií, která souvisejí mimo jiné s
nedovoleným přistěhovalectvím, veřejným pořádkem a
bezpečností a s vnějšími vztahy Evropské unie se třetími
zeměmi, přičemž je také brán zřetel na důsledky
regionální spojitosti a vzájemnosti. Vzhledem ke kritériu veřejného
pořádku a nedovoleného přistěhovalectví by rovněž měla
být věnována zvýšená pozornost bezpečnosti cestovních dokladů
vydaných dotčenými třetími zeměmi.
Jelikož se tato kritéria, stanovená
nařízením (ES) č. 539/2001, mohou ve vztahu ke třetím zemím
časem vyvíjet, měl by být negativní i pozitivní seznam v pravidelných
intervalech předmětem přezkumu. Ve Stockholmském programu
přijatém v prosinci 2009 Evropská rada výslovně požádala Komisi, aby
i nadále pravidelně přezkoumávala dané seznamy zemí, jejichž státní
příslušníci podléhají vízové povinnosti nebo jsou od ní osvobozeni, v
souladu s příslušnými kritérii týkajícími se nedovoleného
přistěhovalectví, veřejného pořádku a bezpečnosti a
zároveň zohlednila cíle vnitřní i vnější politiky Unie.
Z tohoto důvodu bylo nařízení (ES)
č. 539/2001 od doby svého přijetí již osmkrát změněno[2]. Naposledy v roce 2010, kdy byl
do pozitivního seznamu převeden Tchaj-wan a v důsledku pozitivního
výsledku jednání o liberalizaci víz také Albánie a Bosna a Hercegovina.
Evropský parlament a Rada v současnosti
projednávají řadu změn, které navrhla Komise a které se týkají
ustanovení nařízení (ES) č. 539/2001[3]: zavést vízovou ochrannou
doložku, která za stavu nouze dočasně pozastaví zrušení vízové
povinnosti pro třetí zemi uvedenou v pozitivním seznamu; posílit právní
jistotu zavedením pravidel, která budou upravovat řešení jistých situací,
na které se příslušné nařízení dosud nevztahuje, a upravit ustanovení
s ohledem na nedávné změny, které přinesla Lisabonská smlouva a
sekundární právní předpisy, např. kodex o vízech (nařízení Rady
(ES) č. 810/2009)[4].
Dané seznamy přiložené k nařízení
(ES) č. 539/2001 je nutné pravidelně obecně přehodnotit s
ohledem na příslušná, výše uvedená kritéria blíže určená v
nařízení.
Cílem tohoto přezkumu seznamů
přiložených k nařízení je zajistit, aby:
·
složení seznamů třetích zemí odpovídalo
kritériím 5. bodu odůvodnění uvedeného nařízení, zejména pokud
jde o kritéria pro nedovolené přistěhovalectví a veřejný
pořádek, popřípadě převedení zemí z jedné přílohy
do druhé,
·
nařízení v souladu s čl. 77 odst. 2 písm.
a) SFEU vyčerpávajícím způsobem určilo, zda musí mít státní
příslušník třetí země vízum, nebo zda je od vízové povinnosti
osvobozen.
2. Prvky návrhu
2.1 Převedení třetích zemí z
negativního seznamu (příloha I) na pozitivní seznam (příloha II)
V souladu s přístupem přijatým v
souvislosti s dřívějšími změnami nařízení (ES)
č. 539/2001 za účelem pravidelného přezkumu seznamů se
Komise dotázala členských států, zda podle jejich mínění
přílohy nařízení ve své současné podobě stále ještě
odpovídají kritériím stanoveným nařízením. Členské státy nenavrhly na
převedení z pozitivního seznamu na negativní žádné třetí země.
Komise obdržela návrhy ohledně převedení několika třetích
zemí z negativního na pozitivní seznam. Některé třetí země se se
žádostí o své převedení na pozitivní seznam obrátily na Komisi přímo.
Byly analyzovány informace předložené členskými státy (Komise
obdržela 20 odpovědí), jakož i informace z jiných zdrojů,
včetně informací z delegací EU odpovědných za dotčené
třetí země, a statistiky Eurostatu o imigračních tocích, azylu a
donucovacích opatřeních proti nedovolené migraci[5]. Na základě této analýzy
Komise dospěla k závěru, že na pozitivní seznam by měly být
prozatím převedeny níže uvedené země a britští občané.
2.1.1 Ostrovní státy Karibiku
Komise
ohledně každé třetí země, kterou navrhly členské státy,
analyzovala dostupné informace, včetně statistik. Zvláštní pozornost
věnovala: hospodářské a sociální vyspělosti země,
nebezpečí nedovoleného přistěhovalectví, které daná země
představuje pro Evropskou unii, otázkám vnějších vztahů a
regionální spojitosti.
Komise došla k
závěru, že vízová povinnost již není opodstatněná pro státní
příslušníky těchto zemí: Dominika, Grenada, Svatá Lucie, Svatý
Vincenc a Grenadiny a Trinidad a Tobago. Přesunout tyto země z
negativního seznamu na pozitivní seznam navrhl vysoký počet členských
států. Těchto pět zemí nepředstavuje pro členské státy
Unie žádné nebezpečí nedovoleného přistěhovalectví či
ohrožení veřejného pořádku a bezpečnosti v souladu s kritérii 5.
bodu odůvodnění příslušného nařízení. Tyto třetí
země jsou navíc dobře zavedené demokracie. Mají dobrou životní
úroveň a hospodářství v daném regionu je stabilní a roste. Tyto
země prokázaly, že jsou schopné čelit současné globální
hospodářské krizi a zlepšit své již tak dobré vztahy s Unií i s
mezinárodními finančními institucemi. Při revizi nařízení (ES)
č. 539/2001[6]
z roku 2006 již byly na pozitivní seznam převedeny čtyři
země nacházející se ve stejném regionu a skutečnost, že pro
občany těchto čtyř zemí byla zrušena vízová povinnost, neměla
na nedovolenou migraci či bezpečnost negativní vliv. Navrhuje se
proto, aby Dominika, Grenada, Svatá Lucie, Svatý Vincenc a Grenadiny a Trinidad
a Tobago byly převedeny z negativního seznamu na pozitivní seznam.
Za zmínku také
stojí, že na Trinidadu a Tobagu jsou zastoupeny čtyři členské
státy (Francie, Německo, Nizozemsko a Španělsko). Na Svaté Lucii,
která je oblíbeným turistickým cílem, má konzulát pouze jeden členský stát
(Francie). Protože na Grenadě, Dominice či Svatém Vincenci a
Grenadinách nemá zastoupení žádný členský stát, musí občané
těchto zemí žádat o schengenská víza v zahraničí, což s sebou nese
vysoké náklady. Grenada a Svatá Lucie mají pouze jedno zastoupení v
členských státech Schengenu a vysoký komisariát ve Spojeném království.
Na Trinidadu a
Tobagu jsou v současné době od vízové povinnosti osvobozeni všichni
občané EU, třebaže za nestejných podmínek a na odlišně dlouhou
dobu pobytu (pouze na jeden měsíc v případě občanů
Slovenska, Slovinska, České republiky, Polska, Bulharska, Rumunska,
Maďarska, Litvy, Lotyšska a Estonska). V ostatních čtyřech
uvedených zemích Karibiku jsou státní příslušníci všech členských
států Unie osvobozeni od vízové povinnosti v případě pobytů
v délce až 180 dní.
S ohledem na
kritérium veřejného pořádku a nedovoleného přistěhovalectví
by měla být zvláštní pozornost věnována bezpečnosti cestovních
dokladů, které vydávají dotčené třetí země. Při
poslední úpravě tohoto nařízení Komise oznámila, že převedení na
pozitivní seznam v budoucnu zřejmě podmíní splněním určitých
podmínek týkajících se bezpečnosti cestovních dokladů. V souvislosti
s tím bylo převedení zemí západního Balkánu z negativního na pozitivní
seznam podmíněno vydáním biometrických pasů. Důvodem byly
nedostatky dřívějších systémů vydávání pasů v tomto regionu
a s tím spojené problémy. Vzhledem k vysoké kvalitě bezpečnosti
cestovních dokladů CARICOM vydaných zeměmi, na které se vztahuje tato
změna nařízení, jakož i k jejich regionální spojitosti s jinými
zeměmi tohoto regionu, které byly v minulosti převedeny na pozitivní
seznam v rámci změny nařízení (ES) č. 539/2001
(nařízení (ES) č. 1932/2006), by se však od Dominiky, Grenady, Svaté
Lucie, Svatého Vincence a Grenadin a Trinidadu a Tobaga nemělo vydávání
biometrických pasů jako podmínky pro jejich převedení na pozitivní
seznam požadovat. Tyto třetí země mají vysoce bezpečné
strojově čitelné pasy CARICOM a v blízké budoucnosti je hodlají
vyměnit za pasy biometrické.
Aby se zajistil
soulad s dřívějším postupem při osvobozování od vízové
povinnosti zemí v regionu Karibiku, s vědomím, že tato osvobození od
vízové povinnosti neměla negativní důsledky, a s cílem zajistit s
těmito zeměmi v budoucnu plnou vzájemnost, pokud jde o bezvízové
krátkodobé tříměsíční pobyty v období šesti měsíců (v
současnosti tomu tak zcela není, konkrétně v Trinidadu a Tobagu),
osvobození od vízové povinnosti státních příslušníků těchto zemí
by nemělo platit, dokud mezi Evropskou unií a dotčenými zeměmi
nebude uzavřena a nevstoupí v platnost dohoda o zrušení vízové povinnosti.
2.1.2. Ostrovní státy Tichomoří
Poté co Komise přezkoumala kritéria
ohledně nedovoleného přistěhovalectví, veřejného
pořádku a bezpečnosti a vnějších vztahů Unie, domnívá se,
že na pozitivní seznam nařízení (ES) č. 539/2001 by měly být
převedeny Kiribati, Marshallovy ostrovy, Mikronésie, Nauru, Palau, Samoa,
Šalamounovy ostrovy, Tonga, Tuvalu, Vanuatu a Východní Timor.
Z aktuálních statistik vyplývá, že žádná z
těchto zemí není zdrojem nedovoleného přistěhovalectví do EU.
Pasy, které tyto země vydávají, jsou
strojově čitelné[7]
a obsahují dostatečný počet bezpečnostních prvků. Ze
stejných důvodů jako v případě ostrovních států
Karibiku (viz výše) by vydání biometrických pasů ostrovními státy
Tichomoří nemělo být předpokladem pro osvobození státních
příslušníků těchto zemí od vízové povinnosti.
V těchto zemích mají zastoupení pouze dva
členské státy: Portugalsko ve Východním Timoru a Francie ve Vanuatu.
Omezená přítomnost členských států v tomto regionu může pro
žadatele o schengenské vízum způsobovat vysoké náklady.
K tomuto regionu patří rovněž Fidži.
Vzhledem k současné politické situaci v této zemi a k nedostatečnému
pokroku ohledně plnění důležitých prvků dohody z Cotonou se
však Fidži nepovažuje za vhodného kandidáta pro převedení na pozitivní
seznam.
V tomto regionu také leží Papua-Nová Guinea.
Ta se ovšem velmi odlišuje počtem obyvatel a rozlohou. Navíc zde v
současnosti vládnou obtížné politické podmínky, které zatím brání
začlenění Papuy-Nové Guiney na seznam zemí osvobozených od vízové povinnosti.
Většina uvedených
ostrovních států Tichomoří zrušila vízovou povinnost pro většinu
členských států. Aby se však v budoucnu zaručila plná vzájemnost
s těmito ostrovními státy Tichomoří, pokud jde o krátkodobé
tříměsíční pobyty v období šesti měsíců, a by se
zaručil soulad s dřívějším postupem při osvobozování od
vízové povinnosti, státní příslušníci těchto zemí by neměli
využívat osvobození od vízové povinnosti, dokud mezi Unií a dotčenými
zeměmi nebude uzavřena a nevstoupí v platnost dohoda o zrušení vízové
povinnosti.
2.1.3. Zvláštní kategorie britských státních
příslušníků
Revize nařízení (ES) č. 539/2001[8] z roku 2006 se pokusila
objasnit situaci britských občanů, kteří nejsou státními
příslušníky Spojeného království Velké Británie a Severního Irska ve
smyslu práva Unie. Někteří z nich (skupina britských státních
příslušníků (v zámoří)) byli uvedeni v novém oddílu přílohy
II, zatímco ostatní (občané britských zámořských území, kteří
nemají právo na pobyt ve Spojeném království; britští občané v
zámoří; poddaní britské koruny, kteří nemají právo na pobyt ve
Spojeném království, a osoby pod britskou ochranou) byli uvedeni v novém oddílu
přílohy I. Toto rozlišení se tehdy považovalo za nutné, mj. proto, že se
počítalo s nebezpečím nedovoleného přistěhovalectví.
Ze statistik o odmítnutí osob na hranicích a
zatčení nelegálních migrantů provedených za poslední tři roky
jednak vyplývá, že britští občané, na které se vztahuje vízová povinnost,
nepředstavují pro schengenský prostor nebezpečí, pokud jde o
nedovolené přistěhovalectví. Jejich počet byl totiž
zanedbatelný. Někteří z nich mají právo na pobyt ve Spojeném
království. Většina z nich navíc žije na ostrovech v Karibiku (Bermudy,
Turks a Caicos, Montserrat atd.), které se velmi podobají zemím z tohoto
regionu, které se postupně převádějí do přílohy II (viz
2.1.1. výše). V zájmu regionální spojitosti by se s těmito osobami
mělo zacházet podobně. Počet osob, které patří do uvedených
čtyř skupin britských státních příslušníků aktuálně
zmíněných v příloze I, se odhaduje na méně než 300 000.
Cestovní doklady těchto britských
státních příslušníků se považují za bezpečné, neboť se
vyrábí ve Spojeném království podle přísných technických požadavků.
Jsou strojově čitelné a obsahují řadu bezpečnostních
prvků.
2.2. Aktualizace negativního seznamu
(příloha I): zařazení Jižního Súdánu
Jižní Súdán dne 9. července 2011
oficiálně vyhlásil nezávislost na Súdánu, který je uveden na negativním
seznamu. Dne 14. července 2011 se Jižní Súdán stal členem Organizace
spojených národů. Je proto třeba změnit přílohu I a
zařadit do ní položku „Jižní Súdán“.
3. Hlavní konzultované organizace/odborníci
Byly konzultovány členské státy.
4. Posouzení dopadů
Není nutné.
5. Právní základ
Nařízení (ES) č. 539/2001
původně vycházelo z čl. 62 odst. 2 písm. b) bodu i) Smlouvy o
založení Evropského společenství. S ohledem na Smlouvu o fungování
Evropské unie však tento návrh nyní dále rozvíjí společnou vízovou
politiku podle čl. 77 odst. 2 písm. a) SFEU.
6. Zásady proporcionality a subsidiarity:
Nařízení (ES) č. 539/2001 stanoví
seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při
překračování vnějších hranic vízum (negativní seznam), jakož i
seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této
povinnosti osvobozeni (pozitivní seznam).
Jakékoli rozhodnutí o změně
těchto seznamů nebo o převedení zemí z negativního na
pozitivní seznam či naopak spadá do výlučné pravomoci Unie
v souladu s čl. 77 odst. 2 písm. a) SFEU.
7. Volba nástrojů
Nařízení (ES) č. 539/2001 je nutné
změnit nařízením.
8. Rozpočtové důsledky
Tato navrhovaná změna nemá pro
rozpočet Unie žádné důsledky.
2012/0309 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY,
kterým se mění nařízení (ES)
č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní
příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic
vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní
příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním
postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Složení seznamů
třetích zemí obsažených v přílohách I a II nařízení Rady
(ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001[9] by mělo být a zůstat
v souladu s kritérii stanovenými v 5. bodě odůvodnění uvedeného
nařízení. Položky týkající se třetích zemí, u nichž došlo
s ohledem na tato kritéria ke změně situace, by měly být
převedeny z jedné přílohy do druhé.
(2)       Vízová povinnost již není
opodstatněná pro státní příslušníky zemí Dominika, Grenada, Kiribati,
Marshallovy ostrovy, Mikronésie, Nauru, Palau, Samoa, Svatá Lucie, Svatý
Vincenc a Grenadiny, Šalamounovy ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu,
Vanuatu a Východní Timor. Tyto země nepředstavují pro Unii žádné
nebezpečí nedovoleného přistěhovalectví či ohrožení
veřejného pořádku v souladu s kritérii stanovenými v 5. bodě
odůvodnění nařízení (ES) č. 539/2001. Státní
příslušníci těchto zemí by proto měli být osvobozeni od vízové
povinnosti, pokud jde o pobyty netrvající celkem déle než tři měsíce,
a položky týkající se těchto zemí by měly být převedeny do
přílohy II.
(3)       Osvobození od vízové
povinnosti státních příslušníků zemí Dominika, Grenada, Kiribati,
Marshallovy ostrovy, Mikronésie, Nauru, Palau, Samoa, Svatá Lucie, Svatý
Vincenc a Grenadiny, Šalamounovy ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu,
Vanuatu a Východní Timor by nemělo vstoupit v platnost, dokud nebudou mezi
Unií a dotčenými zeměmi za účelem zajištění plné
vzájemnosti uzavřeny dvoustranné dohody o zrušení vízové povinnosti.
(4)       Ze statistických údajů
vyplývá, že skupiny britských státních příslušníků aktuálně
uvedené v bodě 3 přílohy I nepředstavují pro schengenský prostor
nebezpečí nedovoleného přistěhovalectví a že většina z nich
žije na ostrovech v Karibiku, které mají silné vazby se sousedními zeměmi,
které byly osvobozeny od vízové povinnosti, a jsou těmto zemím velmi
podobné. Tyto skupiny britských státních příslušníků by proto
měly být osvobozeny od vízové povinnosti, pokud jde o pobyty netrvající
celkem déle než tři měsíce, a položky týkající se těchto skupin
by měly být převedeny do přílohy II.
(5)       Vývoj mezinárodního práva a s
tím související změny postavení nebo označení některých
států či subjektů by se měly odrazit v přílohách
nařízení (ES) č. 539/2001. Do přílohy I uvedeného
nařízení by měla být doplněna položka „Jižní Súdán“, neboť
tato země dne 9. července 2011 vyhlásila svou nezávislost a dne 14.
července 2011 se stala členem Organizace spojených národů.
(6)       Pokud jde o Island a Norsko,
rozvíjí toto nařízení ustanovení schengenského acquis ve smyslu
dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským
královstvím o přidružení těchto států k provádění,
uplatňování a rozvoji schengenského acquis[10], která spadají do oblasti
uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17.
května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené
dohody[11].
(7)       Pokud jde o Švýcarsko,
rozvíjí toto nařízení ustanovení schengenského acquis ve smyslu
dohody podepsané mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím
a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k
provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[12], která spadají do oblasti
uvedené v čl. 1 bodech B a C rozhodnutí Rady 1999/437/ES ve spojení s
článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES[13].
(8)       Pokud jde o Lichtenštejnsko,
rozvíjí toto nařízení ustanovení schengenského acquis ve smyslu
Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou
konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení
Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským
společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské
konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
spadající do oblasti uvedené v čl. 1 bodech B a C rozhodnutí
Rady 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady
2008/261/ES[14].
(9)       Toto nařízení rozvíjí ta
ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené
království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne
29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké
Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá
ustanovení schengenského acquis[15].
Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto
rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.
(10)     Toto nařízení rozvíjí
ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v
souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska,
aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[16]. Irsko se tedy nepodílí na
přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není
závazné ani použitelné.
(11)     Pokud jde o Kypr, je toto
nařízení aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak
souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 1 aktu o přistoupení z roku 2003.
(12)     Toto nařízení je aktem
navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve
smyslu čl. 4 odst. 1 aktu o přistoupení z roku 2005,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 539/2001 se
mění takto:
1.
Příloha I se mění takto:
a)           v bodě 1 se zrušují položky
„Dominika“, „Grenada“, „Kiribati“, „Marshallovy ostrovy“, „Mikronésie“,
„Nauru“, „Palau“, „Samoa“, „Svatá Lucie“, „Svatý Vincenc a Grenadiny“,
„Šalamounovy ostrovy“, „Tonga“, „Trinidad a Tobago“, „Tuvalu“, „Vanuatu“ a
„Východní Timor“ a vkládá se položka „Jižní Súdán“;
b)           bod 3 se zrušuje;
2.
Příloha II se mění takto:
a)           v bodě 1 se vkládají nové
položky, které znějí:
„Dominika*“,
„Grenada*“,
„Kiribati*“
„Marshallovy ostrovy*“,
„Mikronésie*“,
„Nauru*“,
„Palau*“,
„Samoa*“,
„Svatá Lucie*“,
„Svatý Vincenc a Grenadiny*“,
„Šalamounovy ostrovy*“,
„Tonga*“,
„Trinidad a Tobago*“,
„Tuvalu*“,
„Vanuatu*“ a
„Východní Timor*“.
_________________
*„Osvobození od vízové povinnosti se použije
ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má
být uzavřena s Evropskou unií“.
b)           bod 3 se nahrazuje tímto:
„3. Britští občané, kteří nejsou
státními příslušníky Spojeného království Velké Británie a Severního Irska
ve smyslu práva Unie:
         Britští státní příslušníci (v
zámoří) (British Nationals (Overseas))
         Občané britských zámořských
území (British Overseas Territories Citizens)
         Britští občané v zámoří (British
Overseas Citizen)
         Osoby pod britskou ochranou (British
Protected Persons)
         Poddaní britské koruny (British
Subjects)“.
Článek
2
Toto nařízení vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se
Smlouvami.
V Bruselu dne

Za Radu                                                         Za
Evropský parlament
předseda/předsedkyně                                   předseda/předsedkyně
[1]               Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.
[2]               Nařízení Rady (ES) č. 2414/2001 ze dne 7.
prosince 2001 (Úř. věst. L 327, 12.12.2001, s. 1), (ES) č.
453/2003 ze dne 6. března 2003 (Úř. věst. L 69, 13.3.2003, s.
10), (ES) č. 851/2005 ze dne 2. června 2005 (Úř. věst.
L 141, 4.6.2005, s. 3), (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu 2006
(Úř. věst. L 363, 20.12.2006, s. 1), (ES) č. 1932/2006 ze dne
21. prosince 2006 (Úř. věst. L 405, 30.12.2006, s. 23), (ES) č.
1244/2009 ze dne 30. listopadu 2009 (Úř. věst. L 336 18.12.2009,
s. 1), (EU) č. 1091/2010 ze dne 24. listopadu 2010 (Úř. věst. L
329, 14.12.2010, s.1) a (EU) č. 1211/2010 ze dne 15. prosince 2010
(Úř. věst. L 339, 22.12.2010, s. 9).
[3]               KOM(2011) 290 v konečném
znění.
[4]               Úř. věst. L 243,
15.9.2009, s. 1.
[5]               V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady
(ES) č. 862/2007 ze dne 11. července 2007 (Úř. věst. L 199,
31.7.2007, s. 23).
[6]               Nařízení (ES) č. 1932/2006 ze dne
21. prosince 2006 (Úř. věst. L 405, 30.12.2006,
s. 23).
[7]               Kiribati zanedlouho s podporou australského ministerstva
pro přistěhovalectví vydá nové, strojově čitelné pasy.
[8]               Nařízení (ES) č. 1932/2006 ze dne
21. prosince 2006 (Úř. věst. L 405, 30.12.2006,
s. 23).
[9]               Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.
[10]             Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 36.
[11]             Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 31.
[12]             Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 52.
[13]             Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 1.
[14]             Úř. věst. L 83, 26.3.2008, s. 3.
[15]             Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43.
[16]             Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20.


Důležité právní upozornění

|

52008PC0467

Návrh nařízení Rady o právním rámci Společenství pro evropskou výzkumnou infrastrukturu (ERI) {SEK(2008) 2278} {SEK(2008) 2279}  /* KOM/2008/0467 konečném znení - CNS 2008/0148 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 25.7.2008KOM(2008) 467 v konečném znění2008/0148 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo právním rámci Společenství pro evropskou výzkumnou infrastrukturu (ERI){SEK(2008) 2278}{SEK(2008) 2279}(předložený Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. SOUVISLOSTI NÁVRHU |Odůvodnění a cíle návrhu Cílem právního rámce pro evropskou výzkumnou infrastrukturu je usnadnit společné zřizování a provoz výzkumných zařízení evropského zájmu mezi několika členskými státy a zeměmi přidruženými k rámcovému programu Společenství pro výzkum a vývoj. Vypracování rámce reaguje na požadavky členských států a vědecké obce, protože použitelné vnitrostátní a mezinárodní právní formy nejsou zcela adekvátní. |Obecné souvislosti Od ledna 2000, kdy Evropská komise zveřejnila své sdělení „Směrem k evropskému výzkumnému prostoru“, představuje myšlenka společného evropského výzkumného prostoru (ERA) zásadu, z níž vycházejí všechna opatření Společenství v oblasti výzkumu a vývoje, a hlavní pilíř při dosahování cílů Lisabonské strategie v oblasti výzkumu. Zelená kniha z roku 2007 s názvem „Evropský výzkumný prostor: Nové perspektivy“ upozornila na řadu klíčových oblastí, v nichž by vhodná opatření prováděná prostřednictvím partnerství členských států mohla být velkým přínosem pro evropský výzkumný systém a mohla by v Evropě přispět k vytvoření „páté svobody“ – volného pohybu znalostí. Jeden z navržených pilířů ambiciózní koncepce evropského výzkumného prostoru se týká „rozvoje výzkumných infrastruktur světové úrovně“, které přispívají k růstu a tvorbě pracovních míst a vytvářejí základ pro dynamické evropské hospodářství založené na znalostech. Význam výzkumných infrastruktur při rozvíjení znalostí a technologií se stále zvyšuje. Například observatoře pro vědy v oblasti životního prostředí, databanky v genomice a databáze v sociálních vědách, zobrazovací systémy nebo sterilní prostory pro nanoelektroniku, ozařovny pro výzkum materiálů nebo superpočítače patří mezi základní nástroje pro získávání nových poznatků. Tím, že výzkumné infrastruktury nabízejí jedinečné výzkumné služby, přitahují mladé lidi k vědě a umožňují spolupráci zařízení v sítích, pomáhají strukturovat vědeckou obec a hrají klíčovou úlohu při budování efektivního výzkumného a inovačního prostředí. Svou schopností shromáždit „kritickou masu“ lidí a investic přispívají k hospodářskému rozvoji regionů, států a celé Evropy. Nacházejí se proto ve středu „znalostního trojúhelníku“ tvořeného výzkumem, vzděláváním a inovacemi. Souběžně s tím, jak se posunují hranice výzkumu a rozvíjejí technologie, roste i složitost a nákladnost výzkumných infrastruktur, takže je často nemůže vybudovat jedna výzkumná skupina, region, stát nebo dokonce kontinent. Rada ve složení pro konkurenceschopnost tuto skutečnost uznala na svých zasedáních ve dnech 1. až 3. července 2004 a 25. až 26. listopadu 2004 a souhlasila, že v rámci dalšího rozvoje evropského výzkumného prostoru je třeba posílit konkurenceschopný výzkum, zabránit roztříštění a posílit spolupráci v oblasti výzkumných infrastruktur. Rada zdůraznila, že je nutné vypracovat evropskou strategii pro oblast výzkumných infrastruktur a pověřila Evropské strategické fórum pro výzkumné infrastruktury (ESFRI) sestavením strategického evropského plánu pro další generaci výzkumných infrastruktur. Rada ve složení pro konkurenceschopnost na svém zasedání dne 30. května 2008 zopakovala, že je nutné rozvíjet výzkumné infrastruktury na evropské úrovni, mimo jiné na základě účinné koordinace a vhodného právního rámce. ESFRI v říjnu 2006 zveřejnilo vůbec první evropský plán pro výzkumné infrastruktury, jenž se týkal 35 klíčových projektů evropského zájmu, které měly být provedeny v dalších 10 až 20 letech. V současné době je hlavním úkolem realizace těchto projektů. Jedním z největších problémů při zřizování nových evropských výzkumných infrastruktur je kromě nedostatku zdrojů a složitosti technických a organizačních otázek neexistence náležitého právního rámce pro navazování příslušných partnerství s partnery z různých zemí. |Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Z nejnovějších studií provedených pod záštitou ESFRI vyplývá, že právní formy, které v současné době existují ve vnitrostátním právu (např. société civile ve Francii, Gesellschaft mit beschränkter Haftung (GmbH) v Německu, limited liability company (Ltd) ve Spojeném království nebo stichting (nadace) v Nizozemsku) neodpovídají potřebám nových výzkumných infrastruktur. Podobné výsledky má i analýza stávajících právních forem v mezinárodním právu nebo právu Společenství (mezinárodní nebo mezivládní organizace, evropská hospodářská zájmová sdružení atd.). Fórum ESFRI tedy dospělo k závěru, že je potřeba vypracovat zvláštní právní rámec Společenství pro zřizování evropských výzkumných infrastruktur, na nichž se podílí několik členských států. Navrhovaný právní akt by proto měl usnadnit společné zřizování a provoz výzkumných zařízení evropského zájmu mezi několika členskými státy a zeměmi přidruženými k rámcovému programu Společenství pro výzkum a vývoj a přispět k dalšímu rozvoji evropské politiky pro výzkumné infrastruktury. Měl by tak navázat na pokroky, kterých bylo, zejména díky ESFRI, dosaženo od roku 2004. Při přípravě této iniciativy proběhly rozsáhlé konzultace, jejichž součástí byla odborná analýza a diskuse se zúčastněnými stranami. |Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Rychlé vybudování nových evropských výzkumných infrastruktur, na které upozornilo například fórum ESFRI, by usnadnilo a urychlilo dosažení horizontálních cílů Evropské unie: Růst a zaměstnanost: stavba, provoz a údržba takových zařízení mají velké dopady na nabídku a poptávku. Například vývoj, který v posledních dvaceti letech probíhal ve velkých observatořích pro optickou astronomii, umožnil výrobu dnešních kamer CCD (spotřební výrobky) nebo využívání speciálních počítačových programů v očním lékařství; Udržitelný rozvoj v Evropě: evropské výzkumné infrastruktury nám pomáhají lépe porozumět našemu prostředí a rozvíjet nové strategie v oblasti energetiky. Rada ve složení pro energetiku dne 28. února 2008 konstatovala, že výzkumné infrastruktury pomáhají zlepšovat a rozšiřovat znalostní bázi výzkumných pracovníků a ústavů ve Společenství. Zmírňují překážky, které brání mobilitě, přitahují lidský kapitál světové úrovně a zkvalitňují vědecké vzdělávání v oblasti technologií pro obnovitelnou energii (plán SET); Znalostní společnost: evropské výzkumné infrastruktury mají zásadní význam pro efektivní přístup velkého počtu výzkumných pracovníků a uživatelů k vědeckým poznatkům světové úrovně. Je třeba připomenout, že internet vznikl před řadou let na pracovišti CERN. V současné době miliony kilometrů optických vláken spojují jednotlivá vědecká odborná střediska, výzkumná střediska a univerzity a vytvářejí páteř pro efektivní, rychlé a spolehlivé vědecké komunikační a informační systémy. Evropa jako světový partner: rychlý rozvoj evropských výzkumných infrastruktur významně ovlivní přitažlivost evropského výzkumného prostoru. O účast na projektech, které vymezilo ESFRI, již projevily značný zájem Austrálie, Indie, Rusko a USA. Zlepšení (a zjednodušení) právní úpravy: optimalizací právního rámce na evropské úrovni by Rada mohla umožnit zavedení rychlejšího a účinnějšího postupu pro vyřizování jednotlivých případů zřizování nových evropských výzkumných zařízení, protože by se místo několika vnitrostátních právních základů používal jediný právní základ. Nařízení doplňuje další iniciativy Společenství přijaté v souvislosti s evropským výzkumným prostorem, například sdělení o společném plánování výzkumu[1]. Doplňuje rovněž Evropský inovační a technologický institut (EIT), který bude vytvářet znalostí a inovační společenství, v nichž se budou prostřednictvím partnerství sdružovat nejlepší zdroje z oblasti vysokého školství, výzkumu a podnikání. |2. KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A HODNOCENÍ DOPADů |Konzultace zúčastněných stran a využití výsledků odborných konzultací |Komise při přípravě tohoto návrhu přihlédla k názorům řady zúčastněných stran. ESFRI uspořádalo v roce 2006 ve spolupráci s GŘ pro výzkum dva semináře pro klíčové zúčastněné strany. Tyto dva semináře ukázaly, že právní formy, které v současné době existují na úrovni jednotlivých států, Společenství nebo na mezinárodní úrovni, nejsou z hlediska evropských výzkumných infrastruktur vyhovující. V roce 2007 skupina právních odborníků vypracovala studii, v níž posoudila proveditelnost vytvoření evropského právního nástroje pro evropské výzkumné infrastruktury. Skupina dospěla k závěru, že řešením by mohlo být nařízení ES založené na článku 171 Smlouvy o ES. Dne 3. března 2008 bylo uspořádáno setkání zúčastněných stran. Účastnili se ho mimo jiné zástupci projektů vymezených v plánu ESFRI, zástupci evropských výzkumných zařízení a právníci s podrobnou znalostí této tématiky. Velká většina odborníků se shodla na tom, že nová právní forma na úrovni Společenství bude užitečná, a souhlasila s hlavními prvky návrhu Komise. V roce 2008 Komise rovněž zřídila a konzultovala poradní skupinu odborníků (diskusní skupinu). Tato skupina výrazně podpořila možnost vytvoření nového právního nástroje Společenství pro evropské výzkumné infrastruktury. Domnívá se, že právní nástroj, který by doplnil stávající právní formy, by usnadnil a urychlil rozhodovací proces týkající se nových infrastruktur. |Posouzení dopadů U tohoto návrhu nařízení Rady provedla Komise posouzení dopadů, v němž srovnala potenciální dopady navrhovaného rámcového nařízení s jinými možnostmi, včetně možnosti zachování dosavadní situace a třech dalších přístupů. První možnost: Tato možnost „žádná specifická činnost EU“ odpovídá současné situaci, kdy se každé konsorcium snaží najít mezi stávajícími právními formami tu, která by byla pro jeho projekt nejvhodnější. Druhá možnost by spočívala v „mírném“ zásahu Evropské komise, která by subjektům budujícím evropské infrastruktury pomáhala identifikovat problémy a potřeby, vyměňovat si informace o jejich řešení a zavádět osvědčené postupy. V případě třetí možnosti by Společenství zřizovalo společné podniky podle článku 171 Smlouvy o ES, případ od případu, pokaždé, kdy by vznikla potřeba takový podnik zřídit. Čtvrtá možnost nabízí konkrétnější řešení projednávaného problému. Navrhuje přijmout legislativní opatření vedoucí ke vzniku nového právního nástroje, který by byl přizpůsoben potřebám evropských výzkumných infrastruktur a doplňoval by právní formy, které v současné době existují na vnitrostátní a evropské úrovni; tato možnost rovněž počítá s tím, že by zákonodárce zmocnil Evropskou komisi k udělování statusu „evropská výzkumná infrastruktura“. Ze srovnání různých možností jasně vyplývá, že nejefektivnější cestou k dosažení politických cílů návrhu je použití čtvrté možnosti. Navrhované rámcové nařízení má oproti ostatním alternativám jasné výhody. Zavedlo by jednodušší, rychlejší a ekonomicky účinnější postup pro zřizování nových evropských výzkumných infrastruktur. Stanovilo by všechny prvky, které by měla mít právní forma pro evropské výzkumné infrastruktury. Zvýšilo by tak počet evropských výzkumných infrastruktur a přispělo by k zajištění jejich dopadu v socio-ekonomické, environmentální a společenské oblasti. Přispělo by rovněž k dalšímu rozvoji evropské politiky pro výzkumné infrastruktury. Navrhované rámcové nařízení by v konečném důsledku zvýšilo přitažlivost Evropské unie na mezinárodní úrovni jako místa, v němž jsou díky posílení evropského výzkumného prostoru dobré podmínky k provádění výzkumu. Členské státy by však při zřizování nových výzkumných infrastruktur evropského rozměru mohly využívat i relevantní existující mezinárodní, vnitrostátní nebo evropské právní formy (např. ESÚS nebo EHZS). |3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU |Shrnutí navrhovaných opatření Navrhované rámcové nařízení vytvoří na základě článku 171 Smlouvy o ES společný právní rámec doplňující státní a mezivládní systémy. Stanoví hlavní prvky evropských výzkumných infrastruktur (ERI) a jasné postupy, za nichž bude zákonodárce tento status udělovat. ERI je právní subjekt s právní subjektivitou a plnou způsobilostí k právním úkonům uznaný ve všech členských státech. Zakládá se na členství: jeho členové (členské státy, třetí země a mezivládní organizace) společně přispívají k dosažení cílů ERI, v první řadě ke zřízení a provozu výzkumné infrastruktury evropského významu. Její interní struktura je velice pružná a umožňuje členům, aby ve stanovách upravili svá práva a povinnosti, orgány a jejich kompetence a další interní záležitosti. Odpovědnost členů za dluhy ERI bude v zásadě omezena na jejich vlastní příspěvky; ve stanovách však bude možné stanovit jinou odpovědnost. Použitelným právem je právo Společenství, právo státu, v němž se nachází sídlo, nebo právu státu, v němž ERI provozuje svou činnost, pokud jde o určité bezpečností a technické otázky. Stanovy a jejich prováděcí pravidla musejí být v souladu s příslušným použitelným právem. ERI bude rovněž považována za mezinárodní subjekt nebo organizaci pro účely směrnic o dani z přidané hodnoty, o spotřebních daních a o veřejných zakázkách; bude proto osvobozena od DPH a spotřebních daní a na její postupy pro zadávání veřejných zakázek se nebude vztahovat směrnice o veřejných zakázkách. ERI bude zřízena v souladu s právním základem, jímž je článek 171 Smlouvy o ES, rozhodnutím Komise jednající na základě prováděcích pravomocí svěřených Radou (článek 202 Smlouvy o ES). Komise bude jednat na základě žádosti, kterou jí předloží ti, kdo si přejí stát se zakládajícími členy ERI. Rozhodnutí o zřízení ERI bude přijato poradním postupem. Tento postup by měl motivovat zakládání struktur nezbytných pro účinné provádění evropského výzkumu, včetně struktur podporovaných programy Společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace. Tento postup by byl rychlejší, než kdyby jednotlivá rozhodnutí přijímala Rada, zjednodušil by složitý proces budování mezinárodních výzkumných infrastruktur a zabránil by nekoordinovaným aktivitám. Evropská komise bude zajišťovat celkové řízení nového právního rámce a bude sledovat dodržování nařízení ze strany ERI. Komise za pět let po přijetí tohoto právního rámce provede prostřednictvím skupiny odborníků jeho vyhodnocení a podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě. |Právní základ Právním základem návrhu je článek 171 Smlouvy o založení Evropského společenství. |Zásada subsidiarity Zásada subsidiarity se použije, nespadá-li návrh do výlučné působnosti Společenství. |Aby byla činnost Společenství odůvodněná, musí rovněž dodržovat zásadu subsidiarity. Proto je nutné vyhodnotit dva aspekty. Za prvé je nutné se ujistit, že cílů navrhovaného opatření nelze uspokojivě dosáhnout v rámci vnitrostátních ústavních systémů členských států (ověření potřebnosti). V případě zjištěného problému, jímž je neexistence vhodného právního rámce pro evropské výzkumné infrastruktury, byla navržena tři možná řešení: 1) koordinace činnosti na evropské úrovni vedoucí k vypracování osvědčených postupů; 2) zakládání společných podniků a 3) vypracování samostatného právního rámce na úrovni Společenství. Tato opatření může nejlépe uskutečnit Komise, v prvním případě na základě článku 165, a ve dvou ostatních případech na základě článku 171. Dále je nutno posoudit, zda by mohlo být cílů lépe dosaženo činností Společenství, a pokud ano, jakým způsobem (ověření evropské přidané hodnoty). Důvodem pro přijetí opatření na evropské úrovni je nadnárodní povaha problému (zřizování právních rámců mezi členskými státy). Alternativním řešením by bylo uzavírání mezivládních dohod, ale správní a právní postupy, které se v takových případech musí obvykle dodržovat, jsou příliš dlouhé, obtížné a nepraktické. |Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity. |Zásada proporcionality |Navrhované nařízení je velice krátké a ponechává úpravu většiny interních mechanismů plánované infrastruktury na uvážení členů evropské výzkumné infrastruktury, tedy členských států, třetích zemí a mezivládních organizací. Příslušným právem bude většinou vnitrostátní právo státu, v němž má ERI sídlo nebo v němž provozuje svou činnost. Množství informací, které musí ERI a její členové poskytnout Komisi, je omezeno na minimum, které Komise potřebuje k vyhodnocení souladu ERI s rámcovým nařízením. Návrh je proto v souladu se zásadou proporcionality. |Volba nástrojů |Jakýkoli rámec, který se bude obecně vztahovat na potenciálně velký počet právních subjektů, evropských výzkumných infrastruktur, zřízených na základě článku 171 Smlouvy o ES, musí být upraven nařízením. |4. ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY |Navrhované nařízení usnadní společné zřizování a provoz evropských výzkumných zařízení několika členskými státy a přidruženými zeměmi. Tato činnost doplňuje provádění opatření v oblasti výzkumných infrastruktur, která jsou upravena v právním základu pro 7. rámcový program pro výzkum, a aby bylo možné dosáhnout plánovaného motivačního účinku, je na ni nutné vyčlenit ve střednědobém horizontu dodatečné zdroje. |5. DALšÍ INFORMACE |Zjednodušení |Návrh zjednodušuje správní postupy veřejných orgánů (orgánů Společenství a vnitrostátních orgánů). |Optimalizací právního rámce na evropské úrovni by Rada mohla zavést rychlejší a účinnější postup pro vyřizování jednotlivých případů, které se týkají zřizování nových evropských výzkumných zařízení, protože by se místo několika vnitrostátních právních základů používal jediný právní základ. |2008/0148 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo právním rámci Společenství pro evropskou výzkumnou infrastrukturu (ERI)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 171 a čl. 172 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[2],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[3],s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[4],vzhledem k těmto důvodům:(1) Podle článku 171 Smlouvy může Společenství zakládat společné podniky nebo jiné struktury potřebné k účinnému uskutečnění výzkumných programů, programů technologického rozvoje a demonstrace prováděných Společenstvím.(2) Podpora a rozvoj výzkumných infrastruktur v Evropě patří mezi dlouhodobé cíle Společenství, jak dokládá i rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1982/2006/ES ze dne 18. prosince 2006 o sedmém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013)[5] a zejména rozhodnutí Rady č. 2006/974/ES ze dne 19. prosince 2006 o zvláštním programu „Kapacity“[6].(3) Zatímco tradiční podpora využívání a rozvoje evropských výzkumných infrastruktur měla většinou podobu grantů poskytovaných zavedeným výzkumným infrastrukturám v členských státech, v posledních letech se ukazuje, že je nutné přijmout další opatření, která by stimulovala rozvoj nových struktur vytvořením vhodného právního rámce usnadňujícího jejich zřizování a provoz na úrovni Společenství.(4) O nutnosti těchto opatření opakovaně hovořily jak na politické úrovni členské státy a orgány Společenství, tak různé subjekty, které v Evropě působí v oblasti výzkumu, jako jsou podniky, výzkumná střediska a univerzity.(5) Přestože v rámcových programech Společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace se již dlouhou dobu uznává, že výzkumné infrastruktury světové úrovně hrají ústřední úlohu při dosahování cílů Společenství pro výzkum, rozvoj a demonstrace stanovených v hlavě XVIII části 3 Smlouvy, pravidla, která upravují zřizování, financování a provoz těchto struktur, zůstávají roztříštěná a liší se podle regionů. Vzhledem k tomu, že evropské výzkumné infrastruktury soutěží na celosvětové úrovni s infrastrukturami partnerů Společenství, kteří do moderních velkokapacitních výzkumných infrastruktur investují a budou investovat značné částky, a vzhledem k tomu, že roste složitost a nákladnost těchto infrastruktur, takže je často nemožné, aby je zřizoval jen jeden členský stát nebo dokonce jeden kontinent, je nyní nutné využít a plně rozvinout potenciál článku 171 Smlouvy tím, že se vytvoří rámec, který bude obsahovat postupy a podmínky pro zřizování a provoz evropských výzkumných infrastruktur na úrovni Společenství, které jsou nezbytné pro efektivní plnění programů Společenství pro výzkum a technologický vývoj. Tento nový právní rámec by doplnil ostatní, méně specializované právní formy, které existují ve vnitrostátním právu, mezinárodním právu nebo právu Společenství (například evropské hospodářské zájmové sdružení (EHZS) nebo evropské seskupení pro územní spolupráci (ESÚS).(6) Pojem výzkumná infrastruktura se vztahuje na zařízení, zdroje a související služby, které vědecká obec využívá k provádění špičkového výzkumu v jednotlivých oborech. Definice se vztahuje na: základní vědecké vybavení nebo sady nástrojů; zdroje založené na znalostech, například sbírky, archivy nebo strukturované vědecké informace; infrastruktury informačních a komunikačních technologií, například Grid, počítačové a programové vybavení, komunikační prostředky; veškeré další subjekty jedinečné povahy, které jsou nutné k dosažení vynikajících výzkumných výsledků. Tyto výzkumné infrastruktury se mohou nacházet na jednom místě nebo na více místech (organizovaná síť zdrojů).(7) Na rozdíl od společných technologických iniciativ, které jsou zakládány jako společné podniky, v nichž je Společenství členem a do nichž finančně přispívá, by evropská výzkumná infrastruktura (dále jen „ERI“) neměla být chápána jako subjekt Společenství ve smyslu článku 185 finančního nařízení[7], ale jako právní subjekt, jehož nemusí být Společenství nutně členem a do něhož finančně nepřispívá ve smyslu čl. 108 odst. 2 písm. f) finančního nařízení.(8) Vzhledem k tomu, že podle článků 164 a 165 Smlouvy se členské státy a Společenství při plánování a provádění svých výzkumných činností vzájemně doplňují a postupují v úzké spolupráci, mělo by být ponecháno na členských státech, aby samy nebo v součinnosti s dalšími kvalifikovanými subjekty určily své potřeby při zřizování výzkumných infrastruktur na základě své vlastní činnosti v oblasti výzkumu a technologického rozvoje a s ohledem na požadavky Společenství. Z téhož důvodu by mělo být členství v ERI otevřeno všem členským státům, které o to projeví zájem, a měla by existovat možnost zapojení třetích zemí splňujících určitá kritéria a specializovaných mezivládních organizací.(9) Úkolem evropské výzkumné infrastruktury (dále jen „ERI“) založené podle tohoto nařízení by mělo být zřízení a provoz výzkumné infrastruktury. Tento úkol by měl být plněn na nevýdělečném základě, aby se předešlo narušení hospodářské soutěže. Za určitých podmínek by však mělo být ERI povoleno vykonávat omezenou hospodářskou činnost s cílem podpořit inovace, znalosti a převod technologií. Zřizování výzkumných infrastruktur se statusem ERI neznamená, že by výzkumné infrastruktury celoevropského zájmu, které mají jinou právní formu, nemohly být uznány za infrastruktury přispívající k plnění plánu vypracovaného Evropským strategickým fórem pro výzkumné infrastruktury (ESFRI) a k pokroku evropského výzkumu. Komise zajistí informovanost členů ESFRI a dalších zúčastněných stran o těchto alternativních právních formách.(10) Podle střednědobých až dlouhodobých předpovědí by měly výzkumné infrastruktury tím, že účinně podpoří evropské výzkumné činnosti, přispět k zachování vynikající kvality výzkumu Společenství a konkurenceschopnosti jeho hospodářství. Pro dosažení tohoto cíle by měly být skutečně přístupné celé evropské vědecké obci a měly by být zaměřeny na zvyšování evropských vědeckých kapacit nad současnou úroveň, a tak přispívat k rozvoji evropského výzkumného prostoru.(11) Aby byl postup zřizování ERI efektivní, je nutné, aby subjekty, které hodlají zřídit ERI, předložily Komisi žádost, na jejímž základě Komise za pomoci nezávislých odborníků rozhodne, zda navrhovaná výzkumná infrastruktura splňuje požadavky tohoto nařízení.(12) Z důvodů transparentnosti by mělo být rozhodnutí o zřízení ERI zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie . Z téhož důvodu by měl být k rozhodnutí přiložen výňatek ze stanov, který by obsahoval základní informace o infrastruktuře.(13) Aby ERI mohla plnit svůj úkol co nejefektivněji, měla by mít právní subjektivitu a co nejširší způsobilost k právním úkonům ode dne, kdy rozhodnutí o jejím zřízení nabude účinnosti. Pro účely určení použitelného práva by měla mít sídlo na území jednoho svého člena, kterým je členský stát nebo země přidružená k rámcovému programu Společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace.(14) ERI musí sdružovat přinejmenším tři členské státy, k nimž se mohou připojit určité třetí země a specializované mezivládní organizace. ERI by proto měla být považována za mezinárodní subjekt nebo organizaci pro účely použití směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty[8], směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani[9] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby[10], v souladu s pravidly státní podpory. Členské státy a účastnící se třetí země by měly za účelem efektivní podpory výzkumné činnosti ERI přijmout veškerá možná opatření, která by ERI poskytla co nejširší osvobození od ostatních daní.(15) Vzhledem k tomu, že tento právní nástroj má rozměr Společenství, měly by členské státy společně držet většinu hlasovacích práv ve shromáždění členů ERI.(16) Podrobnější ustanovení o provádění tohoto rámce by měla být obsažena ve stanovách, na jejichž základě by Komise posoudila soulad žádosti s rámcem stanoveným v tomto nařízení.(17) Je nutné zajistit na jedné straně to, aby ERI mohla pružně měnit své stanovy, a na druhé straně to, aby Společenství, které ERI zřizuje, neztratilo kontrolu nad některými jejími základními prvky. Jestliže se změna týká záležitosti, která je obsažena ve výňatku ze stanov přiloženému k rozhodnutí o zřízení ERI, musí být ještě před tím, než nabude účinnosti, schválena rozhodnutím Komise, které bude přijato stejným způsobem jako rozhodnutí o zřízení ERI, protože informace uvedené v tomto rozhodnutí se považují za zásadní. Jakékoli jiné změny by měly být oznámeny Komisi, která má možnost k nim vyjádřit námitky, pokud jsou podle jejího názoru v rozporu s tímto nařízením. Pokud Komise nevznese žádné námitky, měla by zveřejnit příslušné oznámení se stručným shrnutím změny.(18) ERI si musí zřídit vlastní orgány, které budou efektivně řídit její činnost. Stanovy by měly určit, jakým způsobem tyto orgány ERI právně zastupují.(19) ERI musí vykonávat svou činnost v souladu s řádnými rozpočtovými zásadami pro plnění povinností vyplývajících z její finanční odpovědnosti.(20) ERI může získávat formou spolufinancování finanční prostředky z nástrojů politiky soudržnosti v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999[11].(21) ERI by v důsledku své právní subjektivity a pro co nejefektivnější plnění svých úkolů měla nést odpovědnost za své dluhy. Aby si členové ERI mohli zvolit vyhovující způsob úpravy své odpovědnosti, měl by být ve stanovách ponechán prostor pro zavedení různých režimů s odpovědností, která by byla vyšší než odpovědnost členů za jejich vlastní příspěvky.(22) Vzhledem k tomu, že se ERI zřizuje podle práva Společenství, měla by se kromě práva státu, v němž má sídlo, řídit i právem Společenství. Může se však stát, že ERI bude provozovat svou činnost v některém jiném státě. V takovém případě by se ve věcech veřejného zdraví, zdraví a bezpečnosti při práci, ochrany životního prostředí, nakládání s nebezpečnými látkami a vydávání nutných povolení měla řídit právem tohoto státu. ERI by se dále měla řídit svými stanovami přijatými v souladu s výše uvedenými zdroji práva a prováděcími pravidly dodržujícími tyto stanovy.(23) Pro zajištění dostatečné kontroly dodržování tohoto nařízení by ERI měla Komisi předkládat výroční zprávy a měla by ji informovat o jakýchkoli okolnostech, které by mohly vážně ohrozit plnění úkolů ERI. Jestliže se Komise bude na základě výroční zprávy nebo jiných zdrojů domnívat, že ERI svým jednáním vážně porušuje toto nařízení nebo jiné použitelné předpisy, požádá ERI a/nebo jeho členy o vysvětlení nebo o přijetí opatření V mimořádných případech, a pokud nebudou přijata nápravná opatření, může Komise zrušit rozhodnutí o zřízení ERI; jeho důsledkem je ukončení činnosti ERI.(24) Vzhledem k tomu, že cílů navrhovaného opatření, tedy vytvoření rámce pro evropské výzkumné infrastruktury zřizované členskými státy, nelze z důvodů nadnárodní povahy tohoto problému uspokojivě dosáhnout v rámci vnitrostátních ústavních systémů členských států, lze těchto cílů lépe dosáhnout na úrovni Společenství. Společenství proto může přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality, stanovenou v daném článku, nepřekročí toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů.(25) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[12].PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1 Předmět a oblast působnosti1. Tímto nařízením se vytváří rámec, který vymezuje požadavky na zřízení Evropské výzkumné infrastruktury (dále jen „ERI“), jeho postupy a jeho účinky.2. Použije se na výzkumné infrastruktury celoevropského zájmu.Článek 2Úkol a další činnosti1. Úkolem ERI je zřízení a provoz výzkumné infrastruktury.2. ERI tento úkol plní na nevýdělečném základě. Může však provádět hospodářské činnosti menšího rozsahu, které úzce souvisejí s jejím posláním a neohrožují jeho plnění.3. ERI vede oddělené záznamy o výdajích a příjmech ze svých hospodářských činností a účtuje za ně tržní ceny nebo, pokud tyto ceny nelze zjistit, veškeré náklady navýšené o přiměřenou marži.Článek 3Požadavky týkající se infrastrukturyVýzkumná infrastruktura zřízená ERI splňuje následující požadavky:1.  je nezbytná pro provádění evropské výzkumné činnosti, zejména pro efektivní provádění programů Společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace;2.  představuje přidanou hodnotu při vývoji evropského výzkumného prostoru a přináší výrazná zlepšení v příslušných vědeckých a technologických oblastech na mezinárodní úrovni;3.  je skutečně přístupná evropské vědecké obci složené z vědců z členských států a ze zemí, které jsou přidruženy k programům Společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace a4.  přispívá k šíření a optimalizaci výsledků činností prováděných ve Společenství v oblasti výzkumu, technologického rozvoje a demonstrací.Článek 4Žádosti o zřízení ERI1. Subjekty, které žádají o zřízení ERI (dále jen „žadatelé“), předloží žádost Komisi. Žádost se podává písemně v jednom z úředních jazyků Společenství a obsahuje:5.  žádost o zřízení ERI adresovanou Komisi;6.  návrh stanov ERI v souladu s článkem 9;7.  technický a vědecký popis výzkumné infrastruktury, kterou ERI zřídí a bude provozovat, zejména s ohledem na požadavky stanovené v článku 3;8.  výňatek ze stanov, který obsahuje informace vyjmenované v příloze.2. Komise žádost vyhodnotí. Při hodnocení může požádat o stanovisko nezávislé odborníky, zejména v oblasti plánované činnosti ERI. Výsledek hodnocení sdělí žadatelům a v případě potřeby je požádá, aby v přiměřené lhůtě svou žádost doplnili nebo pozměnili.Článek 5Rozhodnutí o žádosti1. Komise na základě výsledků hodnocení podle čl. 4 odst. 2 a v souladu s postupem uvedeným v článku 21:9.  přijme rozhodnutí o zřízení ERI, jakmile se ujistí, že byly splněny požadavky stanovené v tomto nařízení, nebo10.  žádost zamítne, pokud dospěje k názoru, že nejsou splněny požadavky stanovené v tomto nařízení.2. Rozhodnutí o žádosti se sdělí žadatelům. Rozhodnutí o zřízení ERI se rovněž zveřejní v řadě L Úředního věstníku Evropské unie .3. K rozhodnutí o zřízení ERI se přiloží výňatek ze stanov obsažený v žádosti.Článek 6Postavení ERI1. ERI má právní subjektivitu ode dne nebytí účinnosti rozhodnutí o zřízení ERI.2. ERI má v každém členském státě nejširší způsobilost k právním úkonům, kterou právo daného členského státu přiznává právnickým osobám. Může zejména nabývat, vlastnit a zcizovat movitý a nemovitý majetek i duševní vlastnictví, uzavírat smlouvy a vystupovat před soudem.3. ERI je mezinárodní organizace ve smyslu čl. 151 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112/ES a mezinárodní organizace ve smyslu druhé odrážky čl. 23 odst. 1 směrnice 92/15/EHS a čl. 15 písm. c) směrnice 2004/18/ES.4. Členské státy přijmou veškerá možná opatření, jimiž ERI, v souladu s pravidly státní podpory, poskytnou co nejrozsáhlejší osvobození od dalších daní než těch, které jsou vyjmenovány v článku 3.Článek 7Sídlo a název1. ERI má sídlo na území jednoho ze svých členů, jímž je členský stát nebo země přidružená k programu Společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace.2. Název ERI obsahuje slova „evropská výzkumná infrastruktura“ nebo zkratku „ERI“.Článek 8Členství1. Členy ERI se mohou stát:11.  členské státy;12.  třetí země;13.  mezivládní organizace.2. ERI musí být vždy složena z minimálně tří členských států. Další členské státy k ní mohou kdykoli přistoupit za spravedlivých a přiměřených podmínek uvedených ve stanovách.3. Členské státy společně drží většinu hlasovacích práv ve shromáždění členů uvedeném v čl. 12 písm. a).4. Každý členský stát nebo třetí země může být při výkonu práv a při plnění povinností, které byly stanoveny pro členy ERI, zastoupen jedním nebo více veřejnými subjekty, včetně regionů, nebo soukromými subjekty pověřenými veřejnou službou.5. Třetí země a mezivládní organizace žádající o členství v ERI uznávají právní subjektivitu a způsobilost ERI podle čl. 6 odst. 1 a 2 a skutečnost, že se na ni vztahují pravidla stanovená za použití článku 16.6. Třetí země žádající o členství v ERI poskytnou této ERI zacházení, které je rovnocenné se zacházením uvedeným v čl. 6 odst. 3 a 4.Článek 9StanovyStanovy obsahují přinejmenším:14.  seznam členů, případně zastupujících subjektů, a podmínky a postupy pro změny v členství a zastoupení v souladu s článkem 8;15.  úkoly a činnosti ERI;16.  sídlo v souladu s čl. 7 odst. 1;17.  název ERI v souladu s čl. 7 odst. 2;18.  práva a povinnosti členů, včetně povinnosti přispívat k vyrovnanému rozpočtu;19.  orgány ERI, jejich pravomoci a způsob jejich složení a rozhodování, včetně rozhodování o změnách stanov, v souladu s články 10, 11 a 12;20.  trvání a postup pro ukončení činnosti v souladu s článkem 17;21.  základní zásady týkající se:i) politiky přístupu uživatelů;ii) politiky v oblasti údajů;iii) politiky vědeckého hodnocení;iv) politiky práv duševního vlastnictví;v) politiky šíření informací;vi) personální politiky;vii) politiky zadávání zakázek, která dodržuje zásady transparentnosti, nediskriminace a soutěže;viii) případně politiky rušení zakázek;22.  určení pracovního jazyka nebo pracovních jazyků;23.  odkazů na pravidla pro provádění stanov.Stanovy jsou přístupné veřejnosti na internetové stránce ERI a v jejím sídle.Článek 10Změny stanov, které vyžadují změnu výňatku ze stanov1. Každou změnu stanov, při níž se mění výňatek ze stanov, předloží ERI Komisi ke schválení. Daná změna není účinná, dokud nevstoupí v platnost rozhodnutí o jejím schválení. Komise použije obdobně čl. 4 odst. 2 a článek 5.2. Žádost o schválení změny obsahuje:24.  znění navrhované změny, včetně data jejího vstupu v platnost;25.  pozměněné konsolidované znění stanov;26.  pozměněný výňatek ze stanov.Článek 11Ostatní změny stanov1. Každou jinou změnu než tu, na kterou se vztahuje článek 10, předloží ERI Komisi ke schválení do deseti dnů po jejím přijetí.2. Komise může k takové změně vznést námitky do šedesáti dnů od jejího oznámení a uvede přitom, z jakých důvodů změna nesplňuje požadavky tohoto nařízení.3. Pokud Komise nevznese žádné námitky, zveřejní oznámení o změně spolu s jejím stručným shrnutím v řadě C Úředního věstníku Evropské unie .4. Změna nenabývá účinnosti, dokud neuplyne lhůta pro vznesení námitek nebo dokud se Komise této lhůty nevzdá nebo dokud nebude zrušena vznesená námitka.5. Žádost o schválení změny obsahuje:27.  znění navrhované změny, včetně data jejího vstupu v platnost;28.  pozměněné konsolidované znění stanov;29.  stručné shrnutí změny.Článek 12 Organizace ERIVe stanovách jsou upraveny přinejmenším tyto orgány s následujícími pravomocemi:30.  shromáždění členů jakožto orgán s plnou rozhodovací pravomocí, včetně pravomoci přijímat rozpočet;31.  ředitel nebo správní rada, kteří jsou jmenováni shromážděním členů a představují výkonný orgán a právního zástupce ERI.Ve stanovách je upřesněno, jakým způsobem členové správní rady právně zastupují ERI.Článek 13Rozpočtové zásady, účetní závěrky, audity a pojištění1. Veškeré příjmy a výdaje ERI musí být pro každý rozpočtový rok předběžně vyčísleny a zahrnuty do rozpočtu. Rozpočet je vyrovnaný co do příjmů a výdajů.2. Členové ERI zajistí využití rozpočtových prostředků v souladu se zásadami řádného finančního řízení.3. Rozpočet se sestavuje a plní a účetní závěrky se předkládají v souladu se zásadou transparentnosti.4. K účetní závěrce ERI je připojena zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.5. Na ERI se vztahují požadavky použitelného práva, pokud jde o sestavení, uložení, audit a zveřejnění účetní závěrky.6. ERI uzavře vhodné pojištění, které pokryje veškerá rizika související s její činností.Článek 14 Finanční prostředky poskytované SpolečenstvímFinanční prostředky Společenství lze ERI poskytnout výhradně v souladu s hlavou VI nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.ERI může být rovněž financována v rámci politiky soudržnosti, v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství.Článek 15Odpovědnost1. ERI nese odpovědnost za své dluhy.2. Finanční odpovědnost členů za dluhy ERI je omezena výší jejich příspěvků do ERI. Členové mohou ve stanovách upřesnit, že na sebe berou odpovědnost do určité výše, která přesahuje jejich vlastní příspěvek, nebo neomezenou odpovědnost.3. Společenství za dluhy ERI neodpovídá.Článek 16Použitelné právo a jurisdikce1. ERI se řídí:32.  právem Společenství, zejména tímto nařízením a rozhodnutími uvedenými v čl. 5 odst. 1 písm. a) a v čl. 10 odst. 1;33.  ve věcech, které nejsou upraveny v aktech uvedených v písmeni a), právem státu, v němž má ERI sídlo;34.  svými stanovami přijatými v souladu s právními zdroji uvedenými v písmenech a) a b);35.  prováděcími předpisy, které jsou v souladu se stanovami.36.  Odchylně od písmene b) se ERI řídí právem států, v nichž působí, pokud jde o:i) veřejné zdraví a bezpečnost a zdraví při práci;ii) ochranu životního prostředí;iii) nakládání s nebezpečnými látkami;iv) vydávání povolení nutných pro její provoz.2. Soudní dvůr Evropských společenství je příslušný k rozhodování sporů mezi členy, sporů mezi členy a ERI a všech sporů, v nichž je jednou ze stran Společenství.3. Na spory mezi ERI a třetími stranami se použijí právní předpisy Společenství o příslušnosti. V případech, které nejsou upraveny právními předpisy Společenství, se soud příslušný k řešení takových sporů určí podle práva státu, v němž má ERI sídlo.Článek 17Ukončení činnosti, platební neschopnost1. Stanovy určí, jaký postup se použije při ukončení činnosti ERI následujícím po rozhodnutí shromáždění členů.2. Neprodleně poté, co shromáždění členů přijme rozhodnutí o ukončení činnosti, a v každém případě do deseti dnů po přijetí takového rozhodnutí, ERI vyrozumí Komisi. Komise zveřejní příslušné oznámení v řadě C Úředního věstníku Evropské unie .3. Neprodleně po ukončení činnosti, v každém případě do deseti dnů od tohoto ukončení, ERI vyrozumí Komisi. Komise zveřejní příslušné oznámení v řadě C Úředního věstníku Evropské unie . ERI zanikne v den zveřejnění oznámení.4. Jestliže se ERI dostane do platební neschopnosti, okamžitě o tom vyrozumí Komisi. Komise zveřejní příslušné oznámení v řadě C Úředního věstníku Evropské unie .Článek 18Podávání zpráv a kontrola1. ERI vypracuje výroční zprávu o činnosti a předloží ji Komisi do šesti měsíců od konce příslušného finančního roku. Zpráva se zpřístupní veřejnosti.2. ERI a příslušný členský stát informují Komisi o veškerých okolnostech, které by mohly vážně ohrozit splnění úkolu ERI.3. Jestliže Komise obdrží informace o tom, že ERI svým jednáním vážně porušuje nařízení, rozhodnutí přijatá na jeho základě nebo jiné použitelné právní předpisy, požádá ERI a/nebo jeho členy o vysvětlení.4. Jestliže Komise poté, co ERI a/nebo jejím členům poskytla přiměřenou lhůtu k vyjádření připomínek, dospěje k závěru, že ERI vážně porušuje toto nařízení, rozhodnutí přijatá na jeho základě nebo jiné použitelné právní předpisy, může ERI a jejím členům navrhnout nápravné opatření.5. Jestliže nebude zjednána náprava, může Komise zrušit rozhodnutí o zřízení ERI. Toto se oznámí ERI a zveřejní v řadě L Úředního věstníku Evropské unie . Vede k ukončení činnosti ERI.Článek 19Příslušná opatřeníČlenské státy přijmou veškerá vhodná opatření pro účinné uplatňování tohoto nařízení.Článek 20Podávání zpráv a přezkumPo pěti letech po vstupu tohoto nařízení v platnost podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení a případně návrhy na jeho změny.Článek 21Postup projednávání ve výboru1. Komisi je nápomocen poradní výbor.2. V případě odkazů na tento článek se použijí články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.Článek 22Vstup v platnostToto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dneZa Radupředseda / předsedkyněPŘÍLOHAVÝňATEK ZE STANOV37.  Název ERI (čl. 7 odst. 2 a čl. 9 písm. d)): [název podle stanov, obsahuje slova „evropská výzkumná infrastruktura“ nebo zkratku „ERI“]38.  Poslání (čl. 2 odst. 1 a čl. 9 písm. b)): [poslání podle stanov spočívající ve zřízení a provozu výzkumné infrastruktury]39.  Sídlo (čl. 7 odst. 1 a čl. 9 písm. c)): [nejlépe odkaz na nejmenší správní nebo samosprávní územní jednotku, například obec]40.  Doba trvání (čl. 9 písm. g)): [např. „na dobu neurčitou“ nebo datum ukončení trvání nebo počet let od zřízení]41.  Základní zásady politiky přístupu pro uživatele (čl. 9 písm. h) první odrážka): [podle stanov]42.  Základní zásady politiky vědeckého hodnocení (čl. 9 písm. h) třetí odrážka): [podle stanov]43.  Základní zásady politiky šíření informací (čl. 9 písm. h) pátá odrážka): [podle stanov]44.  Základní zásady personální politiky (čl. 9 písm. h) šestá odrážka): [podle stanov]45.  Základní zásady politiky zadávání zakázek, která dodržuje zásady transparentnosti, nediskriminace a soutěže (čl. 9 písm. h) sedmá odrážka): [podle stanov]46.  Režim odpovědnosti (čl. 15 odst. 2): [podle stanov a/nebo první věty čl. 15 odst. 2]LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ1. NÁZEV NÁVRHU:Nařízení Rady o právním rámci Společenství pro evropskou výzkumnou infrastrukturu (ERI)2. RÁMEC ABM / ABBOblast politiky a související aktivity, kterých se návrh týká:Výzkum – Výzkumné infrastruktury3. ROZPOČTOVÉ LINIE3.1. Rozpočtové linie (provozní linie a související linie na technickou a administrativní pomoc) (ex – linie B.A) včetně okruhů:-  08.01.05.01 : Úředníci a dočasní zaměstnanci v oblasti výzkumu-  08.01.05.02 : Externí pracovníci (smluvní zaměstnanci, přidělení národní odborníci, atd.)3.2. Doba trvání akce a finančního dopadu:Jedná se o dlouhodobou akci vzhledem k tomu, že cílem navrhovaného právního předpisu je usnadnit společné zřizování a provoz výzkumných zařízení mezi několika členskými a přidruženými státy, a vzhledem k tomu, že toto nařízení tím, že svěří Evropské komisi prováděcí pravomoci, umožní postupovat jednodušším způsobem, než kdyby jednotlivá rozhodnutí přijímala Rada.Z krátkodobého hlediska nebude tento postup vyžadovat více zdrojů, než postupy, které se v současné době používají pro sledování přípravné fáze nových projektů výzkumné infrastruktury (zdroje sedmého rámcového programu). Ze střednědobého až dlouhodobého hlediska bude potřeba zajistit dodatečné lidské zdroje, protože bude nutné sledovat politický vývoj nařízení vedoucí např. k možnému přezkumu po pěti letech.3.3. Rozpočtové charakteristiky:Rozpočtová linie | Druh výdajů | Nové | Příspěvek ESVO | Příspěvky od kandidátských zemí | Okruh ve finančním výhledu |08.01 05 01 | Nepov. | Nerozl. | NE | ANO | ANO | č. 1A |08.01 05 02 | Nepov. | Nerozl. | NE | ANO | ANO | č. 1A |08.01.05.03 | Nepov. | Nerozl. | NE | ANO | ANO | č. 1A |4. SHRNUTÍ ZDROJŮ4.1. Finanční zdroje4.1.1. Shrnutí prostředků na závazky (PZ) a prostředků na platby (PP)v milionech EUR (zaokrouhleno na 3 desetinná místa)Druh výdajů | Oddíl č. | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 a násl. |Administrativní výdaje nezahrnuté do referenční částky |Lidské zdroje / související výdaje (NP) | 8.2.5. | a | 0,423 | 0,657 | 0,711 | 0,828 | 0,828 | 1,062 |Administrativní náklady (NP) | 8.2.6. | b | 0,080 | 0,250 | 0,280 | 0,250 | 0,250 | 0,250 |Celkové orientační finanční náklady opatření |PZ CELKEM včetně nákladů na lidské zdroje | a+b | 0,503 | 0,907 | 0,991 | 1,078 | 1,078 | 1,312 |PP CELKEM včetně nákladů na lidské zdroje | a+b | 0,503 | 0,907 | 0,991 | 1,078 | 1,078 | 1,312 |4.1.2. Soulad s finančním plánem (okruh 1)X Návrh je v souladu se stávajícím finančním plánem.( Návrh si vyžádá změnu plánu a úpravu příslušného okruhu finančního výhledu.( Návrh může vyžadovat použití ustanovení interinstitucionální dohody (tj. nástroje pro flexibilitu nebo revizi finančního výhledu).4.1.3. Finanční dopady na straně příjmůX Návrh nemá žádné finanční dopady na příjmy( Návrh má finanční dopady na příjmy s následujícím účinkem:4.2. Lidské zdroje – pracovníci na plný úvazek – viz podrobnosti v bodě 8.2.1.Nevztahuje se na tento návrh.5. CHARAKTERISTIKY A CÍLE5.1. Potřeba, která má být uspokojena v krátkodobém nebo dlouhodobém horizontuSouběžně s tím, jak se posunují hranice výzkumu a rozvíjejí technologie, roste i složitost a nákladnost výzkumných infrastruktur, takže jejich realizaci často nemůže zajistit jedna výzkumná skupina, region, stát nebo dokonce ani kontinent. Avšak velkým problémem při zřizování nových evropských výzkumných infrastruktur je neexistence vhodného právního rámce pro navazování příslušných partnerství s partnery z různých zemí. Potřebou, která má být uspokojena, je tedy zavedení právního rámce Společenství pro zřizování a provoz výzkumných infrastruktur celoevropského zájmu.5.2. Přidaná hodnota opatření ze strany Společenství, provázanost návrhu s dalšími finančními nástroji a možná synergieCílem navrhovaného právního aktu je usnadnit společné zřizování a provoz výzkumných zařízení mezi několika členskými a přidruženými státy a přispět k dalšímu rozvoji evropské politiky pro výzkumné infrastruktury. Navrhované rámcové nařízení vytvoří na základě článku 171 Smlouvy o ES společný právní rámec, který doplní vnitrostátní a mezivládní systémy. V nařízení budou stanoveny hlavní prvky evropských výzkumných infrastruktur (ERI) a jasné postupy, podle nichž bude zákonodárce tento status udělovat. Díky zmocnění Evropské komise toto nařízení rovněž zavede jednodušší postup, než kdyby jednotlivá rozhodnutí přijímala Rada, a zamezí nekoordinovaným činnostem.5.3. Cíle, očekávané výsledky a související ukazatele návrhu v kontextu rámce ABMCelkovým cílem tohoto návrhu je pomoci Evropě při řešení nejrůznějších výzev, s nimiž se setkává, včasným zřízením efektivních evropských výzkumných infrastruktur (ER), které:-  přispějí k posílení efektivního evropského výzkumného prostoru tím, že zajistí lepší integraci opatření přijímaných v jednotlivých státech, umožní vyhnout se zřizování zařízení, která nedosahují kritické velikosti, a zajistí Evropě vedoucí pozici při poskytování výzkumných služeb vysoké úrovně;-  pomohou Evropě sdružit zdroje pro novou generaci velkokapacitních zařízení, bez nichž nebude v dalších desetiletích možné zůstat v čele výzkumu, poskytnou vědcům potřebná výzkumná zařízení, a tak zvýší přitažlivost a potenciál Evropy;-  pomohou k lepšímu zvládání výzev v sociální oblasti i oblasti životního prostředí, jako jsou změna klimatu, produkce energie, dodávky vody, kvalita životního prostředí nebo kvalita života, díky tomu, že takové nové evropské infrastruktury, včetně elektronických, budou poskytovat prvotřídní výzkumné služby;-  přispějí k dlouhodobé ekonomické konkurenceschopnosti, protože se díky nim a díky růstu založenému na znalostech v Evropě urychlí vědecký pokrok.Očekává se, že toto nařízení přispěje k vytvoření příznivějších podmínek pro rozvoj základního výzkumu v Evropě . Vytvoření příznivějších právních podmínek na úrovni Společenství usnadní včasné vybudování nových evropských výzkumných infrastruktur (např. infrastruktur, na které upozornilo fórum ESFRI). To bude mít mimo jiné příznivý dopad na další rozvoj evropské politiky pro výzkumné infrastruktury. Souvisejícími ukazateli budou:-  počet nových evropských výzkumných infrastruktur (např. infrastruktur, na které upozornilo fórum ESFRI) vytvořených na základě celoevropských partnerství;-  rychlost zřizování těchto infrastruktur;-  potřebné zdroje;-  posílení evropské politiky pro výzkumné infrastruktury a její větší uznání.5.4. Způsob provádění( Centralizované řízení (přímo Komisí nebo nepřímo pověřením výkonných agentur, subjekty, které zřídila Komise nebo subjekty ze státního veřejného sektoru nebo subjekty pověřenými veřejnou službou)X Sdílené nebo decentralizované řízeníX spolu s členskými státy( spolu se třetími zeměmi( Společné řízení s mezinárodními organizacemi (uveďte s kterými)Poznámky : Členy ERI mohou být pouze členské státy, třetí země a mezivládní organizace, účastnící se státy však budou moci pověřit výkonem svých práv a povinností veřejné nebo soukromé subjekty pověřené veřejnou službou. Celkovou koordinaci této iniciativy zajistí Evropská komise. Při řízení nového právního rámce jí bude nápomocen výbor.6. MONITOROVÁNÍ A HODNOCENÍ6.1. Monitorovací systémBude zaveden monitorovací a hodnoticí systém, který bude sledovat zřízené evropské výzkumné infrastruktury a vyhodnotí, do jaké míry splnil nový právní rámec své cíle.Zatímco celkovou koordinaci této iniciativy zajistí Evropská komise, při řízení nového právního rámce jí bude nápomocen poradní výbor.Kromě toho se bude vyžadovat, aby každá oficiálně schválená ERI sestavovala výroční zprávy a zasílala je Evropské komisi a financujícím členským státům. Zprávy budou obsahovat přehled činnosti za daný rok i podrobné údaje o rozpočtu a měly by Evropské komisi a členským státům umožnit, aby si ověřily, zda infrastruktura stále splňuje požadavky nezbytné pro zachování evropského statusu.6.2. Hodnocení6.2.1. Hodnocení předem (ex-ante)Zpráva o hodnocení předem byla vypracována.6.2.2. Podmínky a periodicita budoucího hodnoceníPrávní rámec bude pět let po svém přijetí vyhodnocen skupinou odborníků, která podá členským státům a Evropské komisi zprávu, v níž posoudí:-  využití právního rámce (tj. počet nových nebo přizpůsobených evropských infrastruktur, které tento rámec využívají);-  do jaké míry bylo dosaženo očekávaných přínosů, zejména zda je využití právního rámce snadné a zda pomáhá urychlit vytváření evropských výzkumných infrastruktur;-  potřebu přezkoumat nebo pozměnit právní rámec.7. OPATŘENÍ PROTI PODVODŮMKaždá schválená ERI bude požádána, aby sestavovala výroční zprávy a zasílala je Evropské komisi a financujícím členským státům. Zprávy budou obsahovat přehled činnosti za daný rok i podrobné údaje o rozpočtu a měly by Evropské komisi a členským státům umožnit, aby si ověřily, zda infrastruktura splňuje požadavky nezbytné pro zachování evropského statusu. Kromě toho bude každá ERI při poskytování výzkumných služeb automaticky kontrolována prostřednictvím opakujících se výzkumných činností, které jsou podporovány z vnitrostátních, evropských nebo mezinárodních programů.8. PODROBNOSTI O ZDROJÍCH8.1. Cíle návrhu z hlediska jejich finanční náročnostiS tímto nařízením nesouvisí žádný provozní rozpočet.8.2. Administrativní výdaje8.2.1. Počet a druh lidských zdrojůNevztahuje se na tento návrh.8.2.2. Popis úkolů, které vyplývají z akcePro činnosti navazující na toto nařízení bude nutné vyčlenit několik zaměstnanců kategorie „AD“, kteří se budou věnovat politickým úkolům, mezi něž bude od roku 2010 patřit sledování využívání nařízení a možnost jeho přezkumu po pěti letech.8.2.3. Původ lidských zdrojů (statutární pracovní místa)( Náhrada nebo rozšíření přidělených pracovních míst( Pracovní místa předběžně vyčleněná v rámci procesu RSP / PNR na rok n( Pracovní místa, o něž je třeba požádat v příštím procesu RSP / PNRx Pracovní místa, jež mají být obsazena převedením stávajících zdrojů v rámci řídících útvarů (interní přeobsazování)( Pracovní místa požadovaná pro rok n, avšak neplánovaná v procesu RSP / PNR dotyčného roku8.2.4. Další administrativní výdaje zahrnuté v referenční částce ( XX 01 04/05 – Výdaje na správu a řízení )Nevztahuje se na tento návrh.8.2.5. Finanční náklady na lidské zdroje a související náklady ne zahrnuté v referenční částcev milionech EUR (zaokrouhleno na 3 desetinná místa)Druh lidských zdrojů | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 a násl. |Úředníci nebo dočasní zaměstnanci (08 01 05 01) – stávající | 0,234 | 0,468 | 0,585 | 0,702 | 0,702 | 0,936 |Pracovníci financování podle čl. 08 01 05 02 (např. národní odborníci, smluvní zaměstnanci) – stávající | 0,189 | 0,189 | 0,126 | 0,126 | 0,126 | 0,126 |Náklady na lidské zdroje a související náklady celkem (NEZAHRNUTÉ do referenční částky) | 0,423 | 0,657 | 0,711 | 0,828 | 0,828 | 1,062 |2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 and later |08 01 02 11 01 + 08 01 05 03 – Služební cesty | 0,03 | 0,03 | 0,03 | 0,03 | 0,03 | 0,03 |08 01 02 11 02 + 08 01 05 03 – Schůze a konference | 0,02 | 0,1 | 0,1 | 0,06 | 0,06 | 0,06 |08 01 02 11 03 + 08 01 05 03 – Výbory | 0 | 0,06 | 0,09 | 0,09 | 0,09 | 0,09 |08 01 02 11 04 + 08 01 05 03 – Studie a konzultace | 0,03 | 0,03 | 0,03 | 0,05 | 0,06 | 0,06 |08 01 02 11 05 + 08 01 05 03 – Informační systémy | 0 | 0,03 | 0,03 | 0,02 | 0,01 | 0,01 |Administrativní výdaje celkem, kromě nákladů na lidské zdroje a souvisejících nákladů (NEZAHRNUTÉ do referenční částky) | 0,08 | 0,25 | 0,28 | 0,25 | 0,25 | 0,25 |Výpočet – Úředníci a dočasní zaměstnanci i pracovníci financovaní podle článku 08 01 02 |Náklady na jednoho úředníka na rok se vypočítávají na základě 117 000 EUR. Náklady na ostatní zaměstnance (smluvní zaměstnance, národní odborníky) se vypočítávají na základě 63 000 EUR na rok. |Popis úkolů, které vyplývají z akce: První měsíce po přijetí nařízení budou věnovány vypracování postupů a pokynů, jimiž se bude řídit podávání žádostí o status ERI. Později, od poloviny roku 2009, se běžná práce postupně zaměří na: sledování potenciálních žádostí od zakládajících členů (členských států), zpracování žádostí (způsobilost, vědecké vyhodnocení, analýza správních, právních a finančních údajů), konzultace mezi útvary a schůze výboru, přípravu eventuálních rozhodnutí Evropské komise, registraci a budoucí roční kontrolu ERI. V krátkodobém horizontu by byl počet potřebných pracovníků pokryt ze současných zdrojů. Od roku 2010 by se však politické práci, kterou by Komisi pověřila Rada, mělo věnovat o několik (přeřazených) úředníků více (jedná se o schůze výboru, zpracování spisů souvisejících s rozhodnutími Komise, sledování a případný přezkum nařízení po pěti letech): |2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 a násl. |AD* / AST (8.2.5) | 2 | 4 | 5 | 6 | 6 | 8 |Národní odborníci / smluvní zaměstnanci* (8.2.5) | 3 | 3 | 2 | 2 | 2 | 2 |Celkem | 5 | 7 | 7 | 8 | 8 | 10 |* z čehož jeden A/AD a jeden národní odborník – právník[1] KOM (2008) ***, **.**.2008.[2] Úř. věst. C , , s. .[3] Úř. věst. C , , s. .[4] Úř. věst. C , , s. .[5] Úř. věst. L 412, 30.12.2006, s. 1.[6] Úř. věst. L 54, 22.2. 2007, s. 101.[7] Úř. věst. L 248, 16.9. 2002, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES, Euratom) č. 1995/2006 (Úř. věst. L 390, 30.12.2006, s. 1).[8] Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Rady o DPH 2008/8/ES ze dne 12. února 2008 (Úř. věst. L 44, 20.2.2008, s. 11).[9] Úř. věst. L 76, 23.3.1992, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Rady 2004/106/ES ze dne 16. listopadu 2004 (Úř. věst. L 359, 4.12.2004, s. 30).[10] Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114. Směrnice naposledy pozměněná nařízením Komise (ES) č. 213/2008 ze dne 28. listopadu 2007 (Úř. věst. L 74, 15.3.2008, s. 1).[11] Úř. věst. L 210, 31.7.2006, s. 25.[12] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.


title: Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se mění nařízení (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise

text:
|

52011PC0137

	[pic] | EVROPSKÁ KOMISE |V Bruselu dne 21.3.2011KOM(2011) 137 v konečném znění2008/0090 (COD)NávrhNAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,kterým se mění nařízení (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a KomiseDŮVODOVÁ ZPRÁVA1.  Komise předložila návrh na přepracování nařízení (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. dubna 2008[1]. Evropský parlament odhlasoval zprávu obsahující značný počet změn, rozhodl však, že nebude hlasovat o doprovodném legislativním usnesení. Následkem toho neexistuje postoj Evropského parlamentu v prvním čtení.2.  Po evropských volbách v červnu 2009 obnovil nově zvolený parlament svou práci na legislativním návrhu v souladu s článkem 214 svého jednacího řádu. Pozměněný návrh zprávy byl v rámci Evropského parlamentu obeslán v květnu 2010. Výbor pro ústavní záležitosti a Petiční výbor Evropského parlamentu předložily svá stanoviska k návrhu Komise dne 30. listopadu resp. 1. prosince 2010. Výbor pro občanské svobody návrh zprávy ještě nepřijal. V prvním čtení nebylo stanoveno žádné datum pro přijetí postoje Evropského parlamentu.3.  Dne 1. prosince 2009 vstoupila v platnost Lisabonská smlouva. Právním základem pro přístup veřejnosti k dokumentům je nyní čl. 15 odst. 3 konsolidovaného znění Smlouvy o fungování Evropské unie. Toto nové ustanovení rozšiřuje právo přístupu veřejnosti na dokumenty všech orgánů, institucí a jiných subjektů Unie. Soudní dvůr Evropské unie, Evropská centrální banka a Evropská investiční banka podléhají tomuto ustanovení, pouze pokud vykonávají své správní funkce. Stávající nařízení se přímo vztahuje pouze na Evropský parlament, Radu a Komisi. Jeho platnost však byla rozšířena na agentury prostřednictvím zvláštního ustanovení v jejich příslušných zřizovacích aktech. Vícero orgánů a institucí nadto přijalo dobrovolná opatření stanovující pravidla přístupu k jejich dokumentům, jež jsou totožná nebo podobná nařízení (ES) č. 1049/2001.4.  S ohledem na toto rozšíření institucionální oblasti působnosti práva na přístup veřejnosti začlenila Komise svůj návrh ze dne 30. dubna 2008 na přepracování nařízení (ES) č. 1049/2001 do svého sdělení o důsledcích vstupu Lisabonské smlouvy v platnost pro probíhající interinstitucionální rozhodovací postupy[2]. Spoluzákonodárci by proto mohli zohlednit tuto úpravu podle nové smlouvy v rámci probíhajícího řádného legislativního postupu.5.  Více než rok od vstupu Lisabonské smlouvy v platnost stále neexistuje výhled na přijetí nového nařízení o přístupu veřejnosti k dokumentům, jež by nahradilo nařízení (ES) č. 1049/2001. Jednání v Evropském parlamentu a Radě ukázala, že se názory na změnu nařízení silně rozcházejí.6.  Ačkoli většina orgánů, institucí a jiných subjektů Evropské unie uplatňuje nařízení (ES) č. 1049/2001 či obdobná pravidla dobrovolně, existuje právní povinnost rozšířit právo přístupu na všechny subjekty Unie v souladu se Smlouvou.7.  Vzhledem k tomu, že většina orgánů, institucí a jiných subjektů Evropské unie uvedené nařízení či obdobná pravidla uplatňuje, lze institucionální oblast působnosti stávajícího nařízení rozšířit na všechny subjekty Unie, aniž jsou dotčena omezení stanovená Smlouvou, jež se týkají Soudního dvora Evropské unie, Evropské centrální banky a Evropské investiční banky.8.  Komise se proto domnívá, že nařízení (ES) č. 1049/2001 by s ohledem na rozšíření institucionální oblasti jeho působnosti v souladu s novým právním základem pro přístup k dokumentům uvedeným v čl. 15 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie mělo být bez dalšího odkladu změněno. Probíhající postup přepracování nařízení (ES) č. 1049/2001 na základě návrhu Komise z dubna 2008 není touto změnou dotčen.2008/0090 (COD)NávrhNAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,kterým se mění nařízení (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a KomiseEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 15 odst. 3 této smlouvy,s ohledem na návrh Evropské komise,po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,v souladu s řádným legislativním postupem,vzhledem k těmto důvodům:9.  Obecné zásady a omezení z důvodu veřejného nebo soukromého zájmu pro výkon práva na přístup veřejnosti k dokumentům byly stanoveny nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise[3], jež bylo přijato na základě čl. 255 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství.10.  V souladu s tímto článkem je nařízením (ES) č. 1049/2001 upraveno pouze právo na přístup veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.11.  Po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost byl článek 255 Smlouvy o založení Evropského společenství nahrazen čl. 15 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.12.  Toto nové ustanovení poskytuje každému občanu Unie a každé fyzické osobě s bydlištěm nebo právnické osobě se statutárním sídlem v členském státě právo na přístup k dokumentům orgánů, institucí a jiných subjektů Unie bez ohledu na použitý nosič, aniž jsou dotčeny zásady a podmínky stanovené zákonodárcem v souladu s tímto článkem. Na Soudní dvůr Evropské unie, Evropskou centrální banku a Evropskou investiční banku se však toto právo na přístup veřejnosti vztahuje, pouze pokud vykonávají své správní funkce.13.  Nařízení (ES) č. 1049/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Nařízení (ES) č. 1049/2001 se mění takto:1. V článku 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:„a) vymezit zásady, podmínky a omezení z důvodu veřejného nebo soukromého zájmu pro výkon práva na přístup k dokumentům orgánů Evropské unie, jež jsou definovány v čl. 3 písm. c), uvedeného v čl. 15 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie tak, aby se zajistil co nejširší přístup k dokumentům,“2. V článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:„3. Toto nařízení se vztahuje na všechny dokumenty, které má orgán definovaný v čl. 3 písm. c) v držení, to znamená na dokumenty, které vytvořil nebo obdržel a které má v držení, a to ve všech oblastech činnosti Evropské unie. Na Soudní dvůr Evropské unie, Evropskou centrální banku a Evropskou investiční banku se toto nařízení vztahuje, pouze pokud vykonávají své správní funkce.“3. V článku 3 se doplňuje nové písmeno c), které zní:„c) „orgány“ rozumějí orgány, instituce a jiné subjekty Evropské unie včetně Evropské služby pro vnější činnost.“Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dne .Za Evropský parlament Za Radupředseda předseda [1] KOM(2008) 229.[2] KOM(2009) 665.[3] Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43.