               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 6.3.2019
            COM(2019) 99 final
            2019/0049(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci Organizace pro rybolov v jihovýchodním Atlantiku, a kterým se zrušuje rozhodnutí Rady 10127/14

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být jménem Unie zaujat na zasedáních Organizace pro rybolov v jihovýchodním Atlantiku („organizace SEAFO“) v období 2019–2023 v souvislosti s plánovaným přijetím opatření pro zachování a řízení.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Úmluva o ochraně a řízení rybolovných zdrojů v jihovýchodním Atlantiku

               Cílem Úmluvy o ochraně a řízení rybolovných zdrojů v jihovýchodním Atlantiku („úmluva SEAFO“) je zajistit zřízením organizace SEAFO dlouhodobé zachování a udržitelné využívání rybolovných zdrojů v oblasti úmluvy. Úmluva vstoupila v platnost dne 13. dubna 2003.

               Schválením úmluvy SEAFO v souladu s rozhodnutím Rady 2002/738/ES
                  1
                se Unie stala její smluvní stranou.

               2.2.Komise Organizace pro rybolov v jihovýchodním Atlantiku

               Komise Organizace pro rybolov v jihovýchodním Atlantiku („komise SEAFO“) je subjekt odpovědný za řízení a zachování rybolovných zdrojů v oblasti úmluvy SEAFO. Přijímá opatření pro zachování a řízení s cílem zajistit dlouhodobé zachování a udržitelné využívání rybích populací, na které se úmluva SEAFO vztahuje.

               Unie má jako člen komise SEAFO právo účasti a hlasovací práva. Komise SEAFO přijímá rozhodnutí na základě konsensu.

               2.3.Rozhodování komise SEAFO

               Komise SEAFO je oprávněna přijímat opatření pro zachování a řízení rybolovu ve své působnosti, která jsou pro smluvní strany závazná.

               V souladu s čl. 23 odst. 1 úmluvy SEAFO vstupují tato opatření v platnost 60 dnů ode dne, kdy je smluvním stranám organizace SEAFO oznámí.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Postoj, který má být jménem Unie zaujat na výročních zasedáních regionálních organizací pro řízení rybolovu, se v současné době stanovuje na základě dvouúrovňového přístupu. Rozhodnutí Rady stanoví hlavní zásady a směry postoje Unie na víceletém základě; postoj je poté pro každé výroční zasedání upravován pracovními dokumenty Komise, které jsou projednány v pracovní skupině Rady.

               Pokud jde o organizaci SEAFO, tento přístup je zakotven v rozhodnutí Rady10127/14 ze dne 26. května 2014, které stanoví postoj Unie v rámci organizace SEAFO v období 2014–2018. Rozhodnutí obsahuje obecné zásady a směry, ale rovněž v co největší míře zohledňuje specifika organizace SEAFO. Kromě toho stanoví standardní postup pro každoroční stanovení postoje Unie, jak požadují členské státy.

               Rozhodnutí 10127/14 stanoví přezkum postoje Unie před výročním zasedáním v roce 2019. Tento návrh proto stanoví postoj Unie v rámci organizace SEAFO v období 2019–2023, a rozhodnutí 10127/14 tak nahradí.

               Rozhodnutí 10127/14 zahrnuje zásady a směry nové společné rybářské politiky (SRP), stanovené podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013
                  2
               , přičemž rovněž zohledňuje cíle sdělení Komise o vnější dimenzi SRP
                  3
               . Kromě toho upravilo postoj Unie podle Lisabonské smlouvy.

               Stávající revize zohledňuje v souvislosti s dopady rybolovných činností sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů Evropská strategie pro plasty v oběhovém hospodářství
                  4
               , společné sdělení vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise Mezinárodní správa oceánů: příspěvek EU k odpovědné správě oceánů
                  5
                a závěry Rady o uvedeném společném sdělení
                  6
               .

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se řídí dotyčný orgán, a nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem EU“
                  7
               .

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Komise SEAFO je orgán zřízený dohodou, konkrétně úmluvou SEAFO.

               Akty, které má komise SEAFO přijmout, představují akty s právními účinky. Tyto akty mají být závazné podle mezinárodního práva v souladu s článkem 23 úmluvy SEAFO a mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právních předpisů EU včetně:

               ·nařízení Rady (ES) č. 1005/2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu
                  8
               ,

               ·nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky
                  9
                a

               ·nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2403 ze dne 12. prosince 2017 o udržitelném řízení vnějšího rybářského loďstva
                  10
               .

               Zamýšlené akty nedoplňují ani nepozměňují institucionální rámec úmluvy SEAFO.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v jehož souvislosti je postoj jménem Unie zaujat. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel nebo složka.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají rybolovu. Právním základem, který stanoví zásady, jež se mají v tomto stanovisku odrážet, je nařízení (EU) č. 1380/2013.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 43 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí má nahradit rozhodnutí 10127/14, které se vztahuje na období 2014–2018.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 43 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2019/0049 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci Organizace pro rybolov v jihovýchodním Atlantiku, a kterým se zrušuje rozhodnutí Rady 10127/14

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Rozhodnutím Rady 2002/738/ES
                  11
                uzavřela Unie Úmluvu o zachování a řízení rybolovných zdrojů v jihovýchodním Atlantiku („úmluva SEAFO“), která zřídila Organizaci pro rybolov v jihovýchodním Atlantiku („organizace SEAFO“).

               (2)Komise SEAFO odpovídá za přijetí opatření, jejichž cílem je zajistit dlouhodobé zachování a udržitelné využívání rybolovných zdrojů v oblasti působnosti úmluvy SEAFO. Tato opatření se mohou stát pro Unii závazná.

               (3)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013
                  12
                stanoví, že Unie zajistí, aby činnosti v oblasti rybolovu a akvakultury byly dlouhodobě udržitelné z hlediska životního prostředí a byly řízeny způsobem, jenž je v souladu s cíli dosáhnout přínosů v hospodářské a sociální oblasti a v oblasti zaměstnanosti a přispět k dostupnosti dodávek potravin. Rovněž stanoví, že Unie uplatňuje přístup předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu a akvakultury a snaží se zajistit, aby byly při využívání živých biologických mořských zdrojů obnoveny a zachovány populace lovených druhů nad úrovně, které mohou přinášet maximální udržitelný výnos. Dále stanoví, že Unie má přijímat opatření pro řízení a zachování zdrojů založená na nejlepším dostupném vědeckém poradenství, podporovat rozvoj vědeckých poznatků a poradenství, postupně odstraňovat výměty a podporovat postupy při rybolovu, které přispívají k selektivnějšímu rybolovu, k zamezení nežádoucím úlovkům a jejich snižování v co největší možné míře a k rybolovu s nízkým dopadem na mořský ekosystém a rybolovné zdroje. Nařízení (EU) č. 1380/2013 konkrétně stanoví, že tyto cíle a zásady má Unie uplatňovat při provádění svých vnějších vztahů v oblasti rybolovu.

               (4)Jak je uvedeno ve společném sdělení vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise Mezinárodní správa oceánů: příspěvek EU k odpovědné správě oceánů
                  13
                a v závěrech Rady o uvedeném společném sdělení
                  14
               , hlavním prvkem činnosti EU v těchto fórech je podpora opatření na povzbuzení a zvýšení účinnosti regionálních organizací pro řízení rybolovu a v příslušných případech zlepšení jejich správy.

               (5)Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů Evropská strategie pro plasty v oběhovém hospodářství
                  15
                odkazuje na konkrétní opatření ke snížení znečištění plasty a znečištění moří, jakož i na snížení ztrát rybolovných zařízení nebo jejich ponechání v moři.

               (6)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie na zasedáních komise SEAFO v období 2019–2024, neboť ochranná a donucovací opatření SEAFO budou pro Unii závazná a budou schopna rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah práva Unie, konkrétně nařízení Rady (ES) č. 1005/2008
                  16
               , nařízení Rady (ES) č. 1224/2009
                  17
                a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2403
                  18
               .

               (7)V současné době je postoj, který má být zaujat jménem Unie na zasedáních komise SEAFO, stanoven rozhodnutím Rady 10127/14
                  19
               . Je vhodné zrušit rozhodnutí 10127/14 a nahradit je novým rozhodnutím na období 2019–2023.

               (8)S ohledem na vyvíjející se povahu rybolovných zdrojů v oblasti úmluvy SEAFO a skutečnost, že v postoji Unie musí být v důsledku toho zohledněny nové okolnosti, včetně nových vědeckých a jiných relevantních údajů předložených před nebo během zasedání organizace SEAFO, měly by být v souladu se zásadou loajální spolupráce mezi orgány Unie zakotvené v čl. 13 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii (SEU) stanoveny postupy pro každoroční stanovení postoje Unie v období 2019–2023,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie na zasedáních Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku („organizace SEAFO“), je uveden v příloze I.

               Článek 2

               Každoroční stanovení postoje, který má Unie zaujmout na zasedáních komise SEAFO, se provádí v souladu s přílohou II.

               Článek 3

               Postoj Unie stanovený v příloze I posoudí a případně přezkoumá Rada na návrh Komise nejpozději pro výroční zasedání komise SEAFO v roce 2024.

               Článek 4

               Rozhodnutí 10127/14 ze dne 26. května 2014 se zrušuje.

               Článek 5

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozhodnutí Rady 2002/738/ES ze dne 22. července 2002 o uzavření Úmluvy o ochraně a řízení rybolovných zdrojů v jihovýchodním Atlantiku Evropským společenstvím (Úř. věst. L 234, 31.8.2002, s. 39).

                     (2)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 22).

                     (3)

                        COM(2011) 424, 13.7.2011.

                     (4)

                        COM(2018) 28 final, 16.1.2018.

                     (5)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (6)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (7)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (8)

                        Úř. věst. L 286, 29.10.2008, s. 1.

                     (9)

                        Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1.

                     (10)

                        Úř. věst. L 347, 28.12.2017, s. 81.

                     (11)

                        Rozhodnutí Rady ze dne 22. července 2002 o uzavření Úmluvy o ochraně a řízení rybolovných zdrojů v jihovýchodním Atlantiku Evropským společenstvím (Úř. věst. L 234, 31.8.2002, s. 40).

                     (12)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 22).

                     (13)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (14)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (15)

                        COM(2018) 28 final, 16.1.2018.

                     (16)

                        Nařízení Rady (ES) č. 1005/2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (Úř. věst. L 286, 29.10.2008, s. 1).

                     (17)

                        Nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Unie k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1).

                     (18)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2403 ze dne 12. prosince 2017 o udržitelném řízení vnějšího rybářského loďstva a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1006/2008 (Úř. věst. L 347, 28.12.2017, s. 81).

                     (19)

                        Rozhodnutí Rady ze dne 26. května 2014 o postoji, který se má jménem Evropské unie zaujmout v rámci Organizace pro rybolov v jihovýchodním Atlantiku („organizace SEAFO“).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 6.3.2019
            COM(2019) 99 final
            PŘÍLOHY

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci Organizace pro rybolov v jihovýchodním Atlantiku, a kterým se zrušuje rozhodnutí Rady 10127/14

               PŘÍLOHA I

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie v rámci Organizace pro rybolov v jihovýchodním Atlantiku („organizace SEAFO“)

               1.ZÁSADY

               Unie v rámci organizace SEAFO:

               a) jedná v souladu s cíli a zásadami, které Unie sleduje v rámci společné rybářské politiky (SRP), a to zejména uplatňováním principu předběžné opatrnosti a cílů souvisejících s maximálním udržitelným výnosem stanovených v čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) č. 1380/2013, s cílem podpořit zavádění ekosystémového přístupu k řízení rybolovu, zamezit nežádoucím úlovkům a co možná nejvýrazněji je snížit, postupně eliminovat výměty a v co možná nejvyšší míře snížit dopad rybolovných činností na mořské ekosystémy a jejich stanoviště, a dále pak podporou hospodářsky životaschopného a konkurenceschopného odvětví rybolovu v Unii, s cílem zajistit odpovídající životní úroveň osobám, které jsou závislé na rybolovných činnostech, a zároveň zohlednit zájmy spotřebitelů;

               b) usiluje o odpovídající zapojení zúčastněných stran do přípravné fáze opatření organizace SEAFO a zajistí, aby opatření přijatá v rámci organizace SEAFO byla v souladu s úmluvou SEAFO;

               c) zajistí, aby opatření přijatá v rámci organizace SEAFO byla v souladu s mezinárodním právem, a zejména s ustanoveními Úmluvy OSN o mořském právu z roku 1982, Dohody OSN týkající se zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací z roku 1995, Dohody k podpoře dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení rybářskými plavidly na volném moři z roku 1993, jakož i dohody Organizace pro výživu a zemědělství o opatřeních přístavního státu z roku 2009;

               d) podporuje postoje, které jsou v souladu s osvědčenými postupy regionálních organizací pro řízení rybolovu (RFMO) v téže oblasti;

               e) usiluje o soudržnost a soulad s politikami, které Unie provádí jako součást dvoustranných vztahů v oblasti rybolovu s třetími zeměmi, a zajišťuje soudržnost s ostatními politikami, zejména v oblasti vnějších vztahů, zaměstnanosti, životního prostředí, obchodu, rozvoje, výzkumu a inovací;

               f)zajistí, aby byly dodržovány mezinárodní závazky Unie;

               g) řídí se závěry Rady ze dne 19. března 2012 týkajícími se sdělení Komise o vnější dimenzi společné rybářské politiky
                  1
               ;

               h) usiluje o vytvoření rovných podmínek pro loďstvo Unie v rámci oblasti úmluvy SEAFO na základě stejných zásad a standardů, jako jsou ty, jež jsou platné podle práva Unie, a o podporu jednotného uplatňování těchto zásad a standardů;

               i) jedná v souladu se společným sdělením vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise nazvaným Mezinárodní správa oceánů: příspěvek EU k odpovědné správě oceánů
                  2
                a se závěry Rady o uvedeném společném sdělení
                  3
                a podporuje opatření na povzbuzení a zvýšení účinnosti organizace SEAFO, případně i na zlepšení její správy a výkonnosti (zejména pokud jde o vědu, soulad, transparentnost a rozhodování), čímž přispívá k udržitelné správě oceánů ve všech jejích dimenzích;

               j) podporuje koordinaci mezi regionálními organizacemi pro řízení rybolovu a regionálními úmluvami pro mořské prostředí, případně i spolupráci se světovými organizacemi v rámci jejich oblastí působnosti;

               k)podporuje mechanismy spolupráce mezi organizacemi pro řízení rybolovu jiných populací než tuňáka, které budou podobné takzvanému procesu zahájenému v Kóbe pro regionální organizace pro řízení rybolovu tuňáka.

               2.SMĚRY

               Tam, kde je to vhodné, podporuje Unie organizaci SEAFO v přijetí těchto opatření:

               a) opatření pro zachování a řízení rybolovných zdrojů v oblasti působnosti úmluvy založená na nejlepších dostupných vědeckých doporučeních, včetně ročních celkových přípustných odlovů a kvót nebo regulace intenzity rybolovu živých biologických mořských zdrojů, které jsou regulovány organizací SEAFO, která umožní postupně a přírůstkově nejpozději do roku 2020 dosáhnout maximálního udržitelného výnosu; Tam, kde je to nutné, budou zvážena zvláštní opatření pro populace, které jsou nadměrně loveny, tak aby intenzita rybolovu odpovídala dostupným rybolovným právům;

               b) opatření pro předcházení, potírání a odstranění nezákonných, nehlášených a neregulovaných rybolovných činností v oblasti působnosti úmluvy, včetně vytvoření seznamu plavidel provádějících nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov;

               c) opatření pro sledování, kontrolu a dozor v oblasti působnosti úmluvy, aby byla zajištěna účinnost kontroly a dodržování opatření přijatých v rámci organizace SEAFO;

               d) opatření k minimalizaci negativního dopadu rybolovných činností na biologickou rozmanitost moří, mořské ekosystémy a jejich stanoviště, včetně opatření ke snížení znečištění moří, předcházení vypouštění plastů do moří a snížení dopadu přítomnosti plastů v mořích na biologickou rozmanitost moří a mořské ekosystémy, opatření na ochranu citlivých mořských ekosystémů v oblasti úmluvy SEAFO v souladu s Mezinárodními předpisy FAO pro řízení hlubinného rybolovu na volném moři a opatření k předcházení nežádoucím úlovkům a co největšímu snížení nežádoucích úlovků, zejména zranitelných mořských druhů, a opatření k postupnému odstranění výmětů;

               e)opatření ke snížení dopadu opuštěných, ztracených či jinak odhozených lovných zařízení v oceánu a usnadnění identifikace a zpětného získávání těchto zařízení;

               f) opatření majících za cíl zákaz rybolovu prováděného výhradně za účelem odběru žraločích ploutví a opatření požadujících, aby všichni žraloci byli vykládáni se všemi ploutvemi přirozeně připojenými k tělu;

               g)doporučení, která podporují provedení úmluvy Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu (tam, kde je to vhodné, a v rozsahu povoleném příslušnými ustavujícími dokumenty);

               h)společných přístupů s ostatními regionálními organizacemi pro řízení rybolovu, zejména s těmi, jež se podílejí na řízení rybolovu ve stejném regionu;

               i) dodatečných technických opatření založených na doporučeních podpůrných orgánů a pracovních skupin organizace SEAFO.

               PŘÍLOHA II

               Každoroční stanovení postoje Unie, který má být zaujat

               na zasedáních Organizace pro rybolov v jihovýchodním Atlantiku

               Před každým zasedáním komise SEAFO, na kterém má tento orgán přijmout rozhodnutí, která mohou být pro Unii závazná, je třeba podniknout nezbytné kroky, aby postoj, který má být jménem Unie vyjádřen, zohledňoval nejnovější vědecké a jiné relevantní údaje předložené Komisi v souladu se zásadami a směry stanovenými v příloze I.

               Za tímto účelem na základě uvedených údajů Komise předá Radě nebo jejím přípravným orgánům s dostatečným předstihem před každým zasedáním komise SEAFO písemný dokument, ve kterém jsou uvedeny podrobnosti o navrhovaném stanovení postoje Unie, aby se podrobnosti o postoji, jenž má být jménem Unie vyjádřen, projednaly a schválily.

               Nelze-li v průběhu zasedání komise SEAFO, a to ani přímo na místě, dosáhnout dohody tak, aby bylo možno v postoji Unie zohlednit nové prvky, postoupí se záležitost Radě nebo jejím přípravným orgánům.

                     (1)

                        7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1.

                     (2)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (3)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 7.3.2019
            COM(2019) 101 final
            2019/0050(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Komisi pro rybolov v západním a středním Tichém oceánu, a kterým se zrušuje rozhodnutí 10124/1/14 REV 1

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být jménem Unie zaujat na zasedáních Komise pro rybolov v západním a středním Tichém oceánu („komise WCPFC“) v období 2019–2023 v souvislosti s plánovaným přijetím opatření pro zachování a řízení.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Úmluva o zachování a řízení vysoce stěhovavých rybích populací v západním a středním Tichém oceánu

               Cílem Úmluvy o zachování a řízení vysoce stěhovavých rybích populací v západním a středním Tichém oceánu („úmluva WCPF“) je zajistit zřízením komise WCPFC a efektivním řízením zachování a udržitelné využívání vysoce stěhovavých rybích populací v západním a středním Tichém oceánu. Úmluva vstoupila v platnost dne 19. června 2004.

               Schválením úmluvy WCPF v souladu s rozhodnutím Rady 2005/75/ES
                  1
                se Unie stala členem komise WCPFC.

               2.2.Komise pro rybolov v západním a středním Tichém oceánu

               Komise WCPFC byla zřízena úmluvou WCPF jako subjekt odpovědný za řízení a zachování rybolovných zdrojů v oblasti úmluvy. Přijímá opatření pro zachování a řízení s cílem zajistit dlouhodobou udržitelnost vysoce stěhovavých rybích populací v oblasti úmluvy a podpořit jejich optimální využití. Tato opatření se mohou stát pro Unii závazná.

               Unie má jako člen komise WCPFC právo účasti a hlasovací práva. Komise WCPFC přijímá svá rozhodnutí na základě konsensu s možností hlasování tříčtvrtinovou většinou hlasů ve věcech, v nichž konsensu není možné dosáhnout. V některých věcech je však konsensus vyžadován.

               2.3.Rozhodování komise WCPFC

               Komise WCPFC je oprávněna přijímat opatření pro zachování a řízení rybolovu ve své působnosti a tato opatření jsou pro strany úmluvy závazná.

               V souladu s čl. 20 odst. 5 úmluvy WCPF vstupují tato opatření v platnost 60 dnů ode dne, kdy je komise WCPFC smluvním stranám oznámí. Člen komise WCPFC, který hlasoval proti rozhodnutí nebo nebyl přítomen na zasedání, na kterém bylo rozhodnutí přijato, může do 30 dnů od přijetí rozhodnutí požádat o jeho přezkum přezkumným panelem.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Postoj, který má být jménem Unie zaujat na výročních zasedáních regionálních organizací pro řízení rybolovu, se v současné době stanovuje na základě dvouúrovňového přístupu. Rozhodnutí Rady stanoví hlavní zásady a směry postoje Unie na víceletém základě; postoj je poté pro každé výroční zasedání upravován pracovními dokumenty Komise, které jsou projednány v pracovní skupině Rady.

               Pokud jde o komisi WCPFC, tento přístup je zakotven v prováděcím rozhodnutí Rady 10124/1/14 REV 1 ze dne 16. června 2014, které stanoví postoj Unie v rámci komise WCPFC v období 2014–2018. Rozhodnutí obsahuje obecné zásady a směry, ale rovněž v co největší míře zohledňuje specifika komise WCPFC. Kromě toho stanoví standardní postup pro každoroční stanovení postoje Unie, jak požadují členské státy.

               Rozhodnutí 10124/1/14 REV 1 stanoví přezkum postoje Unie před výročním zasedáním v roce 2019. Tento návrh proto stanoví postoj Unie v rámci komise WCPFC v období 2019–2023, a rozhodnutí 10124/1/14 REV 1 tak nahradí.

               Rozhodnutí 10124/1/14 REV 1 zahrnuje zásady a směry nové společné rybářské politiky (SRP), stanovené podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013
                  2
               , přičemž rovněž zohledňuje cíle sdělení Komise o vnější dimenzi SRP
                  3
               . Kromě toho upravilo postoj Unie podle Lisabonské smlouvy.

               Stávající revize zohledňuje v souvislosti s dopady rybolovných činností sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů Evropská strategie pro plasty v oběhovém hospodářství
                  4
               , společné sdělení vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Komise Mezinárodní správa oceánů: příspěvek EU k odpovědné správě oceánů
                  5
                a závěry Rady o uvedeném společném sdělení
                  6
               .

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Principy

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se řídí dotyčný orgán, a nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem EU“
                  7
               .

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Komise WCPFC je orgán zřízený dohodou, konkrétně úmluvou WCPF.

               Akty, které má komise WCPFC přijmout, představují akty s právními účinky. Tyto akty mají být závazné podle mezinárodního práva v souladu s článkem 20 úmluvy WCPF a mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právních předpisů EU včetně:

               ·nařízení Rady (ES) č. 1005/2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu
                  8
               ,

               ·nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky
                  9
                a

               ·nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2403 ze dne 12. prosince 2017 o udržitelném řízení vnějšího rybářského loďstva
                  10
               .

               Zamýšlené akty nedoplňují ani nepozměňují institucionální rámec úmluvy WCPF.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Principy

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v jehož souvislosti je postoj jménem Unie zaujat. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel nebo složka.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká rybolovu. Právním základem, který stanoví zásady, jež se mají v tomto stanovisku odrážet, je nařízení (EU) č. 1380/2013.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 43 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí má nahradit rozhodnutí 10124/1/14 REV 1, které se vztahuje na období 2014–2018.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 43 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2019/0050 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Komisi pro rybolov v západním a středním Tichém oceánu, a kterým se zrušuje rozhodnutí 10124/1/14 REV 1

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Rozhodnutím Rady 2005/75/ES
                  11
                uzavřela Unie Úmluvu o zachování a řízení vysoce stěhovavých rybích populací v západním a středním Tichém oceánu („úmluva WCPF“), která zřídila Komisi pro rybolov v západním a středním Tichém oceánu („komise WCPFC“).

               (2)Komise WCPFC byla zřízena úmluvou WCPF jako subjekt odpovědný za řízení a zachování rybolovných zdrojů v oblasti úmluvy. Komise WCPFC přijímá opatření pro zachování a řízení s cílem zajistit dlouhodobou udržitelnost vysoce stěhovavých rybích populací v oblasti úmluvy a podpořit jejich optimální využití. Tato opatření se mohou stát pro Unii závazná.

               (3)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013
                  12
                stanoví, že Unie zajistí, aby činnosti v oblasti rybolovu a akvakultury byly dlouhodobě udržitelné z hlediska životního prostředí a byly řízeny způsobem, jenž je v souladu s cíli dosáhnout přínosů v hospodářské a sociální oblasti a v oblasti zaměstnanosti a přispět k dostupnosti dodávek potravin. Rovněž stanoví, že Unie uplatňuje přístup předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu a akvakultury a snaží se zajistit, aby byly při využívání živých biologických mořských zdrojů obnoveny a zachovány populace lovených druhů nad úrovně, které mohou přinášet maximální udržitelný výnos. Dále stanoví, že Unie přijímá opatření pro řízení a zachování zdrojů založená na nejlepším dostupném vědeckém poradenství, podporuje rozvoj vědeckých poznatků a poradenství, postupně odstraňuje výměty a podporuje rybolovné postupy, které přispívají k selektivnějšímu rybolovu, k zamezení nežádoucím úlovkům a jejich snižování v co největší možné míře a k rybolovu s nízkým dopadem na mořský ekosystém a rybolovné zdroje. Nařízení (EU) č. 1380/2013 konkrétně stanoví, že tyto cíle a zásady má Unie uplatňovat při provádění svých vnějších vztahů v oblasti rybolovu.

               (4)Jak je uvedeno ve společném sdělení vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise Mezinárodní správa oceánů: příspěvek EU k odpovědné správě oceánů
                  13
                a v závěrech Rady o uvedeném společném sdělení
                  14
               , hlavním prvkem činnosti EU v těchto fórech je podpora opatření na povzbuzení a zvýšení účinnosti regionálních organizací pro řízení rybolovu a v příslušných případech zlepšení jejich správy.

               (5)Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů Evropská strategie pro plasty v oběhovém hospodářství
                  15
                odkazuje na konkrétní opatření k omezení znečištění plasty a znečištění moří, jakož i na snížení ztrát rybolovných zařízení nebo jejich ponechání v moři.

               (6)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie na zasedáních komise WCPFC v období 2019–2023, neboť ochranná a donucovací opatření WCPFC budou pro Unii závazná a budou schopna rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah práva Unie, konkrétně nařízení Rady (ES) č. 1005/2008
                  16
               , nařízení Rady (ES) č. 1224/2009
                  17
                a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2403
                  18
               .

               (7)V současné době je postoj, který má být zaujat jménem Unie na zasedáních komise WCPFC, stanoven rozhodnutím Rady 10124/1/14 REV 1
                  19
               . Je vhodné zrušit rozhodnutí 10124/1/14 REV 1 a nahradit je novým rozhodnutím na období 2019–2023.

               (8)S ohledem na vyvíjející se povahu rybolovných zdrojů v oblasti působnosti úmluvy WCPF a skutečnost, že v postoji Unie musí být v důsledku toho zohledněny nové okolnosti, včetně nových vědeckých a jiných relevantních údajů předložených před nebo během zasedání komise WCPFC, musí být v souladu se zásadou loajální spolupráce mezi orgány Unie zakotvené v čl. 13 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii (SEU) stanoveny postupy pro každoroční stanovení postoje Unie v období 2019–2023,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie na zasedáních Komise pro rybolov v západním a středním Tichém oceánu („komise WCPFC“), je uveden v příloze I.

               Článek 2

               Každoroční stanovení postoje, který má Unie zaujmout na zasedáních komise WCPFC, se provádí v souladu s přílohou II.

               Článek 3

               Postoj Unie stanovený v příloze I posoudí a případně přezkoumá Rada na návrh Komise nejpozději pro výroční zasedání komise WCPFC v roce 2024.

               Článek 4

               Rozhodnutí 10124/1/14 REV 1 ze dne 3. června 2014 se zrušuje.

               Článek 5

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozhodnutí Rady 2005/75/ES ze dne 26. dubna 2004 o přistoupení Společenství k Úmluvě o zachování a řízení vysoce stěhovavých rybích populací v západním a středním Tichém oceánu (Úř. věst. L 32, 4.2.2005, s. 1).

                     (2)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 22).

                     (3)

                        COM(2011) 424, 13.7.2011.

                     (4)

                        COM(2018) 28 final, 16.1.2018.

                     (5)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (6)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (7)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (8)

                        Úř. věst. L 286, 29.10.2008, s. 1.

                     (9)

                        Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1.

                     (10)

                        Úř. věst. L 347, 28.12.2017, s. 81.

                     (11)

                        Rozhodnutí Rady ze dne 26. dubna 2004 o přistoupení Společenství k Úmluvě o zachování a řízení vysoce stěhovavých rybích populací v západním a středním Tichém oceánu (Úř. věst. L 32, 4.2.2005, s. 1).

                     (12)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 22).

                     (13)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (14)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (15)

                        COM(2018) 28 final, 16.1.2018.

                     (16)

                        Nařízení Rady (ES) č. 1005/2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (Úř. věst. L 286, 29.10.2008, s. 1).

                     (17)

                        Nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Unie k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1).

                     (18)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2403 ze dne 12. prosince 2017 o udržitelném řízení vnějšího rybářského loďstva a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1006/2008 (Úř. věst. L 347, 28.12.2017, s. 81).

                     (19)

                        Rozhodnutí Rady ze dne 3. června 2014 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské uniev Komisi pro rybolov v západníma středním Tichém oceánu (komise WCPFC).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 7.3.2019
            COM(2019) 101 final
            PŘÍLOHY

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Komisi pro rybolov v západním a středním Tichém oceánu, a kterým se zrušuje rozhodnutí 10124/1/14 REV 1

               PŘÍLOHA I

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie v rámci Komise pro rybolov v západním a středním Tichém oceánu („komise WCPFC“)

               1.ZÁSADY

               Unie v rámci komise WCPFC:

               a) jedná v souladu s cíli a zásadami, které Unie sleduje v rámci společné rybářské politiky (SRP), a to zejména uplatňováním principu předběžné opatrnosti a cílů souvisejících s maximálním udržitelným výnosem stanovených v čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) č. 1380/2013, s cílem podpořit zavádění ekosystémového přístupu k řízení rybolovu, zamezit nežádoucím úlovkům a co možná nejvýrazněji je snížit, postupně eliminovat výměty a v co možná nejvyšší míře snížit dopad rybolovných činností na mořské ekosystémy a jejich stanoviště, a dále pak podporou hospodářsky životaschopného a konkurenceschopného odvětví rybolovu v Unii, s cílem zajistit odpovídající životní úroveň osobám, které jsou závislé na rybolovných činnostech, a zároveň zohlednit zájmy spotřebitelů;

               b) usiluje o odpovídající zapojení zúčastněných stran do přípravné fáze opatření komise WCPFC a zajistí, aby opatření přijatá v rámci komise WCPFC byla v souladu s úmluvou WCPF;

               c) zajistí, aby opatření přijatá v rámci komise WCPFC byla v souladu s mezinárodním právem, a zejména s ustanoveními Úmluvy OSN o mořském právu z roku 1982, Dohody OSN týkající se zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací z roku 1995, Dohody k podpoře dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení rybářskými plavidly na volném moři z roku 1993, jakož i dohody Organizace pro výživu a zemědělství o opatřeních přístavních států z roku 2009;

               d) podporuje postoje, které jsou v souladu s osvědčenými postupy regionálních organizací pro řízení rybolovu (RFMO) v téže oblasti;

               e) usiluje o soudržnost a soulad s politikami, které Unie provádí jako součást dvoustranných vztahů v oblasti rybolovu s třetími zeměmi, a zajišťuje soudržnost s ostatními politikami, zejména v oblasti vnějších vztahů, zaměstnanosti, životního prostředí, obchodu, rozvoje, výzkumu a inovací;

               f)zajistí, aby byly dodržovány mezinárodní závazky Unie;

               g) řídí se závěry Rady ze dne 19. března 2012 týkajícími se sdělení Komise o vnější dimenzi společné rybářské politiky
                  1
               ;

               h) usiluje o vytvoření rovných podmínek pro loďstvo Unie v rámci oblasti, na kterou se vztahuje úmluva, na základě stejných zásad a standardů, jako jsou ty, jež jsou platné podle práva Unie, a o podporu jednotného uplatňování těchto zásad a standardů;

               i) jedná v souladu se společným sdělením vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise Mezinárodní správa oceánů: příspěvek EU k odpovědné správě oceánů
                  2
                a se závěry Rady o uvedeném společném sdělení
                  3
                a podporuje opatření na povzbuzení a zvýšení účinnosti komise WCPFC, případně i na zlepšení její správy a výkonnosti (zejména pokud jde o vědu, soulad, transparentnost a rozhodování), čímž přispívá k udržitelné správě oceánů ve všech jejích dimenzích;

               j) podporuje koordinaci mezi regionálními organizacemi pro řízení rybolovu a regionálními úmluvami pro mořské prostředí, případně i spolupráci se světovými organizacemi v rámci jejich oblasti působnosti;

               k) tam, kde je to vhodné, vypracovává společné přístupy s ostatními regionálními organizacemi pro řízení rybolovu, zejména s těmi, jež se podílejí na řízení rybolovu ve stejné oblasti;

               l)podporuje koordinaci a spolupráci v otázkách společného zájmu s ostatními regionálními organizacemi pro řízení rybolovu odpovědnými za řízení populací tuňáka, zejména prostřednictvím reaktivace procesu zahájeného v Kóbe pro regionální organizace pro řízení rybolovu odpovědné za řízení populací tuňáka a jeho rozšířením na všechny regionální organizace pro řízení rybolovu.

               2.SMĚRY

               Tam, kde je to vhodné, podporuje Unie komisi WCPFC v přijetí těchto opatření:

               a) opatření pro zachování a řízení rybolovných zdrojů v oblasti působnosti úmluvy WCPF založená na nejlepších dostupných vědeckých doporučeních, včetně ročních celkových přípustných odlovů a kvót, opatření pro omezení kapacity či intenzity odlovu živých biologických mořských zdrojů, na něž se vztahuje úmluva WCPF, která umožní nejpozději do roku 2020 dosáhnout míry využití umožňující maximální udržitelný výnos nebo tuto míru udržet. Tam, kde je to nutné, zahrnou tato opatření pro zachování a řízení zvláštní opatření pro populace, které jsou nadměrně loveny, tak aby intenzita rybolovu odpovídala dostupným rybolovným právům;

               b) opatření pro předcházení, potírání a odstranění nezákonných, nehlášených a neregulovaných rybolovných činností v oblasti působnosti úmluvy, včetně vytvoření seznamu plavidel provádějících nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov;

               c) opatření pro sledování, kontrolu a dozor v oblasti působnosti úmluvy WCPF, aby byla zajištěna účinnost kontroly a dodržování opatření přijatých v rámci komise WCPFC;

               d) opatření k minimalizaci negativního dopadu rybolovných činností na biologickou rozmanitost moří, mořské ekosystémy a jejich stanoviště, včetně opatření ke snížení znečištění moří, předcházení vypouštění plastů do moří a snížení dopadu přítomnosti plastů v mořích na biologickou rozmanitost moří a mořské ekosystémy, opatření na ochranu citlivých mořských ekosystémů v oblasti úmluvy WCPF v souladu s úmluvou WCPF a opatření k předcházení nežádoucím úlovkům a co největšímu snížení nežádoucích úlovků, zejména zranitelných mořských druhů, a opatření k postupnému odstranění výmětů;

               e)opatření k řízení používání lovných zařízení s uzavíracím mechanismem, zejména s cílem zlepšit sběr údajů, aby bylo možné sledovat a monitorovat používání lovných zařízení a přesně určit jejich množství, snížit jejich dopady na zranitelné populace tuňáků, zmírnit jejich možné dopady na cílové a necílové druhy, jakož i na ekosystém, a omezit hromadění mořského odpadu;

               f)opatření ke snížení dopadu opuštěných, ztracených či jinak odhozených lovných zařízení v oceánu a usnadnění identifikace a zpětného získávání těchto zařízení;

               g) opatření majících za cíl zákaz rybolovu prováděného výhradně za účelem odběru žraločích ploutví a opatření požadujících, aby všichni žraloci byli vykládáni se všemi ploutvemi přirozeně připojenými k tělu;

               h) doporučení, která podporují provedení úmluvy Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu (tam, kde je to vhodné, a v rozsahu povoleném příslušnými ustavujícími dokumenty);

               i) dodatečných technických opatření založených na doporučeních podpůrných orgánů a pracovních skupin komise WCPFC.

               PŘÍLOHA II

               Každoroční stanovení postoje Unie, který má být zaujat

               na zasedáních Komise pro rybolov v západním a středním Tichém oceánu

               Před každým zasedáním komise WCPFC, na kterém má tento orgán přijmout rozhodnutí s právními účinky pro Unii, je třeba podniknout nezbytné kroky, aby postoj, který má být jménem Unie vyjádřen, zohledňoval nejnovější vědecké a jiné relevantní údaje předložené Evropské komisi v souladu se zásadami a směry stanovenými v příloze I.

               Za tímto účelem na základě uvedených údajů Evropská komise předá Radě nebo jejím přípravným orgánům s dostatečným předstihem před každým zasedáním komise WCPFC písemný dokument, ve kterém jsou uvedeny podrobnosti o navrhovaném stanovení postoje Unie, aby se podrobnosti o postoji, jenž má být jménem Unie vyjádřen, projednaly a schválily.

               Nelze-li v průběhu zasedání komise WCPFC, a to ani přímo na místě, dosáhnout dohody tak, aby bylo možno v postoji Unie zohlednit nové prvky, postoupí se záležitost Radě nebo jejím přípravným orgánům.

                     (1)

                        7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1.

                     (2)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (3)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 15.3.2019
            COM(2019) 141 final
            2019/0082(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Smíšeném výboru zřízeném podle Dohody mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství, pokud jde o přijetí jednacího řádu Smíšeného výboru, jednacího řádu rozhodčího tribunálu, postupu mediace a kodexu chování rozhodců

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká postoje, který má být zaujat jménem Unie ve Smíšeném výboru zřízeném Dohodou mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství v souvislosti s plánovaným přijetím jednacího řádu Smíšeného výboru, jednacího řádu rozhodčího tribunálu, postupu mediace a kodexu chování rozhodců.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1Dohoda mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství

               Cílem Dohody mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství (dále jen „dohoda“) je liberalizovat a usnadnit obchod a investice, jakož i podporovat užší hospodářské vztahy mezi stranami.

               Dohodu uzavřela Rada Evropské unie dne 20. prosince 2018 poté, co Evropský parlament dne 12. prosince 2018 udělil svůj souhlas. Dohoda vstoupila v platnost dne 1. února 2019.

               2.2Smíšený výbor

               Ustanovením čl. 22.1 odst. 1 dohody se zřizuje Smíšený výbor složený ze zástupců obou stran. V čl. 22.1 odst. 4 se stanoví, že v zájmu zajištění řádného a účinného fungování dohody „Smíšený výbor:

               a)na svém prvním zasedání schválí svůj jednací řád a

               b)na svém prvním zasedání schválí jednací řád rozhodčího tribunálu a kodex chování rozhodců podle článku 21.30, jakož i postup mediace podle čl. 21.6 odst. 2.“

               Veškerá rozhodnutí a doporučení Smíšeného výboru budou přijímána na základě konsensu.

               2.3Zamýšlený akt Smíšeného výboru

               Na svém prvním zasedání přijme Smíšený výbor svůj jednací řád, jednací řád rozhodčího tribunálu, postup mediace a kodex chování rozhodců (dále jen „zamýšlený akt“).

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Tímto návrhem rozhodnutí Rady se stanoví postoj, který má být jménem Unie zaujat ve Smíšeném výboru zřízeném Dohodou mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství, pokud jde o přijetí jednacího řádu Smíšeného výboru, jednacího řádu rozhodčího tribunálu, postupu mediace a kodexu chování rozhodců.

               Strany dohody se dohodly na návrzích příslušných dokumentů. S výhradou rozhodovacích postupů EU by měly být přijaty na prvním zasedání Smíšeného výboru, které se v souladu s čl. 22.1 odst. 2 uskuteční do tří měsíců ode dne vstupu dohody v platnost, tj. nejpozději do května 2019.

               Připojený jednací řád Smíšeného výboru, jednací řád rozhodčího tribunálu, postup mediace a kodex chování rozhodců jsou svým obsahem velmi podobné obdobným dokumentům, které byly přijaty smíšenými výbory zřízenými jinými dohodami o hospodářském partnerství nebo jinými obchodními dohodami.

               Přijetí těchto dokumentů je zásadní pro uskutečňování ustanovení dohody, a konkrétně pro provádění ustanovení kapitoly 21 (Řešení sporů) a kapitoly 22 (Institucionální ustanovení).

               4.Právní základ

               4.1Procesněprávní základ

               4.1.1Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou […] rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  1
               .

               4.1.2Uplatnění v tomto konkrétním případě

               Smíšený výbor je orgán zřízený dohodou, konkrétně Dohodou mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství.

               Akt, který má Smíšený výbor přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazný podle mezinárodního práva v souladu s článkem 22.2 dohody.

               Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2Hmotněprávní základ

               4.2.1Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie. Sledujeli zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lzeli jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2Uplatnění v tomto konkrétním případě

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné obchodní politiky.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 207 SFEU.

               4.3Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 207 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2019/0082 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Smíšeném výboru zřízeném podle Dohody mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství, pokud jde o přijetí jednacího řádu Smíšeného výboru, jednacího řádu rozhodčího tribunálu, postupu mediace a kodexu chování rozhodců

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 3 a čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dohoda mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství (dále jen „dohoda“) byla jménem Unie schválena dne 20. prosince 2018.

               (2)Podle čl. 22.1 odst. 4 písm. e) a f) dohody Smíšený výbor na svém prvním zasedání schválí svůj jednací řád, jednací řád rozhodčího tribunálu a kodex chování rozhodců podle článku 21.30, jakož i postup mediace podle čl. 21.6 odst. 2 dohody.

               (3)Je vhodné stanovit postoj, který se má ve Smíšeném výboru jménem Unie zaujmout, jelikož zamýšlené rozhodnutí Smíšeného výboru bude pro Unii závazné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který se má jménem Unie zaujmout na prvním zasedání Smíšeného výboru zřízeného Dohodou mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství, pokud jde o jeho jednací řád, jednací řád rozhodčího tribunálu, kodex chování rozhodců a postup mediace, vychází z návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru připojeného k tomuto rozhodnutí, včetně jeho příloh.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 15.3.2019
            COM(2019) 141 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Smíšeném výboru zřízeném podle Dohody mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství, pokud jde o přijetí jednacího řádu Smíšeného výboru, jednacího řádu rozhodčího tribunálu, postupu mediace a kodexu chování rozhodců

               NÁVRH

               ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU č. …/2019

               PODLE DOHODY MEZI EVROPSKOU UNIÍ A JAPONSKEM O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ

               ze dne ...

               o přijetí jednacího řádu Smíšeného výboru, jednacího řádu rozhodčího tribunálu, postupu mediace a kodexu chování rozhodců

               SMÍŠENÝ VÝBOR,

               s ohledem na Dohodu mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství podepsanou v Tokiu dne 17. července 2018, a zejména na čl. 21.6 odst. 2, článek 21.30 a čl. 22.1 odst. 1, 2 a 4 této dohody,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               1.Jednací řád Smíšeného výboru se stanoví v příloze I.

               2.Jednací řád rozhodčího tribunálu se stanoví v příloze II.

               3.Postup mediace se stanoví v příloze III.

               4.Kodex chování rozhodců se stanoví v příloze IV.

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V … dne …

                        Za smíšený výbor

                        ministr zahraničních věcí Japonska

                        zástupce EU

               PŘÍLOHA I

               JEDNACÍ ŘÁD SMÍŠENÉHO VÝBORU

               PODLE DOHODY MEZI EVROPSKOU UNIÍ A JAPONSKEM O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ

               ČLÁNEK 1

               Složení a předseda

               1.
                     Smíšený výbor zřízený ustanovením čl. 22.1 odst. 1 Dohody mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství (dále jen „dohoda“) plní své povinnosti stanovené v článku 22.1 dohody a převezme odpovědnost za obecné provádění a fungování dohody.

               2.
                     Smíšený výbor se skládá ze zástupců Evropské unie a Japonska a v souladu s čl. 22.1 odst. 3 dohody mu spolupředsedá člen Evropské komise odpovědný za obchod a ministr zahraničních věcí Japonska.

               3.
                     Spolupředsedové mohou být zastoupeni svými zástupci, jak je stanoveno v čl. 22.1 odst. 3 dohody. Veškeré další odkazy na členy a spolupředsedy Smíšeného výboru, které jsou uvedeny v tomto jednacím řádu, budou chápány tak, že odkazují i na jejich zástupce.

               4.
                     Spolupředsedy mohou doprovázet úředníci. Seznam úředníků účastnících se zasedání za každou stranu se před zasedáním vymění prostřednictvím kontaktních míst.

               5.
                     Strany mohou na základě vzájemného souhlasu rozhodnout ad hoc o přizvání pozorovatelů nebo nezávislých odborníků.

               ČLÁNEK 2

               Kontaktní místa

               1.
                     Kontaktní místa určená podle čl. 22.6 odst. 1 dohody (dále jen „kontaktní místa“) koordinují přípravu a organizaci zasedání Smíšeného výboru.

               2.
                     Veškerá výměna korespondence a komunikace mezi stranami týkající se práce Smíšeného výboru a jeho zasedání se uskutečňují prostřednictvím kontaktních míst podle čl. 22.6 odst. 2 písm. c) dohody.

               3.
                     Kontaktní místa budou pověřena koordinací příprav předběžného pořadu jednání, návrhů rozhodnutí a návrhů doporučení Smíšeného výboru, jakož i korespondencí a komunikací mezi Smíšeným výborem a specializovanými výbory, pracovními skupinami a jinými subjekty zřízenými podle dohody.

               ČLÁNEK 3

               Pořad jednání

               1.
                     Kontaktní místa společně vypracují předběžný pořad jednání každého zasedání a předají jej společně s příslušnými dokumenty účastníkům Smíšeného výboru nejpozději 7 kalendářních dnů před datem zasedání.

               2.
                     Každá strana může nejpozději 14 kalendářních dnů před datem zasedání navrhnout záležitosti, jež mají být na pořadu jednání.

               3.
                     Strany mohou na základě vzájemného souhlasu zkrátit lhůty uvedené v odstavcích 1 a 2, aby zohlednily požadavky konkrétního případu.

               4.
                     Smíšený výbor přijme pořad jednání na začátku svého zasedání. Pokud s tím strany souhlasí, mohou být na pořad jednání zařazeny i jiné záležitosti než ty, které jsou uvedeny v předběžném pořadu jednání.

               ČLÁNEK 4

               Pracovní jazyk

               Nerozhodnou-li strany jinak, veškerá korespondence a komunikace mezi stranami týkající se činnosti Smíšeného výboru, jakož i příprava rozhodnutí a doporučení a související jednání probíhají v angličtině.

               ČLÁNEK 5

               Rozhodnutí a doporučení

               1.
                     Rozhodnutí a doporučení Smíšeného výboru v souladu s článkem 22.2 dohody budou přijata na základě konsensu. Mohou být přijata písemným postupem výměnou nót mezi spolupředsedy výboru.

               2.
                     Veškerým rozhodnutím a doporučením Smíšeného výboru bude přiděleno pořadové číslo, datum přijetí a název s odkazem na předmět.

               ČLÁNEK 6

               Společný zápis

               1.
                     Návrh společného zápisu bude zpravidla obsahovat konečný pořad jednání a shrnutí diskusí o každé záležitosti, jež byla na pořadu jednání.

               2.
                     Návrh společného zápisu z každého zasedání vypracují kontaktní místa, a to co nejdříve, avšak nejpozději do 60 dnů od data zasedání.

               3.
                     Návrh společného zápisu schválí strany písemně, a to co nejdříve, avšak nejpozději do 70 dnů od data zasedání. Jakmile je společný zápis schválen, kontaktní místa podepíší dvě kopie zápisu a každá strana obdrží jeden stejnopis těchto dokumentů. Strany mohou rozhodnout, že tomuto požadavku vyhovují podpis a výměna elektronického vyhotovení.

               ČLÁNEK 7

               Zveřejňování a důvěrnost informací

               1.
                     Pokud není v dohodě stanoveno jinak nebo pokud strany nerozhodnou jinak, zasedání Smíšeného výboru nejsou přístupná veřejnosti.

               2.
                     Pokud některá strana předloží Smíšenému výboru nebo kterémukoli specializovanému výboru, pracovní skupině nebo jinému subjektu zřízenému podle dohody informace, jež jsou podle jejích právních předpisů považovány za důvěrné nebo chráněné před zveřejněním, nakládá druhá strana s takovými informacemi jako s důvěrnými, jak je stanoveno v článku 1.6 dohody.

               3.
                     Každá strana může v jakémkoli vhodném médiu zveřejnit konečný pořad jednání dohodnutý mezi stranami před zasedáním Smíšeného výboru, schválený společný zápis vypracovaný v souladu s článkem 6 a rozhodnutí a doporučení přijatá Smíšeným výborem, s výhradou použití odstavce 2 výše.

               ČLÁNEK 8

               Výdaje

               Každá strana hradí výdaje, které jí vzniknou v důsledku zasedání Smíšeného výboru. Výdaje související s organizací zasedání ponese strana, která zasedání pořádá. V případě, že se zasedání koná mimo Evropskou unii nebo Japonsko, rozhodnou strany na základě vzájemného souhlasu o odpovědnosti za výdaje vzniklé v souvislosti s organizací zasedání.

               ****

               PŘÍLOHA II

               JEDNACÍ ŘÁD
               ROZHODČÍHO TRIBUNÁLU

               Při postupech pro rozhodčí tribunál podle oddílu C kapitoly 21 (Řešení sporů) dohody se použijí tato pravidla:

               I. Definice

               1.V tomto jednacím řádu se použijí tyto definice:

               a)„administrativními pracovníky“ se ve vztahu k rozhodci rozumí osoby, které tento rozhodce řídí a kontroluje, jiné než asistenti;

               b)„poradcem“ se rozumí osoba určená jednou ze stran k tomu, aby radila nebo pomáhala této straně pro účely postupu pro rozhodčí tribunál, jiná než zástupci této strany;

               c)„dohodou“ se rozumí Dohoda mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství;

               d)„rozhodcem“ se rozumí člen rozhodčího tribunálu;

               e)„asistentem“ se rozumí osoba, která za podmínek jmenování rozhodce provádí zkoumání nebo poskytuje pomoc pro rozhodce;

               f)„kodexem chování“ se rozumí kodex chování rozhodců podle článku 21.30 dohody;

               g)„žalující stranou“ se rozumí strana, která požaduje ustavení rozhodčího tribunálu podle článku 21.7 dohody;

               h)„dny“ se rozumí dny kalendářní;

               i)„rozhodčím tribunálem“ se rozumí rozhodčí tribunál ustavený podle článku 21.7 dohody;

               j)„žalovanou stranou“ se rozumí strana, vůči níž byl předložen rozhodčímu tribunálu spor podle článku 21.7 dohody;

               k)„řízením“ se rozumí řízení rozhodčího tribunálu a

               l)„zástupcem“ se ve vztahu ke straně rozumí úředník nebo jakákoli jiná osoba z odboru vlády nebo vládní agentury nebo jakýkoli jiný veřejný subjekt strany nebo jiný personál, kterého strana jmenuje jako svého zástupce pro účely řízení rozhodčího tribunálu.

               II. Jmenování rozhodců

               2.Úřad určený žalující stranou podle čl. 21.25 odst. 1 dohody odpovídá za organizaci losování uvedeného v čl. 21.8 odst. 3, 4 a 5 dohody a s náležitým předstihem informuje spolupředsedy Smíšeného výboru o datu, čase a místu konání losování. Spolupředseda ze žalované strany může být při losování přítomen nebo může být zastoupen jinou osobou. Dále mohou být přítomni zástupci obou stran. Losování se v každém případě provede se stranou či stranami, které jsou přítomny.

               3.Strany písemně informují každou osobu, která byla jmenována jako rozhodce podle článku 21.8 dohody, o jejím jmenování. Každá osoba potvrdí oběma stranám, že může zastávat funkci rozhodce, a to do pěti dnů ode dne, kdy byla o svém jmenování informována.

               III. Organizační zasedání

               4.Pokud se strany nedohodnou jinak, strany se sejdou s rozhodčím tribunálem do sedmi dnů ode dne jeho ustavení, aby určily záležitosti, které strany nebo tribunál považují za důležité, mimo jiné:

               a)odměny a výdaje vyplácené rozhodcům, které musí být v souladu s normami a kritérii WTO;

               b)odměny vyplácené asistentům. Celková výše odměny každého asistenta nebo asistentů rozhodců nepřesáhne 50 % odměny tohoto rozhodce, pokud se strany nedohodnou jinak, a

               c)časový rozvrh řízení, který se stanoví na základě časového pásma žalované strany.

               Tohoto zasedání se osobně nebo prostřednictvím telefonu či videokonference mohou účastnit pouze rozhodci a zástupci stran, kteří jsou úředníky nebo jakýmikoli jinými osobami z odboru vlády nebo vládní agentury.

               IV. Oznámení

               5.Jakákoliv žádost, oznámení, písemné podání nebo jiný dokument předávaný:

               a)rozhodčím tribunálem musí být současně zaslán oběma stranám;

               b)stranou rozhodčímu tribunálu musí být v kopii současně zaslán druhé straně a

               c)stranou druhé straně musí být v kopii současně zaslán rozhodčímu tribunálu, v příslušných případech.

               Každý dokument uvedený v tomto odstavci se v příslušných případech současně zašle v kopii externímu subjektu uvedenému v čl. 21.25 odst. 2 dohody.

               6.Oznámení určené kterékoli straně ohledně jakéhokoli dokumentu uvedeného v odstavci 5 se zašle úřadu určenému touto stranou podle čl. 21.25 odst. 1 dohody.

               7.Jakékoli oznámení uvedené v odstavci 5 se zašle e-mailem nebo případně jinými telekomunikačními prostředky, které umožňují prokázat jeho zaslání. Není-li prokázáno jinak, takové oznámení se považuje za doručené v den odeslání.

               8.Drobné chyby – překlepy v žádostech, oznámeních, písemných podáních nebo jiných dokumentech vztahujících se k řízení rozhodčího tribunálu – mohou být opraveny doručením nového dokumentu s jasně vyznačenými změnami.

               9.Pokud poslední den pro doručení připadne na státní svátek Japonska nebo Evropské unie nebo kterýkoli jiný den, kdy jsou úřady vlády jedné strany úředně nebo z důvodu vyšší moci uzavřeny, považuje se dokument za doručený následující pracovní den. Na organizačním zasedání uvedeném v odstavci 4 předloží každá strana seznam svých státních svátků a veškerých dalších dnů, kdy jsou její úřady oficiálně uzavřeny. Každá strana svůj seznam v průběhu postupu pro rozhodčí tribunál aktualizuje.

               V. Písemná podání

               10.Žalující strana předloží své písemné podání do 20 dnů ode dne ustavení rozhodčího tribunálu. Žalovaná strana předloží své písemné protipodání do 20 dnů ode dne, kdy obdržela písemné podání žalující strany.

               VI. Fungování rozhodčího tribunálu

               11.Předseda rozhodčího tribunálu předsedá všem jeho zasedáním. Rozhodčí tribunál může předsedu zmocnit k provádění administrativních a procesních rozhodnutí.

               12.Pokud není v kapitole 21 dohody ani v tomto jednacím řádu stanoveno jinak, rozhodčí tribunál může provádět své činnosti libovolnými prostředky, jako například telefonem, faxem nebo spojením prostřednictvím počítače.

               13.Pokud vyvstane procesní problém, který není upraven v kapitole 21 dohody, tomto jednacím řádu nebo kodexu chování rozhodců uvedeném v článku 21.30, může rozhodčí tribunál po konzultaci se stranami přijmout vhodný postup, který bude v souladu s uvedenými ustanoveními.

               14.Rozhodčí tribunál může po konzultaci se stranami změnit jakoukoli lhůtu jinou než lhůtu stanovenou v kapitole 21 dohody a provést jakoukoli další procesní nebo správní úpravu řízení. Pokud rozhodčí tribunál konzultuje strany, informuje písemně strany o navrhované změně nebo úpravě a o jejich důvodu.

               VII. Slyšení

               15.Na základě časového rozvrhu stanoveného podle odstavce 4 a po konzultaci se stranami a ostatními rozhodci určí předseda rozhodčího tribunálu datum a čas slyšení.

               16.Pokud se strany nedohodnou jinak, strana, na jejímž území se slyšení koná v souladu s čl. 21.15 odst. 2 dohody:

               a)určí místo konání slyšení a informuje o tom předsedu rozhodčího tribunálu a

               b)zajistí logistické zabezpečení slyšení.

               17.Pokud se strany nedohodnou jinak a aniž je dotčen odstavec 46, sdílejí strany výdaje vyplývající z logistického zabezpečení slyšení.

               18.Předseda rozhodčího tribunálu v řádném termínu písemně oznámí stranám a případně i externímu subjektu uvedenému v čl. 21.25 odst. 2 dohody datum, čas a místo konání slyšení. Strana, na jejímž území se slyšení koná, nebo případně externí subjekt uvedený v čl. 21.25 odst. 2 dohody tyto informace zveřejní, není-li slyšení neveřejné.

               19.Obvykle by se mělo konat pouze jedno slyšení. Pokud se spor týká mimořádně složitých záležitostí, může rozhodčí tribunál po konzultaci se stranami svolat dodatečná slyšení z vlastního podnětu nebo na žádost kterékoli ze stran. Na každé z dodatečných slyšení se použijí obdobně odstavce 15 až 18.

               20.Všichni rozhodci jsou přítomni po celou dobu slyšení.

               21.Nezávisle na tom, zda je slyšení přístupné veřejnosti, se jej mohou zúčastnit tyto osoby:

               a)zástupci stran;

               b)poradci;

               c)asistenti a administrativní pracovníci;

               d)tlumočníci, překladatelé a soudní zapisovatelé rozhodčího tribunálu a

               e)odborníci, o nichž rozhodl rozhodčí tribunál podle čl. 21.17 odst. 2 dohody.

               22.Nejpozději pět dnů před datem konání slyšení doručí každá strana rozhodčímu tribunálu seznam osob, které přednesou při slyšení argumenty nebo vyjádření jménem této strany, a dalších zástupců nebo poradců, kteří se slyšení zúčastní.

               23.Rozhodčí tribunál vede slyšení níže uvedeným způsobem a přitom zajistí, aby žalující i žalovaná strana dostaly pro argumentaci i protiargumentaci stejné množství času:

               Argumentace

               a)argumentace žalující strany a

               b)argumentace žalované strany.

               Protiargumentace

               a)replika žalující strany a

               b)duplika žalované strany.

               24.Rozhodčí tribunál může kdykoli během slyšení klást otázky kterékoli straně.

               25.Rozhodčí tribunál zajistí vypracování přepisu slyšení a jeho doručení stranám co nejdříve po slyšení. Strany mohou k přepisu předložit připomínky a rozhodčí tribunál je zváží.

               26.Každá strana může do 10 dnů od data slyšení předložit dodatečné písemné podání ohledně libovolné záležitosti, která během slyšení vyvstala.

               VIII. Poradní jednání

               27.Poradních jednání rozhodčího tribunálu se smí účastnit pouze členové tribunálu. Bez ohledu na předchozí větu může rozhodčí tribunál povolit přítomnost asistentů během poradních jednání.

               IX. Písemné dotazy

               28.Rozhodčí tribunál může kdykoli během řízení adresovat písemné dotazy jedné nebo oběma stranám. Kopie každého dotazu položeného jedné straně se zašle straně druhé.

               29.Každá strana rovněž poskytne druhé straně kopii své odpovědi na dotazy vznesené rozhodčím tribunálem. Strana dostane příležitost předložit písemné připomínky k odpovědi druhé strany ve lhůtě pěti dnů od doručení této kopie.

               X. Nahrazení rozhodců

               30.Pro nahrazení rozhodce v souladu s článkem 21.11 dohody se obdobně použije článek 21.8.

               31.Pokud se některá ze stran domnívá, že rozhodce neplní požadavky kodexu chování, a z toho důvodu by měl být nahrazen, měla by to daná strana oznámit druhé straně do 15 dnů od momentu, kdy získala dostatečné důkazy o tom, že rozhodce neplní požadavky kodexu chování.

               32.Pokud se některá ze stran domnívá, že některý z rozhodců jiný než předseda neplní požadavky kodexu chování, přistoupí strany ke konzultaci, a pokud se tak dohodnou, vyberou v souladu s odstavcem 30 nového rozhodce.

               Pokud se strany neshodnou na nutnosti rozhodce nahradit, může kterákoli strana požádat, aby byla tato záležitost postoupena předsedovi rozhodčího tribunálu, jehož rozhodnutí je konečné.

               Pokud na základě této žádosti předseda zjistí, že rozhodce neplní požadavky kodexu chování, vybere se nový rozhodce v souladu s odstavcem 30.

               33.Pokud se některá ze stran domnívá, že předseda rozhodčího tribunálu neplní požadavky kodexu chování, přistoupí strany ke konzultaci, a pokud se tak dohodnou, vyberou v souladu s odstavcem 30 nového předsedu.

               Pokud se strany neshodnou na nutnosti předsedu nahradit, může kterákoli strana požádat, aby byla záležitost postoupena zbývajícím dvěma rozhodcům. Rozhodci rozhodnou nejpozději do 10 dnů ode dne doručení žádosti, zda je třeba předsedu rozhodčího tribunálu nahradit. Rozhodnutí rozhodců o nutnosti nahradit předsedu je konečné.

               Pokud rozhodci rozhodnou, že předseda neplní požadavky kodexu chování, vybere se nový předseda v souladu s odstavcem 30.

               34.Řízení se pozastaví na dobu potřebnou k provedení postupů stanovených v odstavcích 30 až 33.

               XI. Důvěrnost

               35.Pokud strana předloží rozhodčímu tribunálu důvěrnou verzi svých písemných podání, poskytne na žádost druhé strany ve lhůtě 20 dnů ode dne podání žádosti nedůvěrnou verzi podání, kterou lze zpřístupnit veřejnosti. Žádné ustanovení tohoto jednacího řádu nebrání straně zveřejnit její vlastní podání, a to do té míry, že nezveřejní žádné informace, které druhá strana označila za důvěrné. Rozhodčí tribunál jedná na uzavřeném zasedání v případech, kdy podání a argumenty některé strany obsahují důvěrné informace. Rozhodčí tribunál a strany zachovají důvěrnost slyšení rozhodčího tribunálu, probíhá-li slyšení na uzavřeném zasedání.

               XII. Jednostranné kontakty

               36.Rozhodčí tribunál se nesmí sejít s jednou ze stran ani s ní komunikovat bez přítomnosti druhé strany.

               37.Rozhodce nesmí hovořit o žádných aspektech záležitosti, která je předmětem řízení, s jednou ze stran nebo s oběma stranami v nepřítomnosti ostatních rozhodců.

               XIII. Podání amicus curiae

               38.Pokud se strany do tří dnů od data ustavení rozhodčího tribunálu nedohodnou jinak, může rozhodčí tribunál obdržet nevyžádaná písemná podání od osob uvedených v čl. 21.17 odst. 3 dohody, které jsou nezávislé na vládách stran, pokud jsou podání obdržena do 10 dnů ode dne ustavení tribunálu.

               39.Podání musí být stručná, v žádném případě nesmí být delší než 15 stran s řádkováním 2 a musí přímo souviset s faktickými nebo právními otázkami, kterými se rozhodčí tribunál zabývá. Podání musí obsahovat popis osoby, která podání poskytuje, mimo jiné:

               a)u fyzické osoby státní příslušnost a

               b)u právnické osoby místo usazení, povaha její činnosti, její právní postavení, obecné cíle a zdroj jejího financování.

               Každá osoba uvede ve svých podáních zájem, který má na řízení. Podání se vypracují v jazycích zvolených stranami v souladu s odstavci 42 a 43 tohoto jednacího řádu.

               40.Rozhodčí tribunál ve své zprávě uvede veškerá podání, která obdržel v souladu s odstavci 38 a 39. Argumenty uvedenými v těchto podáních se rozhodčí tribunál není povinen ve své zprávě zabývat. Uvedená podání se poskytnou stranám k vyjádření připomínek. Připomínky stran, které byly rozhodčímu tribunálu předloženy do 10 dnů, tribunál zohlední.

               XIV. Naléhavé případy

               41.V naléhavých případech uvedených v kapitole 21 dohody případně upraví rozhodčí tribunál po konzultaci se stranami lhůty uvedené v tomto jednacím řádu. Rozhodčí tribunál oznámí tyto úpravy stranám.

               XV. Jazyk a překlad

               42.Během konzultací uvedených v článku 21.5 dohody a nejpozději na organizačním zasedání uvedeném v odstavci 4 tohoto jednacího řádu usilují strany o shodu ohledně společného pracovního jazyka pro řízení u rozhodčího tribunálu. Každá strana oznámí druhé straně do 90 dnů po přijetí tohoto jednacího řádu Smíšeným výborem v souladu s čl. 22.1 odst. 4 písm. f) dohody seznam jazyků, které upřednostňuje. Seznam musí obsahovat alespoň jeden pracovní jazyk WTO.

               43.Pokud strany nejsou schopny se na společném pracovním jazyce shodnout, učiní každá strana svá písemná podání ve zvoleném jazyce a současně poskytne překlad do jednoho z pracovních jazyků WTO, který druhá strana případně oznámila v souladu s odstavcem 42. Strana odpovědná za organizaci ústního slyšení zajistí v příslušných případech tlumočení ústních podání do téhož pracovního jazyka WTO.

               44.Průběžná a závěrečná zpráva rozhodčího tribunálu se vydá ve společném pracovním jazyce. Pokud se strany na společném pracovním jazyce neshodly, vyhotoví se průběžná a závěrečná zpráva v pracovních jazycích WTO uvedených v odstavci 43.

               45.Strana může předložit připomínky k přesnosti jakéhokoli překladu dokumentu, který byl vypracován podle tohoto jednacího řádu.

               46.V případě, že je nezbytný překlad nebo tlumočení písemných a ústních podání jedné strany do příslušného pracovního jazyka WTO, ponese tato strana související náklady.

               ****

               PŘÍLOHA III

               POSTUP MEDIACE

               I. Cíl

               1.Cílem postupu mediace podle článku 21.6 dohody, jak je stanoven v tomto dokumentu, je napomoci nalezení vzájemně přijatelného řešení prostřednictvím uceleného a urychleného postupu za pomoci mediátora.

               II. Definice

               2.Pro účely tohoto dokumentu se použijí tyto definice:

               a)„dohodou“ se rozumí Dohoda mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství;

               b)„kodexem chování“ se rozumí kodex chování rozhodců podle článku 21.30 dohody;

               c)„dny“ se rozumí dny kalendářní;

               d)„Smíšeným výborem“ se rozumí Smíšený výbor ustavený podle článku 22.1 dohody;

               e)„dožádanou stranou“ se rozumí strana, jíž je adresována žádost o účast na postupu mediace podle článku 21.6 dohody;

               f)„žádající stranou“ se rozumí strana, která žádá o účast na postupu mediace podle článku 21.6 dohody, a

               g)„jednacím řádem“ se rozumí jednací řád rozhodčího tribunálu podle článku 21.30 dohody.

               III. Zahájení postupu mediace

               3.Kterákoli strana může kdykoli požádat, aby se strany účastnily postupu mediace. Takovou žádost zašle druhé straně písemně. Žádost musí být dostatečně podrobná, aby druhá strana jasně pochopila obavy strany žádající o postup mediace. Žádající strana ve své žádosti popíše danou záležitost takto:

               a)uvede konkrétní opatření;

               b)poskytne popis údajných nepříznivých účinků, které opatření podle žádající strany má nebo bude mít na obchod nebo investice mezi stranami a

               c)vysvětlí příčinné souvislosti mezi opatřením a nepříznivými účinky na obchod a investice mezi stranami.

               4.Obvykle se očekává, že strana před tím, než druhé straně adresuje písemnou žádost podle odstavce 3, využije jakýchkoli relevantních ustanovení dohody týkajících se spolupráce nebo konzultací. Pro upřesnění je třeba uvést, že před zahájením postupu mediace není nutné provést konzultace podle článku 21.5 dohody.

               5.Postup mediace může být zahájen pouze po vzájemné dohodě stran za účelem posouzení vzájemně přijatelných řešení a zvážení veškerých poradních stanovisek a návrhů řešení od mediátora. Dožádaná strana žádost s porozuměním zváží a ve své písemné odpovědi ji do 10 dnů od data jejího obdržení přijme či zamítne. Pokud dožádaná strana v této lhůtě neodpoví, považuje se žádost za zamítnutou. Za datum zahájení postupu mediace se považuje den, kdy žádající strana obdržela odpověď dožádané strany ohledně přijetí.

               IV. Výběr mediátora

               6.Strany se snaží dosáhnout dohody ohledně mediátora nejpozději 15 dnů po datu zahájení postupu mediace.

               7.Pokud strany dohody ohledně mediátora ve lhůtě stanovené v odstavci 6 nedosáhnou, na žádost kterékoli ze stran spolupředseda Smíšeného výboru ze žádající strany nebo jeho zástupce vybere losem do pěti dnů od podání žádosti mediátora z dílčího seznamu předsedů sestaveného podle čl. 21.9 odst. 1 dohody. Žádost se zašle v kopii druhé straně.

               8.Úřad určený žádající stranou podle čl. 21.25 odst. 1 dohody odpovídá za organizaci losování a s náležitým předstihem informuje spolupředsedy Smíšeného výboru o datu, čase a místu konání losování. Spolupředseda z dožádané strany může být při losování přítomen nebo může být zastoupen jinou osobou. Dále mohou být přítomni zástupci obou stran. Losování se v každém případě provede se stranou či stranami, které jsou přítomny.

               9.Nedohodnou-li se strany jinak, nesmí být mediátor státním příslušníkem žádné ze stran ani nesmí být žádnou ze stran zaměstnán.

               10.Mediátor stranám nestranným a transparentním způsobem pomáhá objasnit podstatu předmětné záležitosti včetně možných účinků konkrétního opatření na obchod nebo investice a dospět ke vzájemně přijatelnému řešení.

               11.Na mediátora se obdobně použije kodex chování rozhodců přijatý Smíšeným výborem podle článku 21.30 dohody.

               V. Pravidla postupu mediace

               12.Do 10 dnů ode dne, kdy bylo dosaženo dohody ohledně mediátora podle odstavce 6 nebo byl mediátor vybrán podle odstavce 7, předloží žádající strana mediátorovi a dožádané straně písemně podrobný popis předmětné záležitosti, včetně toho, jak je nebo bude konkrétní opatření uplatňováno a jak ovlivňuje obchod nebo investice. Do 20 dnů ode dne doručení tohoto podání může dožádaná strana předložit k tomuto popisu písemné vyjádření. Každá strana může do svého popisu nebo připomínek zahrnout veškeré informace, které pokládá za relevantní.

               13.Mediátor může rozhodnout o nejvhodnějším způsobu, jak předmětnou záležitost vyjasnit, včetně možných účinků konkrétního opatření na obchod nebo investice. Mediátor může zejména organizovat setkání stran, konzultovat se stranami společně nebo jednotlivě a poskytovat jakoukoli další pomoc, o kterou strany požádají. Mediátor může rovněž po konzultaci se stranami požádat o pomoc či konzultaci příslušné odborníky a zúčastněné strany.

               14.Mediátor se snaží nabízet poradenství a navrhovat stranám řešení k jejich zvážení. Strany mohou navrhované řešení přijmout či odmítnout nebo se mohou dohodnout na jiném řešení. Mediátor neposkytuje rady či připomínky týkající se souladu konkrétního opatření s dohodou.

               15.Pokud se strany nedohodnou jinak, postup se uskuteční na území dožádané strany.

               16.Strany usilují o dosažení vzájemně přijatelného řešení do 60 dnů ode dne, kdy bylo dosaženo dohody ohledně mediátora podle odstavce 6 nebo byl mediátor vybrán podle odstavce 7. Pokud o to strana požádá, přijme se oboustranně přijatelné řešení prostřednictvím rozhodnutí Smíšeného výboru. Pokud se strany nedohodnou jinak, vzájemně přijatelná řešení se zpřístupní veřejnosti. Veřejně přístupná znění však nesmí obsahovat informace, které některá ze stran označila za důvěrné. Do doby, než bude dosaženo konečného vzájemně přijatelného řešení, mohou strany zvážit případná prozatímní řešení.

               17.Na požádání kterékoli ze stran vypracuje mediátor pro strany písemný návrh věcné zprávy obsahující stručný přehled o:

               a)předmětné záležitosti, včetně možných účinků konkrétního opatření na obchod nebo investice;

               b)použitých postupech;

               c)názorech vyjádřených stranami, odborníky a zúčastněnými stranami, v příslušných případech, a

               d)popřípadě vzájemně přijatelných řešeních a prozatímních řešeních,

               a to do 15 dnů od podání žádosti o tuto zprávu.

               Strany se mohou k návrhu věcné zprávy vyjádřit do 15 dnů od jeho vydání. Po zvážení připomínek předložených stranami mediátor stranám do 30 dnů od vydání návrhu věcné zprávy písemně předloží konečnou věcnou zprávu. Věcná zpráva nesmí obsahovat žádný výklad dohody ze strany mediátora.

               18.Postup mediace se ukončí:

               a)přijetím oboustranně přijatelného řešení stranami ke dni jeho přijetí;

               b)písemným prohlášením mediátora po konzultaci se stranami, že další úsilí v rámci mediace by již nevedlo k žádnému výsledku, ke dni uvedeného prohlášení;

               c)vzájemnou dohodou stran v kterékoli fázi postupu ke dni uvedené dohody nebo

               d)písemným a odůvodněným prohlášením jedné ze stran po posouzení vzájemně přijatelných řešení v rámci postupu mediace ke dni uvedeného prohlášení.

               Ukončením postupu mediace není dotčen odstavec 17.

               19.Na postup mediace se obdobně použijí odstavce 5 až 9, 15 až 26, 33, 34 a 42 až 46 jednacího řádu rozhodčího tribunálu.

               VI. Důvěrnost

               20.Nedohodnou-li se strany jinak a aniž je dotčen odstavec 16, jsou veškeré kroky postupu mediace, včetně poradenství nebo navržených řešení, důvěrné. Mediátor a strany zacházejí s informacemi, které strana předložila mediátorovi nebo které obdržela z jakéhokoli jiného zdroje a které byly označeny za důvěrné, jako s důvěrnými informacemi. Kterákoli strana však může zveřejnit informaci o tom, že mediace probíhá.

               VII. Vztah k jiným postupům pro řešení sporů

               21.Postupem mediace nejsou dotčena práva a povinnosti stran podle kapitoly 21 (Řešení sporů) dohody nebo podle postupu pro řešení sporů stanoveného v jakékoli jiné dohodě.

               22.Strany se při jiných postupech pro řešení sporů podle této dohody či jakékoli jiné dohody nesmí spoléhat na následující stanoviska, skutečnosti a rady či návrhy, ani je předkládat jako důkaz, a rozhodčí tribunál k nim nesmí přihlížet:

               a)stanoviska, jež během postupu mediace zaujala druhá strana, nebo informace získané podle odstavce 13;

               b)skutečnost, že druhá strana naznačila svou vůli přijmout určité řešení týkající se záležitosti, která je předmětem mediace, nebo

               c)rady poskytnuté nebo návrhy předložené mediátorem.

               23.Pokud se strany nedohodnou jinak, mediátor nesmí být rozhodcem ani členem rozhodčího tribunálu při jiných postupech pro řešení sporů podle dohody nebo podle jakékoli jiné dohody, jež se týkají téže záležitosti, ohledně níž působí jako mediátor.

               VIII. Lhůta

               24.Veškeré lhůty uvedené pro tento postup mediace mohou být změněny po vzájemné dohodě stran.

               IX. Náklady

               25.Každá strana si hradí vlastní výdaje plynoucí z účasti na postupu mediace.

               26.Strany společně stejným dílem hradí organizační výdaje postupu mediace, včetně odměn a výdajů mediátora. Odměna mediátora odpovídá odměně rozhodců stanovené v odstavci 4 jednacího řádu rozhodčího tribunálu.

               ***

               PŘÍLOHA IV

               KODEX CHOVÁNÍ ROZHODCŮ

               I. Definice

               1.V tomto kodexu chování se použijí tyto definice:

               a)„administrativními pracovníky“ se ve vztahu k rozhodci rozumí osoby, které rozhodce řídí a kontroluje, jiné než asistenti;

               b)„dohodou“ se rozumí Dohoda mezi Evropskou unií a Japonskem o hospodářském partnerství;

               c)„rozhodcem“ se rozumí člen rozhodčího tribunálu;

               d)„asistentem“ se rozumí osoba, která za podmínek jmenování rozhodce provádí zkoumání nebo poskytuje pomoc pro rozhodce;

               e)„kandidátem“ se rozumí osoba, jejíž jméno je na seznamu rozhodců uvedeném v článku 21.9 dohody;

               f)„rozhodčím tribunálem“ se rozumí rozhodčí tribunál ustavený podle článku 21.7 dohody a

               g)„řízením“ se rozumí řízení rozhodčího tribunálu.

               II. Poskytnutí kodexu chování

               2.Strany poskytnou tento kodex chování každému kandidátovi v momentě, kdy je jeho jméno zařazeno na seznam uvedený v článku 21.9 dohody.

               III. Hlavní zásady

               3.Každý kandidát a rozhodce dodržuje přísné normy chování v souladu s tímto kodexem chování tak, aby byla zachována integrita a nestrannost mechanismu pro řešení sporů.

               IV. Oznamovací povinnosti

               4.Před přijetím svého jmenování rozhodcem zveřejní kandidát, který má vystupovat jako rozhodce, jakýkoli zájem, vztah nebo záležitost, které by mohly ovlivňovat jeho nezávislost nebo nestrannost nebo které by mohly důvodně vytvořit dojem nevhodného jednání nebo podjatosti během řízení. Kandidát proto vynaloží veškeré rozumné úsilí, aby si byl všech takových zájmů, vztahů nebo záležitostí, včetně zájmů finančních, profesních, pracovních či rodinných, vědom.

               5.Oznamovací povinnost podle odstavce 4 je trvalou povinností a vztahuje se i na rozhodce po přijetí jeho jmenování. Rozhodce v průběhu řízení písemně oznámí stranám jakékoli nové informace týkající se povinnosti podle odstavce 4, a to co nejdříve, jakmile se o nich dozví.

               6.Při plnění těchto požadavků na oznamování musí být respektováno osobní soukromí.

               V. Výkon povinností

               7.Rozhodce musí být po potvrzení svého jmenování k dispozici pro výkon svých povinností a vykonává je v průběhu řízení rozhodčího tribunálu řádně a včas, spravedlivě a poctivě.

               8.Rozhodce se zabývá pouze otázkami, které byly vzneseny v rámci každého řízení a jsou nezbytné pro přijetí rozhodnutí, a tuto povinnost nesmí delegovat na žádnou jinou osobu.

               9.Rozhodce nenavazuje jednostranné kontakty v souvislosti se záležitostmi projednávanými rozhodčím tribunálem během řízení.

               VI. Nezávislost a nestrannost

               10.Rozhodce je nezávislý a nestranný, vyvaruje se přímého a nepřímého střetu zájmů, nesmí být ovlivňován vlastním zájmem, vnějším tlakem, politickými zřeteli, požadavky veřejnosti, loajalitou vůči některé straně ani obavami z kritiky a nesmí vytvářet dojem nevhodného jednání nebo podjatosti.

               11.Rozhodce nepřijme přímo ani nepřímo žádný závazek ani žádnou výhodu, které by jakkoli ovlivňovaly řádný výkon jeho povinností nebo by budily dojem ovlivňování řádného výkonu jeho povinností.

               12.Rozhodce nesmí využívat svého postavení v rozhodčím tribunálu k prosazování jakýchkoli osobních nebo soukromých zájmů a vyvaruje se jednání, které by mohlo vyvolat dojem, že ostatní na něj mají zvláštní vliv.

               13.Rozhodce nesmí umožnit, aby jeho jednání nebo úsudek ovlivňovaly dřívější či současné finanční, obchodní, profesionální, osobní, rodinné nebo sociální vztahy nebo povinnosti.

               14.Rozhodce se vyvaruje toho, aby vstupoval do jakýchkoli vztahů nebo aby mu vznikly jakékoli finanční zájmy, u nichž je pravděpodobné, že by ovlivňovaly jeho nestrannost, nebo které by mohly důvodně vyvolávat dojem nevhodného jednání nebo podjatosti.

               15.Bývalý rozhodce se vyvaruje jednání, které by mohlo vyvolat dojem, že byl podjatý při plnění svých povinností nebo že mu z rozhodnutí rozhodčího tribunálu, v němž vystupoval, plynuly nějaké výhody.

               VII. Důvěrnost

               16.Žádný rozhodce nikdy nezveřejní žádné neveřejné informace, které se týkají nebo byly získány během řízení rozhodčího tribunálu, pro něž byl jmenován. Žádný rozhodce v žádném případě nepoužije takové informace k získání osobních výhod nebo výhod pro jiné osoby ani k nepříznivému ovlivnění zájmů jiných osob.

               17.Žádný rozhodce nezveřejní rozhodnutí rozhodčího tribunálu nebo jeho části, pokud rozhodnutí nebylo zveřejněno.

               18.Rozhodce nikdy nezveřejní poradní jednání rozhodčího tribunálu ani názory kteréhokoli rozhodce ani neučiní žádná prohlášení týkající se řízení rozhodčího tribunálu, pro něž byl jmenován, nebo záležitostí, které jsou v takovém řízení předmětem sporu.

               19.Povinnosti podle odstavců 16 až 18 se nadále vztahují i na bývalého rozhodce.

               VIII. Ostatní povinnosti

               20.Kandidát nebo rozhodce sdělí v nejbližším možném termínu a důvěrným způsobem záležitosti týkající se skutečného nebo možného porušení tohoto kodexu chování oběma stranám, aby je mohly zvážit.

               21.Rozhodce podnikne všechny rozumné a vhodné kroky k tomu, aby zajistil, že jeho asistenti a administrativní pracovníci jsou si vědomi povinností vyplývajících pro rozhodce z částí III, IV, VI a VII tohoto kodexu chování a dodržují je.

               22.Každý rozhodce si vede záznamy a předloží konečnou zprávu o tom, kolik času řízení rozhodčího tribunálu věnoval, a o svých výdajích, jakož i o vynaloženém čase a výdajích svých asistentů.

               ***