				|

		52013PC0116

			Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se České republice a Polsku povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 5 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty /* COM/2013/0116 final - 2013/0069 (NLE) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Odůvodnění a cíle návrhu
Podle čl. 395 odst. 1 směrnice
2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému
daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice o DPH“)
může Rada na návrh Komise jednomyslně povolit kterémukoli
členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od
uvedené směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup výběru
daně z přidané hodnoty (DPH) nebo zabránit určitým
druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
Česká republika dopisem, který Komise
zaevidovala dne 26. září 2011, a Polsko dopisem, který Komise zaevidovala
dne 8. června 2012, požádaly o povolení zavést opatření odchylující
se od článku 5 směrnice o DPH. Česká republika později
dopisem zaevidovaným dne 5. listopadu 2012 svou původní žádost doplnila a
připojila k ní několik dodatků, které ve své žádosti uvedlo
Polsko. V souladu s čl. 395 odst. 2 směrnice o DPH uvědomila
Komise dopisem ze dne 5. prosince 2012 o žádosti České republiky a Polska
ostatní členské státy. Dopisem ze dne 10. prosince 2012
uvědomila Komise Českou republiku a Polsko, že má k dispozici
všechny údaje potřebné k posouzení žádosti.
Obecné souvislosti
V zájmu usnadnění silniční
dopravy mezi Českou republikou a Polskem a s cílem regulovat výstavbu
a údržbu silniční infrastruktury na česko-polské státní hranici se
dotčené dva státy dohodly na uzavření Smlouvy o výstavbě a
údržbě mostních objektů a údržbě společných úseků
silnic na česko-polských státních hranicích. Návrh smlouvy obsahuje
zjednodušující opatření, jež se odchylují od směrnice o DPH
v otázce zásady teritoriality.
Podle návrhu smlouvy by Česká republika a
Polsko odpovídaly za údržbu hraničních mostních objektů a
společných úseků silnic v souladu s rozdělením
odpovědnosti, jak je uvedeno v příloze A smlouvy.
Česká republika a Polsko by odpovídaly za
výstavbu a následnou údržbu hraničních mostních objektů
v souladu s rozdělením odpovědnosti, jak je uvedeno
v příloze B smlouvy.
Pro účely daně z přidané
hodnoty u dodávek zboží, poskytování služeb a pořízení zboží v EU
určených na výstavbu nebo údržbu hraničních mostních objektů a
společných úseků silnic podle příloh A a B smlouvy se
příslušný mostní objekt a společný úsek silnice, jakož i prostor
výstavby mostního objektu nebo společného úseku silnice, považuje za území
státu, který podle příloh A a B smlouvy odpovídá za jeho výstavbu nebo
údržbu.
Podle standardních pravidel by v souladu
se zásadou teritoriality stanovenou ve směrnici o DPH dodání zboží,
poskytnutí služby a pořízení zboží v EU uskutečněné
v České republice podléhaly české dani z přidané
hodnoty. Analogicky dodání zboží, poskytnutí služby a pořízení zboží
v EU uskutečněné v Polsku by podléhaly polské dani z přidané
hodnoty. Uplatňování těchto předpisů by znamenalo, že každá
operace by musela být rozdělena podle území, na kterém byly jednotlivé
práce vykonány.
Česká republika a Polsko se domnívají, že
uplatňování těchto pravidel by podnikům, jež by za dané práce
odpovídaly, způsobilo značné daňové komplikace. Domnívají se, že
daňová ustanovení návrhu smlouvy, jež je předmětem jejich
žádosti o odchylku, jsou s ohledem na zmírnění administrativní
zátěže dotčených podniků oprávněná. Komise souhlasí s tím,
že v uvedeném případě bude pro dotčené podniky snadnější
uplatňovat daňová pravidla, bude-li zavedeno jednotné zdanění
prací při výstavbě a údržbě, než budou-li
se uplatňovat standardní daňová pravidla.
Platné předpisy vztahující se na
oblast návrhu
Rada již členským státům odchylku od
zásady teritoriality u projektů dopravní infrastruktury
v hraničních oblastech několikrát povolila.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
Konzultace se zúčastněnými
stranami
Nevztahuje se na tento návrh.
Sběr a využití výsledků
odborných konzultací
Nebylo třeba využít externích odborných
konzultací.
Posouzení dopadů
Cílem navrhovaného rozhodnutí je zjednodušit
postup pro vyměřování DPH ve vztahu k výstavbě a
údržbě mostních objektů a společných úseků silnic mezi
Českou republikou a Polskem, a má proto potenciálně pozitivní ekonomický
dopad.
Vzhledem k malému rozsahu působnosti
odchylky však bude její dopad v každém případě pouze omezený.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
Shrnutí navrhovaných opatření
Povolení odchylky od teritoriálního
uplatňování DPH pro Českou republiku a Polsko ve vztahu
k výstavbě a údržbě hraničních mostních objektů a
společných úseků silnic.
Právní základ
Článek 395 směrnice o DPH.
4.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Návrh nemá žádné důsledky pro
rozpočet Unie.
2013/0069 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTÍ RADY,
kterým se České republice a Polsku
povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 5
směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané
hodnoty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování
Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze
dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané
hodnoty[1],
a zejména na čl. 395 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Česká republika dopisy,
které Komise zaevidovala dne 26. září 2011 a 5. listopadu 2012, a Polsko
dopisem, který Komise zaevidovala dne 8. června 2012, požádaly o povolení
zavést zvláštní opatření odchylující se od ustanovení směrnice
2006/112/ES, pokud jde o výstavbu a údržbu hraničních mostních
objektů a společných úseků silnic mezi oběma členskými
státy.
(2)       V souladu s čl. 395
odst. 2 směrnice 2006/112/ES Komise dopisem ze dne 5. prosince 2012
uvědomila o žádosti České republiky a Polska ostatní
členské státy. Dopisem ze dne 10. prosince 2012 Komise uvědomila
Českou republiku a Polsko, že má k dispozici všechny údaje
potřebné k posouzení jejich žádostí.
(3)       Cílem zvláštních
opatření je, aby ve vztahu k dodání zboží, poskytnutí služby a
pořízení zboží v EU určených na údržbu mostních objektů a
společných úseků silnic podle přílohy I a na výstavbu a
následnou údržbu mostních objektů podle přílohy II, byly
příslušné mostní objekty a společné úseky silnic, jakož i prostory
výstavby takových mostních objektů a společných úseků silnic,
považovány za objekty nacházející se zcela na území buď České
republiky, nebo Polska, v souladu se Smlouvou mezi Českou republikou
a Polskou republikou o výstavbě a údržbě mostních objektů a
údržbě společných úseků silnic na česko-polských státních
hranicích, kterou mají tyto státy uzavřít.
(4)       V případě, že
by nebyla přijata zvláštní opatření, muselo by se u každého dodání
zboží, poskytnutí služby či pořízení zboží v EU určit, zda
místem zdanění byla Česká republika, nebo Polsko. Práce na
hraničním mostním objektu nebo společném úseku silnice
uskutečněné na území České republiky by podléhaly dani
z přidané hodnoty v České republice, zatímco práce
uskutečněné na území Polska by podléhaly dani z přidané
hodnoty v Polsku.
(5)       Účelem odchylky je proto
zjednodušit postup pro výběr daně týkající se výstavby a údržby dotčených
hraničních mostních objektů a společných úseků silnic.
(6)       Uvedená odchylka nemá
nepříznivý dopad na vlastní zdroje Unie pocházející z daně z
přidané hodnoty,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pokud vstoupí v platnost smlouva mezi
Českou republikou a Polskou republikou o údržbě mostních objektů
a společných úseků silnic na česko-polských státních hranicích
uvedených v příloze I tohoto rozhodnutí a o výstavbě a následné
údržbě mostních objektů na česko-polských státních hranicích
uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí, uděluje se České
republice a Polsku povolení zavést v souladu s články 2 a 3
opatření odchylující se od směrnice 2006/112/ES ve vztahu k
výstavbě a údržbě hraničních mostních objektů a
společných úseků silnic, jež se nacházejí z části na území
České republiky a z části na území Polska.
Článek 2
Odchylně od článku 5 směrnice
2006/112/ES hraniční mostní objekty a společné úseky silnic
nacházející se na území Polska, za jejichž výstavbu či údržbu odpovídá
Česká republika, jakož i případné odpovídající prostory výstavby,
budou pro účely dodání zboží, poskytnutí služby a pořízení zboží
v EU určených na výstavbu nebo údržbu dotčených mostních
objektů a společných úseků silnic považovány za objekty nacházející
se na území České republiky.
Článek 3
Odchylně od článku 5 směrnice
2006/112/ES hraniční mostní objekty a společné úseky silnic
nacházející se na území České republiky, za jejichž výstavbu či
údržbu odpovídá Polsko, jakož i případné odpovídající prostory výstavby,
budou pro účely dodání zboží, poskytnutí služby a pořízení zboží
v EU určených na výstavbu nebo údržbu dotčených mostních
objektů a společných úseků silnic považovány za objekty
nacházející se na území Polska.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno České
republice a Polské republice.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
PŘÍLOHA I
Česká republika odpovídá za údržbu
následujících mostních objektů a společných úseků silnic na
česko-polských státních hranicích:
(1)
mostní objekt přes potok Olešku (Olecka) mezi
obcemi Bukovec a Jasnowice v hraničním úseku I mezi hraničními znaky
12/6 a I/13,
(2)
mostní objekt (Svobody/Wolności) přes
řeku Olši (Olza) mezi městy Český Těšín a Cieszyn v
hraničním úseku I mezi hraničními znaky I/86 a 86/1,
(3)
mostní objekt (Družby/Przyjaźni) přes
řeku Olši (Olza) mezi městy Český Těšín a Cieszyn v
hraničním úseku I mezi hraničními znaky 87/2 a I/88,
(4)
mostní objekt přes potok Petrůvku
(Piotrówka) mezi obcemi Závada a Golkowice v hraničním úseku I mezi
hraničními znaky I/156 a 156/1,
(5)
mostní objekt přes řeku Odru (Odra) mezi
městem Bohumín a obcí Chałupki (betonová část starého mostu) v
hraničním úseku II mezi hraničními znaky 7/4 a 7/5,
(6)
mostní objekt přes řeku Odru (Odra) mezi
městem Bohumín a obcí Chałupki (nový most) v hraničním úseku II
mezi hraničními znaky 8/1 a 8/2,
(7)
mostní objekt přes řeku Opavu (Opawa)
mezi obcemi Vávrovice a Wiechowice v hraničním úseku II mezi
hraničními znaky 71/4 a II/72,
(8)
mostní objekt přes řeku Opavu (Opawa)
mezi obcemi Držkovice a Dzierzkowice v hraničním úseku II mezi
hraničními znaky 74/1 a 74/2,
(9)
mostní objekt přes řeku Opavu (Opawa)
mezi obcemi Úvalno a Branice v hraničním úseku II mezi hraničními
znaky 85/4 a 85/5,
(10)
mostní objekt přes řeku Opavici (Opawica)
mezi městem Krnov, místní část Krásné Loučky a obcí Krasne Pole
v hraničním úseku II mezi hraničními znaky 97/11 a II/98,
(11)
mostní objekt přes řeku Opavici (Opawica)
mezi obcemi Linhartovy a Lenarcice v hraničním úseku II mezi
hraničními znaky 99/8 a 99/9,
(12)
mostní objekt přes potok Olešnici
(Oleśnica) mezi obcemi Ondřejovice a Podlesie (u hřiště) v
hraničním úseku II mezi hraničními znaky 155/3a a 155/3b,
(13)
mostní objekt přes potok Olešnici
(Oleśnica) mezi obcemi Ondřejovice a Podlesie (u křižovatky na
Rejvíz) v hraničním úseku II mezi hraničními znaky 155/9 a 155/10,
(14)
mostní objekt přes potok Olešnici
(Oleśnica) mezi obcemi Ondřejovice a Podlesie (u Ondřejovické
strojírny) v hraničním úseku II mezi hraničními znaky 157/8 a
II/158a,
(15)
mostní objekt přes řeku Divokou Orlici
(Orlica) mezi obcemi Bartošovice v Orlických horách a Niemojów v
hraničním úseku III mezi hraničními znaky III/102 a III/103,
(16)
mostní objekt přes řeku Divokou Orlici
(Orlica) mezi obcemi Orlické Záhoří a Mostowice v hraničním úseku III
mezi hraničními znaky III/113 a III/114,
(17)
mostní objekt přes řeku Divokou Orlici
(Orlica) mezi obcemi Orlické Záhoří, katastrální území Bedřichovka, a
Lasówka v hraničním úseku III mezi hraničními znaky 117/8 a III/118,
(18)
mostní objekt přes Oldřichovský potok
(Lubota) mezi obcemi Oldřichov na Hranicích a Kopaczów v hraničním
úseku IV mezi hraničními znaky IV/144 a 144/1,
(19)
mostní objekt přes Oldřichovský potok (Lubota)
mezi městem Hrádek nad Nisou a obcí Porajów v hraničním úseku IV mezi
hraničními znaky 145/16 a IV/146,
(20)
silnice mezi obcemi Horní Lištná a Leszná Górna
v hraničním úseku I mezi hraničními znaky I/60 a 60/3a, 60/3b
v délce 0,333 km,
(21)
silnice mezi obcemi Šilheřovice a
Chałupki v hraničním úseku II mezi hraničními znaky 11/4a,
11/4b a II/12 v délce 0,671 km,
(22)
silnice mezi obcemi Oldřichov na Hranicích a
Kopaczów v hraničním úseku IV mezi hraničními znaky IV/142 a
142/14a, 142/14b v délce 0,867 km.
Polsko odpovídá za údržbu následujících
mostních objektů a společných úseků silnic na
česko-polských státních hranicích:
(1)
mostní objekt přes řeku Olši (Olza) mezi
obcí Chotěbuz a městem Cieszyn v hraničním úseku I mezi
hraničními znaky 91/3 a 91/4,
(2)
mostní objekt přes řeku Odru (Odra) mezi
obcí Chałupki a městem Bohumín (ocelová část starého mostu) v
hraničním úseku II mezi hraničními znaky 7/4 a 7/5,
(3)
mostní objekt přes Strahovický potok
(Strachowicki potok) mezi obcemi Rohov a Krzanowice v hraničním
úseku II mezi hraničními znaky 35/12 a 35/13,
(4)
mostní objekt přes řeku Opavu (Opawa)
mezi obcemi Skrochovice a Boboluszki v hraničním úseku II mezi
hraničními znaky 81/8 a 81/9,
(5)
mostní objekt přes řeku Opavici (Opawica)
mezi obcemi Chomýž a Chomiąża v hraničním úseku II mezi
hraničními znaky II/96 a 96/1,
(6)
mostní objekt přes potok Hrozovou (Wielki
potok) mezi obcemi Pelhřimovy a Pielgrzymów v hraničním
úseku II mezi hraničními znaky 108/2 a 108/3,
(7)
mostní objekt přes potok Hrozovou (Cieklec)
mezi obcemi Slezské Rudoltice a Równe v hraničním úseku II mezi
hraničními znaky 110/7 a 110/8,
(8)
mostní objekt (propustek) přes Hraniční
potok (Graniczny potok) mezi obcemi Bartultovice a Trzebina
v hraničním úseku II mezi hraničními znaky II/135 a 135/1,
(9)
mostní objekt (propustek) přes Lužický potok
(Łużyca) mezi obcemi Nové Město pod Smrkem a Czerniawa Zdrój
v hraničním úseku IV mezi hraničními znaky 66/23 a IV/67,
(10)
silnice mezi obcemi Kojkovice u Třince a
Puńców v hraničním úseku I mezi hraničními znaky I/65a,
I/65b a I/67a, I/67b v délce 0,968 km.
(11)
silnice mezi obcemi Šilheřovice a
Chałupki-Rudyszwald v hraničním úseku II mezi hraničními
znaky II/12 a 12/8 v délce 0,917 km.
Čísla hraničních znaků
určujících polohu mostních objektů a společné úseky silnic jsou
v souladu s hraničními dokumenty vypracovanými na základě
čl. 10 odst. 4 Smlouvy mezi Českou republikou a Polskou republikou o
společných státních hranicích, podepsané v Praze dne 17. ledna
1995.
PŘÍLOHA
II
Česká republika odpovídá za výstavbu a
následnou údržbu následujících mostních objektů na česko-polských
státních hranicích:
(1)
mostní objekt přes řeku Olši (Olza) mezi
městy Český Těšín a Cieszyn (Sportovní lávka pro pěší)
v hraničním úseku I mezi hraničními znaky I/85 a 84/4,
(2)
mostní objekt přes řeku Olši (Olza) mezi
městy Český Těšín a Cieszyn (lávka pro pěší u
železničního mostu) v hraničním úseku I u hraničního znaku
88/7,
(3)
mostní objekt přes řeku Olši (Olza) mezi
městem Bohumín, místní část Kopytov, a obcí Olza (lávka pro
pěší) v hraničním úseku I mezi hraničními znaky I/182 a
182/1,
(4)
mostní objekt přes řeku Divokou Orlici
(Orlica) mezi obcemi Bartošovice v Orlických horách a Niemojów
v hraničním úseku III u hraničního znaku 101/32,
(5)
mostní objekt přes řeku Divokou Orlici
(Orlica) mezi obcemi Bartošovice v Orlických horách, katastrální území
Neratov, a Poniatów (lávka pro pěší) v hraničním úseku III u
hraničního znaku III/106,
(6)
mostní objekt přes řeku Divokou Orlici
(Orlica) mezi obcemi Bartošovice v Orlických horách, katastrální území
Podlesí, a Rudawa (lávka pro pěší) v hraničním úseku III mezi
hraničními znaky 107/9 a 107/10.
Polsko odpovídá za výstavbu a následnou
údržbu následujících mostních objektů na česko-polských státních
hranicích:
(1)
mostní objekt přes řeku Olši (Olza) mezi
městy Český Těšín a Cieszyn (Evropská lávka pro pěší)
v hraničním úseku I u hraničního znaku I/87,
(2)
mostní objekt přes řeku Olši (Olza) mezi
městem Karviná, místní část Louky nad Olší, a obcí
Hażlach-Pogwizdów (lávka pro pěší) v hraničním úseku I mezi
hraničními znaky 98/6 a I/99,
(3)
mostní objekt přes řeku Opavici (Opawica)
mezi obcemi Chomýž a Chomiąża (lávka pro pěší)
v hraničním úseku II mezi hraničními znaky 95/2 a 95/3,
(4)
mostní objekt přes řeku Divokou Orlici
(Orlica) mezi obcemi Bartošovice v Orlických horách, katastrální území
Vrchní Orlice, a Niemojów (lávka pro pěší) v hraničním úseku III
mezi hraničními znaky III/104 a 104/1,
(5)
mostní objekt přes řeku Divokou Orlici
(Orlica) mezi obcemi Bartošovice v Orlických horách, katastrální území
Nová Ves, a Rudawa (lávka pro pěší) v hraničním úseku III mezi
hraničními znaky 108/2 a 108/3.
Čísla hraničních znaků
určujících polohu mostních objektů jsou v souladu
s hraničními dokumenty vypracovanými na základě čl. 10
odst. 4 Smlouvy mezi Českou republikou a Polskou republikou o společných
státních hranicích, podepsané v Praze dne 17. ledna 1995.
[1]               Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1.


Důležité právní upozornění

|

52008PC0320

Návrh rozhodnutí Rady, kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropského společenství ratifikovaly úmluvu Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 (úmluva 188)  /* KOM/2008/0320 konečném znení - CNS 2008/0107 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 27.5.2008KOM(2008) 320 v konečném znění2008/0107 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADY,kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropského společenství ratifikovaly úmluvu Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 (úmluva 188)(předložený Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. SOUVISLOSTI NÁVRHU |Odůvodnění a cíle návrhu Úmluva č. 188 Mezinárodní organizace práce (dále jen „MOP“) o práci v odvětví rybolovu (dále jen „úmluva 188“) byla přijata v červnu 2007 na 96. zasedání Mezinárodní konference práce. Přijetí úmluvy 188 se stalo nezbytným po přijetí konsolidované úmluvy MOP o práci na moři v únoru 2006[1]. Odvětví rybolovu bylo z oblasti působnosti úmluvy o práci na moři vyňato. V roce 2003 začal úřad MOP a tři složky MOP (vlády, zaměstnavatelé, zaměstnanci) pracovat na aktualizované a komplexní mezinárodní pracovní normě pro odvětví rybolovu, která by rybářům na celém světě poskytovala odpovídající ochranu a kterou by ratifikoval velký počet zemí. Cílem úmluvy 188 je stanovit minimální mezinárodní normy pro odvětví rybolovu. Reviduje proto úmluvu o minimálním věku (u rybářů) z roku 1959 (č. 112), úmluvu o lékařských prohlídkách (u rybářů) z roku 1959 (č. 113), úmluvu o rybářských stanovách z roku 1959 (č. 114) a úmluvu o ubytovacích prostorách pro posádku (u rybářů) z roku 1966 (č. 126); řeší i další důležité otázky, jako jsou bezpečnost a ochrana zdraví při práci, obsazení posádkou a doba odpočinku, seznam posádky, repatriace, zaměstnávání a umísťování, sociální zabezpečení a dodržování a prosazování. Součástí úmluvy 188 je doporučení 199 o práci v odvětví rybolovu, které bylo přijato na zasedání Mezinárodní konference práce v červnu 2007. Hlavním cílem úmluvy z roku 2007 je dosáhnout rovnocenných podmínek v odvětví rybolovu a udržet je tím, že budou podporovány důstojné životní a pracovní podmínky pro rybáře a spravedlivější celosvětové podmínky hospodářské soutěže, a tím zvýšit nízký počet ratifikací mnohých úmluv v oblasti práce na moři. EU se velkou měrou podílela na jednáních a na dokončení úmluvy 188 tím, že prováděla koordinaci EU. V rámci koordinace EU bylo následně během diskuzí v letech 2004, 2005 a 2007 přihlédnuto k soudržnosti a slučitelnosti ustanovení MOP a acquis communautaire. To se týkalo zejména oblasti koordinace systémů sociálního zabezpečení, která spadá do výlučné pravomoci Společenství, jak vyplývá z nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství, které bylo přijato podle článku 42 Smlouvy o ES. Ustanovení čl. 13 odst. 2 písm. c) a článku 14b nařízení (ES) č. 1408/71 stanoví zvláštní pravidla pro námořníky a rybáře. Působnost nařízení (ES) č. 1408/71 byla rozšířena na státní příslušníky třetích zemí nařízením (ES) č. 859/2003 ze dne 14. května 2003. Toto nařízení stanoví pravidla použitelná na státní příslušníky třetích zemí a při pohybu po EU poskytuje stejná práva na ochranu v oblasti sociálního zabezpečení jako občanům EU. Nařízení (ES) č. 1408/71 bude v příhodné době nahrazeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, jakmile bude přijat nový návrh prováděcího nařízení. Podle znění MOP nese odpovědnost stát vlajky i stát pobytu, avšak pro různé oblasti sociálního zabezpečení, zatímco podle právních předpisů EU na základě nařízení (ES) č. 1408/71 a (ES) č. 883/2004 se zpravidla za zemi, jejíž právní předpisy v oblasti sociálního zabezpečení by se měly použít, označuje stát vlajky. Za účelem regulace případných právních konfliktů mezi úmluvou z roku 2007 a acquis communautaire ES o koordinaci systémů sociálního zabezpečení byla do textu úmluvy zahrnuta ochranná doložka (článek 37). Účelem této doložky je zajistit, aby v oblasti koordinace systémů sociálního zabezpečení měly přednost příslušné právní předpisy ES, pokud úmluva stanoví v této záležitosti jinak. Podle judikatury AETR Soudního dvora o vnějších pravomocech nesmí členské státy ratifikovat úmluvu z roku 2007 bez zmocnění Společenství, protože její ustanovení týkající se koordinace systémů sociálního zabezpečení ovlivňují výkon výlučné pravomoci Společenství v této oblasti. S cílem zabezpečit dodržování sdílení pravomocí Společenstvím a členskými státy stanovené ve Smlouvě Komise v této souvislosti navrhuje, aby Rada v zájmu Společenství zmocnila členské státy k ratifikaci úmluvy 188. |Obecné souvislosti Úmluva 188 je v souladu s mandátem MOP, který zahrnuje stanovení mezinárodních pracovních norem pro odvětví rybolovu s cílem podpořit důstojné pracovní podmínky pro rybáře. Úmluva 188 přihlíží ke skutečnosti, že vzhledem ke specifické povaze tohoto odvětví a specifickým pracovním i životním podmínkám potřebují rybáři zvláštní ochranu. Úmluva stanoví normy rozdělené do devíti skupin: I) definice a oblast působnosti, II) obecné zásady, III) minimální požadavky na práci na palubě rybářských plavidel, IV) pracovní podmínky, V) ubytování a stravování, VI) lékařská péče, ochrana zdraví a sociální zabezpečení, VII) dodržování a prosazování, VIII) změna příloh I, II a III a IX) závěrečná ustanovení. Za účelem provádění vyžaduje úmluva 188, aby jak státy vlajky, tak přístavní státy zavedly systém pro její dodržování a prosazování. Úmluva stanoví i doložku o „zákazu příznivějšího zacházení“ s cílem zabezpečit, aby se s loďmi států, které úmluvu neratifikovaly, nezacházelo lépe než s rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou státu, který úmluvu ratifikoval. Pro velké množství oblastí, na které se vztahuje úmluva o práci na moři, existují právní předpisy Společenství vycházející z článků 42, 71, 137 a 138 Smlouvy. Velká část ustanovení úmluvy z roku 2007 se týká záležitostí, které patří do sdílené pravomoci. K výkonu pravomoci Společenství dochází mimo jiné v oblastech, jako jsou pracovní právo, pracovní podmínky, bezpečnost a ochrana zdraví, ubytování a bezpečnostní požadavky na konstrukci a údržbu rybářských plavidel. Dohody EU se třetími zeměmi o partnerství v odvětví rybolovu rovněž obsahují sociální doložku, která zohledňuje normy MOP. Modrá kniha o námořní politice EU (Integrovaná námořní politika pro Evropskou unii) podporuje ratifikaci a uplatňování mezinárodních úmluv o práci v námořních odvětvích, včetně úmluvy 188. |Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Na oblast upravovanou návrhem se nevztahují žádné platné předpisy. |Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nevztahuje se na tento návrh. |2. KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů |Konzultace zúčastněných stran |Nevztahuje se na tento návrh. |Sběr a využití výsledků odborných konzultací |Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. |Posouzení dopadů Nevztahuje se na tento návrh. Není proto třeba posuzovat několik možností. |3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU |Shrnutí navrhovaných opatření V používání pravidel Společenství týkajících se oblastí, na které se vztahuje úmluva 188, by se mělo pokračovat a zbytku světa by se mělo dát jasně najevo, jaký význam Společenství přikládá úmluvě 188 a pracovním a životním podmínkám rybářů. Narozdíl od jiných mezinárodních fór není součástí provozních pravidel MOP postup formálního podpisu před ratifikací. V případě MOP se podpis nahrazuje hlasovacím postupem, který vede k přijetí a je rovnocenný podpisu. Úmluva, o kterou se jedná, byla přijata hlasováním dne 14. června 2007 na Mezinárodní konferenci práce, ale ještě nevstoupila v platnost. I když k úmluvě mohou přistoupit jen státy, Komise se jménem Evropského společenství úzce podílela na přípravách a jednáních v rámci koordinace Evropské unie. Vzhledem k tripartitní povaze MOP se jednání a hlasování pro přijetí úmluvy 188 zúčastnily vlády a zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců. Komise rovněž napomohla koordinaci EU tím, že ve spolupráci s předsednictvím EU uspořádala setkání odborníků z členských států a konzultace s EU a mezinárodními sociálními partnery. Komise se účastnila jako aktivní pozorovatel. Je třeba zdůraznit nutnost toho, aby tato úmluva vstoupila v platnost co nejdříve. Vzhledem k tomu, že pravomoc v oblasti koordinace systémů sociálního zabezpečení má Společenství, členské státy nemohou úmluvu ratifikovat bez zmocnění Společenství. Komise navrhuje, aby Rada v zájmu Společenství zmocnila členské státy k ratifikaci úmluvy 188. Navrhované rozhodnutí proto členským státům umožní neprodleně přijmout všechna opatření potřebná k ratifikaci a podpoří je v tom. |Právní základ Článek 42 Smlouvy o ES. |Zásada subsidiarity Návrh spadá do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní. |Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z tohoto důvodu / těchto důvodů: |Nevztahuje se na tento návrh. |Nevztahuje se na tento návrh. |Volba nástrojů |Navrhované nástroje: jiné. |Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu / těchto důvodů: Nevztahuje se na tento návrh a není přiměřené. |4. ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY |Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. |5. DALšÍ INFORMACE |Podrobné vysvětlení návrhu Nevztahuje se na tento návrh. |2008/0107 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADY,kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropského společenství ratifikovaly úmluvu Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 (úmluva 188)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 42 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem uvedené smlouvy,s ohledem na návrh Komise[2],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Úmluva č. 188 Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu (dále jen „úmluva“ a „MOP“) byla přijata dne 14. června 2007 v Ženevě na zasedání námořního odvětví Mezinárodní konference práce MOP, přičemž všichni zástupci členských států EU hlasovali ve prospěch přijetí[4].(2) Zásadním přínosem úmluvy pro odvětví rybolovu na mezinárodní úrovni je podpora důstojných pracovních podmínek pro rybáře a spravedlivějších podmínek hospodářské soutěže pro majitele rybářských plavidel, a proto je žádoucí, aby ustanovení úmluvy byla provedena co nejdříve.(3) Komise, Rada a Evropský parlament podporují ratifikaci mezinárodních úmluv o práci, které MOP klasifikovala jako aktuální, což přispívá ke snahám EU o podporu slušné práce pro všechny v rámci EU i mimo ni[5].(4) Ustanovení čl. 19 odst. 8 stanov MOP uvádí, že „přijetí jakékoli úmluvy či doporučení konferencí nebo ratifikace jakékoli úmluvy členem v žádném případě nemá vliv na zákon, rozhodnutí, obyčej nebo dohodu, které zajišťují příznivější podmínky dotčených pracovníků než podmínky stanovené úmluvou či doporučením“.(5) Některá ustanovení úmluvy spadají do výlučné pravomoci Společenství v oblasti koordinace systémů sociálního zabezpečení.(6) Společenství nemůže ratifikovat úmluvu, jelikož jejími stranami mohou být pouze státy.(7) Rada by proto měla zmocnit členské státy, které jsou vázány pravidly Společenství v oblasti koordinace systémů sociálního zabezpečení na základě článku 42 Smlouvy, k ratifikaci úmluvy v zájmu Společenství za podmínek stanovených tímto rozhodnutím,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Členské státy se zmocňují k ratifikaci úmluvy Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu z roku 2007, přijaté dne 14. června 2007, pokud jde o části spadající do pravomoci Společenství.Článek 2Členské státy by měly vyvinout úsilí, aby co nejdříve, nejlépe do 31. prosince 2012, učinily nezbytné kroky k uložení svých ratifikačních listin k úmluvě u generálního ředitele Mezinárodního úřadu práce. Rada informace o pokroku v oblasti ratifikace přezkoumá do ledna roku 2012.Článek 3Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.V Bruselu dne […].Za Radupředseda / předsedkyně [1] Rada zmocnila členské státy, aby ratifikovaly úmluvu o práci na moři, rozhodnutím 2007/431/ES ze dne 7. června 2007 (Úř. věst. L 161, 22.6.2007, s. 63).[2] Úř. věst. C […], […], s. […].[3] Úř. věst. C […], […], s. […].[4] MOP, Mezinárodní konference práce, předběžný záznam, 96. zasedání, Ženeva 2007, č. 12 a č. 25.[5] KOM(2006) 249 v konečném znění a SEK(2006) 643; závěry Rady ze dne 30. listopadu a 1. prosince 2006, 2767. zasedání; usnesení Evropského parlamentu ze dne 23. května 2007 o podpoře slušné práce pro všechny.


title: Návrh rámcového rozhodnutí Rady o evropském příkazu k výkonu dohledu v přípravném řízení mezi členskými státy Evropské unie {SEC(2006)1079} {SEC(2006)1080}

text:
Důležité právní upozornění

|

52006PC0468

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 29.8.2006KOM(2006) 468 v konečném znění2006/0158 (CNS)NávrhRÁMCOVÉHO ROZHODNUTÍ RADYo evropském příkazu k výkonu dohledu v přípravném řízení mezi členskými státy Evropské unie {SEC(2006)1079}{SEC(2006)1080}(předložený Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. Souvislosti návrhuOdůvodnění a cíle návrhuJedním z nejdůležitějších cílů Evropské unie je rozvíjet Unii jako prostor svobody, bezpečnosti a práva, v němž je zajištěn volný pohyb osob.Podle Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a podle obecných právních zásad se vyšetřovací vazba považuje za výjimečné opatření a je třeba co nejvíce využívat opatření nevazebního dohledu.V současné době však občané EU, kteří nemají bydliště na území členského státu, kde jsou podezříváni ze spáchání trestného činu, jsou někdy v (pro ně) cizím prostředí vzati do vyšetřovací vazby (většinou z důvodu nedostatečných sociálních pout v daném státě a nebezpečí útěku) nebo zde mohou být podrobeni dlouhodobému nevazebnímu dohledu. Podezřelý s bydlištěm na území země, kde je podezříván ze spáchání trestného činu, často v podobné situaci těží z méně omezujícího opatření dohledu, jako je ohlašovací povinnost policii nebo zákaz vycestování.Podezřelý cizinec je pak zpravidla ve zranitelnějším postavení než osoba, která obvykle pobývá na území státu. Kromě praktického odříznutí od kontaktů s rodinou a s přáteli existuje i jasné nebezpečí, že podezřelý, který nepobývá na území daného státu, by v takové situaci mohl přijít o práci kvůli omezujícímu opatření (tj. zákazu vycestování) uvaleného na něj státním zástupcem státu příslušného k soudnímu řízení, protože mu je znemožněn návrat na území státu, kde obvykle pobývá. Obecně proto hrozí tedy jasné nebezpečí nerovného zacházení se dvěma kategoriemi osob, což lze vnímat i jako překážku volného pohybu osob v rámci Unie.Náklady vzniknou nejen podezřelému. Vyšetřovací vazba má závažné důsledky i na náklady dotčených veřejných orgánů. Nadměrné a nadbytečné využívání vyšetřovací vazby navíc přispívá k přeplňování věznic, což je negativním jevem charakteristickým pro celou Evropu, a závažně zpochybňuje zlepšení podmínek vazby.Problém je v tom, že různá náhradní řešení vyšetřovací vazby a další způsoby dohledu vykonávaného v přípravném řízení (např. ohlašovací povinnost policii) zatím nelze provést za hranicemi daného státu, poněvadž státy neuznávají rozhodnutí cizozemského soudu. To znamená, že provedení práva na svobodu a presumpce neviny, vnímané v Evropské unii jako nerozlučný celek, je zatím třeba považovat za neúplné.Mandát k předložení tohoto návrhu rámcového rozhodnutí o evropském příkazu k výkonu dohledu v přípravném řízení mezi členskými státy Evropské unie je jednoznačně vymezen v programu opatření k uplatňování zásady vzájemného uznávání soudních rozhodnutí v trestních věcech (dále jen program vzájemného uznávání) z listopadu roku 2000 (opatření č. 10)[1]. Evropská rada na zasedání v Tampere (v roce 1999) prohlásila, že posílené vzájemné uznávání soudních rozhodnutí zjednoduší spolupráci mezi orgány a soudní ochranu práv jednotlivců . Z tohoto důvodu byla zásada vzájemného uznávání potvrzena jako základní mezník soudní spolupráce v občanskoprávních i trestněprávních věcech a měla by být uplatňována i na příkazy vydané v přípravném řízení. Návrh na vzájemné uznávání opatření nevazebního dohledu v přípravném řízení je součástí pracovního programu Komise na rok 2005 (2005/JLS/035) a je vymezen jako priorita ve sdělení Komise[2] k Haagskému programu (rok 2004), jakož i v akčním plánu Rady a Komise provádějícím Haagský program týkající se svobody, bezpečnosti a práva v Evropské unii (rok 2005)[3].Obecné souvislostiV programu vzájemného uznávání se uvádí, že některé aspekty problematiky vzájemného uznávání zatím nebyly upraveny v mezinárodním prostředí. Jedná se především o příkazy vydané v přípravném řízení. Toto tvrzení je stále pravdivé u vzájemného uznávání opatření dohledu v přípravném řízení.Několik studií však poukazuje na vážné problémy s vyšetřovací vazbou v Evropské unii. Ve své zprávě o stavu dodržování základních práv v Evropské unii a jejích členských státech z roku 2002 síť nezávislých odborníků EU specializovaných na oblast dodržování základních práv poukázala na statistické údaje Rady Evropy vykazující v několika členských státech vysoký počet osob vzatých do vyšetřovací vazby. Kromě toho vyplývá z odpovědí zaslaných na dotazník ke statistickým údajům o uvězněných osobách, včetně osob ve vyšetřovací vazbě, který Komise vypracovala v roce 2003 na žádost italského předsednictví, že se v rámci EU diametrálně liší stát od státu jak počet osob vzatých do vyšetřovací vazby na 100 000 osob, tak poměr vlastních státních příslušníků k osobám s cizí státní příslušností vzatých do vazby. Obecně lze sledovat vzrůstající trend využívání vyšetřovací vazby.V této souvislosti je rovněž třeba konstatovat, že Evropský parlament ve svých usneseních k situaci v oblasti dodržování základních práv v Evropské unii na Komisi naléhal, aby učinila kroky týkající se různých otázek problematiky vyšetřovací vazby a jejích náhradních řešení. V roce 2001 Evropský parlament požádal členské státy, aby znásobily své úsilí v této oblasti případným omezením používání vazby a jen ve velmi mimořádných případech braly do vazby děti. Evropský parlament vyzval Komisi, aby schválila rámcové rozhodnutí o společných normách týkajících se procesního práva, jako například ustanovení upravující příkazy vydané v přípravné řízení, s cílem zajistit společnou úroveň ochrany dodržování základních práv v rámci celé EU. Tento požadavek byl zopakován i v následujícím roce. Ve svém usnesení z roku 2002 Evropský parlament vyjádřil názor, že je nutné, aby členské státy provedly šetření, jaké postupy se používají při braní do vazby. Cílem je zajistit, aby nedocházelo k porušování lidských práv, aby doba trvání vazby nebyla nepřiměřeně dlouhá a aby důvody pro vzetí do vazby byly pravidelně prověřovány.Ve své publikaci Standardy CPT (z roku 2003) Evropský výbor pro zabránění mučení a nelidskému či ponižujícímu zacházení nebo trestání (výbor CPT) působící při Radě Evropy zdůraznil, že ve věznicích bývají často přeplněna především zařízení určená pro výkon vyšetřovací vazby. Za těchto okolností výbor CPT poznamenal, že investovat stále více finančních prostředků do věznic není řešením. Místo toho je třeba přezkoumat platné právní předpisy a užívanou praxi při vzetí do vazby před zahájením soudního řízení. Problém je natolik závažný, že vyžaduje spolupráci na evropské úrovni.Platná ustanovení v oblasti návrhuJak je uvedeno výše, v současné době neexistují žádné mezinárodněprávní nástroje, které konkrétně dovolují převést výkon opatření dohledu v přípravném řízení z jednoho členského státu do druhého.Zavedení režimu pro vzájemné uznávání opatření dohledu v přípravném řízení v celé Evropské unii je však jednoznačně třeba chápat ve světle právního rámce upravujícího vyšetřovací vazbu obecně. Vyplývá to i z požadavků stanovených článkem 6 Smlouvy o EU.Všechny členské státy EU ratifikovaly jak Evropskou úmluvu o lidských právech, tak Mezinárodní úmluvu o lidských a politických právech. Jsou tedy jako takové zavázány k dodržování práva na svobodu, presumpce neviny, zákonných důvodů pro vzetí do vazby upravených ustanoveními uvedených právních nástrojů, práva přezkoumat zákonnost vyšetřovací vazby soudem a přibližných časových lhůt platných v různých předsoudních stádiích.V uvedených mezinárodněprávních nástrojích je rovněž stanoveno, že osobu lze zbavit její osobní svobody na základě odůvodněného podezření ze spáchání trestného činu a že ke vzetí osoby do vazby musí existovat jeden či několik konkrétních důvodů, které souvisí s nebezpečím opakování trestné činnosti, s nebezpečím maření důkazů a s nebezpečím útěku. Kromě toho lze propuštění z vyšetřovací vazby podmínit zárukou dostavit se k soudnímu řízení.Je však třeba konstatovat, že mezinárodněprávní nástroje neobsahují žádná ustanovení o sazbách pro vyšetřovací vazbu, ve kterých se odráží trest přípustný za spáchaní určitého trestného činu. Tyto sazby se řídí vnitrostátním právním řádem členských států a liší se tedy stát od státu. V některých členských státech trest uložený za daný trestný čin není hlediskem, k němuž se přihlíží při rozhodování o vyšetřovací vazbě. Některé členské státy dovolují použít vyšetřovací vazbu bez ohledu na trest za spáchaný trestný čin, jestliže podezřelý nemá na území trvalé bydliště a hrozí-li nebezpečí, že tato osoba uprchne, ačkoliv obecné sazby, na jejichž základě se nařídí vzetí do vyšetřovací vazby, mohou být nastaveny podstatně výše.V některých členských státech jsou sazby pro opatření nevazebního dohledu vykonávaném v přípravném řízení nižší než pro vyšetřovací vazbu. Pro opatření nevazebního dohledu i pro vyšetřovací vazbu však platí stejné obecné zásady. Uplatňuje se zásada přiměřenosti, tj. omezující opatření se použijí pouze tehdy, jestliže je to nezbytně nutné a pouze po nezbytně dlouhou dobu.Závěrem lze poznamenat, že Evropská úmluva o lidských právech neobsahuje žádná ustanovení týkající se nepřímo vydávání osob či přeshraniční problematiky. Jako příklad lze uvést čl. 5 odst. 1 písm. f) Evropské úmluvy o lidských právech, který stanoví, že lze zatknout osobu, proti níž probíhá řízení o vyhoštění nebo vydání. Tuto skutečnost lze vysvětlit tím, že Evropská úmluva o lidských právech nebyla vypracována s cílem vytvořit společný soudní prostor členských států Rady Evropy, ale s cílem vymezit minimální standardy platné v každém vnitrostátním právním řádu.Soulad s ostatními politikami a cíli UnieObecným cílem tohoto návrhu rámcového rozhodnutí Rady je posílit v Evropské unii právo na svobodu a presumpci neviny vnímané jako nerozlučný celek a podpořit rovné zacházení se všemi občany ve společném prostoru svobody, bezpečnosti a práva.Tento cíl se shoduje s Haagským programem týkajícím se svobody, bezpečnosti a práva v Evropské unii schváleným Evropskou radou dne 5. listopadu 2004. V Haagském programu se mimo jiné uvádí, že svobodu a právo je třeba v Unii od nynějška považovat za nerozlučný celek .Je třeba zdůraznit, že předložený návrh rámcového rozhodnutí tvoří součást programu vzájemného uznávání v trestních věcech, který je nutno podle Haagského programu dokončit. V programu vzájemného uznávání jsou uvedeny seznamy konkrétních opatření přijatých v souvislosti s uznáváním. Opatření daného programu od sebe nelze oddělovat, ba naopak jsou nastavena tak, aby docházelo k jejich vzájemné součinnosti. Předložený návrh je třeba vnímat zejména ve spojení s návrhem Komise týkajícím se rámcového rozhodnutí Rady o určitých procesních právech v trestním řízení v celé Evropské unii (2004)[4], který mimo jiné obsahuje ustanovení o právu na právní pomoc a na tlumočníka.2. Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadůKonzultace zúčastěných stranPrvním krokem v konzultačním procesu bylo vypracovat dotazník, aby se zjistily možné překážky spolupráce mezi členskými státy v oblasti problematiky vyšetřovací vazby a jejích náhradních řešení. Otázky se týkaly zákonných důvodů pro vzetí do vyšetřovací vazby – mimo jiné sazeb pro vzetí podezřelého do vazby (podle trestu za trestný čin); existence maximálních lhůt pro výkon vyšetřovací vazby; důvodů pro vzetí do vazby v přípravném řízení (stupeň podezření a „zvláštní důvody“); existence domněnky potvrzující vzetí podezřelých osob do vazby za spáchání závažných trestných činů; různých „náhradních“ řešení k vzetí do vyšetřovací vazby; trestnosti porušení povinnosti vyplývající z výkonu opatření dohledu v přípravném řízení; příslušných právních subjektů v této oblasti a zvláštních kategorií a zvláštního zacházení s osobami vzatými do vazby. Všech tehdejších 15 členských států EU na dotazník odpovědělo. Odpovědi byly shrnuty v dokumentu zaslaném členským státům.Na základě obdržených odpovědí Komise vypracovala materiál k diskusi. V daném materiálu, rozeslaném řadě odborníků z této oblasti v členských státech EU (a tehdy přistupujícím zemím), se mimo jiné navrhuje zavést v rámci EU tzv. „evropský příkaz hlásit se příslušnému orgánu“ jakožto opatření nevazebního dohledu v přípravném řízení. V diskusním materiálu se dále uvažuje o mezích a možnostech, jak postupovat v otázce vyšetřovací vazby obecně.S cílem prozkoumat rozsah působnosti budoucího nástroje se první setkání odborníků konalo v Bruselu dne 12. května 2003. Někteří odborníci včetně zástupců nevládních organizací byli pozváni individuálně a někteří odborníci zastupovali své členské státy. Své zástupce zde měl i Europol. Na tomto jednání se debatovalo i o různých hlediscích vyšetřovací vazby a jejích náhradních řešeních, především o záměru Komise zavést evropskou ohlašovací povinnost. Výsledkem jednání a následných diskusí bylo, že je třeba se zaměřit na vzájemné uznávání opatření nevazebního dohledu v přípravném řízení a nezabývat se ani otázkami souvisejícími s procesními pojistkami (upravenými odděleně v zelené knize), ani podmínkami pro vzetí do vazby.Dne 17. srpna 2004 Komise přijala Zelenou knihu o vzájemném uznávání opatření nevazebního dohledu během přípravného řízení[5] a pracovní dokument zaměstnanců Komise[6], v nichž je plně zohledněn výsledek prvního (přípravného) jednání odborníků, včetně informací obsažených v odpovědích na první dotazník (zmíněný výše). Odpovědi týkající se mimo jiné opatření dohledu (náhradních řešení k výkonu vyšetřovací vazby) a platné tresty v případě jejich nedodržení (jak se to vyžaduje v opatření č. 9 programu vzájemného uznávání) jsou shrnuty v příloze č. 2 pracovního dokumentu zaměstnanců Komise připojeném k zelené knize. Příloha č. 3 pracovního dokumentu zaměstnanců Komise obsahuje i souhrnný výtah sestavený z odpovědí členských států a tehdejších 10 kandidátských zemí zaslaných na dotazník týkající se statistických údajů o uvězněných osobách včetně osob ve vyšetřovací vazbě, který Komise vypracovala v roce 2003 na žádost italského předsednictví (viz výše).Při přípravě zelené knihy Komise měla rovněž přístup k materiálům Výboru odborníků v oblasti vazby a jejích dopadů na správu trestních institucí (PC-DP) činného při Radě Evropy (jehož se Komise účastní jako pozorovatel), především k dotazníku o právních předpisech a postupech členských států ve věci vzetí do vazby (včetně analýzy odpovědí na dotazník).Otázky vznesené v zelené knize byly projednány na druhém zasedání odborníků konaném ve dnech 4. až 5. listopadu 2004. Po zvážení písemných odpovědí[7] na zelenou knihu Komise uspořádala třetí zasedání odborníků dne 8. dubna 2005. S cílem pokračovat v započaté práci připravily útvary Komise pracovní dokument, jejž projednávali účastníci zasedání (zástupci členských států, nevládních organizací, mezinárodních organizací a odborníci v oblasti soudnictví). Většina členských států uvítala myšlenku uplatňovat zásadu vzájemného uznávání opatření nevazebního dohledu v přípravném řízení. Různorodé názory se objevily v souvislosti s rozsahem působnosti nástroje (zda by měl být rozšířen na méně závažné trestné činy, které nejsou upraveny rámcovým rozhodnutím o evropském zatýkacím rozkazu atd.), s důvody zamítnutí, s tím, zda dohled nad osobou a předání osoby během přípravného řízení státu, kde bude probíhat soudní řízení, (tj. zda se má používat evropský zatýkací rozkaz nebo zda se má pro předpokládaný nástroj zavést zvláštní mechanismus) má ovlivňovat zejména vystavující členský stát nebo vykonávající členský stát.Jen některé členské státy zpochybnily užitečnost nového evropského nástroje v dané oblasti. Byly toho názoru, že takový nástroj se týká pouze velmi omezeného počtu osob.Posouzení dopadůBylo proto rozhodnuto konzultovat třetí stranu, aby Komisi poskytla další statistické údaje k posouzení, zda s sebou rámcové rozhodnutí v dané oblasti přináší nějaký užitek. Uvedené údaje jsou obsaženy v části posouzení dopadů přiložené k tomuto návrhu (http://europa.eu.int/comm/dgs/justice_home/evaluation/dg_coordination_evaluation_annexe_en.htm).Třetí strana mimo jiné posoudila podle pokynů Komise a příručky k posouzení dopadu následujících pět možností (označených útvary Komise), jakým směrem rozvíjet politiku:1. Nepodnikat žádné kroky ( status quo ) : Členské státy v současné době neuznávají cizí soudní rozhodnutí ve věci opatření dohledu v přípravném řízení, a proto by uplatňováním statu quo bylo upraveno pouze vrácení obviněného do státu, v němž probíhá soudní řízení, na základě evropského zatýkacího rozkazu (a i v tomto případě pouze v omezeném rozsahu). Nad osobou není vykonáván žádný dohled. Uplatní se rozsah působnosti a důvody k zamítnutí uvedené v rámcovém rozhodnutí o evropském zatýkacím rozkazu.2. Nový právní nástroj pro vzájemné uznávání opatření výkonu dohledu v přípravném řízení : Členské státy vzájemně uznávají opatření dohledu v přípravném řízení a podezřelý je předmětem výkonu takového opatření v zemi svého trvalého bydliště místo, aby se podrobil vyšetřovací vazbě či aby byl předmětem méně závažného omezujícího opatření ve státě, v němž probíhá soudní řízení. Rozsah působnosti nástroje lze rozšířit také na méně závažné trestné činy (se sazbou nižší než jeden rok v evropském zatýkacím rozkazu). Důvody k zamítnutí lze omezit více, než jak je stanoveno v evropském zatýkacím rozkazu. Tento nástroj navíc obsahuje zvláštní mechanismus návratu tak, aby byla osoba, která nespolupracuje, postavena před soud státu, v němž probíhá soudní řízení (takto nelze postupovat v případě vyhlášení rozsudku pro zmeškání). Lhůty k výkonu návratu jsou velmi krátké.3. Nový právní nástroj pro vzájemné uznávání opatření výkonu dohledu v přípravném řízení a rozšíření působnosti evropského zatýkacího rozkazu na všechny trestné činy: Tato možnost obsahuje stejné prvky jako možnost č. 2. Jediný rozdíl spočívá v tom, že neobsahuje zvláštní mechanismus návratu. Osoba, která nespolupracuje, je předána k soudnímu řízení ve státu, v němž probíhá soudní řízení v souladu s ustanoveními o evropském zatýkacím rozkazu. Pro účely sankcionování méně závažných trestných činů (s trestní sazbou nižší než výše uvedenou sazbou platnou pro evropský zatýkací rozkaz) je třeba zavést novou kategorii „postižitelného jednání“ („vyhýbání se spravedlnosti“, tj. porušení povinnosti vyplývající z výkonu opatření dohledu nebo odmítnutí dostavit se k soudu, je-li přítomnost u soudního řízení povinná).4. Program spolupráce : Pilotní program spolupráce v oblasti přípravného řízení podporují jen některé členské státy.5. Eurojistota : Tento model vychází z rozdělení funkcí mezi soudem, u něhož probíhá soudní řízení, a místně příslušným soudem podezřelého určeného podle země jeho bydliště. Soud, u něhož probíhá soudní řízení, předběžně posoudí, zda lze u trestného činu vybírat jistotu. Pokud ano, je podezřelý vrácen do země, v němž má bydliště, kde soud s konečnou platností rozhodne o přechodném propuštění na svobodu. Stát, v němž má dotčená osoba své bydliště, odpovídá za návrat osoby do státu, v němž probíhá soudní řízení (je-li to nutné).Upřednostňuje se možnost č. 2: „nový právní nástroj pro vzájemné uznávání opatření výkonu dohledu v přípravném řízení“ (se zvláštním mechanismem návratu). Daná možnost zajišťuje, aby osoby, které nemají bydliště v EU, nebyly diskriminovány během přípravného řízení ve státě, v němž probíhá soudní řízení. Na celou Unii se rozšíří právo na svobodu a presumpce neviny vnímané jako nerozlučný celek a sníží se náklady vzniklé v důsledku vzetí do vazby. Možnost je zároveň slučitelná s obecnými zásadami platnými v dané oblasti, především se zásadou přiměřenosti.Další podrobnosti lze nalézt ve zprávě třetí strany a v posouzení dopadů zpřístupněných na internetové stránce:http://europa.eu.int/comm/dgs/justice_home/evaluation/dg_coordination_evaluation_annexe_en.htm.3. Právní stránka návrhuShrnutí navrhovaných opatřeníEvropský příkaz k výkonu dohledu je rozhodnutí vydané soudním orgánem (např. soudem, soudcem, vyšetřujícím soudcem nebo státním zástupcem) v jednom členském státě, jež musí být uznáno příslušným orgánem v jiném členském státě. Cílem je umožnit podezřelému využít výhodu vykonat opatření dohledu v přípravném řízení v jeho přirozeném prostředí (v jeho bydlišti). K otázce sazby lze konstatovat, že evropský příkaz k výkonu dohledu je vhodný tehdy, když podle vnitrostátního právního řádu vystavujícího členského státu lze nařídit, aby podezřelý byl vzat do vazby bez ohledu na to, že sazby jsou v členských státech různé. Evropský příkaz k výkonu dohledu však nepředstavuje pouze náhradní řešení pro vyšetřovací vazbu. Lze ho vystavit i v případě trestného činu, za který se ukládají méně závažná omezující opatření (např. zákaz vycestování), než jakým je vyšetřovací vazba, tj. v případech, kdy je sazba nižší než sazba pro vzetí do vazby.Návrh rámcového rozhodnutí nezavazuje soudní orgán, aby vystavil evropský příkaz k výkonu dohledu. Soudní orgán je k tomu oprávněn. Z uvedeného znění vyplývá, že záleží na vystavujícím orgánu, zda se rozhodne využít uvedenou možnost. Třebaže je podezřelý oprávněn požádat o vystavení evropského příkazu k výkonu dohledu, nemá na udělení výslovný „nárok“. Vystavující orgán musí obecně vždy posoudit prvky případu ve světle práva na svobodu, presumpce neviny a zásady přiměřenosti. Výhoda vykonat dohled v přípravném řízení ve státě, kde má osoba obvykle své bydliště, se pravděpodobně často považuje za méně těžkopádnou ve srovnání se situací, kdy se osoba musí podrobit opatření dohledu ve státě, kde byl spáchán údajný trestný čin, natož pak vyšetřovací vazbě v dotčeném státě.Evropským příkazem k výkonu dohledu se podezřelému uloží jedna či více povinností s cílem snížit tři „klasické“ druhy nebezpečí, na jejichž základě vnitrostátní právní řád dovoluje výkon vyšetřovací vazby, tj. nebezpečí maření důkazů, opakování trestné činnosti, a především nebezpečí útěku. Povinnosti v jistém rozsahu odpovídají doporučením Rady Evropy týkajícímu se vazby před zahájením soudního řízení. Povinnosti, jež smí vystavující orgán uložit, jsou dobrovolné, s výjimkou: i) povinnosti podezřelého být k dispozici za účelem doručení předvolání k soudnímu řízení (dovoluje-li však právní řád vystavujícího státu vyhlásit rozsudek pro zmeškání, není podezřelý povinen dostavit se k soudu) a ii) povinnost neztěžovat výkon spravedlnosti nebo povinnost nezapojovat se do trestné činnosti. Rovněž ostatní („volitelné“) povinnosti se shodují s doporučeními Rady Evropy a odpovídají vnitrostátnímu právnímu řádu (např. zákaz vycestování, ohlašovací povinnost policii, zákaz vycházení a domácí vězení).Členský stát, kde má podezřelý obvyklé bydliště, nese odpovědnost za výkon dohledu nad podezřelým a je povinen podat zprávu vystavujícímu soudnímu orgánu o každém porušení práva, který tak může rozhodnout o zatčení podezřelého nebo o jeho předání vystavujícímu státu, jestliže se to považuje za nutné. Platí přísné lhůty. Před přijetím rozhodnutí má podezřelý právo být slyšen vystavujícím orgánem. Tento požadavek lze splnit využitím audiovizuálního spojení[8] mezi vystavujícím a vykonávajícím státem. Postup při předání je přiměřený cíli návrhu, tj. co nejvíce omezit používání vyšetřovací vazby, a proto je slučitelný s čl. 5 odst. 1 Evropské úmluvy o lidských právech (zejména písm. b)).Návrh zpravidla vychází z povinnosti státu, kde má podezřelý obvyklé bydliště, vykonat evropský příkaz k výkonu dohledu vystavený státem, v němž probíhá soudní řízení. Existují však některé (omezené) důvody k zamítnutí, jež může vykonávající stát uplatnit.Návrh se dále opírá o přímé vazby mezi vystavujícími a vykonávajícími orgány.Právní základUstanovení čl. 31 odst.1 písm. a) a c) a čl. 34 odst. 2) písm. b) Smlouvy o EU.Zásada subsidiarity a zásada proporcionalityV současné době členské státy neuznávají cizí soudní rozhodnutí ve věci opatření nevazebního dozoru v přípravném řízení. Proto musí členské státy postupovat jednotně při přijímání právní úpravy pro uznávání takových opatření ve svých vnitrostátních právních řádech, když neexistuje žádný společný postup a má se pokročit v procesu vzájemného uznávání. Má se za to, že uvedený přístup nemá naději na úspěch, protože vyžaduje jednotnou právní úpravu ve všech 25 členských státech, které jednají samostatně. Zmíněné jednotnosti (jak po stránce obsahové, tak i časové) lze spíše dosáhnout společným postupem v podobě rámcového rozhodnutí Rady. Toto rámcové rozhodnutí nepřesahuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení daného cíle. Zároveň není dotčen článek 33 Smlouvy o EU.Volba nástrojeRámcové rozhodnutí vycházející z čl. 34 odst. 2 písm. b) Smlouvy o EU.4. Rozpočtové důsledkyProvádění navrhovaného rámcového rozhodnutí s sebou neponese žádné dodatečné provozní náklady z rozpočtů členských států, ani z rozpočtu Evropské unie.2006/0158 (CNS)NávrhRÁMCOVÉHO ROZHODNUTÍ RADYo evropském příkazu k výkonu dohledu v přípravném řízení mezi členskými státy Evropské unieRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 31 odst. 1 písm. a) a c) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[9],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[10],vzhledem k těmto důvodům:(1) Evropská unie si stanovila cíl zachovat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva.(2) Podle závěrů zasedání Evropské rady v Tampere konaném ve dnech 15. a 16. října 1999, zejména bodu 36, je třeba zásadu vzájemného uznávání uplatňovat na příkazy vydané v přípravném řízení. Program opatření k provedení zásady vzájemného uznávání v trestních věcech se týká vzájemného uznávání opatření dohledu v přípravném řízení uvedeného jako opatření č. 10.(3) Je žádoucí, aby opatření stanovená v tomto rámcovém rozhodnutí byla zaměřena především na posílení práva na svobodu a presumpce neviny, které jsou v Evropské unii považované za nerozlučný celek, a na zajištění spolupráce mezi členskými státy v případech, kdy se osoba musí podrobit jistým povinnostem či dohledu před odsouzením soudem.(4) U vyšetřovací vazby hrozí nebezpečí, že bude jinak zacházeno s podezřelými, kteří mají bydliště ve státě, v němž probíhá soudní řízení, a s podezřelými, kteří zde bydliště nemají: těm hrozí, že budou vzati do vazby během soudního řízení i v takových případech, kdy za obdobných okolností osoba s bydlištěm na území státu, v němž probíhá řízení, do vazby vzata není. Tento rozdíl je důsledkem domněnky, že by osoba, která nemá bydliště ve státu, v němž probíhá soudní řízení, mohla utéci do státu, kde má své bydliště, čímž by ztěžovala výkon spravedlnosti. Ve společném evropském prostoru práva bez vnitřních hranic je nutné učinit příslušné kroky k tomu, aby se s podezřelým, který nemá bydliště ve státu, v němž probíhá soudní řízení, nezacházelo jinak, než s podezřelým, který má v příslušném státě bydliště.(5) S cílem předejít nárůstu nákladů a vzniku problémů v souvislosti s převezením podezřelého za účelem předběžného projednání obžaloby nebo předvedení k hlavnímu líčení, je třeba členským státům dovolit, aby používaly audiovizuální spojení.(6) Toto rámcové rozhodnutí je třeba používat, aniž jsou dotčeny rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy[11], žádosti o vydání předložené třetími zeměmi nebo stanovy Mezinárodního trestního soudu. Kromě toho není žádoucí, aby toto rámcové rozhodnutí bránilo vykonávajícímu členskému státu v zahájení a provádění vlastního trestního stíhání.(7) Jelikož cíle vzájemného uznávání opatření dohledu v přípravném řízení nemůže být uspokojivě dosaženo jednostranným jednáním členských států, a proto, z důvodu jeho rozsahu a účinků, ho může být lépe dosaženo na úrovni Unie, je Rada oprávněna přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity ve smyslu článku 2 Smlouvy o Evropské unii a článku 5 Smlouvy o založení Evropského společenství. V souladu se zásadou proporcionality ve smyslu článku 5 Smlouvy o ES toto rámcové rozhodnutí nepřekračuje rámec toho, co je pro jeho dosažení nezbytné.(8) Toto rámcové rozhodnutí ctí základní práva a zachovává zásady uznané v článku 6 Smlouvy o Evropské unii a potvrzené Listinou základních práv Evropské unie,PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:KAPITOLA 1 – OBECNÉ ZÁSADYČlánek 1Předmět a oblast působnostiTímto rámcovým rozhodnutím se zavádí evropský příkaz k výkonu dohledu a postup při předávání osoby v přípravném řízení mezi členskými státy.Evropský příkaz k výkonu dohledu je vystaven příslušným orgánem členského státu ve věci podezřelého, který nemá bydliště v příslušném státě, za účelem návratu osoby do členského státu, kde má své bydliště, za předpokladu, že pro ni platí opatření dohledu. Cílem je zajistit řádný výkon spravedlnosti a zajistit především, aby se osoba dostavila k soudu ve vystavujícím členském státě.Článek 2DefinicePro účely tohoto rámcového rozhodnutí se rozumí:a) „vystavujícím státem“ členský stát, na jehož území byl vystaven evropský příkaz k výkonu dohledu,b) „vykonávajícím státem“ členský stát, na jehož území byl vykonán evropský příkaz k výkonu dohledu,c) „vystavujícím orgánem“ soud, soudce, vyšetřující soudce nebo státní zástupce, který je na základě vnitrostátního práva oprávněn vystavit evropský příkaz k výkonu dohledu,d) „vykonávajícím orgánem“ soud, soudce, vyšetřující soudce nebo státní zástupce, který je na základě vnitrostátního práva oprávněn vykonat evropský příkaz k výkonu dohledu,Článek 3Povinnost provést evropský příkaz k výkonu dohleduČlenské státy vykonají evropský příkaz k výkonu dohledu na základě zásady vzájemného uznávání a v souladu s ustanoveními tohoto rámcového rozhodnutí.Článek 4Určení příslušných orgánůKaždý členský stát sdělí Radě, jaké orgány jsou na základě vnitrostátního práva oprávněny vystavit a vykonat evropský příkaz k výkonu dohledu.Generální sekretariát Rady získané informace zpřístupní všem členským státům a Komisi a zveřejní je v Úředním věstníku Evropské unie.KAPITOLA 2 – EVROPSKÝ PŘÍKAZ K VÝKONU DOHLEDUČlánek 5Obeznámení podezřelého s povinnostmi a s následky1. Vystavující orgán je oprávněn vystavit evropský příkaz k výkonu dohledu teprve poté, co obeznámí podezřelého s povinnostmi vyplývajícími z článku 6 a s příslušnými následky, zejména s těmi, které jsou uvedeny v článcích 17 a 18.2. Vystavující orgán se pořídí záznam o tom, že podezřelý byl v souladu s postupem stanoveným vnitrostátním právem vystavujícího státu obeznámen se svými povinnostmi a s příslušnými následky.Článek 6Uložení opatření dohledu v přípravném řízení a povinnosti podezřelého1. Vystavující orgán podezřelému uloží povinnost, aby byl k zastižení pro účely doručení předvolání k hlavnímu líčení a aby se dostavil k hlavnímu líčení, bude-li předvolán.Ztěžování výkonu spravedlnosti nebo účast na trestné činnosti může představovat porušení evropského příkazu k výkonu dohledu.Vystavující orgán je oprávněn uložit podezřelému jednu či několik následujících povinností:a) dostavit se k předběžnému projednání obžaloby podané ve věci trestného činu (trestných činů), z jehož spáchání je obviněn,b) nevstupovat na určitá místa vystavujícího státu bez povolení, neboc) uhradit náklady vzniklé v důsledku jeho předání za účelem účasti na předběžném projednání obžaloby nebo na hlavním líčení.2. Na základě dohody mezi vystavujícím orgánem a vykonávajícím orgánem je vystavující orgán oprávněn uložit podezřelému jednu či několik dalších povinností, mezi než mohou patřit tyto povinnosti (výčet není taxativní):a) vycestovat v přesnou hodinu a den na konkrétní adresu ve vykonávajícím státě,b) ohlásit se vykonávajícímu orgánu na konkrétním místě nebo v konkrétních místech v určeném čase,c) odevzdat pas(y) nebo jiné doklady totožnosti vykonávajícímu orgánu,d) pobývat v konkrétním místě bydliště, což může být výchovné zařízení poskytující záruku nebo zvláštní výchovné zařízení pro mladistvé pachatele, ve vykonávajícím státě po určenou dobu,e) zdržovat se na svém pracovišti ve vykonávajícím státě v určeném čase,f) neopustit konkrétní místa nebo nevstupovat na konkrétní místa či do konkrétních obvodů vykonávajícího státu bez povolení,g) nezapojovat se do konkrétních činností, jež mohou být spojeny s výkonem konkrétního povolání nebo zaměstnání,h) podrobit se zvláštnímu lékařskému vyšetření.3. Každá povinnost uložená vystavujícím orgánem v souladu s odst. 1 až 3 tohoto článku se zapíše do evropského příkazu k výkonu dohledu.4. Vedle povinností stanovených evropským příkazem k výkonu dohledu je vykonávající orgán oprávněn upravit v souladu s právním řádem vykonávajícího státu povinnosti obsažené v evropském příkazu k výkonu dohledu v míře nezbytně nutné ke splnění účelu jeho výkonu.Článek 7Podoba a obsah evropského příkazu k výkonu dohledu1. Evropský příkaz k výkonu dohledu je uveden ve formuláři A přílohy. Musí být vystavujícím orgánem vyplněn, podepsán a musí být osvědčena správnost jeho obsahu. K evropskému příkazu k výkonu dohledu se přiloží písemný záznam o tom, že podezřelý byl obeznámen se svými povinnostmi a s příslušnými následky v souladu s ustanoveními čl. 5 odst. 2.2. Vystavující stát přeloží evropský příkaz k výkonu dohledu do úředního jazyka či do jednoho z úředních jazyků vykonávajícího státu.3. Každý členský stát může uvést v prohlášení, které uloží u generálního sekretariátu Rady, že přijme překlad evropského příkazu k výkonu dohledu do jednoho nebo více úředních jazyků orgánů Evropských společenství.KAPITOLA 3 – POSTUPČlánek 8Předávání1. Vystavující orgán předá evropský příkaz k výkonu dohledu přímo vykonávajícímu orgánu pomocí prostředků vhodných k pořízení písemného záznamu na základě podmínek, které vykonávajícímu státu umožní zajistit pravost záznamu.2. Není-li vykonávající orgán znám, provede vystavující orgán nezbytné šetření a využije přitom i kontaktní místa evropské soudní sítě, aby od vykonávajícího státu získal podrobné údaje o vykonávajícím orgánu.3. Jestliže orgán vykonávajícího státu, který obdrží evropský příkaz k výkonu dohledu, není příslušným vykonávajícím orgánem podle článku 4, postoupí evropský příkaz k výkonu dohledu automaticky příslušnému orgánu k výkonu a informuje o tom vystavující orgán.Článek 9Uznávání a výkonNestanoví-li toto rámcové rozhodnutí jinak, uznává vykonávající orgán evropský příkaz k výkonu dohledu postoupený v souladu s článkem 8 bez jakýchkoliv dalších formalit a přijme bezodkladně nezbytné kroky k jeho výkonu.Článek 10Důvody k odmítnutí uznání nebo výkonu1. Soud, soudce, vyšetřující soudce nebo státní zástupce dožádaného státu odmítne uznat a vykonat evropský příkaz k výkonu dohledu, je-li zřejmé, že trestní stíhání trestného činu, v souvislosti s nímž je daný příkaz vystaven, porušuje zásadu ne bis in idem .2. Soud, soudce, vyšetřující soudce nebo státní zástupce dožádaného státu může odmítnout uznat nebo vykonat evropský příkaz k výkonu dohledu z jednoho nebo z několika těchto důvodů:a) jestliže podezřelý není podle právního řádu dožádaného státu trestně odpovědný za jednání uvedené v evropském příkazu k výkonu dohledu z důvodu nízkého věku,b) jestliže imunita nebo výsada zakotvená v právním řádu dožádaného státu nedovoluje výkon evropského příkazu k výkonu dohledu,c) jestliže se na trestný čin uvedený v evropském příkazu k výkonu dohledu v dožádaném státě vztahuje amnestie a tento stát měl podle vlastního trestního práva pravomoc takový trestný čin stíhat.Článek 11Záruky, které musí vystavující stát poskytnout ve zvláštních případechJe-li osoba, na kterou byl vydán evropský příkaz k výkonu dohledu, státním příslušníkem vykonávajícího státu nebo zde má své bydliště, může být výkon příkazu podmíněn tím, že osoba bude po vynesení odsuzujícího rozsudku předána vykonávajícímu státu, aby zde vykonala trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené se zbavením osobní svobody, který jí byl uložen vystavujícím státem.Článek 12Rozhodnutí o uznání platnosti1. Soud, soudce, vyšetřující soudce nebo státní zástupce dožádaného státu co nejdříve a nejpozději do 5 dnů od obdržení evropského příkazu k výkonu dohledu rozhodne o jeho uznání a výkonu nebo uplatní důvody k odmítnutí uznání a výkonu. Příslušný orgán dožádaného státu sdělí vystavujícímu orgánu své rozhodnutí pomocí prostředků vhodných k pořízení písemného záznamu.2. Ve výjimečných případech, kdy není možné rozhodnout o uznání a výkonu evropského příkazu k výkonu dohledu během lhůty stanovené v odst. 1, příslušný orgán dožádaného státu o tom neprodleně uvědomí vystavující orgán a uvede důvody a počet dnů nezbytné k rozhodnutí.3. Je-li evropský příkaz k výkonu dohledu neúplný, smí soud, soudce, vyšetřující soudce nebo státní zástupce dožádaného státu odložit své rozhodnutí o uznání a výkonu příkazu do té doby, než jej vystavující orgán doplní.4. Je-li uznání a výkon evropského příkazu k výkonu dohledu odloženo podle odst. 3, soudce, vyšetřující soudce nebo státní zástupce dožádaného státu vypracuje neprodleně podrobnou zprávu, v níž uvede důvody odložení, a zašle ji přímo vystavujícímu orgánu pomocí prostředků vhodných k písemnému záznamu.5. Jakmile zaniknou důvody odložení, učiní příslušný orgán bezodkladně nezbytné kroky k vykonání evropského příkazu k výkonu dohledu.Článek 13Žádosti o přezkum1. Podezřelý je v souladu s právním řádem vystavujícího státu vybaven stejnými právy k přezkoumání evropského příkazu k výkonu dohledu, jako kdyby mu povinnosti uvedené v předmětném příkazu byly uloženy jako opatření dohledu v přípravném řízení, které je třeba vykonat ve vystavujícím státě. Podezřelý je však oprávněn požádat vystavující orgán o přezkoumání evropského příkazu k výkonu dohledu nejpozději od 60 dnů po jeho vystavení nebo od jeho posledního přezkoumání.2. Vykonávající orgán je oprávněn vystavující orgán požádat o přezkoumání evropského příkazu k výkonu dohledu nejpozději od 60 dnů od jeho vystavení nebo jeho posledního přezkoumání.3. Na žádost o přezkum podle odstavců 1 nebo 2 vystavující orgán co nejdříve a nejpozději do 15 dnů od obdržení žádosti přezkoumá evropský příkaz k výkonu dohledu podle práva vystavujícího státu.4. Podezřelý má právo být slyšen vystavujícím orgánem podle práva vystavujícího orgánu. Tento požadavek lze uspokojit využitím vhodného audiovizuálního nebo telefonního spojení s vystavujícím orgánem (výslech prostřednictvím videokonference nebo telefonní konference). Vystavující orgán rovněž konzultuje vykonávající orgán při přezkoumání evropského příkazu k výkonu dohledu.5. Vykonávající stát je oprávněn jmenovat osobu pověřenou podle práva daného členského státu k účasti na výslechu podezřelého.6. Vystavující orgán je oprávněn rozhodnout podle práva vystavujícího státu, že:a) evropský příkaz k výkonu dohledu zachová v takové podobě, v jaké byl vystaven původně,b) evropský příkaz k výkonu dohledu sice zachová, ale podle článků 5 a 6 změní jednu nebo více povinností uvedených v předmětném příkazu,c) evropský příkaz k výkonu dohledu sice zachová, ale zruší jednu nebo více povinností uvedených v předmětném příkazu nebod) evropský příkaz k výkonu dohledu ruší v celém rozsahu.7. Vystavující orgán sdělí neprodleně své rozhodnutí podezřelému a vykonávajícímu orgánu.8. Při přezkumu evropského příkazu k výkonu dohledu podle tohoto článku má podezřelý právo na tlumočníka a právní pomoc.Článek 14Zrušení1. V souladu s právním řádem vystavujícího státu vystavující orgán:a) má právo z moci úřední kdykoliv rozhodnout o zrušení evropského příkazu k výkonu dohledu ve prospěch podezřelého,b) zruší evropský příkaz k výkonu dohledu po té, co podezřelý splnil všechny povinnosti uvedené v příkazu.2. Vystavující orgán sdělí neprodleně své rozhodnutí zrušit evropský příkaz k výkonu dohledu podezřelému a vykonávajícímu orgánu.KAPITOLA 4 – ZVLÁŠTNÍ SITUACEČlánek 15Souběžné povinnosti vykonávajícího státu předat nebo vydat osobuVydáním evropského příkazu k výkonu dohledu nejsou dotčeny povinnosti vykonávajícího členského státu vyplývající z:a) evropského příkazu k zatčení vydaného podle rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV,b) žádosti o vydání předložené třetí zemí,c) stanov Mezinárodního soudního dvora.Evropský příkaz k výkonu dohledu nebrání vykonávajícímu členskému státu v zahájení a provádění vlastního trestního stíhání.KAPITOLA 5 – PORUŠENÍ EVROPSKÉHO PŘÍKAZU K VÝKONU DOHLEDUČlánek 16Povinnost ohlásit porušení povinnosti1. Vykonávající orgán bezodkladně ohlásí vystavujícímu orgánu každé porušení povinností uvedených v evropském příkazu k výkonu dohledu, o kterém se dozví. K ohlášení se použije formulář B uvedený v příloze. Formulář musí být vykonávajícím orgánem vyplněn, podepsán a správnost jeho obsahu musí být osvědčena.2. Vykonávající orgán předá ohlášení přímo vystavujícímu orgánu pomocí prostředků vhodných k pořízení písemného záznamu na základě podmínek, které vystavujícímu státu umožňují zajistit pravost záznamu. K ohlášení se připojí kopie formuláře A (evropský příkaz k výkonu dohledu) vystavený vystavujícím orgánem podle článku 7.Článek 17Důsledky porušení1. Bude-li porušen evropský příkaz k výkonu dohledu, vystavující orgán je v souladu s právním řádem vystavujícího státu oprávněn rozhodnout o:a) zrušení evropského příkazu k výkonu dohledu,b) změně nebo zrušení jedné nebo více povinností uvedených v evropském příkazu k výkonu dohledu,c) zatčení nebo předání podezřelého, jestliže byl vystaven evropský příkaz k výkonu dohledu na trestný čin, u něhož je podle právního řádu vystavujícího státu odůvodněna vyšetřovací vazba, především tehdy, je-li to nezbytné k účasti na předběžném projednání obžaloby nebo na hlavním líčení,d) zatčení a předání osoby za těchto okolností:i) evropský příkaz k výkonu dohledu byl vystaven na trestný čin, u něhož nebyla původně podle právního řádu vystavujícího státu vyšetřovací vazba odůvodněna,ii) evropský příkaz k výkonu dohledu obsahuje taková omezení svobod, jež jsou srovnatelná se zbavením osobní svobody, aiii) zatčení a předání osoby je nutné k zajištění účasti na předběžném projednání obžaloby nebo na hlavním líčení.2. Před rozhodnutím o zatčení a předání osoby vystavující orgán zváží veškeré významné okolnosti, včetně konkrétních předpokládaných trestů, důsledky porušení a především vůli podezřelého vrátit se dobrovolně do vystavujícího státu.3. Jestliže vystavující orgán rozhodne, že podezřelý musí být zatčen a předán a tento se v době rozhodování nachází na území jiného členského státu, daný stát ho zatkne a předá v souladu s podmínkami stanovenými článkem 18.4. Před přijetím rozhodnutí podle odstavce 1 má podezřelý právo, aby byl slyšen vystavujícím orgánem podle práva vystavujícího orgánu. Tento požadavek lze uspokojit využitím vhodného audiovizuálního nebo telefonního spojení mezi vykonávajícím a vystavujícím orgánem (výslech prostřednictvím videokonference nebo telefonní konference). Vystavující orgán konzultuje rovněž vykonávající orgán.Článek 18Po dmínky zatčení a předání podezřelého1. Jestliže vystavující orgán rozhodne, že podezřelý musí být zatčen a předán vystavujícímu státu, vyslechne podezřelého soud toho členského státu, na jehož území byl podezřelý zatčen.2. Jestliže podezřelý souhlasí se svým předáním, členský stát, na jehož území byl podezřelý zatčen, ho předá vystavujícímu státu.3. Jestliže podezřelý nesouhlasí s tím, aby byl předán členskému státu, na jehož území byl zatčen, členský stát ho bezodkladně předá vystavujícímu státu. Členský stát je oprávněn odmítnout podezřelého zatknout a předat pouze tehdy,-  jestliže je zřejmé, že pokračováním v trestním řízení probíhajícím v souvislosti s trestným činem, na který byl vystaven daný příkaz, by došlo k porušení zásady ne bis in idem ,-  jestliže je podezřelý stíhán ve vykonávajícím státě za stejný trestný čin, jaký je uveden v evropském příkazu k výkonu dohledu,-  jestliže podezřelý v důsledku svého postavení splňuje podle právního řádu vykonávajícího státu podmínky trestní imunity a o jeho jednání je oprávněn rozhodovat daný členský stát podle svého vlastního trestního práva,-  jestliže se rozhodnutí o zatčení a předání týká nových trestných činů, které nejsou v evropském příkazu k výkonu dohledu uvedeny.4. S výjimkou vykonávajícího státu je jiný členský stát oprávněn odmítnout zatknout a předat podezřelého z jednoho či více důvodů stanovených článkem 10.Článek 19Oznámení rozhodnutíVystavující orgán vykonávajícímu orgánu okamžitě oznámí veškerá rozhodnutí učiněná podle článku 17.Článek 20Časové lhůty k předání1. Podezřelý je vystavujícímu státu předán podle článku 18 ke dni, na němž se vzájemně shodly dotčené státy a nejpozději do 3 dnů od zatčení.2. Předání podezřelého lze výjimečně dočasně odložit ze závažných humanitárních důvodů, například existují-li závažné důvody k domněnce, že by předáním byl zjevně ohrožen život nebo zdraví podezřelého. Vystavující orgán je bezprostředně informován o každém takovém odložení a o jeho důvodech. K předání podezřelého dojde, jakmile zaniknou uvedené důvody, v den, na němž se shodly dotčené členské státy.Článek 21Průvoz1. Každý členský stát dovolí průvoz předávaného podezřelého svým územím podle ustanovení tohoto rámcového rozhodnutí za předpokladu, že mu byly sděleny tyto údaje:a) totožnost a státní příslušnost osoby, na kterou se vztahuje evropský příkaz k výkonu dohledu,b) existence evropského zatýkacího rozkazu,c) povaha a právní kvalifikace trestného činu,d) okolnosti spáchání trestného činu, včetně místa a času.2. Každý členský stát určí orgán příslušný k přijímání žádostí o průvoz, potřebných dokumentů a ostatní úřední korespondence související se žádostmi o průvoz. Členské státy sdělí Radě určený orgán.3. Žádost o průvoz a informace uvedené v odstavci 1 mohou být zaslány orgánu určenému podle odstavce 2 jakýmkoli prostředkem vhodným k pořízení písemného záznamu. Členský stát průvozu sdělí své rozhodnutí stejným postupem.4. Toto rámcové rozhodnutí se nevztahuje na leteckou přepravu bez plánovaného mezipřistání. Dojde-li však k neplánovanému přistání, poskytne vystavující stát orgánu určenému podle odstavce 2 veškeré informace uvedené v odstavci 1.Článek 22Započtení doby, během níž byla osoba zbavena osobní svobodyVystavující stát započte veškerou dobu, během níž byla osoba zbavena své osobní svobody na základě zadržení a předání podezřelého podle článků 17 a 18 do celkové délky trestu odnětí svobody, který je třeba vykonat ve vystavujícím státě na základě odsouzení k trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného se zbavením osobní svobody.Z tohoto důvodu členský stát, na jehož území byl podezřelý zatčen, doručí všechny údaje o délce doby, kterou podezřelý strávil ve vazbě, podle ustanovení této kapitoly vystavujícímu orgánu při předání osoby.KAPITOLA 6 – OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍČlánek 23Sledování účinnosti rámcového rozhodnutí1. Členský stát, který má opakovaně problémy při výkonu evropského příkazu k výkonu dohledu jiným členským státem, informuje o této skutečnosti Radu, aby tato mohla vyhodnotit provádění tohoto rámcového rozhodnutí na úrovni členských států.2. Rada přezkoumá především praktické uplatňování ustanovení tohoto rámcového rozhodnutí členskými státy.Článek 24Vztah k dalším dohodám a ujednáním1. V míře, v jaké dohody a ujednání dovolují, aby byly rozšířeny cíle tohoto rámcového rozhodnutí, a pomáhají při dalším zjednodušení vzájemného uznávání postupů předávání v přípravném řízení, jsou členské státy oprávněny:a) pokračovat v uplatňování platných dvoustranných nebo vícestranných dohod a ujednání, jakmile vstoupí toto rámcového rozhodnutí v platnost.b) uzavírat dvoustranné nebo vícestranné dohody a ujednání poté, co vstoupí toto rámcové rozhodnutí v platnost.2. Dohodami a ujednáními uvedenými v odstavci 1 nesmějí být v žádném případě dotčeny vztahy mezi členskými státy, které nejsou smluvními stranami těchto dohod a ujednání.3. Členské státy oznámí Radě a Komisi do tří měsíců od vstupu tohoto rámcového rozhodnutí v platnost stávající dohody a ujednání uvedené v odst. 1 písm. a), které si přejí nadále uplatňovat.Členské státy rovněž oznámí Radě a Komisi veškeré nové dohody a ujednání uvedené v odst. 1 písm. b) do tří měsíců od jejich podpisu.Článek 25ProváděníČlenské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím nejpozději do 0. měsíce 0000.Ke stejnému dni doručí členské státy Radě a Komisi znění předpisů, kterými do svých vnitrostátních právních řádů provádí povinnosti uložené na základě tohoto rámcového rozhodnutí a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a rámcovým rozhodnutím.Článek 26ZprávaKe dni 0. měsíce 0000 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě, v níž posoudí rozsah, v jakém členské státy přijaly nezbytná opatření ke splnění tohoto rámcového rozhodnutí a případně přiloží legislativní návrhy.Článek 27Vstup v platnostToto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie .V Lucemburku / Bruselu, dne 0 měsíce 0000.Za Radupředseda neuvedenPŘÍLOHAFormulář AEVROPSKÝ PŘÍKAZ K VÝKONU DOHLEDU[12] Tento příkaz byl vydán vystavujícím orgánem. Žádám, aby osoba uvedená v části A tohoto příkazu byla podrobena výkonu opatření dohledu v přípravném řízení uvedených v části D tohoto příkazu. PODPIS: ……………………………………………………………………………………... DATUM: ………………………………………………………………………………………………... |ČÁST A Údaje o totožnosti osoby, kterou je třeba podrobit výkonu opatření dohledu v přípravném řízení Příjmení:....………………………………………………………………………………….. Jméno: ……………………… ……………………………………………………………… Rodné příjmení (hodí-li se): …………………… ……………………………………………. Pseudonym (hodí-li se): ……………………………………………………………………… Pohlaví:……………………………………………………………………………………… Státní příslušnost:……………………………..……………………………………………… Datum narození: …………………………………………………………….………………. Místo narození: …………………………………………………………….………………... Bydliště / známá adresa: ……………………………………………………………................ Přijímaný(é) jazyk(y): ……………………………………………………………………........ Zvláštní znamení / vzhled: ………………………………………………………………...…… …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... ………………………………………………………………………………………………….. Fotografie a otisky prstů, pokud jsou dostupné a vhodné k doručení, nebo podrobné údaje o kontaktu na osobu, od níž lze buď tyto informace získat, anebo profil DNA (jestliže lze takový důkaz předložit a zatím tak nebylo učiněno). |ČÁST B Údaje o vystavujícím orgánu Název vystavujícího orgánu: .. ………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………... Jméno kontaktní osoby: .. ……………………………………………………………………… Funkce (třída / titul):…………………………………………………………………………..... Adresa: …………………………………………. .................................................................... …………………………………………………………………………………………………. Telefon: (směrové číslo země) (směrové číslo oblasti / města): ……………………………………………………………………………………………….. Fax: (směrové číslo země) (směrové číslo oblasti / města): ……………………………………………………………………………………………….. E-mail: ……………………………………………………………………………………..… Spisová značka:………………………………………………………………………………. |ČÁST C Trestný čin, na který byl evropský příkaz k výkonu dohledu vydán Maximální délka trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného se zbavením osobní svobody, kterou lze uložit za trestný čin (trestné činy) uvedené v tomto příkazu: ………………………………………………………………………………………………....... …………………………………………………………………………………………………... Skutková podstata trestného činu uvedeného v tomto příkazu, tj. popis okolností, za nichž byl spáchán, času, místa a stupně účastenství osoby uvedené výše v části A na trestném činu: …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... Povaha a právní kvalifikace trestného činu uvedeného v tomto příkazu s odkazem na platná ustanovení zákona / právních předpisů: …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... Popište podrobně trestný čin uvedený v tomto příkazu: . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . |ČÁST D Opatření dohledu v přípravném řízení Níže uvedené povinnosti přestavují opatření dohledu v přípravném řízení, kterým se musí osoba uvedená výše v části A podrobit. Osoba uvedená výše v části A: je k zastižení pro účely doručení předvolání k hlavnímu líčení a dostaví se k hlavnímu líčení, bude-li předvolána, neztěžuje výkon spravedlnosti, ani se nezapojuje do trestné činnosti a (zaškrtněte a doplňte podle potřeby): dostaví se k předběžnému projednání obžaloby ve věci trestného činu, z jehož spáchání je obviněna, bez povolení nevstoupí do těchto míst ve vystavujícím státu v přesnou hodinu a den: ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… bez povolení neopustí tato místa ve vystavujícím státu v přesnou hodinu a den: ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… uhradí náklady vzniklé v důsledku jejího předvedení k předběžnému projednání obžaloby nebo k hlavnímu líčení. vycestuje v přesnou hodinu a den na tuto adresu ve vykonávajícím státě: ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… ……………………………………………………………………………………………… ohlásí se vykonávajícímu orgánu na těchto místech v přesnou hodinu a den: ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… odevzdá pas(y) nebo jiné doklady totožnosti vykonávajícímu orgánu, pobývá na této adrese v tomto časovém rozmezí (uveďte hodiny a dny): ………………………………………………………………………………………………....... …………………………………………………………………………………………………... ………………………………………………………………………………………………….. zdržuje se na těchto pracovištích v přesnou hodinu a den: ………………………………………………….……………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… bez povolení nevstoupí do těchto míst ve vykonávajícím státu během určené doby: ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… bez povolení neopustí tato místa ve vykonávajícím státu během určené doby: ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… nezapojí se do těchto činností (jež mohou být spojeny s výkonem konkrétního povolání nebo zaměstnání): ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………… podrobí se tomuto lékařskému vyšetření ………………………………………………………………………………….……………… …………………………………………………………………………………….…………… ……………………………………………………………………………………….………… ostatní: …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... |ČÁST E Obeznámení osoby s povinnostmi a s následky Osoba uvedená výše v části A byla obeznámena s podmínkami evropského příkazu k výkonu dohledu v souladu s ustanoveními článku 5. Písemný záznam o této skutečnosti je přiložen k tomuto dokumentu. |PŘÍLOHAFormulář BOHLÁŠENÍ PORUŠENÍ NEBO NEDODRŽENÍ EVROPSKÉHO PŘÍKAZU K VÝKONU DOHLEDU[13] Toto ohlášení vystavil vykonávající orgán: Tímto oznamuji, že osoba uvedená výše v části A tohoto ohlášení porušila opatření dohledu v přípravném řízení uvedené níže v části C. Kopie evropského příkazu k výkonu dohledu je přiložena k tomuto ohlášení. PODPIS: ……………………………………………………………………………………... DATUM: ……………………………………………………………………………………... |ČÁST A Údaje o totožnosti osoby, na kterou je vystaven evropský příkaz k výkonu dohledu (podrobné údaje jsou uvedeny v přiloženém evropském příkazu k výkonu dohledu) Příjmení:....……………………………………………………………………………………… Jméno: ……………………… ………………………………………………………………… Rodné příjmení (hodí-li se): …………………… ……………………………………...………. Pohlaví:………………………………………………………………………………………… Státní příslušnost:……………………………..………………………………………………… |ČÁST B Údaje o vykonávajícím orgánu Název vykonávajícího orgánu: ………………………………………………………………… ………………………………………………………………………………………………... Jméno kontaktní osoby: ………………………………………………………………………... Funkce (třída / titul):…………………………………………...……………………………….. Adresa: …………………………………………. ...................................................................... ………………………………………………………………………………………………... Telefon: (směrové číslo země) (směrové číslo oblasti / města): ………………………………………………………………………………………………… Fax: (směrové číslo země) (směrové číslo oblasti / města): ………………………………………………………………………………………………… E-mail: …………………………………………………………………………………………. Spisová značka:…………………………………………………………………………………. |ČÁST C Opatření dohledu v přípravném řízení Osoba uvedená výše v části A porušila následující povinnosti, ke kterým je zavázána na základě přiloženého evropského příkazu k výkonu dohledu: být k zastižení pro účely doručení předvolání k hlavnímu líčení a dostavit se k hlavnímu líčení, bude-li předvolána, neztěžovat výkon spravedlnosti, ani se nezapojovat do trestné činnosti, dostavit se k předběžnému projednání obžaloby podané ve věci trestného činu (trestných činů), z jehož spáchání je obviněna, uhradit náklady vzniklé v důsledku jeho předvedení k předběžnému projednání obžaloby nebo k hlavnímu líčení, vycestovat v přesnou hodinu a den na konkrétní adresu ve vykonávajícím státě, ohlásit se vykonávajícímu orgánu na konkrétním místě nebo v konkrétních místech v přesnou hodinu a den, odevzdat pas(y) nebo jiné doklady totožnosti vykonávajícímu orgánu, pobývat na konkrétním místě bydliště, resp. konkrétních pracovištích ve vykonávajícím státě během určené doby a v určených dnech, neopustit konkrétní místa nebo nevstupovat na konkrétní místa či do konkrétních obvodů vykonávajícího státu bez povolení, nezapojovat se do konkrétních činností, podrobit se zvláštnímu lékařskému vyšetření, ostatní: …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... Podrobný popis okolností (včetně dne a místa), za jakých došlo k porušení povinnosti(í): …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... …………………………………………………………………………………………………... ………………………………………………………………………………………………….. …………………………………………………………………………………………………. ………………………………………………………………………………………………….. |[1] Úř. věst. C 12, 15.1.2001, s. 10.[2] KOM(2005) 184 v konečném znění, s. 27.[3] Úř. věst. C 198, 12.8.2005, s. 1 (s. 18 odstavec g).[4] KOM(2004) 328 v konečném znění.[5] KOM(2004) 562 v konečném znění.[6] SEK(2004) 1046.[7] K dispozici na internetové stránce:http://europa.eu.int/comm/justice_home/news/consulting_public/news_consulting_public_en.htm[8] Ustanovení článku 10 Úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních mezi členskými státy (Úř. věst. C 197, 12.7.2000, s. 3) již stanoví možnost výslechu prostřednictvím telefonní konference.[9] Úř. věst. C XXX E, 00.00.0000, s. 000.[10] Stanovisko ze dne x xxxxx 0000 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[11] Úř. věst. L 190, 18.7.2002, s. 1.[12] Tento příkaz musí být vyhotoven nebo přeložen do tohoto úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků vykonávajícího členského státu nebo jakéhokoliv dalšího jazyka, ve kterém daný stát přijímá podání.[13] Tato zpráva musí být vyhotovena nebo přeložena do tohoto úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků vykonávajícího členského státu nebo jakéhokoliv dalšího jazyka, ve kterém daný stát přijímá podání.