				|

		52013PC0520

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení problémů úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení problémů a jednotného fondu pro řešení problémů bank a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 /* COM/2013/0520 final - 2013/0253 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Jak je uvedeno ve sdělení Komise
Evropskému parlamentu a Radě s názvem Plán ustavení bankovní unie[1], ve sdělení Komise
s názvem Návrh prohloubené a skutečné hospodářské a měnové
unie: zahájení evropské diskuse[2]
a ve zprávě čtyř předsedů Směrem ke skutečné
hospodářské a měnové unii[3]
z roku 2012, je integrovaný finanční rámec nebo „bankovní unie“ zásadní
součástí opatření politiky, aby se Evropa mohla vrátit zpět na
cestu směrem k hospodářskému oživení a růstu.
Rychlý pokrok směrem k bankovní unii je
nezbytný pro zajištění finanční stability a růstu v
eurozóně a na celém vnitřním trhu. Tato unie představuje zásadní
způsob, jak překonat stávající finanční fragmentaci a nejistotu,
jak usnadnit podmínky financování pro zranitelné země a banky a
přerušit propojení mezi nimi a jak znovu nastartovat
přeshraniční činnosti bank na vnitřním trhu ku
prospěchu členských států eurozóny i mimo ni. Na základě
regulačního rámce společného pro všech 28 členů
vnitřního trhu (jednotný soubor pravidel) proto Evropská komise zaujala
inkluzivní postoj a navrhla plán pro bankovní unii s různými nástroji a
kroky, která by mohla být otevřena pro všechny členské státy, ale v
každém případě pro 18 stávajících členů eurozóny.
V březnu 2013 se Evropská rada zavázala k
dokončení bankovní unie pomocí následujících kroků. Zaprvé by
přednostně měly být uzavřeny zbývající legislativní postupy
ke zřízení jednotného mechanismu dohledu, jehož prostřednictvím by
ECB byly svěřeny pravomoci v oblasti dohledu nad bankami eurozóny[4]. Zadruhé by v létě
mělo být dosaženo dohody o tom, jak by Evropský mechanismus stability mohl
(v návaznosti na zřízení jednotného mechanismu dohledu a přezkum
bankovních rozvah včetně definice „znehodnocených aktiv“) rekapitalizovat
banky přímo. Podobně by v létě 2013 mělo být dosaženo
dohody o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne [ ], kterou
se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů
úvěrových institucí a investičních podniků (dále jen
„směrnice Evropského parlamentu a Rady [ ]“[5]),
který předložila Komise. Kromě toho by měl být
přednostně prozkoumán návrh jednotného mechanismu pro řešení
problémů, který předložila Komise, spolu s vhodnými a
účinnými mechanismy jištění (backstop), aby mohl být přijat
během stávajícího volebního období Evropského parlamentu.
Bankovní unie bude po svém ustavení zahrnovat
všechny členské státy eurozóny a ty členské státy mimo eurozónu,
které se k ní budou chtít připojit. Tentýž celounijní soubor pravidel s
obezřetnostními požadavky[6]
a pravidly pro řešení problémů bank se bude používat v bankovní
unii a ve všech ostatních členských státech. Integrita vnitřního trhu
tedy zůstane zachována. Lepší finanční stabilita, která bude
zajištěna díky bankovní unii, také zlepší důvěru a vyhlídky na
růst na celém vnitřním trhu. Centrální a jednotné uplatňování
obezřetnostních pravidel a pravidel pro řešení problémů
v členských státech účastnících se bankovní unie bude ku
prospěchu všech členských států. Tím, že se zamezí finanční
roztříštěnosti, která nyní brání hospodářským činnostem,
bude zajištěna spravedlivá hospodářská soutěž a odstraní se
překážky volnému vykonávání základních svobod, a sice nejen
v zúčastněných členských státech, ale i na celém
vnitřním trhu.
1.1.        Jednotný mechanismus pro
řešení problémů a mechanismy financování jako zásadní prvky bankovní
unie
Rychlá dohoda o jednotném mechanismu dohledu,
které bylo dosaženo v dubnu 2012, pouze sedm měsíců po návrhu Komise
ze září 2012, poskytla základ pro bankovní unii jako nedílnou součást
hospodářské a měnové unie.
Posílený dohled v tomto mechanismu obnoví
důvěru ve zdraví bank. ECB převezme konečnou
odpovědnost za dohled nad všemi bankami v eurozóně v roce
2014. V praxi to znamená, že ECB bude přímo dohlížet na největší
banky a banky nejaktivnější v mezinárodním měřítku a bude
mít možnost „povolat“ k přímému dohledu ostatní, zatímco vnitrostátní
orgány budou pověřeny každodenním dohledem nad menšími bankami.
Na základě tohoto mechanismu musí EU za
účelem zajištění udržitelnosti bankovních trhů v
zúčastněných členských státech zavést jednotný mechanismus pro
řešení problémů, který by se zabýval bankami v úpadku. Nelze zcela
vyloučit riziko, že některé banky budou mít problémy
s likviditou nebo platební schopností. Proto je nutné stanovit rámec,
který umožní orgánům provést důkladnou restrukturalizaci bank, ale
zároveň zabránit významnému riziku pro hospodářskou stabilitu a
nákladům souvisejícím s chaotickou likvidací podle vnitrostátních
právních předpisů týkajících se úpadku, a díky němuž již nebude
potřeba financovat tyto postupy z veřejných zdrojů.
Jakmile bude směrnice o ozdravných
postupech a řešení problémů přijata Evropským parlamentem a
Radou, určí pravidla pro to, jakým způsobem se budou
restrukturalizovat banky EU, které mají vážné finanční obtíže, jakým
způsobem budou zachovány zásadní funkce pro reálnou ekonomiku a jak budou
rozdělovány ztráty a náklady mezi akcionáře, věřitele a
nepojištěné vkladatele bank. Odepsání závazků, což je zásadní nástroj
směrnice o řešení problémů, by podle posloupnosti
rozděloval ztráty a odepisoval pohledávky akcionářů,
podřízených věřitelů a prioritních věřitelů.
Vkladatelé částek menších než 100 000 EUR v žádném případě
ztráty neutrpí, protože jejich pohledávky jsou chráněny vnitrostátními
systémy pojištění vkladů.
Směrnice se za účelem řešení
problémů bank opírá o síť vnitrostátních orgánů a vnitrostátních
fondů pro řešení problémů. Přestože se jedná o významný
krok směrem k minimalizaci různorodých vnitrostátních
přístupů a k ochraně integrity vnitřního trhu, není
dostatečný pro ty členské státy, které sdílejí dohled nad
úvěrovými institucemi v rámci jednotného mechanismu dohledu. Jak uznala
Evropská rada, v bankovní unii se musí dohled nad bankami a řešení
problémů provádět na téže úrovni orgánu. V opačném
případě by mohlo vzniknout napětí mezi orgánem vykonávajícím
dohled (ECB) a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení, pokud
jde o způsob, jak zacházet s bankami v úpadku, zatímco by mohla
pokračovat očekávání trhu v oblasti (ne)schopnosti
členských států řešit úpadky bank na vnitrostátní úrovni,
čímž by se posílila zpětná vazba mezi státy a bankami a
roztříštěnost a narušení hospodářské soutěže na celém
vnitřním trhu.
Ve srovnání se sítí vnitrostátních orgánů
příslušných k řešení bude jednotný mechanismus pro řešení
problémů s centrálním rozhodovacím subjektem a jednotným fondem pro
řešení problémů bank poskytovat zásadní výhody členským
státům, daňovým poplatníkům a bankám a zajistí finanční a
hospodářskou stabilitu v celé EU:
·
pevné rozhodování na centrální úrovni zajistí, aby
rozhodnutí o řešení problémů ve všech zúčastněných
členských státech byla přijímána účinným způsobem a rychle,
aby se zabránilo nekoordinovaným činnostem, minimalizovaly se negativní
dopady na finanční stabilitu a omezila se potřeba finanční
podpory,
·
centralizovaný soubor odborných znalostí a
zkušeností s řešením problémů bank bude schopen řešit problémy
bank v úpadku systematičtějším a účinnějším způsobem
než jednotlivé vnitrostátní orgány s omezenějšími zdroji a zkušenostmi,
·
Jednotný fond pro řešení problémů bank
bude schopen čerpat významné zdroje z příspěvků bank, a
tedy chránit daňové poplatníky účinněji než vnitrostátní fondy a
zároveň zajišťovat rovné podmínky pro banky ve všech
zúčastněných členských státech. Jednotný fond zabrání
problémům s koordinací, které vznikají při používání vnitrostátních
fondů, a bude mít zásadní význam při odstraňování závislosti
bank na úvěruschopnosti států.
Jednotný mechanismus pro řešení
problémů musí být vytvořen uvnitř právního a institucionálního
rámce EU. V závěrech Evropské rady ze dne 14. prosince 2012 se uvádí,
že „proces dotvoření HMU bude vycházet z institucionálního a právního
rámce EU“. Použití mezivládních nástrojů ad hoc mimo rámec EU bylo
sice nezbytné pro řešení výjimečné situace na trhu a nedostatků
v oblasti správy během původního budování HMU, ale nyní hrozí,
že by mohlo poškodit demokratickou kvalitu rozhodování v EU a soudržnost
právního systému EU. Vytvoření jednotného mechanismu pro řešení
problémů uvnitř právního a institucionálního rámce EU, stejně
jako tomu bylo předtím u jednotného mechanismu dohledu, je tedy nezbytný
krok k dokončení HMU v souladu se závěry Evropské rady a v širší
perspektivě i k ochraně demokratického a institucionálního řádu
EU.
1.2.        Přechod k bankovní
unii
Jednotný mechanismus dohledu má vstoupit v
platnost v polovině roku 2014. Jednotný mechanismus pro řešení
problémů by měl začít fungovat v lednu 2015, kdy má vstoupit v
platnost směrnice [ ], která stanoví soubor pravidel pro řešení
problémů bank na celém vnitřním trhu[7].
Jednotný mechanismus pro řešení problémů by poté používal pravidla
stanovená tímto nařízením, která jsou v souladu s pravidly směrnice [
] pro členské státy účastnící se bankovní unie, zatímco vnitrostátní
orgány by používaly pravidla směrnice [ ] pro státy, které v bankovní unii
nejsou.
V každém případě se použijí pravidla
pro státní podporu ohledně sdílení zátěže, pokud činnosti v
oblasti řešení problémů zahrnují vládní podporu. Aby akcionáři a
podřízení věřitelé mohli uplatňovat sdílení zátěže,
mohl by jednotný mechanismus pro řešení problémů používat ode dne
vstupu tohoto nařízení v platnost pravidla umožňující odepsání akcií
a podřízeného dluhu v míře nezbytné pro použití pravidel pro státní podporu.

Kromě toho se členské státy mohou
rozhodnout provést nová pravidla stanovená ve směrnici [ ] do svého
vnitrostátního práva, a to ještě před uplynutím lhůty pro
provedení uvedené směrnice do vnitrostátního práva. V každém
případě by pravomoci Komise v oblasti státní podpory
zůstaly zachovány pro všechny případy řešení problémů,
které zahrnují podporu kvalifikovanou jako státní podpora. Ve skutečnosti
platí, že stejně jako používání jednotného fondu pro řešení
problémů bank ze strany jednotného mechanismu pro řešení
problémů nepředstavuje státní podporu podle specifických kritérií
stanovených Smlouvou, by uvedená kritéria analogicky zůstala použitelná,
aby se zajistilo, že při použití fondu pro řešení problémů se na
jeho zásah uplatní tatáž pravidla, jako by tomu bylo v případě, kdyby
vnitrostátní orgány příslušné k řešení musely použít vnitrostátní
mechanismy financování.
Na evropské úrovni je tento proces sbližování
posílen na jedné straně prostřednictvím revize pokynů pro státní
podporu na pomoc bankám a na druhé straně dohodou ohledně toho, jakým
způsobem by mohl Evropský mechanismus stability rekapitalizovat banky v
úpadku. Revidované pokyny pro státní podporu ukládají přísnější
požadavky na sdílení zátěže mezi akcionáři a podřízenými věřiteli
v jakémkoli členském státě, který poskytuje svým bankám veřejnou
podporu. Tím by se ukončila přetrvávající roztříštěnost
vnitřního trhu v závislosti na síle státu a přítomnosti
znehodnocených aktiv. Pokyny ESM by zatím upřesnily, za jakých podmínek (podle
pravidel pro státní podporu) by mohly členské státy, které veřejnou
podporu bankám nejsou schopny poskytovat, získat úvěry, nebo jakým
způsobem by v případě nutnosti mohly být banky rekapitalizovány
přímo prostřednictvím ESM.
2.           ODŮVODNĚNÍ JEDNOTNÉHO
MECHANISMU PRO ŘEŠENÍ PROBLÉMŮ
Komise přihlédla k analýze
v posouzení dopadů, které bylo provedeno pro účely přijetí
směrnice [ ] a v němž se posuzovaly provozní a právní aspekty
významné pro zřízení jednotného mechanismu pro řešení problémů.
Byla provedena dodatečná analýza
navrhovaných charakteristik tohoto mechanismu na základě aktualizovaných
informací obsažených v posouzení dopadů. Pokud jde o jeho schopnost
produkovat účinná rozhodnutí, má klíčový význam čas, a to ze
dvou důležitých důvodů: ex ante, aby se zlepšila
důvěryhodnost nově zřízeného mechanismu pro řešení
problémů jako nástroje reakce, který by přispěl k omezení
zdrojů nejistoty na trzích, a po spuštění postupu řešení
problémů, aby tento mechanismus zachovával hodnotu aktiv, která může
být narušena zbytečnými zpožděními během tohoto postupu.
Síť vnitrostátních orgánů by vyžadovala další procesní lhůty pro
každou úvahu týkající se institucí s přeshraniční
působností. Naopak navrhované rozdělení oblastí odpovědnosti
mezi centrální úrovní rozhodování a místními provádějícími orgány by uspořilo
čas. Na vnitrostátní úrovni bude shromáždění veškerých odborných
poznatků k řízení provádění vyžadovat kratší dobu než na
centrální úrovni, protože použitelné právo je vnitrostátní. Na centrální úrovni
bude prostor pro větší kritické množství, aby bylo možné rychleji
přilákat a rozvíjet nejvíce specializovaný lidský kapitál.
Pokud jde o schopnost jednotného mechanismu
pro řešení problémů produkovat účinná rozhodnutí,
přispěje rozhodování na centrální úrovni k minimalizaci nákladů
na řešení problémů jednak proto, že může docílit významných
výhod, pokud jde o úspory z rozsahu v celé síti, a také proto, že napomůže
vymahatelnosti a optimalitě rozhodnutí o řešení problémů. Ze
strukturálního hlediska nemůže systém, který nepřekoná
pověření vnitrostátních orgánů k minimalizaci nákladů
pro jejich vlastní členský stát, plně zohledňovat
přeshraniční vnější faktory. Již od počátku krize
členské státy plánují zavést mechanismus sdílení zátěže za účelem
minimalizace globálního zhoršení životních podmínek[8]. Jednotný mechanismus pro
řešení problémů je pro zaručení vymahatelnosti převodů
zátěže, což je nezbytná podmínka fungování jakékoli dohody o sdílení
zátěže, vhodnější než síť. Zaručí také externí
vymahatelnost politiky optimálního řešení problémů, což umožní dohodu
na pravidle sdílení zátěže ex ante, které rozděluje náklady na
řešení problémů podle spravedlivých a vyvážených kritérií.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
3.1.        Právní základ
Právním základem tohoto návrhu je článek
114 SFEU, který umožňuje přijímat opatření ke sbližování
vnitrostátních ustanovení, jejichž účelem je vytvoření a fungování
vnitřního trhu.
Cílem tohoto návrhu je zachovat integritu
vnitřního trhu a zlepšit jeho fungování. Díky jednotnému uplatňování
jediného souboru pravidel pro řešení problémů spolu s přístupem
ústředního orgánu k jednotnému evropskému fondu pro řešení
problémů se obnoví řádné fungování bankovních trhů Unie,
odstraní se překážky vykonávání základních svobod a zabrání se závažnému
narušení hospodářské soutěže alespoň v těch členských
státech, které sdílí dohled nad úvěrovými institucemi na evropské úrovni.
Směrnice [ ] sice s sebou nese vysokou
úroveň harmonizace, ale přesto stále umožňuje flexibilitu pro
členské státy, což znamená, že by mohla přetrvávat určitá
roztříštěnost na vnitřním trhu. Jednotný mechanismus pro
řešení problémů místo toho stanoví integrovanou strukturu
rozhodování, která sladí řešení problémů prostřednictvím tohoto
mechanismu s dohledem podle jednotného mechanismu dohledu, aby se odstranila
konkurenční nevýhoda, kterou mají banky v členských státech
zapojených do jednotného mechanismu dohledu ve srovnání s bankami v
členských státech, které do něj zapojené nejsou, kvůli
nedostatečně centralizovanému systému pro nakládání s bankami v úpadku.
Aby se zajistilo, že všechny zúčastněné členské státy budou mít
plnou důvěru ve kvalitu a nestrannost postupu řešení
problémů bank, zejména pokud jde o místní hospodářské dopady, budou
rozhodnutí o řešení problémů připravována a monitorována
centrálně jednotným výborem pro řešení problémů, aby se zajistil
soudržný a jednotný přístup, a postup řešení problémů zahájí
Komise. Komise také rozhodne o rámci pro nástroje k řešení problémů,
které mají být použity u dotčeného subjektu, a o použití fondu na podporu
činností v oblasti řešení problémů.
Kromě toho stanoví navrhované
nařízení na podporu postupu řešení problémů a zvýšení jeho
účinnosti jednotný fond pro řešení problémů bank. Navrhované
nařízení je přímo vymahatelné ve všech členských státech, ale
použije se na všechny subjekty, na které dohlíží jednotný mechanismus dohledu.
Jednotný soubor pravidel stanovený nařízením Evropského parlamentu a Rady
(EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních
požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky[9], směrnicí Evropského parlamentu
a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu
k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním
dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky[10] a směrnicí [ ] se použije
na zúčastněné členské státy stejně jako na celém
vnitřním trhu.
Vhodným právním základem je proto článek
114 SFEU.
3.2.        Subsidiarita
Podle zásady subsidiarity stanovené
v čl. 5 odst. 3 SEU jedná Unie v oblastech, které nespadají do
její výlučné pravomoci, pouze tehdy a do té míry, pokud cílů
zamýšlené činnosti nemůže být dosaženo uspokojivě členskými
státy na úrovni centrální, regionální či místní, ale spíše jich,
z důvodu jejího rozsahu či účinků, může být lépe
dosaženo na úrovni Unie.
Pouze činnost na evropské úrovni
může zaručit, že problémy bank v úpadku budou řešeny
s minimálními vedlejšími účinky a konzistentním způsobem podle
jednotného souboru pravidel. Jednotný mechanismus pro řešení problémů
přinese významné úspory z rozsahu a zabrání negativním vnějším
faktorům, které by mohly nastat v důsledku čistě
vnitrostátních rozhodnutí a čistě vnitrostátního financování.
Významné rozdíly mezi jednotlivými rozhodnutími o řešení problémů na
úrovni jednotlivých států a důsledky místních zvláštností a omezených
možností financování mohou narušovat stabilitu a integritu vnitřního trhu.
Zatímco zavedení jednotného mechanismu dohledu
zajišťuje rovné podmínky v oblasti dohledu nad bankami a zmenšuje riziko
nemístné tolerance, jednotný mechanismus pro řešení problémů
zaručuje, že v případě selhání banky může být provedena
restrukturalizace za co nejnižší náklady, věřitelům se dostane
spravedlivého a rovného zacházení a finanční prostředky mohou být
rychle přesunuty tam, kde jejich použití bude v rámci celého
vnitřního trhu nejproduktivnější.
Proto je vhodné, aby Unie navrhla nezbytné
legislativní opatření za účelem zavedení takových mechanismů pro
řešení problémů pro banky podléhající jednotnému mechanismu dohledu.
Nařízení je vhodným právním nástrojem pro to, aby se zabránilo rozdílnému
provádění v členských státech a aby se zaručil jednotný
institucionální mechanismus a rovné podmínky pro všechny banky v
zúčastněných členských státech.
3.3.        Proporcionalita
Podle zásady proporcionality by obsah ani
forma činnosti Unie neměly překročit rámec toho, co je
nezbytné pro dosažení cílů Smluv.
V bankovní unii se musí dohled nad
bankami a řešení problémů provádět na téže úrovni orgánu.
V opačném případě by mohlo vzniknout napětí mezi
evropským orgánem dohledu a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení,
pokud jde o způsob, jak zacházet s bankami v úpadku a jak pokrýt
související náklady. Toto napětí by mohlo ohrozit účinnost dohledu i
řešení problémů a narušit hospodářskou soutěž mezi
členskými státy.
Nedávná krize zdůraznila potřebu
rychlé a rozhodné akce kryté mechanismy financování na evropské úrovni, aby se
zamezilo tomu, že řešení problémů bank na vnitrostátní úrovni bude
mít nepřiměřený dopad na reálnou ekonomiku, a aby se odstranila
nejistota a zabránilo se panickým výběrům z bank a rozšíření
problémů na vnitřním trhu. Jednotný mechanismus pro řešení
problémů by zajistil, že tatáž pravidla se použijí týmž způsobem na
jakoukoli banku v úpadku v zúčastněném členském státě.
Přiměřené záložní financování by zmírnilo problémy v jednotlivých
bankách, aby nezpůsobovaly ztrátu důvěry v celý bankovní
systém dotčeného členského státu nebo jiných států, o kterých se
trhy domnívají, že jsou vystaveny podobnému riziku.
Větší míra právní jistoty,
řádně sladěné pobídky v kontextu bankovní unie a
hospodářský prospěch plynoucí z centrálních a jednotných
opatření za účelem řešení problémů znamenají, že návrh je
v souladu se zásadou proporcionality a nepřekračuje rámec
toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů.
Toto nařízení respektuje základní práva a
zásady uznané v Listině základních práv Evropské unie, zejména právo na
ochranu osobních údajů, svobodu podnikání, právo na účinnou právní
ochranu a spravedlivý proces, a musí být prováděno v souladu s těmito
právy a zásadami.
4.           PODROBNÉ VYSVĚTLENÍ NÁVRHU
4.1.        Jednotný mechanismus pro
řešení problémů
4.1.1.     Zásady, struktura a oblast
působnosti
Jednotný mechanismus pro řešení
problémů musí obsahovat rozhodovací struktury, které budou z právního
hlediska vyhovující a zároveň účinné v dobách krize. Rozhodovací
postup musí zajišťovat vznik rozhodnutí na evropské úrovni, ale se
zapojením členských států, a musí uznávat význam řešení
problémů bank pro vnitrostátní ekonomiky.
Jednotný mechanismus pro řešení
problémů bude používat jednotný soubor pravidel pro řešení
problémů bank stanovený ve směrnici o ozdravných postupech a
řešení problémů bank, pokud jde o banky v úpadku z členských
států zapojených do tohoto mechanismu. Jednotný mechanismus pro
řešení problémů se bude skládat z jednotných pravidel a postupů,
které bude muset používat jednotný výbor pro řešení problémů (dále
jen „výbor“) spolu s Komisí a orgány příslušnými k řešení
v zúčastněných členských státech.
Evropská komise se účastní uvedeného
mechanismu pouze do té míry, jak to bude zapotřebí k provádění
specifických úkolů stanovených v tomto nařízení a pokud jde
o kontroly v oblasti státní podpory podle Smlouvy nebo pro účely
analogického použití kritérií stanovených pro použití článku 107 SFEU.
Jednotný mechanismus pro řešení
problémů však nesleduje diferencovaný přístup jednotného mechanismu dohledu
pro různé typy bank, a to z důvodu charakteristik postupů
řešení problémů. Na rozdíl od stávajícího úkolu spočívajícího v
každodenním dohledu bude v určitém momentě pouze určitému
počtu bank hrozit úpadek a budou ve fázi postupu řešení
problémů. Kromě toho je komplexní oblast působnosti jednotného
mechanismu pro řešení problémů plně v souladu
s logikou, kdy ECB může převzít přímý dohled nad jakoukoli
bankou v případě problémů, mimo jiné za účelem jejich
možného řešení. Navíc krize ukázala, že rámec pro řešení
problémů na evropské úrovni potřebují nejen velké mezinárodní banky.
Existence různých orgánů příslušných k řešení pro
různé velikosti bank by rovněž implikovala různé mechanismy
financování a jištění, což by znovu mohlo vést ke vzniku propojení mezi
státy a bankami a k narušení hospodářské soutěže.
4.1.2.     Zásady pro činnosti
jednotného mechanismu pro řešení problémů
Aby se zajistil objektivní a spravedlivý
postup pro řešení problémů, je zakázána veškerá diskriminace ze
strany Komise, výboru a vnitrostátních orgánů příslušných
k řešení vůči bankám, jejich vkladatelům,
věřitelům nebo akcionářům na základě státní
příslušnosti nebo místa podnikání. Řešení problémů přeshraničních
skupin se řídí podle řady zásad, aby se zajistila rovnost zacházení
mezi různými subjekty skupiny, aby se umožnilo řádné zvážení
zájmů členských států, kterých se řešení problémů
týká, aby se zamezilo tomu, že náklady vzniklé věřitelům
přesáhnou výši, které by dosáhly náklady v běžném úpadkovém
řízení. Pokud se řešení problémů týká jen určitých
částí jedné skupiny, cílem návrhu je zajistit, aby postup řešení
problémů neměl negativní dopad na ty subjekty skupiny, kterých se
řešení problémů netýká. V zásadě ponese náklady na řešení
problémů nástroj odepsání závazků a bankovní sektor. Proto tento
návrh zaručuje, že Komise, výbor a vnitrostátní orgány příslušné
k řešení rozhodují o mechanismech financování řešení
problémů takovým způsobem, aby se minimalizovalo použití
mimořádné veřejné podpory.
4.1.3.     Interakce s kontrolou
Komise v oblasti státní podpory
V jednotném mechanismu pro řešení
problémů by kontrola Komise v oblasti státní podpory zůstala
zachována za všech okolností. To znamená, že jakmile ECB oznámí Komisi a
výboru, že banka nebo skupina je v úpadku nebo je u ní úpadek pravděpodobný,
měl by postup řešení problémů v rámci jednotného mechanismu pro
řešení problémů případně probíhat souběžně
s řízením ve věci státní podpory tak, že by dotčený
členský stát nebo dotčené členské státy měly být vyzvány
k oznámení plánovaných opatření Komisi v souladu
s článkem 108 SFEU. To vyžaduje zavedení neustálé spolupráce a
výměny informací mezi výborem a Komisí za účelem dokončení
řízení ve věci státní podpory. Kromě toho by rozhodnutí Komise
podle pravidel o státní podpoře bylo předpokladem pro přijetí
rozhodnutí Komise o zahájení řešení problémů určité banky. Pokud
při použití fondu není přítomna žádná státní podpora, měla by se
analogicky použít kritéria stanovená pro použití článku 107 SFEU jako předpoklad
pro přijetí rozhodnutí o zahájení řešení problémů určité
banky, aby se zachovala integrita vnitřního trhu pro zúčastněné
a nezúčastněné členské státy.
4.1.4.     Úkoly a struktura rozhodování
Jednotný mechanismus pro řešení
problémů zahrnuje všechny klíčové úkoly, které jsou nezbytné pro vyřešení
problémů bank v úpadku. Mezi tyto úkoly patří mimo jiné povolení
použít zjednodušené povinnosti, pokud jde o požadavek na vypracování plánů
řešení problémů, vypracovávat plány řešení problémů,
provádět jejich přezkumy, hodnotit obnovení platební schopnosti bank,
rozhodnout o zahájení řešení problémů určité banky, vykonávat
pravomoci v oblasti řešení problémů, pokud jde o řešenou
instituci, a provádění režimů řešení problémů. Kromě
toho zahrnuje tento mechanismus rozhodnutí o použití financování pro řešení
problémů.
Složení jednotného mechanismu pro řešení
problémů zaručuje, že jeho rozhodovací struktury budou z právního
hlediska vyhovující a účinné, mimo jiné i v dobách krize. Jsou navrženy
tak, aby zajišťovaly, že rozhodnutí budou přijímána na evropské
úrovni a budou se na nich vzhledem k významu řešení problémů
bank pro vnitrostátní ekonomiky podílet i členské státy.
Rozhodovací struktury jednotného mechanismu
pro řešení problémů zahrnují jednotný výbor pro řešení
problémů, vnitrostátní orgány příslušné k řešení ze
zúčastněných členských států a Evropskou komisi. Úkoly
v rámci tohoto mechanismu jsou sdíleny mezi jednotným výborem pro
řešení problémů a vnitrostátními orgány příslušnými k
řešení.
Aby se zajistila účinnost a
odpovědnost jednotného mechanismu pro řešení problémů, má
v souladu s právními požadavky Evropská komise jako orgán EU pravomoc
zahájit řešení problémů banky, a sice na základě doporučení
výboru pro řešení problémů nebo ze své vlastní iniciativy. Pokud
Komise zahájí postup řešení problémů, rozhodne i o rámci pro nástroje
k řešení problémů, které budou v každém jednotlivém případě
použity, a o použití fondu. Jednotný výbor pro řešení problémů by
přijímal všechna ostatní rozhodnutí podle nařízení o tomto mechanismu
a zasílal je vnitrostátním orgánům příslušným k řešení za
účelem jejich provedení na vnitrostátní úrovni v souladu s nařízením
o jednotném mechanismu pro řešení problémů a se směrnicí [ ].
Výbor by monitoroval provádění svých rozhodnutí ze strany vnitrostátních
orgánů příslušných k řešení na vnitrostátní úrovni a kdyby
vnitrostátní orgán příslušný k řešení nesplnil požadavky jeho
rozhodnutí, mohl by zaslat rozhodnutí přímo bankám.
4.1.5.     Postup rozhodování
Podle souboru pravidel stanoveného ve
směrnici [ ] by postup řešení problémů u určité banky byl
zahájen tehdy, když je v úpadku nebo je u ní úpadek pravděpodobný, když
žádný mechanismus soukromého sektoru nemůže úpadku zabránit a když je
řešení problémů ve veřejném zájmu, protože tato banka je
systémová a její úpadek by poškodil finanční stabilitu. Cílem řešení
problémů je zajistit pokračování zásadních funkcí banky, chránit
finanční stabilitu, minimalizovat závislost na penězích daňových
poplatníků a chránit vkladatele.
Postup řešení problémů je
spuštěn po postupu, který zajišťuje, že bude přijato
oprávněné a nestranné rozhodnutí, pokud jde o jakoukoli banku
v úpadku:
–
ECB jako orgán dohledu nad bankami oznámí, že bance
hrozí úpadek, Komisi, výboru pro řešení problémů a příslušným
vnitrostátním orgánům a ministerstvům,
–
výbor pro řešení problémů posoudí, zda se
jedná o systémovou hrozbu a zda neexistuje žádné řešení v soukromém
sektoru,
–
pokud je tomu tak, výbor pro řešení
problémů doporučí Komisi, aby zahájila postup řešení
problémů,
–
Komise rozhodne o zahájení řešení
problémů a vymezí výboru pro řešení problémů rámec pro použití
nástrojů k řešení problémů a fondu na podporu opatření
k řešení problémů. Výbor pro řešení problémů přijme
prostřednictvím rozhodnutí určeného vnitrostátním orgánům
příslušným k řešení režim řešení problémů, v němž
budou stanoveny nástroje k řešení problémů, příslušné kroky
a finanční opatření, a dá vnitrostátním orgánům příslušným
k řešení pokyny k provedení opatření k řešení
problémů,
–
vnitrostátní orgány příslušné
k řešení provedou opatření k řešení problémů, o
kterých rozhodl výbor, podle vnitrostátních právních předpisů. Pokud
vnitrostátní orgány příslušné k řešení nesplní požadavky
rozhodnutí výboru, výbor má pravomoc nahradit vnitrostátní orgány
příslušné k řešení a zaslat určitá rozhodnutí týkající
se provedení opatření k řešení problémů přímo bankám.
4.1.6.     Odpovědnost a
rozpočet
Každá jednotlivá složka jednotného mechanismu
pro řešení problémů bude při provádění svých úkolů
nezávislá a budou se na ni vztahovat přísná ustanovení o
odpovědnosti, aby se zajistilo, že bude využívat svých pravomocí správným
a nestranným způsobem v oblasti působnosti stanovené tímto
nařízením a směrnicí [ ]. Výbor pro řešení problémů
tedy bude odpovědný Evropskému parlamentu a Radě za veškerá
rozhodnutí přijatá na základě tohoto návrhu. O činnostech výboru
pro řešení problémů budou také informovány národní parlamenty
v zúčastněných členských státech. Výbor bude muset
odpovídat na veškeré připomínky nebo otázky, které mu byly zaslány národními
parlamenty zúčastněných členských států. Rozpočet
jednotného mechanismu pro řešení problémů, který zahrnuje jednotný
fond pro řešení problémů bank, není součástí rozpočtu Unie.
Výdaje související s úkoly tohoto mechanismu a řízením a používáním
fondu budou financovány z příspěvků bankovního sektoru.
4.1.7.     Vztah s
nezúčastněnými členskými státy
Směrnice [ ] stanoví kolegia k
řešení problémů mezi vnitrostátními orgány příslušnými k
řešení pro účely řešení problémů bankovních skupin,
čímž je zajištěno vhodné a vyvážené zapojení orgánů příslušných
k řešení ve všech členských státech, kde banka působí. Evropský
orgán pro bankovnictví hraje roli zprostředkovatele pro případy, kdy
domovské a hostitelské vnitrostátní orgány příslušné k řešení mají
rozdílný názor na přípravu plánů řešení problémů a na
samotné řešení problémů. V souvislosti s jednotným mechanismem pro
řešení problémů nahrazuje pro subjekty a skupiny usazené pouze v
členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu
jednotný mechanismus pro řešení problémů kolegia k řešení
problémů, která jsou stanovena ve směrnici [ ], kterou se stanoví
rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů úvěrových institucí
a investičních podniků. Místo toho jsou do výboru pro řešení
problémů zapojeni zástupci vnitrostátních orgánů příslušných k řešení.
Na banky usazené v nezúčastněných
členských státech podle definice v nařízení o jednotném mechanismu
dohledu se nadále v plném rozsahu použije směrnice [ ]. Podobně i
interakce mezi jednotným mechanismem pro řešení problémů a
vnitrostátními orgány příslušnými k řešení v nezúčastněných
členských státech se bude plně řídit směrnicí [ ].
Ustanovení o interakci mezi různými fondy k řešení problémů
(vzájemné využívání a dobrovolné vzájemné půjčování a poskytování
úvěrů) se rovněž v plné míře použijí na interakci mezi
jednotným fondem pro řešení problémů a vnitrostátními fondy
k řešení problémů v nezúčastněných členských
státech. Tento návrh rovněž objasňuje, že úloha Evropského orgánu pro
bankovnictví stanovená směrnicí [ ] a nařízením o Evropském orgánu pro
bankovnictví, včetně jeho zprostředkovatelských pravomocí, se v
plném rozsahu použije i na výbor pro řešení problémů.
Kromě toho tento návrh přihlíží
k situaci bank, které jsou usazeny v členských státech, jež se
jednotného mechanismu pro řešení problémů neúčastní, třemi
způsoby.
Zaprvé, návrh stanoví zásadu nediskriminace ze
strany jakékoli složky tohoto mechanismu vůči úvěrovým
institucím, držitelům vkladů, investorům nebo jiným
věřitelům na základě jejich státní příslušnosti nebo
místa podnikání.
Zadruhé, návrh počítá s tím, že
pokud skupina zahrnuje úvěrové instituce usazené
v zúčastněném členském státě a
v nezúčastněném členském státě, výbor nahrazuje
vnitrostátní orgány příslušné k řešení ze zúčastněných
členských států v kolegiích k řešení problémů
stanovených podle směrnice [ ].
Zatřetí,
nezúčastněné členské státy mají vždy možnost zapojit se do
jednotného mechanismu dohledu, a tím také zajistí, že banky usazené na jejich
území budou podléhat jednotnému mechanismu pro řešení problémů.
4.1.8.     Souvislost se směrnicí
Evropského parlamentu a Rady [ ] ze dne [ ], kterou se stanoví rámec pro
ozdravné postupy a řešení problémů úvěrových institucí a
investičních podniků
V jednotném mechanismu pro řešení
problémů se soubor pravidel stanovený směrnicí [ ], kterou se stanoví
rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů úvěrových institucí
a investičních podniků, použije na zúčastněné členské
státy a stejně tak se použije na celém vnitřním trhu. Výjimky lze učinit
pouze tehdy, pokud postupy nebo ustanovení stanovená v tomto nařízení
nahrazují příslušná ustanovení směrnice [ ] (např. ustanovení o
přeshraničních kolegiích, která jsou nahrazena rozhodováním
v rámci jednotného mechanismu pro řešení problémů).
Návrh jednotného mechanismu pro řešení
problémů začleňuje určitá ustanovení, která jsou paralelní
s ustanoveními směrnice [ ], jelikož výbor pro řešení problémů a
Komise musí při svých činnostech vycházet z přímo použitelných
právních předpisů Unie. Další ustanovení tohoto návrhu obsahují
specifické křížové odkazy na návrh směrnice [ ] předložený
Komisí. Některá z těchto ustanovení byla změněna zprávou
odhlasovanou Hospodářským a měnovým výborem (ECON) Evropského
parlamentu v květnu a obecným přístupem Rady ze dne 26.
června. Nařízení o jednotném mechanismu pro řešení problémů
musí být konečně zcela v souladu s dohodou o směrnici [ ], ke
které dospěl Evropský parlament a Rada. Tento návrh odkazuje
na obecný přístup Rady jakožto nejnovější dostupný dokument.
Jelikož jednání mezi Evropským parlamentem a Radou stále probíhají a
směrnice ještě nemá konečnou podobu, cílem Komise je nahradit
uvedená zásadní ustanovení konečným výsledkem jednání o směrnici [ ]
mezi zákonodárnými orgány.
Pro určité aspekty, na něž se již
vztahuje směrnice [ ], je nezbytné další sladění s jednotným fondem
pro řešení problémů bank, aby mohl jednotný mechanismus pro
řešení problémů řádně fungovat. Zaprvé, hierarchie
pohledávek by měla být plně harmonizována pro účely řešení
problémů na základě zásady přednostního postavení
vkladatelů. Článek 15 navrhuje harmonizaci hierarchie pohledávek
při řešení problémů na základě zásady přednostního
postavení vkladatelů. Komise se domnívá, že taková harmonizace je nezbytná
pro všechny subjekty, na něž se směrnice [ ] vztahuje, aby se
zajistily rovné podmínky na celém vnitřním trhu. Zadruhé, v jednotném
mechanismu pro řešení problémů musí být jakákoli flexibilita při
používání odepsání závazků přesně vymezena a musí podléhat
stejným podmínkám pro všechny banky. Článek 24 návrhu proto obsahuje
dodatečné přesné vymezení na základě obecného přístupu Rady
ze dne 26. června 2013 a vylučuje v této souvislosti použití
jakýchkoli výjimek stanovených ve směrnici [ ] (zejména těch, které
se týkají výpočtu prahové hodnoty pro odepsání závazků).
4.2.        Výbor pro řešení problémů
4.2.1.     Řízení
Aby se zajistil účinný a odpovědný
postup rozhodování o řešení problémů, stanoví pravidla pro strukturu
a fungování výboru pro řešení problémů vhodné zapojení všech
přímo dotčených členských států. Výbor se skládá
z výkonného ředitele, zástupce výkonného ředitele, zástupců
jmenovaných Komisí a ECB a členů jmenovaných každým
zúčastněným členským státem, kteří zastupují vnitrostátní
orgány příslušné k řešení. Výbor, kterému předsedá výkonný
ředitel, se bude scházet a pracovat na dvou typech zasedání: výkonném a
plenárním. Na zasedání výboru mohou být pozváni i pozorovatelé.
Na svém plenárním zasedání by výbor
přijímal veškerá rozhodnutí obecného charakteru. Na svém výkonném zasedání
výbor přijímá rozhodnutí týkající se jednotlivých subjektů nebo
bankovních skupin. Tato rozhodnutí se týkají záležitostí, jako je plánování
řešení problémů, pravomoci rané intervence, režimy řešení
problémů včetně použití fondu pro financování postupu
řešení problémů a pokyny pro vnitrostátní řešení problémů o
způsobech, jak rozhodnutí o řešení problémů provádět.
Na svém výkonném zasedání se výbor skládá
z výkonného ředitele, zástupce výkonného ředitele a
zástupců jmenovaných Komisí a ECB.
V závislosti na bankách nebo skupinách,
jejichž problémy se mají řešit, přizve výbor v každém
případě, kdy se schází na svém výkonném zasedání, kromě
výkonného ředitele, zástupce výkonného ředitele a zástupců
jmenovaných Komisí a ECB i členy jmenované relevantními vnitrostátními
orgány příslušnými k řešení. Proto v případě
řešení problémů přeshraničních bankovních skupin se
zasedání a rozhodovacího postupu účastní jak členové jmenovaní
členským státem, v němž se nachází orgán příslušný
k řešení na úrovni skupiny, tak členové jmenovaní členskými
státy, kde jsou usazeny dceřiné společnosti nebo subjekty, na
něž se vztahuje dohled na konsolidovaném základě. Pravidla hlasování,
která se použijí pro výbor, zohledňují potřebu zvážit zájmy všech
členských států dotčených rozhodnutím o řešení problémů.
Žádný z účastníků rokování nemá právo veta.
Avšak vzhledem ke svrchované pravomoci
členských států rozhodovat o použití vnitrostátních
rozpočtů tento návrh výslovně stanoví, že jednotný mechanismus
pro řešení problémů nemůže požadovat od členských států,
aby poskytly mimořádnou veřejnou podporu pro jakýkoli řešený
subjekt. Kromě toho, aby se plně zohlednily jakékoli fiskální
důsledky na členské státy, mohou členové jmenovaní relevantními
vnitrostátními orgány příslušnými k řešení na výkonném zasedání
výboru požádat o jedno další projednávání k diskuzi o těchto potenciálních
důsledcích.
4.2.2.     Pravomoci
Výbor pro řešení problémů
centralizuje informace, které má k dispozici ECB a vnitrostátní orgány
příslušné k řešení a které se týkají finančního zdraví bank
v jejich pravomoci. Ve srovnání se sítí vnitrostátních orgánů, které
fungují v rámci vnitrostátních pověření, to umožňuje lépe
vyhodnotit okolnosti, které by mohly vést k potřebě zahájit u
banky postup řešení problémů, a zabránit přeshraničním
vedlejším účinkům. Návrh se zakládá na rámci směrnice o
ozdravných postupech a řešení problémů bank a propůjčuje
výboru pro řešení problémů pravomoc rychle zasáhnout v
případech, kdy se finanční situace banky nebo skupiny zhoršuje.
Výbor pro řešení problémů má
pravomoc určit, kdy by se mělo Komisi doporučit, aby zahájila
řešení problémů určité banky nebo skupiny. Jakmile Komise
rozhodne, že podmínky jsou splněny, a zahájí řešení problémů
banky, výbor rozhodne v rámci stanoveném Komisí o podrobnostech
nástrojů k řešení problémů, které mají být použity, a o způsobu,
jak přidělovat zdroje z fondu. Tyto pravomoci umožní výboru zvolit a
používat nástroje, pravidla a postupy řešení problémů jednotným
způsobem. Zejména v případě, kdy jde o banku
s přeshraničním fungováním, to povede k odstranění
stávajících rozdílů v pravidlech a přístupech jednotlivých
členských států, spolu se všemi negativními důsledky, které mají
na fungování bankovních trhů Unie.
Tato přímá odpovědnost výboru pro
řešení problémů zajistí rovné zacházení s bankami ve všech
zúčastněných členských státech a předvídatelnost a
důvěru, pokud jde o provádění jednotného souboru pravidel pro
řešení problémů bank. Tím se zvýší právní jistota a bude lépe
zachována hodnota finančních aktiv, protože se zabrání zbytečným
narušením toku finančních prostředků. Rovněž tím bude
zajištěno, že aktiva instituce v úpadku budou použita
nejproduktivnějším způsobem, aby se minimalizovaly ztráty pro
věřitele ve všech zúčastněných členských státech, a
nikoli podle zájmů jednotlivých členských států.
Výbor pro řešení problémů
zaručí, že vnitrostátní orgány příslušné k řešení budou
rozhodnutí o řešení problémů provádět poctivě a podle
vnitrostátních právních předpisů. Pro tyto účely má výbor
pravomoc dohlížet nad prováděním ze strany vnitrostátních orgánů
příslušných k řešení a posuzovat je díky možnosti
v případě nutnosti získat informace přímo od bank, nebo
může provádět šetření či inspekce na místě. Pokud
vnitrostátní orgán příslušný k řešení neprovede rozhodnutí o řešení
problémů podle dohodnutého režimu řešení problémů, má výbor
pravomoc zaslat přímo dotčené bance určitá rozhodnutí, v nichž
požaduje nezbytné opatření k provedení rozhodnutí o řešení
problémů.
4.2.3.     Evropská a mezinárodní
spolupráce
Pro účely plnění svých úkolů
bude výbor pro řešení problémů spolupracovat s ECB a ostatními
orgány, které mají pravomoc dohlížet nad úvěrovými institucemi
v rámci jednotného mechanismu dohledu, a rovněž s dalšími
orgány, které tvoří součást Evropského systému finančního
dohledu. Výbor pro řešení problémů bude rovněž úzce spolupracovat
s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení, jelikož tyto
orgány hrají zásadní roli při přípravě a provádění
opatření k řešení problémů.
Jelikož mnoho úvěrových institucí funguje
nejen v Unii, ale i v jiných zemích, bude mít výbor pro řešení
problémů výlučnou pravomoc uzavírat jménem vnitrostátních orgánů
zúčastněných členských států nezávazné smlouvy o spolupráci
s orgány třetích zemí.
4.3.        Jednotný fond pro řešení
problémů bank
4.3.1.     Zásady, zřízení a úkoly
Zásada, která je základem činnosti výboru,
zní, že veškeré ztráty, náklady nebo jiné výdaje vzniklé v souvislosti s
použitím nástrojů k řešení problémů budou nejprve nést
akcionáři a věřitelé řešené instituce a nakonec, v
případě nutnosti, finanční odvětví. Avšak i
v případě, kdy by náklady na restrukturalizaci určité
instituce měly být rozděleny mezi její vnitřní zdroje, musí
existovat mechanismus umožňující instituci (buď v její původní
podobě, prostřednictvím překlenovací banky, nebo jako subjektu
pro správu aktiv – špatné bance) pokračovat v provozu. Proto je nutné
zřídit fond pro řešení problémů bank, aby se zaručila
účinnost činností v oblasti řešení problémů, například
poskytování krátkodobého financování řešené instituci nebo záruky pro potenciální
kupce takové instituce.
Primární cíl jednotného fondu pro řešení
problémů je spíše zajistit finanční stabilitu, a nikoli absorbovat
ztráty nebo poskytovat kapitál řešeným institucím. Tento fond by se
neměl považovat za záchranný fond. Mohou však nastat výjimečné okolnosti,
kdy poté, co byly dostatečně vyčerpány vnitřní zdroje
(nejméně 8 % závazků a kapitálu řešené instituce), nebylo možné
primárního cíle dosáhnout bez umožnění toho, aby fond uvedené ztráty
absorboval nebo aby poskytl kapitál. Pouze za těchto okolností by fond
mohl fungovat jako jištění k soukromým zdrojům.
Vytvoření jednotného fondu pro
řešení problémů je primárně odůvodněno
skutečností, že na integrovaných finančních trzích jakákoli
finanční podpora na řešení problémů banky zvyšuje finanční
stabilitu a zdraví ostatních bank nejen v dotčeném členském
státě, ale i v ostatních členských státech. Jelikož banky ve všech
zúčastněných členských státech jsou nepřímými příjemci
takové podpory, příspěvky na financování této podpory by neměly
být omezeny na banky z jediného členského státu.
Pokud jde o účinnost, tak schopnost
tohoto fondu čerpat zdroje ze všech bank eurozóny zajišťuje mnohem
účinnější rezervu proti bankovním krizím, kdy se ztráty
soustředí asymetricky v některých členských státech, a
z tohoto hlediska slouží jako pojistný mechanismus pro celou eurozónu.
Nedávná krize ukázala, že ztráty v členských státech vznikaly
různým způsobem.
Jelikož ztráty z jakýchkoli budoucích
otřesů v bankovním odvětví budou pravděpodobně
soustředěny v určitém momentě v určitých
členských státech, bude společný evropský soukromý mechanismus
jištění na rozdíl od vnitrostátních pojistek přijímaných
jednotlivě při absorbování takových otřesů
účinnější, a sice prostřednictvím příspěvků ex
ante a (ve výjimečných případech) příspěvků ex
post od celého bankovního odvětví eurozóny. Proto tento fond poskytne
díky čerpání ze zdrojů na evropské úrovni více „palebné síly“ a zvýší
odolnost bankovního systému. Také rozdělením mimořádných
příspěvků ex post rovnoměrně mezi banky ve
všech zúčastněných členských státech se sníží výše těchto
příspěvků pro každou banku a omezí se jejich procyklické
účinky.
Kromě toho mechanismus, v němž
absorpce ztrát přesahuje vnitrostátní hranice, může účinně
prolomit začarovaný kruh vzájemné závislosti mezi bankovní krizí
v určitém členském státě a fiskální situací státu. Tak by
zátěž spočívající v současnosti na některých
členských státech byla bývala mírnější, kdyby jednotný fond pro
řešení problémů bank existoval již na začátku finanční
krize.
Kromě toho, jelikož jednotný fond pro
řešení problémů bank může čerpat zdroje z bankovního
odvětví ve všech zúčastněných členských státech, bude jeho
příspěvková základna větší, a proto bude mít i větší
základnu dobré pověsti, která výboru v případě nutnosti umožní
půjčovat si na trhu více a za nižší náklady. Díky lepší schopnosti
získávat finanční prostředky z vnějších zdrojů na trhu
se omezí potřeba fondu spoléhat se na veřejné finance v
případech výjimečných ztrát, čímž by se ještě více napomohlo
přerušit propojení mezi státy a bankami a chránit daňové poplatníky
před náklady na řešení problémů.
Kromě toho řádné sladění
pobídek mezi všemi institucemi bankovní unie rovněž vyžaduje jednotný
fond. Kdyby zejména v případě přeshraničních bankovních
skupin prostředky ke krytí nákladů na řešení problémů,
které přesáhnou náklady absorbované akcionáři a věřiteli,
musely poskytnout vnitrostátní fondy, zhoršila by se účinnost nejen
jednotného mechanismu pro řešení problémů, ale i jednotného
mechanismu dohledu.
Zřízení jednotného mechanismu pro
řešení problémů vyžaduje, aby měl výbor pro řešení
problémů rychlý a účinný přístup k jednotnému fondu pro
řešení problémů bank. Tento fond vytváří soukromou vnější
vrstvu, která může poskytnout střednědobé a dlouhodobé
financování, aby se zamezilo použití veřejných financí při
řešení problémů bank nebo aby se jejich použití minimalizovalo.
Mimoto se tím zvyšuje účinnost postupu řešení problémů tím, že
se zamezí obtížím s koordinací, jež vznikají při použití
vnitrostátních fondů, zejména v případě
přeshraničních skupin.
4.3.2.     Financování fondu
Aby se zajistilo dostatečné financování,
zamezilo se procykličnosti průběžně financovaných
systémů a minimalizovala se potřeba požadovat externí finanční
podporu, potřebuje fond rychle dostupné zdroje. Za tímto účelem by
cílová velikost fondu měla být nejméně 1 % pojištěných
vkladů v bankovním systému zúčastněných členských
států, aby byla dostačující pro zajištění řádného
řešení problémů během budoucích krizí, za předpokladu, že
věřitelům jsou odepsány závazky nejméně do výše 8 % celkových
závazků a kapitálu řešené instituce.
Na základě údajů o bankách z roku
2011 a odhadované výše pojištěných vkladů uložených v bankách v
eurozóně by 1% cílová úroveň jednotného fondu pro řešení
problémů odpovídala asi 55 miliardám EUR. Cílová velikost fondu v
absolutních částkách (v EUR) zůstane dynamická a automaticky bude
narůstat, pokud bude růst bankovní odvětví.
Počítá se s přechodným obdobím
v délce 10 let, než fond dosáhne své plné cílové úrovně. Toto období
by mohlo být prodlouženo na 14 let, kdyby výdaje fondu překročily
polovinu jeho cílové velikosti. Pokud během počáteční fáze
vytváření nedojde k žádným výdajům, bankovní odvětví by
ročně přispívalo asi jednu desetinu cílové částky, neboli
(v absolutním vyjádření) asi 5,5 miliardy EUR.
Po počáteční fázi vytváření
fondu budou banky podléhat dodatečným příspěvkům, pokud
vzroste jejich příspěvková základna nebo pokud dojde k výdajům z
fondu. Pokud se dostupné finanční prostředky fondu sníží až na
méně než polovinu jeho cílové velikosti, banky budou muset ročně
přispívat minimálně jednu pětinu celkových závazků
(kromě kapitálu pro regulatorní účely a pojištěných vkladů)
všech bank v členských státech účastnících se jednotného mechanismu
pro řešení problémů.
Příspěvky se vypočítají
v souladu se směrnicí o ozdravných postupech a řešení
problémů bank na základě závazků bank s vyloučením kapitálu
a pojištěných vkladů a budou upraveny podle jejich rizikového
profilu. To znamená, že banky, které jsou financovány téměř
výhradně z vkladů, budou mít v praxi velmi nízké příspěvky.
Tyto banky budou samozřejmě přispívat do vnitrostátních
systémů pojištění vkladů.
Počítá se se zárukami, aby se zamezilo
tomu, že by ukládání příspěvků vytvářelo problémy
v oblasti finanční stability ve zdravých institucích, tj. dočasná
výjimka z povinnosti platit příspěvky ex post.
Pokud příspěvky ex ante
nebudou dostatečné a příspěvky ex post nebudou ihned
dostupné, bude možná zapotřebí dodatečného záložního financování,
zejména během přechodné fáze, aby se zajistila kontinuita systémových
funkcí banky (bank) během celého postupu restrukturalizace. Fond bude moci
sjednávat výpůjčky nebo jiné formy podpory u finančních
institucí nebo jiných třetích stran, pokud to bude nutné k financování
řešení problémů (mimo jiné i z veřejných zdrojů). Tato
podpora bude splacena v zásadě samotnou řešenou institucí. Kdyby to
však nebylo možné, počítá nařízení s tím, že ztráty budou
rozděleny mezi všechny banky, na něž se vztahuje mechanismus
příspěvků ex post. Tím se zajistí, že jakékoli použití
veřejných zdrojů bude ve střednědobém horizontu neutrální.
Aby se zamezilo vytváření nevýhod pro
členské státy, které zřídily fond pro řešení problémů již
v době vstupu tohoto návrhu v platnost, ponechává toto
nařízení dotčeným členským státům možnost rozhodnout, jakým
způsobem budou existující vnitrostátní fondy pro řešení problémů
použity pro účely splnění povinností jejich bank, které ukládá toto
nařízení.
4.3.3.     Role systémů
pojištění vkladů v souvislosti s řešením problémů
Pokud se řeší problémy banky, bude
vnitrostátní systém pojištění vkladů, k němuž banka
patří, přispívat až do výše pojištěných vkladů na výši
ztrát, kterou by byl býval musel nést, kdyby banka byla likvidována v
běžném úpadkovém řízení. To je úloha, kterou již v plném rozsahu
stanoví směrnice [ ].
Kromě toho nemá jednotný mechanismus pro
řešení problémů vliv na institucionální systémy ochrany a jiné
mechanismy finanční podpory uvnitř skupiny, které si stanovily
určité skupiny úvěrových institucí. Jednotný mechanismus pro
řešení problémů zasáhne pouze tehdy, pokud taková řešení
soukromého sektoru nebudou při řešení úpadku banky úspěšná.
4.3.4.     Role fondu při
řešení problémů skupin zahrnujících instituce mimo jednotný
mechanismus pro řešení problémů
Pro účely řešení problémů
skupin zahrnujících instituce podléhající jednotnému mechanismu pro řešení
problémů bude příspěvek fondu odpovídat částem skupiny,
které podléhají jednotnému mechanismu pro řešení problémů, zatímco
příspěvek vnitrostátních mechanismů financování mimo tento
mechanismus bude pokrývat zbytek.
Aby se posílilo financování řešení
problémů na celém vnitřním trhu, umožňuje tento návrh, aby si
fond půjčoval od ostatních mechanismů financování
k řešení problémů nebo jim poskytoval úvěry, a to na
základě dobrovolnosti. Tím se umožní, aby fond nesl významné výdaje, které
nejsou pokryty z příspěvků ex ante a ex post.
Také se tím podpoří mechanismy financování k řešení problémů v
členských státech mimo jednotný mechanismus pro řešení problémů.
4.3.5.     Nahrazení vnitrostátních
mechanismů financování k řešení problémů
Jelikož fond
nahrazuje vnitrostátní mechanismy financování k řešení problémů
členských států, které se jej účastní, mohou členské státy,
které již zřídily vnitrostátní mechanismy financování k řešení
problémů již v době vstupu tohoto nařízení v platnost,
rozhodnout o použití těchto mechanismů podle svých vnitrostátních
právních předpisů. Členské státy by se také mohly rozhodnout, že
příspěvky do fondu budou jménem jejich bank platit uvedené
vnitrostátní mechanismy financování k řešení problémů, dokud uvedené
mechanismy nebudou zcela vyčerpány.
5.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Výbor pro řešení problémů bude
plně financován z příspěvků finančních institucí. Nastanou však určité menší dopady na rozpočet Unie ve fázi
zřizování výboru. Podrobnosti jsou
uvedeny v přiloženém finančním výkazu.
2013/0253 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY
kterým se stanoví jednotná pravidla a
jednotný postup pro řešení problémů úvěrových institucí a
některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro
řešení problémů a jednotného fondu pro řešení problémů bank
a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na
Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této
smlouvy,
s ohledem na návrh
Evropské komise,
po postoupení návrhu
legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na
stanovisko Evropské centrální banky[11],
s ohledem na
stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[12],
v souladu
s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto
důvodům:
(1)       Více integrovaný vnitřní
trh bankovních služeb je zásadní pro podporu hospodářského oživení v Unii.
Nicméně současná finanční a hospodářská krize ukázala, že
fungování vnitřního trhu v této oblasti je ohroženo a že se zvyšuje
nebezpečí roztříštěnosti finančnictví. Mezibankovní trhy
zaznamenaly pokles likvidity a přeshraniční aktivity mají klesající
tendenci v důsledku strachu z šíření problémů a nedostatku
důvěry v bankovní systémy jiných členských států a v
schopnost těchto států banky podpořit.
(2)       Rozdílná pravidla řešení
problémů v jednotlivých členských státech a související správní
praxe a neexistence jednotného rozhodovacího procesu na unijní úrovni při
řešení problémů přeshraničně působících bank
přispívají k této nedostatečné důvěře a tržní
nestabilitě, jelikož neposkytují jistotu a předvídatelnost
ohledně možného řešení úpadků bank. Rozhodnutí
o řešení problémů přijatá pouze na vnitrostátní úrovni
mohou vést k narušení hospodářské soutěže a v konečném
důsledku k oslabení vnitřního trhu.
(3)       Zejména odlišná praxe
členských států v zacházení s věřiteli
řešených bank a při záchraně bank na pokraji úpadku má dopad na
vnímání úvěrového rizika, finančního zdraví a platební schopnosti
jejich bank. To oslabuje důvěru veřejnosti v bankovní
sektor a omezuje využívání svobody usazovaní a volného poskytování služeb
v rámci vnitřního trhu, jelikož náklady na financování by byly bez
takto rozdílné praxe členských států nižší.
(4)       Rozdíly v pravidlech
řešení problémů v jednotlivých členských státech a v
související správní praxi mohou vést k tomu, že banky i jejich klienti
mají vyšší výpůjční náklady pouze na základě svého sídla, bez
ohledu na svou skutečnou bonitu. Vedle toho mají klienti bank
v některých členských státech vyšší výpůjční náklady
než klienti bank v jiných členských státech, a to nezávisle na své
vlastní bonitě.
(5)       Dokud budou pravidla
řešení, praxe a přístupy při sdílení zátěže určovány
vnitrostátně a finanční zdroje potřebné pro financování
řešení získávány a vynakládány na vnitrostátní úrovni, zůstane
vnitřní trh roztříštěný. Navíc orgány vnitrostátního dohledu
mají pádné důvody minimalizovat případný dopad bankovní krize na
hospodářství dotčeného státu přijímáním jednostranných
kroků k omezení bankovních činností, například omezením
vnitroskupinových převodů a půjček, nebo uplatněním
přísnějších požadavků na likviditu a výši kapitálu
dceřiných podniků potenciálně upadajících mateřských
společností se sídlem na území daného státu. To omezuje přeshraniční
aktivity bank, a vytváří tak překážky výkonu základních svobod a
narušuje hospodářskou soutěž na vnitřním trhu.
(6)       Směrnice Evropského
parlamentu a Rady [ ][13]
provedla určitou míru harmonizace vnitrostátních pravidel řešení
problémů bank a upravila spolupráci orgánů pro řešení
v případě úpadku přeshraničně působících
bank. Nicméně harmonizace provedená směrnicí [ ] není úplná a
rozhodovací proces není centralizován. Směrnice [ ] poskytuje především
společné nástroje a pravomoci k řešení problémů vnitrostátním
orgánům všech členských států, ale použití těchto
nástrojů a využití vnitrostátních mechanismů financování při
řešení ponechává na uvážení vnitrostátních orgánů. Směrnice [ ]
nebrání tomu, aby členský stát přijal samostatné a potenciálně
nekonzistentní rozhodnutí týkající se řešení problémů
přeshraničně působících skupin, která mohou ovlivnit
celkové náklady řešení. Navíc, jelikož stanoví vnitrostátní mechanismy
financování, nesnižuje dostatečně závislost bank na podpoře
ze státních rozpočtů a nepředchází rozdílným
přístupům členských států k využívání mechanismů
financování.
(7)       Zajištění
skutečně jednotných rozhodnutí o řešení problémů
upadajících bank v Unii, včetně využití prostředků
získaných na unijní úrovni, je pro dokončení vnitřního trhu finančních
služeb zásadní. Na vnitřním trhu může úpadek bank v jednom
členském státě ovlivnit stabilitu finančních trhů
v celé Unii. Zajištění účinných a jednotných pravidel
řešení a rovných podmínek jeho financování ve všech členských státech
je v nejlepším zájmu nejen členských států, v nichž banky
působí, ale i všech členských států obecně jako
prostředek k zajištění rovných podmínek hospodářské
soutěže a lepšího fungování vnitřního trhu. Bankovní systémy na
vnitřním trhu jsou silně vzájemně propojeny, bankovní skupiny
jsou nadnárodní a banky drží vysoký podíl zahraničních aktiv. Při
neexistenci jednotného mechanismu pro řešení problémů by bankovní
krize v členských státech zúčastněných v jednotném mechanismu
dohledu měly silnější negativní systémový dopad i v
nezúčastněných členských státech. Zavedení jednotného mechanismu
pro řešení problémů zvýší stabilitu bank zúčastněných
členských států a zamezí přelévání krizí do
nezúčastněných členských států, a usnadní tak fungování
celého vnitřního trhu.
(8)       Po zavedení jednotného
mechanismu dohledu nařízením Rady (EU) č. …/… [14], v němž jsou banky
zúčastněných členských států pod centrálním dohledem
Evropské centrální banky (ECB), existuje nesoulad mezi unijním dohledem nad
těmito bankami a vnitrostátním přístupem k těmto bankám v
případě řešení problémů podle směrnice [ ].
(9)       Zatímco na banky v
členských státech stojících mimo jednotný mechanismus dohledu jsou
uplatňovány na vnitrostátní úrovni vzájemně sladěné mechanismy
dohledu, řešení problémů a finančních pojistek, na banky v
členských státech zúčastněných v jednotném mechanismu
dohledu jsou uplatňovány unijní mechanismy dohledu a vnitrostátní
mechanismy řešení problémů a finančních pojistek. Tento nesoulad
vytváří konkurenční nevýhodu pro banky v členských státech
zúčastněných v jednotném mechanismu dohledu oproti bankám v
ostatních členských státech. Jelikož dohled a řešení problémů
jsou v rámci jednotného mechanismu dohledu realizovány na dvou různých
úrovních, zásahy v bankách v členských státech zúčastněných
v jednotném mechanismu dohledu a řešení jejich problémů by
nebylo tak rychlé, konzistentní a efektivní jako v případě bank v
členských státech stojících mimo tento mechanismus. To má negativní dopady
na náklady financování těchto bank a vytváří konkurenční nevýhodu
s nepříznivými dopady na členské státy, v nichž takové banky
působí, a na celkové fungování vnitřního trhu. Centralizovaný
mechanismus řešení problémů všech bank působících
v členských státech zúčastněných v jednotném mechanismu
dohledu je proto pro zajištění rovných podmínek zásadní.
(10)     Sdílení odpovědnosti za
řešení problémů mezi vnitrostátní úrovní a úrovní Unie by mělo
být sjednoceno se sdílením odpovědnosti za dohled. Pokud v členském
státě zůstane dohled na vnitrostátní úrovni, měl by tento stát
zůstat zodpovědný za finanční důsledky úpadku bank.
Jednotný mechanismus pro řešení problémů by se proto měl
vztahovat jen na banky a finanční instituce usazené v členských
státech zúčastněných v jednotném mechanismu dohledu a podléhající
dohledu ECB v rámci posledně uvedeného mechanismu. Banky usazené v
členských státech nezúčastněných v jednotném mechanismu dohledu
by neměly být předmětem jednotného mechanismu pro řešení
problémů. Pokud by se v nezúčastněných členských státech
jednotný mechanismus pro řešení problémů uplatňoval,
vytvářelo by to pro ně nesprávný stimul. Především by se orgány
dozoru v těchto členských státech mohly stát shovívavějšími k
bankám na území těchto států, které by již nenesly celé finanční
riziko jejich úpadku. Za účelem zajištění souběžnosti s
jednotným mechanismem dohledu by se měl jednotný mechanismus pro
řešení problémů uplatnit na členské státy zúčastněné v
jednotném mechanismu dohledu. Pokud se členské státy připojí k jednotnému
mechanismu dohledu, měl by se na ně automaticky uplatňovat
rovněž jednotný mechanismus pro řešení problémů. Očekává
se, že jednotný mechanismus pro řešení problémů se postupně
rozšíří na celý vnitřní trh.
(11)     Jednotný fond pro řešení
problémů bank (dále jen „fond“) je základním prvkem, bez něhož by
jednotný mechanismus pro řešení problémů nemohl plně fungovat.
Různé systémy vnitrostátního financování by narušovaly jednotné
uplatňování pravidel pro řešení problémů bank na vnitřním
trhu. Fond by měl pomoci zajistit jednotnou správní praxi při financování
řešení problémů a zabránit vytváření překážek výkonu
základních svobod nebo narušení hospodářské soutěže v důsledku
odlišující se vnitrostátní praxe. Fond by měl být financován přímo
bankami a společně spravován na úrovni Unie, tak aby zdroje
určené k řešení problémů mohly být objektivně
rozdělovány mezi členské státy a došlo tak ke zvýšení finanční
stability a snížení závislosti mezi vnímanou fiskální situací jednotlivých
členských států a náklady na financování bank a podniků
působících v těchto členských státech.
(12)     Je proto nezbytné
přijmout opatření k vytvoření jednotného mechanismu pro
řešení problémů pro všechny členské státy zúčastněné v
jednotném mechanismu dohledu, a usnadnit tak řádné a stabilní fungování
vnitřního trhu.
(13)     Centralizované
uplatňování pravidel pro řešení problémů bank stanovených ve
směrnici [ ] jednotným unijním orgánem příslušným k řešení
v zúčastněných členských státech může být
zajištěno, pouze pokud pravidla, kterými se řídí vytvoření a
fungování jednotného mechanismu pro řešení problémů, budou přímo
použitelná v členských státech a nebude tak docházet k odlišnému
výkladu v jednotlivých členských státech. Z toho by měl
těžit i vnitřní trh jako celek, jelikož to přispěje k
zajištění spravedlivé hospodářské soutěže a zabrání vzniku
překážek pro volný výkon základních svobod nejen
v zúčastněných členských státech, ale i na celém
vnitřním trhu.
(14)     Jednotný mechanismus pro
řešení problémů, odrážející oblast působnosti nařízení Rady
(EU) č. …/…, by se měl vztahovat na všechny úvěrové instituce
usazené v zúčastněných členských státech. V rámci jednotného
mechanismu pro řešení problémů by však mělo být možné přímo
řešit problémy jakékoliv úvěrové instituce zúčastněných
členských států, a zabránit tak asymetrii na vnitřním trhu
při zacházení s institucemi v úpadku a věřiteli
při řešení problémů. Mateřské podniky, investiční
podniky a finanční instituce by měly být v rozsahu, v němž
podléhají dohledu na konsolidovaném základě ze strany ECB, zařazeny
do působnosti jednotného mechanismu pro řešení problémů. I když
ECB nebude dohled nad těmito institucemi provádět samostatně,
bude jediným orgánem dohledu, který bude globálně vnímat riziko, kterému
je skupina, a potažmo její jednotliví členové, vystavena. Vyjmutí
subjektů, které jsou součástí dohledu na konsolidovaném základě
ze strany ECB, z působnosti jednotného mechanismu pro řešení
problémů by znemožnilo plánování řešení problémů bankovních
skupin a přijetí strategie řešení problémů na úrovni skupiny a
činilo by jakékoliv rozhodnutí o řešení problémů méně
účinným.
(15)     V rámci jednotného mechanismu
pro řešení problémů by měla být rozhodnutí přijímána na
k tomu nejvhodnější úrovni.
(16)     ECB, jakožto orgán dohledu v
rámci jednotného mechanismu dohledu, může nejlépe posoudit, zda je instituce
v úpadku nebo je u ní úpadek pravděpodobný a zda neexistuje
přiměřený předpoklad k tomu, že by jejímu úpadku v
přiměřené lhůtě zabránila alternativní opatření
soukromého sektoru nebo orgánů dohledu. Výbor by měl na základě
oznámení ECB předložit Komisi doporučení. Vzhledem k
potřebě vyvážení jednotlivých dotčených zájmů by měla
Komise rozhodnout, zda je či není třeba na instituci uplatnit režim
řešení problémů, a měla by rovněž rozhodnout o jasném a
podrobném rámci řešení určujícím opatření k řešení
problémů přijímaná výborem. V tomto rámci by měl výbor
rozhodnout o režimu řešení problémů a předat vnitrostátním
orgánům příslušným k řešení pokyny týkající se
nástrojů a příslušných pravomocí k řešení problémů
uplatňovaných na vnitrostátní úrovni.
(17)     Výbor by měl být
zmocněn přijímat rozhodnutí, týkajících se zejména plánování
řešení, posouzení možnosti obnovit platební schopnost, odstranění
překážek tohoto obnovení a přípravy opatření k řešení
problémů. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení by měly být
výboru při plánování řešení a přípravě rozhodnutí
o řešení problémů nápomocny. Jelikož výkon pravomocí k
řešení problémů předpokládá uplatnění vnitrostátních
právních předpisů, měly by být vnitrostátní orgány
příslušné k řešení navíc odpovědné za provádění rozhodnutí
o řešení problémů.
(18)     Řádnému fungování
vnitřního trhu napomůže skutečnost, že se tatáž pravidla uplatní
na všechna opatření k řešení problémů, bez ohledu na to,
zda byla přijata vnitrostátními orgány příslušnými k řešení
podle směrnice [ ], nebo v rámci jednotného mechanismu pro řešení
problémů. Komise tato opatření posoudí podle článku 107 SFEU.
Pokud použití mechanismu financování k řešení problémů nezahrnuje
státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU, měla by Komise za
účelem zajištění rovných podmínek na vnitřním trhu posoudit tato
opatření per analogiam k článku 107 SFEU. Pokud není oznámení
podle článku 108 SFEU nutné, jelikož ve výborem navrhovaném použití fondu
není přítomna žádná státní podpora podle článku 107 SFEU, měla
by Komise z důvodu zachování integrity jednotného trhu pro
zúčastněné a nezúčastněné členské státy při
posuzování navrhovaného použití fondu uplatnit per analogiam
příslušná pravidla pro státní podpory podle článku 107 SFEU. Výbor by
o režimu řešení problémů neměl rozhodnout dříve, než se
Komise per analogiam k pravidlům pro státní podpory
přesvědčí, že použití fondu dodržuje tatáž pravidla jako
opatření na základě vnitrostátních mechanismů financování.
(19)     Aby se zajistilo rychlé a
efektivní rozhodování o řešení problémů, měl by výbor být
zvláštní agenturou Unie se zvláštní strukturou odpovídající jeho úkolům,
která se odchyluje od modelu všech ostatních agentur Unie. Jeho složení by
mělo zajistit řádné zohledňování všech relevantních zájmů
při řešení problémů. Výbor by měl jednat na výkonných a
plenárních zasedáních. Na svém výkonném zasedání by se měl výbor skládat
z výkonného ředitele, zástupce výkonného ředitele a
zástupců Komise a ECB. Vzhledem k úkolům výboru by výkonný ředitel
a zástupce výkonného ředitele měli být jmenováni Radou na návrh
Komise a po slyšení v Evropském parlamentu. Při rozhodování o řešení
problémů banky nebo skupiny usazených pouze v jednom zúčastněném
členské státě by se měl jednání výkonného zasedání a rozhodování
výboru účastnit rovněž člen jmenovaný dotčeným
členským státem, zastupující jeho vnitrostátní orgán příslušný k
řešení. Při rozhodování o přeshraničně působící
skupině by se měly jednání a rozhodování výkonného zasedání výboru
účastnit rovněž členové jmenovaní dotčenými domovskými a
hostitelskými členskými státy, zastupující jejich vnitrostátní orgány
příslušné k řešení. Domovské a hostitelské orgány by nicméně
měly mít na rozhodnutí vyrovnaný vliv, takže hostitelské orgány by
měly mít společně pouze jeden hlas. Na zasedání výboru mohou být
pozváni rovněž pozorovatelé, včetně zástupců ESM a
Euroskupiny.
(20)     Ve světle úkolů
výboru a cílů řešení problémů, které zahrnují ochranu
veřejných financí, by měla být činnost výboru financována z
příspěvků hrazených institucemi v zúčastněných členských
státech.
(21)     Výbor a Komise by v
případech, kdy je to vhodné, měly nahradit vnitrostátní orgány
příslušné k řešení určené podle směrnice [ ], pokud jde o
všechny aspekty rozhodování o řešení problémů. Vnitrostátní orgány příslušné
k řešení určené podle směrnice [ ] by měly i nadále
zajišťovat činnosti související s prováděním režimu
řešení problémů schváleného výborem. Aby byla zajištěna
transparentnost a demokratická kontrola, jakož i ochrana práv orgánů Unie,
měl by být výbor odpovědný Evropskému parlamentu a Radě za
veškerá rozhodnutí přijatá na základě tohoto návrhu. Z týchž
důvodů transparentnosti a demokratické kontroly by vnitrostátní
parlamenty měly mít určitá práva týkající se získávání informací o činnosti
výboru a navazování dialogu s ním.
(22)     Když směrnice [ ] stanoví
možnost uplatnění zjednodušených povinností nebo výjimek ze strany
vnitrostátních orgánů příslušných k řešení ve vztahu k
požadavkům na vypracování plánů řešení problémů, měl
by být stanoven postup pro určení, zda může výbor použití takových
zjednodušených povinností povolit.
(23)     Pro zajištění jednotného
přístupu k institucím a skupinám by měl být výbor zmocněn
vypracovat plány řešení pro tyto instituce a skupiny. Výbor by měl
posoudit možnost obnovení platební schopnosti institucí a skupin a
přijmout opatření směřující k odstranění
případných překážek tohoto obnovení. Výbor by měl od
vnitrostátních orgánů příslušných k řešení vyžadovat použití
vhodných opatření k odstranění překážek obnovení platební
schopnosti, které by zajistily přežití a obnovení platební schopnosti
dotyčných institucí.
(24)     Nezbytnou složkou
účinného řešení problémů je jeho plán. Výbor by proto měl
mít pravomoc od institucí nebo skupin vyžadovat změnu struktury a
organizace tak, aby byly odstraněny praktické překážky bránící
uplatnění nástrojů k řešení problémů a bylo zajištěno
obnovení platební schopnosti dotyčných subjektů. Vzhledem
k potenciálně systémové povaze všech institucí je pro zachování finanční
stability zásadní, aby příslušné orgány mohly řešit problémy jakékoli
instituce. Aby bylo respektováno právo podnikat stanovené v článku 16
Listiny základních práv, mělo by být diskreční právo výboru omezeno
na to, co je nezbytné pro zjednodušení struktury a činností instituce
pouze z hlediska zlepšení možnosti obnovení její platební schopnosti.
Kromě toho by veškerá opatření uložená za těmito účely
měla být v souladu s právem Unie. Opatření by neměla
být přímo ani nepřímo diskriminační na základě státní
příslušnosti a měla by být odůvodněna nadřazeným důvodem
veřejného zájmu na finanční stabilitě. K určení, zda je
opatření vedeno veřejným zájmem, by měl být výbor, jednající ve
veřejném zájmu, schopen dosáhnout cílů řešení problémů,
aniž by se musel potýkat s překážkami uplatňování nástrojů
k řešení problémů nebo své schopnosti vykonávat mu
svěřené pravomoci. Opatření by navíc neměla
překračovat meze toho, co je k dosažení těchto cílů
nezbytné.
(25)     Jednotný mechanismus pro
řešení problémů by měl vycházet z rámce směrnice [ ] a
jednotného mechanismu dohledu. Výbor by proto měl být zmocněn
zasáhnout v rané fázi zhoršování se finanční situace nebo platební
schopnost instituce. Informace, které Výbor obdrží od vnitrostátních
orgánů příslušných k řešení nebo od ECB v této fázi, budou
využity při rozhodování o opatření, které může přijmout za
účelem přípravy řešení problémů dotyčné instituce.
(26)     Pro rychlé přijetí
nutného opatření k řešení problémů by měl výbor ve
spolupráci s příslušným orgánem nebo ECB bedlivě monitorovat stav
dotyčných institucí a zavádění všech opatření rané intervence
přijatých ve vztahu k nim ze strany těchto institucí.
(27)     K omezení narušení
finančního trhu a hospodářství by mělo řešení problémů
proběhnout během krátké doby. Komise by měla během celého
postupu řešení problémů mít přístup ke všem informacím, které
bude považovat za nezbytné pro přijetí zasvěceného rozhodnutí
v rámci tohoto postupu. Rozhodne-li se Komise řešit problémy
některé instituce, měl by výbor ihned schválit režim řešení
problémů upravující podrobnosti ohledně nástrojů
k řešení problémů a uplatňovaných pravomocí a použití
veškerých mechanismů financování.
(28)     Likvidace instituce
v úpadku v běžném úpadkovém řízení by mohla ohrozit
finanční stabilitu, přerušit poskytování zásadních funkcí a ohrozit
ochranu vkladatelů. V takovém případě existuje veřejný
zájem na uplatnění nástrojů k řešení problémů. Cíli
řešení problémů by tudíž mělo být zajištění kontinuity
základních finančních služeb, udržení stability finančního systému,
omezení morálního hazardu minimalizováním toho, aby se instituce v úpadku
spoléhaly na veřejnou finanční podporu, a ochrana pojištěných
vkladatelů.
(29)     Než však bude možné
přijmout rozhodnutí zachovat instituci v platební neschopnosti jako
trvající podnik, měla by být vždy zvážena její likvidace v běžném
úpadkovém řízení. Instituce v platební neschopnosti by měla být
zachována jako trvající podnik z důvodů finanční stability
a v maximální možné míře za použití soukromých zdrojů. Toho lze dosáhnout prostřednictvím prodeje kupujícímu ze
soukromého sektoru či fúze s ním nebo po odepsání závazků
instituce či konverzi jejího dluhu na kapitál s cílem provést
rekapitalizaci.
(30)     Při výkonu pravomocí k
řešení problémů by měly Komise a výbor zajistit, aby
akcionáři a věřitelé nesli odpovídající podíl ztrát, došlo k
výměně obchodního vedení, náklady na řešení problémů
instituce byly minimalizovány a všem věřitelům instituce
v platební neschopnosti téže třídy se dostalo podobného zacházení.
(31)     Omezení práv
akcionářů a věřitelů by měla být v souladu s
článkem 52 Listiny základních práv. Nástroje k řešení
problémů by proto měly být uplatněny pouze na instituce, jež
jsou v úpadku nebo je u nich úpadek pravděpodobný, a pouze pokud je
to nezbytné ke splnění cíle finanční stability v obecném zájmu.
Nástroje k řešení problémů by se zejména měly použít, pokud
instituci nelze likvidovat v běžném úpadkovém řízení, aniž by
byl destabilizován finanční systém, pokud jsou tato opatření nezbytná
k zajištění rychlého převodu a kontinuity systémově
významných funkcí a pokud neexistuje přiměřená vyhlídka
případného alternativního soukromoprávního řešení, včetně
zvýšení kapitálu stávajícími akcionáři nebo jakoukoli třetí stranou,
jež by postačovalo k obnovení plné životaschopnosti instituce.
(32)     Zásah do majetkových práv by
neměl být nepřiměřený. Dotčeným akcionářům a
věřitelům by proto neměly vzniknout větší ztráty, než
které by jim vznikly, pokud by v době přijetí rozhodnutí o
řešení problémů došlo k likvidaci instituce. V případě
částečného převodu aktiv řešené instituce na soukromého
kupujícího nebo překlenovací instituci by zbylá část řešené
instituce měla být zlikvidována v běžném úpadkovém řízení.
V zájmu ochrany stávajících akcionářů a věřitelů
instituce během úpadkového řízení by tito akcionáři a
věřitelé měli mít nárok získat úhradu svých pohledávek, která by
neměla být nižší než částka, která by jim podle odhadů byla
vyplacena, pokud by v běžném úpadkovém řízení byla likvidována celá
instituce.
(33)     Za účelem ochrany práv
akcionářů a zajištění toho, aby věřitelé nedostali méně,
než kolik by získali v běžném úpadkovém řízení, by měly být
stanoveny jasné povinnosti týkající se ocenění aktiv a závazků
instituce a měl by být poskytnut dostatečný čas k tomu, aby
mohlo být řádně odhadnuto zacházení, kterého by se jim dostalo, pokud
by byla instituce likvidována v běžném úpadkovém řízení. Mělo by
být možné zahájit takové oceňování již ve fázi rané intervence. Před
přijetím jakéhokoliv opatření k řešení problémů by
měl být proveden odhad výše aktiv a závazků instituce a zacházení, kterého
by se akcionářům a věřitelům dostalo v běžném
úpadkovém řízení.
(34)     Je důležité, aby byly
při úpadku instituce uznány ztráty. Základní zásadou oceňování aktiv
a závazků institucí v úpadku by měla být jejich tržní hodnota v
okamžiku uplatnění nástrojů k řešení problémů, za
předpokladu řádného fungování trhů. Jsou-li trhy zcela
nefunkční, mělo by být ocenění provedeno s ohledem na
řádně podloženou dlouhodobou hospodářskou hodnotu aktiv a závazků.
V naléhavých případech by mělo být možné, aby výbor provedl
rychlé prozatímní ocenění aktiv a závazků instituce v úpadku,
které se použije do doby, než bude provedeno nezávislé ocenění.
(35)     Z důvodu zajištění
objektivity a právní jistoty v postupu řešení problémů je nutné
stanovit pořadí, v němž by měly být nezajištěné pohledávky
věřitelů za řešenou institucí odepsány nebo konvertovány.
Aby bylo omezeno riziko, že by věřitelé utrpěli větší
ztráty než v případě, že by instituce byla likvidována v běžném
úpadkovém řízení, mělo by se toto pořadí uplatnit v běžném
úpadkovém řízení i při odepisování nebo konvertování v rámci
řešení problémů. Rovněž by to usnadnilo ocenění dluhu.
(36)     Komise by měla stanovit
rámec pro opatření k řešení problémů, která by měla
být přijata na základě okolností jednotlivých případů, a měla
by být schopna označit všechna použitelná opatření nezbytná k
řešení problémů. V takto jasném a konkrétním rámci by měl výbor
rozhodovat o podrobném režimu řešení problémů. Příslušné
nástroje k řešení problémů by měly zahrnovat nástroj
prodeje obchodních činností, nástroj překlenovací instituce, nástroj
odepsání závazků a nástroj rozdělení aktiv, jež jsou rovněž
stanoveny směrnicí [ ]. Tento rámec by měl rovněž umožnit
posoudit, zda jsou splněny podmínky pro odepsání a konverzi kapitálových
nástrojů.
(37)     Nástroj prodeje obchodních
činností by měl umožnit prodat instituci nebo část jejích
obchodních činností jednomu či více kupujícím bez souhlasu
akcionářů.
(38)     Nástroj rozdělení aktiv
by měl orgánům umožnit převést ztrátová a znehodnocená aktiva na
samostatný subjekt. Tento nástroj by měl být použit pouze ve spojení
s jinými nástroji, aby instituce v úpadku nezískala neoprávněnou
konkurenční výhodu.
(39)     Účinný režim řešení
problémů by měl minimalizovat náklady řešení problémů
instituce v úpadku, které nesou daňoví poplatníci. Měl by
rovněž zajistit, aby bylo možné řešit i problémy velkých,
systémově významných institucí bez ohrožení finanční stability.
Nástroj odepsání závazků tohoto cíle dosahuje tím, že zajišťuje, aby
si akcionáři a věřitelé subjektu připsali odpovídající
ztráty a aby nesli příslušnou část nákladů. Za tím účelem
by měla být součástí rámce řešení problémů zákonná pravomoc
odepsat závazky jakožto doplňková možnost ve spojení s jinými
nástroji k řešení problémů, tak jak doporučuje Rada pro
finanční stabilitu.
(40)     Pro zajištění
potřebné flexibility při rozdělování ztrát mezi
věřitele za různých okolností je vhodné, aby nástroj odepsání
závazků byl použitelný v případech, kdy je cílem vyřešit
problémy instituce v úpadku jako trvajícího podniku, existuje-li realistický
předpoklad, že je možné obnovit její životaschopnost, i tehdy, kdy jsou
systémově důležité služby převedeny na překlenovací
instituci a zbývající část instituce ukončí činnost a je likvidována.
(41)     V případě, že
je nástroj odepsání závazků uplatněn s cílem obnovit kapitál
instituce v úpadku, aby mohla dále fungovat jako trvající podnik, měla by
řešení problémů prostřednictvím odepsání nebo konverze
závazků vždy doprovázet výměna obchodního vedení a následná
restrukturalizace instituce a jejích činností, směřující k
odstranění příčin úpadku. Tato restrukturalizace by měla
proběhnout na základě plánu reorganizace obchodní činnosti.
(42)     Nástroj odepsání závazků
není vhodné uplatnit u nároků, které jsou zajištěné, kolateralizované
či jinak zaručené. Aby však bylo zajištěno, že nástroj odepsání
závazků bude účinný a dosáhne svých cílů, mělo by být možné
uplatnit ho na co možná nejširší škálu nezajištěných závazků
instituce v úpadku. Je ovšem vhodné některé druhy nezajištěných
závazků z působnosti nástroje odepsání závazků
vyloučit. Z důvodů veřejného pořádku a účinného
řešení problémů by se nástroj odepsání závazků neměl
vztahovat na vklady chráněné podle směrnice Evropského parlamentu a
Rady 94/19/ES[15],
závazky vůči zaměstnancům instituce v úpadku či na
obchodní závazky související se zbožím a službami nezbytnými pro každodenní
fungování instituce.
(43)     Vkladatelé držící vklady
zajištěné v rámci systémů pojištění vkladů by
neměli podléhat uplatnění nástroje odepsání závazků. Systém pojištění
vkladů nicméně přispívá k financování řešení
problémů v míře, v níž by musel vyplatit náhradu vkladatelům.
Uplatnění pravomocí k odepsání nebo konverzi závazků by
zajistilo, že vkladatelé by měli i nadále přístup ke svým
vkladům, což je hlavním důvodem, proč byly systémy
pojištění vkladů zřízeny. Pokud by v takových
případech nebylo stanoveno zapojení uvedených systémů, jednalo by se
o neoprávněnou výhodu vůči ostatním věřitelům,
kteří by podléhali výkonu pravomocí orgánu příslušného
k řešení.
(44)     Aby mohlo být provedeno
sdílení zátěže akcionáři a podřízenými věřiteli, jak
požadují pravidla pro státní podporu, měl by jednotný mechanismus pro
řešení problémů být schopen používat nástroj odepsání závazků per
analogiam ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
(45)     Aby instituce nestrukturovaly
své závazky způsobem, který by oslaboval účinnost nástroje odepsání
závazků, měl by mít výbor možnost stanovit, aby instituce držely
celkový objem kapitálu, podřízeného dluhu a prioritních závazků
podléhajících nástroji odepsání závazků, vyjádřený jako procentní
podíl celkových závazků instituce, které se nepovažují za kapitál pro
účely nařízení Evropského parlamentu a rady (EU) č. 575/2013[16] a směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013[17], jímž by měly instituce
trvale disponovat.
(46)     V závislosti na okolnostech
případu by měl by být zvolen nejlepší způsob řešení
problémů a k tomuto účelu by měly být k dispozici všechny
nástroje k řešení problémů stanovené směrnicí [ ].
(47)     Směrnice [ ] svěřuje
vnitrostátním orgánům příslušným k řešení pravomoc odepisovat a
provádět konverzi kapitálových nástrojů, jelikož podmínky pro odpis a
konverzi kapitálových nástrojů se mohou shodovat s podmínkami pro řešení
problémů, a v takovém případě je třeba posoudit, zda pouhý
odpis a konverze kapitálových nástrojů jsou dostatečné pro obnovu
finančního zdraví dotyčného subjektu, nebo zda je nutné přijmout
rovněž opatření k řešení problémů. Bude to použito
jako pravidlo v případě řešení problémů. Komise by
měla nahradit vnitrostátní orgány příslušné k řešení i v této
funkci a měla by proto být zmocněna posoudit, zda jsou splněny
podmínky pro odpis a konverzi kapitálových nástrojů, a rozhodnout, zda na
subjekt uplatnit řešení problémů, pokud jsou požadavky na toto
řešení rovněž naplněny.
(48)     Měla by být
zajištěna účinnost a jednotnost opatření k řešení
problémů ve všech zúčastněných členských státech. Za
tímto účelem by měl být výbor ve výjimečných případech, a
pokud vnitrostátní orgán příslušný k řešení neuplatnil nebo uplatnil
nedostatečně rozhodnutí výboru převést na jinou osobu konkrétní
práva, aktiva nebo závazky řešené instituce, oprávněn vyžadovat
konverzi dluhových nástrojů, jejichž smluvní podmínky za určitých
okolností konverzi umožňují. Jakákoliv opatření vnitrostátních
orgánů příslušných k řešení, která by omezovala výkon práv nebo
funkcí výboru či do nich zasahovala, by měla být vyloučena.
(49)     Aby byla zvýšena účinnost
jednotného mechanismu pro řešení problémů, měl by výbor za všech
okolností úzce spolupracovat s Evropským orgánem pro bankovnictví. Je-li to
vhodné, měl by výbor spolupracovat rovněž s Evropským orgánem pro
cenné papíry a trhy, Evropským orgánem pro pojišťovnictví a
zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropskou radou pro systémová
rizika, jakož i s ostatními orgány, které tvoří součást
Evropského systému finančního dohledu. Výbor by měl navíc úzce
spolupracovat s ECB a dalšími orgány, které mají pravomoc dohlížet nad
úvěrovými institucemi v rámci jednotného mechanismu dohledu,
zvláště v případě skupin podléhajících dohledu ECB na
konsolidovaném základě. Výbor by měl pro účinné řízení
postupu řešení problémů bank v úpadku spolupracovat s vnitrostátními
orgány příslušnými k řešení ve všech fázích tohoto postupu.
Spolupráce s těmito orgány je tudíž důležitá nejen při
provádění rozhodnutí o řešení problémů přijatých
výborem, ale rovněž před přijetím jakéhokoliv takového
rozhodnutí a ve fázích plánování řešení nebo rané intervence.
(50)     Jelikož výbor nahrazuje
vnitrostátní orgány příslušné k řešení ze zúčastněných
členských států při přijímání rozhodnutí o řešení
problémů, měl by tyto orgány nahradit rovněž ve věci
spolupráce s nezúčastněnými členskými státy v rozsahu, v němž
jsou dotčeny funkce týkající se řešení problémů. Výbor by
měl zejména zastupovat všechny orgány členů kolegií k
řešení problémů, včetně orgánů z
nezúčastněných členských států.
(51)     Jelikož mnoho institucí
působí nejen v Unii, ale i v dalších zemích, musí účinný
mechanismus pro řešení problémů určit zásady spolupráce s
příslušnými orgány třetích zemí. Podpora orgánům třetích
zemí by měla být poskytována v souladu s právním rámcem
stanoveným článkem 88 směrnice [ ]. Za tímto účelem by měl
mít výbor výhradní pravomoc uzavírat nezávazné smlouvy o spolupráci
s těmito orgány třetích zemí jménem vnitrostátních orgánů
zúčastněných členských států, jelikož by měl být
jediným orgánem pověřeným řešit problémy bank v úpadku v
zúčastněných členských státech.
(52)     K efektivnímu plnění
svých úkolů by výbor měl mít odpovídající vyšetřovací pravomoci.
Měl by být schopen vyžádat si přímo či prostřednictvím
vnitrostátních orgánů příslušných k řešení veškeré potřebné
informace a provádět šetření a kontroly na místě, a to
případně ve spolupráci s vnitrostátními příslušnými orgány.
Při řešení problémů by měl mít výbor možnost
uskutečňovat tyto kontroly na místě, aby mohl účinně
sledovat provádění přijatých opatření vnitrostátními orgány a
zajistit, aby Komise a výbor přijímaly svá rozhodnutí na základě
zcela přesných informací.
(53)     Pro zajištění přístupu
výboru ke všem relevantním informacím by zaměstnanci neměli mít
možnost uplatňovat pravidla služebního tajemství a bránit tak předání
informací výboru.
(54)     Aby bylo zajištěno, aby
rozhodnutí přijatá v rámci jednotného mechanismu pro řešení
problémů byla dodržována, měly by být v případě jejich
porušení uloženy přiměřené a odrazující sankce. Výbor by
měl být zmocněn úkolovat vnitrostátní orgány příslušné k
řešení k uložení pokut či penále podnikům za neplnění
povinností vyplývajících z jeho rozhodnutí. Pro zajištění soudržných,
účinných a účelných postupů prosazování by měl být výbor
zmocněn vydávat pokyny k ukládání pokut a penále, určené
vnitrostátním orgánům příslušným k řešení.
(55)     Pokud vnitrostátní orgán
příslušný k řešení poruší pravidla jednotného mechanismu pro
řešení problémů tím, že nepoužije pravomoci, které mu byly
svěřeny vnitrostátním právem, k provedení pokynů výboru,
dotyčný členský stát může být v souladu s judikaturou
odpovědný za náhradu škody způsobené jednotlivcům, a to i v
souvislosti s řešenými subjekty nebo skupinami, nebo
věřitelům kterékoliv části těchto subjektů nebo
skupin ve všech členských státech.
(56)     Měla by být stanovena
vhodná pravidla, jimiž by se řídil rozpočet výboru, jeho
příprava, přijímání interních pravidel upřesňujících postup
při sestavování a plnění rozpočtu a vnitřní a vnější
audit účetnictví.
(57)     Existují okolnosti, za kterých
může účinnost použitých nástrojů k řešení
problémů záviset na dostupnosti krátkodobého financování instituce nebo
překlenovací instituce, poskytnutí záruk potenciálním kupujícím či
poskytnutí kapitálu překlenovací instituci. Je proto důležité, aby
byl zřízen fond s cílem zabránit tomu, aby byly pro tyto účely
využívány veřejné prostředky.
(58)     Je nutné zajistit, aby tento
fond byl plně použitelný pro účely řešení problémů
institucí v úpadku. Proto by fond měl být využíván výhradně pro
účely účinného uplatňování nástrojů a pravomocí
k řešení problémů. Dále by měl být využíván pouze v souladu
s platnými cíli a zásadami řešení problémů. Výbor by tak měl
zajistit, že veškeré ztráty, náklady nebo jiné výdaje vzniklé v souvislosti s
použitím nástrojů k řešení problémů budou nejprve nést
akcionáři a věřitelé řešené instituce. Pouze pokud zdroje
od akcionářů a věřitelů budou vyčerpány, mohl by
ztráty, náklady nebo jiné výdaje vzniklé v souvislosti s nástroji k řešení
problémů nést fond.
(59)     Pravidlem by mělo být,
aby příspěvky pocházely z finančního odvětví, a to
nezávisle na jakémkoli kroku spojeném s řešením problémů, jemuž by
měly předcházet. Nepostačují-li předem získané
příspěvky ke krytí ztrát či nákladů vzniklých využitím
fondu, měly by se vybrat další příspěvky na úhradu
dodatečných nákladů nebo ztrát. Fond by měl být dále schopen
sjednávat výpůjčky nebo jiné formy podpory u finančních institucí
nebo jiných třetích stran v případě, že dostupné prostředky
nepostačují k pokrytí ztrát, nákladů nebo jiných výdajů
vzniklých v souvislosti s využitím fondu a mimořádné příspěvky ex
post nejsou ihned k dispozici.
(60)     Pro dosažení kritického objemu
a zamezení procyklickým efektům, které by nastaly, pokud by se fond musel
v situaci systémové krize spoléhat výlučně na příspěvky
ex post, je nezbytné, aby finanční prostředky fondu dostupné ex
ante dosahovaly určitého cílového objemu.
(61)     Měla by být stanovena
přiměřená lhůta pro dosažení cílové výše financování fondu.
Výbor by však měl mít možnost lhůtu pro poskytnutí
příspěvků upravit tak, aby zohledňovala významné výdaje z
fondu.
(62)     Pokud zúčastněné
členské státy již stanovily vnitrostátní mechanismus financování k
řešení problémů, měly by být schopny stanovit, aby vnitrostátní
mechanismy financování k řešení problémů využívaly pro ně
dostupné finanční prostředky, získané v minulosti od institucí
prostřednictvím příspěvků ex ante, k tomu, aby
vyrovnávaly institucím příspěvky ex ante, které by tyto
instituce měly platit do fondu. Takové náhrady by neměly být na újmu
povinnostem členských států podle směrnice Evropského parlamentu
a Rady 94/18/ES[18].
(63)     V zájmu zajištění
spravedlivého stanovení příspěvků a poskytnutí pobídek
k činnosti v rámci méně rizikového modelu by
příspěvky do fondu měly zohledňovat míru rizika, kterou
instituce podstupují.
(64)     V rámci zajištění
vhodného rozdělení nákladů řešení mezi systémy pojištění
vkladů a fond by systém pojištění vkladů, ke kterému je
řešená instituce přidružena, mohl ručit do výše pojištěných
vkladů za výši ztrát, kterou by musel nést, pokud by instituce byla
likvidována v běžném úpadkovém řízení.
(65)     Aby byla chráněna hodnota
částky vložené do fondu, měly by být tyto prostředky investovány
do dostatečně bezpečných, diverzifikovaných a likvidních aktiv.
(66)     Komise by měla být
zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku
290 SFEU za účelem určení druhu příspěvků do fondu a
situací, v nichž je třeba příspěvky hradit, způsobu
stanovení výše příspěvků a jejich platby, upřesnění
registračních a účetních pravidel, pravidel vykazování a dalších
pravidel, která jsou nezbytná pro zajištění včasné úhrady
příspěvků v plné výši, stanovení systému
příspěvků pro instituce, kterým bylo povoleno vykonávat
činnost poté, co fond dosáhl své cílové výše, stanovení kritérií pro
časové rozložení příspěvků, určení okolností, za nichž
je možno platbu příspěvků uspíšit, určení kritérií pro
stanovení ročních příspěvků a stanovení opatření za
účelem upřesnění okolností a podmínek, za nichž lze instituci
částečně nebo zcela osvobodit od příspěvků ex
post.
(67)     K ochraně
důvěrnosti práce výboru by jeho členové, zaměstnanci
výboru, včetně zaměstnanců účastnících se výměny
se zúčastněnými členskými státy nebo těmito státy vyslaných
za účelem plnění úkolů souvisejících s řešením
problémů měli podléhat požadavkům na služební tajemství, a to i
poté, co přestali tyto úkoly plnit. Pro účely plnění úkolů,
které jsou mu svěřeny, by měl být výbor oprávněn
vyměňovat si při dodržení určitých podmínek informace s
vnitrostátními nebo unijními orgány a subjekty.
(68)     V zájmu zajištění
toho, aby byl výbor zastoupen v Evropském systému finančního dohledu,
by mělo nařízení (EU) č. 1093/2010 být změněno tak,
aby pojem příslušných orgánů zavedený uvedeným nařízením
zahrnoval i výbor. Skutečnost, že by výbor byl postaven na roveň
příslušným orgánům podle nařízení (EU) č. 1093/2010, je
v souladu s úkolem, který je Evropskému orgánu pro bankovnictví
přidělen podle článku 25 nařízení (EU) č. 1093/2010, a
sice přispívat k vytváření a koordinaci účinných a soudržných
ozdravných plánů a plánů řešení úpadků a aktivně se na
vytváření těchto nástrojů podílet a zaměřovat se na
usnadňování řešení úpadků institucí, zejména skupin
působících přeshraničně.
(69)     Do doby, než bude výbor
plně funkční, měla by být Komise plně odpovědná za
počáteční kroky, včetně získávání příspěvků
nezbytných na pokrytí správních výdajů a jmenování dočasného výkonného
ředitele, který by schvaloval všechny nutné platby jménem výboru.
(70)     Toto nařízení respektuje
základní práva a zásady uznané v Listině základních práv Evropské unie,
zejména právo vlastnit majetek, právo na ochranu osobních údajů, svobodu
podnikání, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, a musí
být prováděno v souladu s těmito právy a zásadami.
(71)     Jelikož cílů tohoto
nařízení, totiž vytvoření účinného a efektivního jednotného
evropského rámce pro řešení problémů úvěrových institucí a
zajištění soudržného uplatňování pravidel pro řešení
problémů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni
členských států, a lze jich tedy lépe dosáhnout na úrovni Unie,
může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity
stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se
zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku
nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro
dosažení uvedených cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví jednotná pravidla a
jednotný postup pro řešení problémů subjektů uvedených v
článku 2, které jsou usazeny v zúčastněných členských
státech uvedených v článku 4.
Tato jednotná pravidla a jednotný postup je
uplatňován Komisí společně s výborem a orgány příslušnými k
řešení v zúčastněných členských státech v rámci
jednotného mechanismu pro řešení problémů stanoveného tímto
nařízením. Tento jednotný mechanismus pro řešení problémů je
podporován jednotným fondem pro řešení problémů bank (dále jen
„fond“).
Článek 2
Působnost
Nařízení se použije na tyto subjekty:
a)           úvěrové instituce usazené
v zúčastněných členských státech;
b)           mateřské podniky usazené v
některém ze zúčastněných členských států,
včetně finančních holdingových společností a smíšených
finančních holdingových společností podléhajících dohledu ECB na
konsolidovaném základě podle čl. 4 odst. 1 písm. i) nařízení
Rady (EU) č. [ ], kterým se Evropské centrální bance svěřují
zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu
dohledu nad úvěrovými institucemi;
c)           investiční podniky a
finanční instituce usazené v zúčastněných členských
státech, jsou-li zahrnuty do dohledu nad mateřským podnikem na
konsolidovaném základě vykonávaného ECB podle čl. 4 odst. 1 písm. i)
nařízení Rady (EU) č. [ ].
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí
definice stanovené v článku 2 směrnice [ ] a v článku 3
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června
2013[19].
Dále se rozumí:
1)           „vnitrostátním příslušným
orgánem“ vnitrostátní příslušný orgán vymezený v čl. 2 odst. 2
nařízení Rady (EU) č. [ ];
2)           „vnitrostátním orgánem
příslušným k řešení“ orgán určený členským státem
podle článku 3 směrnice [ ];
3)           „opatřením k řešení
problémů“ uplatnění nástroje k řešení problémů na
instituci nebo subjekt uvedené v článku 2 nebo výkon jedné či více
pravomocí k řešení problémů ve vztahu k nim;
4)           „pojištěnými vklady“ vklady,
jež jsou pojištěny v rámci systémů pojištění vkladů podle
vnitrostátního práva v souladu se směrnicí 94/19/ES a do výše
stanovené v článku 7 uvedené směrnice;
5)           „způsobilými vklady“ vklady
vymezené v článku 1 směrnice 94/19/ES, které nejsou vyloučeny z
ochrany podle článku 2 uvedené směrnice, bez ohledu na jejich výši;
6)           „orgánem příslušným k
řešení na úrovni skupiny“ vnitrostátní orgán příslušný k řešení
v zúčastněném členském státu, v němž je usazena
instituce nebo mateřský podnik podléhající dohledu na konsolidovaném
základě;
7)           „úvěrovou institucí“
úvěrová instituce vymezená v čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení (EU)
č. 575/2013[20];
8)           „investičním podnikem“
investiční podnik vymezený v čl. 4 odst. 1 bodu 2 nařízení (EU)
č. 575/2013, který podléhá požadavku na počáteční kapitál
stanovenému v článku 9 uvedeného nařízení;
9)           „finanční institucí“
finanční instituce vymezená v čl. 4 odst. 1 bodu 26 nařízení
(EU) č. 575/2013;
10)         „mateřským podnikem“
mateřský podnik vymezený v čl. 4 odst. 1 bodu 15 nařízení (EU)
č. 575/2013, včetně institucí, finančních holdingových
společností a smíšených finančních holdingových společností;
11)         „řešenou institucí“ subjekt
uvedený v článku 2, vůči němuž je uplatněno
opatření k řešení problémů;
12)         „institucí“ úvěrová instituce
nebo investiční podnik podléhající dohledu na konsolidovaném základě
podle čl. 2 písm. c);
13)         „skupinou“ mateřský podnik a
jeho dceřiné podniky, jež jsou subjekty uvedenými v článku 2;
14)         „dceřiným podnikem“ dceřiný
podnik vymezený v čl. 4 odst. 1 bodu 16 nařízení (EU)
č. 575/2013;
15)         „nástrojem prodeje obchodních
činností“ převod nástrojů vlastnického práva, aktiv, práv
či závazků instituce, která splňuje podmínky pro řešení
problémů, na kupujícího, který není překlenovací institucí;
16)         „nástrojem překlenovací
instituce“ převod aktiv, práv či závazků instituce, která
splňuje podmínky pro řešení problémů, na překlenovací
instituci;
17)         „nástrojem rozdělení aktiv“
převod aktiv a práv instituce, která splňuje podmínky pro řešení
problémů, na subjekt pro správu aktiv;
18)         „nástrojem odepsání závazků“
pravomoci odepsat a provést konverzi ve vztahu k závazkům instituce, která
splňuje podmínky pro řešení problémů;
19)         „dostupnými finančními
prostředky“ hotovost, vklady, aktiva a neodvolatelné platební
přísliby, které má fond k dispozici pro účely vyjmenované
v článku 74;
20)         „cílovou výší financování“ objem
dostupných finančních prostředků, kterého má být dosaženo podle
článku 68.
Článek 4
Zúčastněné členské státy
Zúčastněným členským státem je
členský stát, jehož měnou je euro, nebo členský stát, jehož
měnou není euro, ale který navázal úzkou spolupráci podle článku
7 nařízení Rady (EU) č. [ ].
Článek 5
Vztah ke směrnici [ ] a použitelnému vnitrostátnímu právu
1.           Pokud podle tohoto
nařízení Komise nebo výbor plní úkoly nebo uplatňují pravomoci, které
mají podle směrnice [ ] být plněny a uplatňovány vnitrostátním
orgánem příslušným k řešení v zúčastněném členském
státu, je výbor pro účely tohoto nařízení a směrnice [ ]
považován za vnitrostátní orgán příslušný k řešení nebo,
v případě řešení problémů přeshraničně
působící skupiny, vnitrostátní orgán příslušný k řešení na
úrovni skupiny.
2.           Výbor jako vnitrostátní orgán
příslušný k řešení jedná případně na základě
povolení Komise.
3.           Vnitrostátní orgány
příslušné k řešení v zúčastněném členském státu
podléhající ustanovením tohoto nařízení jednají na základě
příslušných ustanovení vnitrostátního práva, tak jak byly harmonizovány
směrnicí [ ], a v souladu s nimi.
Článek 6
Obecné zásady
1.           Žádné z opatření,
návrhů nebo politik výboru, Komise či vnitrostátního orgánu
příslušného k řešení nesmí subjekty uvedené v článku
2, držitele vkladů, investory nebo jiné věřitele usazené
v Unii diskriminovat na základě jejich státní příslušnosti nebo
místa podnikání.
2.           Při přijímání
rozhodnutí nebo opatření, která by mohla mít dopady v několika
zúčastněných členských státech, a zejména při
přijímání rozhodnutí týkajících se skupin usazených ve dvou či více
zúčastněných členských státech Komise řádně zohlední:
a)      zájmy zúčastněných
členských států, v nichž skupina působí, a zejména dopad
jakéhokoliv rozhodnutí, opatření nebo nečinnosti na finanční
stabilitu, hospodářství, systém pojištění vkladů nebo systém pro
odškodnění investorů v těchto členských státech;
b)      cíl dosáhnout rovnováhy mezi zájmy
jednotlivých dotčených členských států a nepřipustit, aby
byly nespravedlivě dotčeny nebo chráněny zájmy některého ze
zúčastněných členských států;
c)      potřebu zabránit negativním
dopadům na ostatní části skupiny, do níž subjekt uvedený
v článku 2, který je předmětem řešení, patří;
d)      potřebu zamezit
nepřiměřenému nárůstu nákladů věřitelů
subjektů uvedených v článku 2 v rozsahu, v němž by
tyto náklady převyšovaly náklady, které by nesly v případě,
kdy by na dotčené subjekty bylo uplatněno běžné úpadkové
řízení;
e)      rozhodnutí, která je třeba
přijmout podle článku 107 SFEU, uvedená v čl. 16 odst. 10 tohoto
nařízení.
3.           Komise dbá na vyvážení
zájmů uvedených v odstavci 2 a cílů řešení problémů
uvedených v článku 12 tak, jak je to vhodné vzhledem k povaze a
okolnostem každého případu.
4.           Rozhodnutí výboru nebo Komise
nemohou od členských států požadovat, aby poskytly mimořádnou
finanční podporu z veřejných zdrojů.
ČÁST II
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
HLAVA I
Funkce v rámci jednotného
mechanismu pro řešení problémů a procesní pravidla
Kapitola 1
Plánování
řešení problémů
Článek 7
Plány řešení problémů
1.           Výbor vypracuje plány
řešení problémů pro subjekty uvedené v článku 2 a pro skupiny.
2.           Pro účely odstavce 1
vnitrostátní orgány příslušné k řešení předají výboru veškeré
informace nezbytné k vypracování a provádění plánů řešení
problémů, které tyto orgány získaly v souladu s článkem 10 a čl.
12 odst. 1 směrnice [ ], aniž je dotčena kapitola 5 této hlavy.
3.           Plán řešení
problémů stanoví možnosti pro uplatnění nástrojů a pravomocí
k řešení problémů uvedených v tomto nařízení na
subjekty uvedené v článku 2.
4.           Plán řešení
problémů stanoví opatření k řešení problémů, které mohou
Komise a výbor přijmout, pokud subjekt uvedený v článku 2 nebo
skupina splňují podmínky pro řešení problémů. Plán řešení
problémů zohledňuje řadu scénářů včetně scénáře
úpadku se specifickými charakteristikami nebo úpadku, k němuž může
dojít v době širší finanční nestability nebo událostí se
systémovým dopadem. Plán řešení problémů nepředpokládá žádnou
mimořádnou veřejnou finanční podporu kromě použití fondu
zřízeného v souladu s tímto nařízením.
5.           Plán řešení
problémů pro každý subjekt obsahuje:
a)      shrnutí klíčových prvků plánu;
b)      shrnutí podstatných změn instituce,
k nimž došlo od doby, kdy byly předloženy poslední informace pro
účely řešení problémů;
c)      přehled toho, jak by bylo možné
zásadní funkce a hlavní druhy obchodních činností v nezbytné
míře právně a ekonomicky oddělit od ostatních funkcí, aby se
zajistila kontinuita v případě úpadku instituce;
d)      odhad časového rámce pro provedení
každého podstatného aspektu plánu;
e)      podrobný popis posouzení možnosti
obnovení platební schopnosti provedeného v souladu s článkem 8;
f)       popis veškerých opatření
vyžadovaných podle čl. 8 odst. 5 k řešení nebo odstranění
překážek bránících obnovení platební schopnosti, identifikovaných
v posouzení provedeném podle článku 8;
g)      popis procesů pro určení
hodnoty a prodejnosti zásadních funkcí, hlavních druhů obchodních
činností a aktiv instituce;
h)      podrobný popis opatření pro
zajištění toho, že informace vyžadované podle článku 8 jsou aktuální
a vždy k dispozici orgánům příslušným k řešení;
i)       vysvětlení ze strany orgánu
příslušného k řešení ohledně toho, jakým způsobem by
varianty řešení problémů mohly být financovány, a to bez
předpokladu jakékoli mimořádné veřejné finanční
podpory;
j)       podrobný popis různých strategií
řešení problémů, které by mohly být uplatněny podle různých
možných scénářů;
k)      popis kritických prvků vzájemné
propojenosti;
l)       analýzu dopadu plánu na ostatní
instituce ve skupině;
m)     popis variant pro zachování přístupu
k platebním a zúčtovacím službám a jiné infrastruktuře;
n)      plán komunikace s médii a
s veřejností;
o)      minimální požadavek na kapitál a
způsobilé závazky vyžadovaný podle článku 10 a
případně lhůtu pro dosažení této úrovně;
p)      případně minimální požadavek na
kapitál a smluvní nástroje odepsání závazků podle článku 10 a případně
lhůtu pro dosažení této úrovně;
q)      popis klíčových operací a
systémů pro udržování nepřerušeného fungování provozních procesů
instituce;
r)       popis toho, jaký dopad bude provedení
plánu mít na zaměstnance, včetně posouzení jakýchkoli
souvisejících nákladů.
6.           Plány řešení
problémů na úrovni skupiny zahrnují plán řešení problémů pro
skupinu jako celek a stanoví opatření pro řešení problémů
mateřských podniků a dceřiných podniků, kterou jsou
součástí skupiny.
7.           Výbor vypracuje plány
řešení problémů ve spolupráci s orgánem vykonávajícím dohled nebo
orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě a s vnitrostátními
orgány příslušnými k řešení v zúčastněných členských
státech, v nichž jsou subjekty usazeny.
8.           Výbor může požadovat od
vnitrostátních orgánů příslušných k řešení, aby vypracovaly
předběžný návrh plánů řešení problémů, a od orgánu
příslušného k řešení na úrovni skupiny, aby vypracoval
předběžný návrh plánu řešení problémů na úrovni skupiny.
9.           Plány řešení
problémů se přezkoumávají a v případě potřeby
aktualizují nejméně jednou ročně a po každé
změně právní či organizační struktury instituce,
jejích obchodních činností nebo její finanční situace, jestliže by
mohla mít podstatný dopad na plán nebo si vyžádat jeho změnu.
Článek 8
Posouzení možnosti obnovit platební schopnost
1.           Při vypracovávání
plánů řešení problémů v souladu s článkem 7 výbor po
konzultaci s příslušným orgánem, včetně ECB, a orgány
příslušnými k řešení v nezúčastněných členských
státech, v nichž se nacházejí významné pobočky, pokud je to s ohledem
na dotčenou významnou pobočku relevantní, posoudí, v jakém
rozsahu lze obnovit platební schopnost institucí a skupin, aniž by se
kromě použití fondu zřízeného v souladu s článkem 64
předpokládala mimořádná veřejná finanční podpora.
2.           Při vypracovávání plánu
řešení problémů pro subjekty uvedené v článku 2 výbor posoudí, v
jaké rozsahu lze obnovit platební schopnost takového subjektu v souladu s tímto
nařízením. Má se za to, že je možné obnovit platební schopnost subjektu,
pokud ho orgán příslušný k řešení může proveditelně a
věrohodně likvidovat v běžném úpadkovém řízení nebo
obnovit jeho platební schopnost uplatněním různých nástrojů a
pravomocí k řešení problémů, aniž by to mělo závažné
nepříznivé důsledky pro finanční systémy – včetně
okolností širší finanční nestability nebo událostí se systémovým dopadem –
členského státu, v němž se subjekt nachází, nebo jiných
členských států nebo Unie a s cílem zajistit kontinuitu
zásadních funkcí subjektem prováděných.
3.           Při vypracovávání plánů
řešení problémů pro skupiny výbor posoudí, v jakém rozsahu lze
obnovit platební schopnost skupin v souladu s tímto nařízením. Má se za
to, že platební schopnost skupiny je možné obnovit, pokud orgány příslušné
k řešení mohou proveditelně a věrohodně likvidovat
v běžném úpadkovém řízení subjekty skupiny nebo obnovit jejich
platební schopnost uplatněním nástrojů a pravomocí k řešení
problémů na subjekty skupiny, aniž by to mělo závažné nepříznivé
důsledky pro finanční systémy – včetně okolností širší finanční
nestability nebo událostí se systémovým dopadem – členských států, v
nichž se subjekty náležející do skupiny nacházejí, nebo jiných členských
států nebo Unie a s cílem zajistit kontinuitu zásadních funkcí
prováděných těmito subjekty, protože mohou být snadno včas
odděleny, nebo jinými prostředky.
4.           Pro účely uvedeného
posouzení výbor posoudí přinejmenším aspekty uvedené v oddílu C
přílohy směrnice [ ].
5.           V případech, kdy výbor
na základě posouzení možnosti obnovit platební schopnost subjektu nebo skupiny
provedeného v souladu s odstavci 2 a 3 po konzultaci s příslušným
orgánem, včetně ECB, zjistí, že existují možné podstatné
překážky pro obnovení platební schopnosti daného subjektu nebo skupiny,
výbor po konzultaci s příslušnými orgány vypracuje zprávu určenou
instituci nebo mateřskému podniku, jejímž předmětem je analýza
podstatných překážek pro účinné uplatnění nástrojů k
řešení problémů a výkon pravomocí k řešení problémů.
Zpráva dále doporučí veškerá opatření, která jsou podle názoru výboru
nezbytná či vhodná k odstranění těchto překážek v
souladu s odstavcem 8.
6.           Zpráva se oznámí
dotčenému subjektu nebo mateřskému podniku, příslušným
orgánům a orgánům příslušným k řešení v
nezúčastněných členských státech, v nichž se nacházejí významné
pobočky. Musí být podložena důvody vedoucími k danému posouzení
či rozhodnutí a musí uvádět, jak toto posouzení či rozhodnutí
splňuje požadavky přiměřenosti použitých opatření
stanovené v odstavci 6.
7.           Do čtyř
měsíců od přijetí zprávy může subjekt nebo mateřský podnik
předložit připomínky a navrhnout výboru alternativní opatření,
která by mohla překážky uvedené ve zprávě odstranit. Výbor informuje
o veškerých opatřeních navržených subjektem nebo mateřským podnikem
příslušné orgány a orgány příslušné k řešení v nezúčastněných
členských státech, v nichž se nacházejí významné pobočky.
8.           Pokud opatření navržená
dotčeným subjektem nebo mateřským podnikem účinně
neodstraňují překážky obnovení platební schopnosti, výbor po
konzultaci s příslušným orgánem a případně s makroobezřetnostním
orgánem přijme rozhodnutí, ve kterém uvede, že navržená opatření
účinně neodstraňují překážky obnovení platební schopnosti,
a vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení pokyn, aby
od instituce, mateřského podniku nebo kteréhokoli dceřiného podniku
dotčené skupiny požadoval přijetí jakéhokoli z opatření
uvedených v odstavci 9 na základě těchto kritérií:
a)      účinnosti opatření při
odstraňování překážek obnovení platební schopnosti;
b)      potřeby zabránit negativním
dopadům na finanční stabilitu v zúčastněných členských
státech;
c)      potřeby zabránit dopadu na
dotčenou instituci nebo skupinu, jenž by překračoval rámec toho,
co je nezbytné pro odstranění překážek obnovení platební schopnosti,
nebo by byl nepřiměřený.
9.           Pro účely odstavce 8
výbor vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení pokyn k
přijetí jakéhokoli z těchto opatření:
a)      požadovat, aby subjekt uzavřel
dohody o poskytování služeb (uvnitř skupiny či se třetími
stranami) k zajištění zásadních funkcí;
b)      požadovat, aby subjekt omezil svou
maximální individuální nebo celkovou úvěrovou angažovanost;
c)      uložit specifické nebo pravidelné
povinnosti poskytnout informace relevantní pro řešení problémů;
d)      požadovat, aby se subjekt zbavil
konkrétních aktiv;
e)      požadovat, aby subjekt omezil či
ukončil konkrétní existující či navrhované činnosti;
f)       omezit rozvoj nových či stávajících
druhů obchodních činností nebo prodej nových či stávajících
produktů nebo takovému rozvoji či prodeji zabránit;
g)      požadovat změny právní či
provozní struktury subjektu nebo kteréhokoli subjektu náležejícího do skupiny,
který je pod její přímou či nepřímou kontrolou, s cílem
snížit jejich složitost a zajistit tak, aby bylo možné právně i
provozně oddělit zásadní funkce od jiných funkcí uplatněním
nástrojů k řešení problémů;
h)      požadovat, aby subjekt založil
mateřskou finanční holdingovou společnost v členském
státě nebo mateřskou finanční holdingovou společnost
v Unii;
i)       požadovat, aby subjekt vydal
způsobilé závazky za účelem splnění požadavků článku
10;
j)       požadovat, aby se subjekt pokusil
opětovně dojednat jakýkoli způsobilý závazek, nástroj vedlejšího
kapitálu tier 1 nebo nástroj kapitálu tier 2, který vydal, s cílem zajistit,
aby jakékoli rozhodnutí Komise o odepsání nebo konverzi daného závazku nebo
nástroje bylo vykonáno podle práva, kterým se daný závazek nebo nástroj
řídí.
10.         Vnitrostátní orgány
příslušné k řešení plní pokyny výboru v souladu s článkem 26.
Článek 9
Zjednodušené povinnosti a výjimky z těchto povinností
1.           Výbor z vlastního
podnětu nebo na návrh vnitrostátního orgánu příslušného k řešení
může uplatnit zjednodušené povinnosti, pokud jde o vypracování plánů
řešení problémů uvedených v článku 7, nebo může udělit
výjimku z povinnosti vypracovat tyto plány.
2.           Vnitrostátní orgány
příslušné k řešení mohou výboru navrhnout, aby uplatnil zjednodušené
povinnosti na konkrétní instituce či skupiny nebo jim udělil výjimku
z povinnosti vypracovat plány řešení problémů. Uvedený návrh musí být
odůvodněný a podložený veškerou příslušnou dokumentací.
3.           Výbor po obdržení návrhu
podle odstavce 1, nebo pokud jedná z vlastního podnětu, provede posouzení
dotčené instituce nebo skupiny. Při posuzování se zohlední
potenciální dopad, který by mohl mít na finanční trhy, na jiné instituce
nebo na podmínky financování úpadek instituce nebo skupiny vzhledem
k povaze její obchodní činnosti, její velikosti nebo její
propojenosti s jinými institucemi nebo s finančním systémem
obecně.
4.           Výbor posoudí, zda
pokračovat v uplatňování výjimek, a to nejméně jednou
ročně ode dne jejich udělení nebo v návaznosti na změnu
právní či organizační struktury, obchodní činnosti či
finanční situace dotčené instituce nebo skupiny. Výbor neudělí
výjimky instituci, která má jeden nebo více dceřiných podniků nebo
významných poboček v jiném členském státě nebo ve třetí
zemi.
Výbor přestane uplatňovat zjednodušené
povinnosti či výjimky z povinnosti vypracovat plány řešení
problémů, pokud již neexistují okolnosti, jež je odůvodňovaly.
Jestliže se vnitrostátní orgán příslušný k
řešení, který v souladu s odstavcem 1 navrhl uplatnění zjednodušené
povinnosti nebo udělení výjimky z povinnosti, domnívá, že rozhodnutí
uplatnit zjednodušenou povinnost nebo udělit výjimku z povinnosti musí být
zrušeno, předloží výboru návrh za tím účelem. V takovém
případě výbor přijme rozhodnutí o navrhovaném zrušení,
přičemž plně zohlední odůvodnění zrušení, které
předložil vnitrostátní orgán příslušný k řešení, z hlediska
prvků stanovených v odstavci 3.
5.           Výbor může v souladu s
odstavci 3 a 4 udělit výjimku týkající se povinnosti vypracovat plány
řešení problémů jednotlivým institucím přidruženým k
ústřednímu subjektu ve smyslu článku 21 směrnice 2013/36/EU a
zcela nebo zčásti osvobozeným od obezřetnostních požadavků v
rámci vnitrostátního práva v souladu s čl. 2 odst. 5 směrnice
2013/36/EU. V takovém případě se povinnost vypracovat plán
řešení problémů uplatní na ústřední subjekt na konsolidovaném
základě.
6.           Výbor může udělit
výjimku týkající se uplatnění povinnosti vypracovat plány řešení
problémů institucím spadajícím pod institucionální systém ochrany v
souladu s čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013. Při
rozhodování o udělení výjimky instituci spadající pod institucionální
systém ochrany výbor zváží, zda je pravděpodobné, že daný institucionální
systém ochrany dokáže vyhovět požadavkům, které by na něj byly
vzneseny ve vztahu k jeho členům souběžně.
7.           Výbor informuje EBA o tom,
jak uplatňuje odstavce 1, 4 a 5.
Článek 10
Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky
1.           Výbor po konzultaci s
příslušnými orgány, včetně ECB, určí minimální požadavek na
kapitál a způsobilé závazky podle odstavce 2 podléhající pravomocem
odepisovat nebo provádět konverzi, který musí instituce a mateřské
podniky uvedené v článku 2 dodržovat.
2.           Minimální požadavek se
stanoví jako výše kapitálu a způsobilých závazků vyjádřená jako
procentní podíl celkových závazků a kapitálu (bez zahrnutí závazků z
derivátů) institucí a mateřských podniků uvedených v článku
2.
3.           Minimální požadavek uvedený v
odstavci 1 se určí na základě těchto kritérií:
a)      potřeby zajistit, aby mohla být
obnovena platební schopnost instituce a mateřského podniku uvedených v
článku 2 uplatněním nástrojů k řešení problémů,
případně včetně nástroje odepsání závazků, způsobem,
který splňuje cíle řešení problémů;
b)      potřeby zajistit ve vhodných
případech, aby instituce a mateřský podnik uvedené v článku
2 měly dostatečné způsobilé závazky zajišťující, že pokud
by se uplatnil nástroj odepsání závazků, bylo by možné ztráty absorbovat a
poměr kmenového kapitálu tier 1 instituce a mateřského podniku
uvedených v článku 2 by mohl být obnoven na úroveň nezbytnou k
tomu, aby instituce a mateřský podnik nadále splňovaly podmínky pro
povolení a pokračovaly v činnostech, pro něž mají povolení podle
nařízení (EU) č. 575/2013, a k udržení dostatečné
důvěry trhu v instituci a mateřský podnik uvedené v článku
2;
c)      potřeby zajistit, aby v
případě, že podle plánu řešení problémů by určité
třídy způsobilých závazků mohly být z odepisování nebo konverze
vyloučeny podle čl. 24 odst. 5 nebo by určité třídy
způsobilých závazků mohly být zcela převedeny na určitého
příjemce na základě částečného převodu, měly
instituce a mateřský podnik uvedené v článku 2 dostatečné další
způsobilé závazky zajišťující, že ztráty by bylo možné absorbovat a
poměr kmenového kapitálu tier 1 instituce a mateřského podniku
uvedených v článku 2 by mohl být obnoven na úroveň nezbytnou k tomu,
aby instituce a mateřský podnik nadále splňovaly podmínky pro
povolení a pokračovaly v činnostech, pro něž mají povolení podle
nařízení (EU) č. 575/2013;
d)      velikosti, modelu podnikání a rizikového
profilu instituce a mateřského podniku uvedených v článku 2,
včetně jejich kapitálu;
e)      rozsahu, v jakém by systém
pojištění vkladů mohl přispět k financování
řešení problémů v souladu s článkem 73;
f)       rozsahu, v jakém by úpadek
instituce a mateřského podniku uvedených v článku 2 měl
nepříznivé důsledky pro finanční stabilitu, a to mimo jiné
rozšířením problémů na další instituce v důsledku propojenosti
dané instituce s jinými institucemi nebo se zbytkem finančního
systému.
Při určení se upřesní minimální
požadavek, který musí instituce splňovat na individuálním základě a
který musí mateřský podnik splňovat na konsolidovaném základě.
Výbor se může rozhodnout upustit od uplatňování minimálního požadavku
na konsolidovaném základě u mateřského podniku, pokud jsou
splněny podmínky stanovené v čl. 39 odst. 4ca písm. a) a b)
směrnice [ ]. Výbor se může rozhodnout udělit výjimku týkající
se minimálního požadavku na konsolidovaném základě dceřinému podniku,
pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 39 odst. 4d písm. a) až
c) směrnice [ ].
4.           Při určování
minimálního požadavku uvedeném v odstavci 1 lze stanovit, že minimální
požadavek na kapitál a způsobilé závazky je na konsolidovaném či
individuálním základě zčásti splněn prostřednictvím
smluvních nástrojů umožňujících odepsání či konverzi.
5.           Aby byl nástroj považován za
smluvní nástroj umožňující odepsání či konverzi podle odstavce 4,
musí být výbor přesvědčen o tom, že tento nástroj:
a)      obsahuje smluvní podmínku, podle níž v
případě, že Komise rozhodne o uplatnění nástroje odepsání
závazků u dané instituce, je dotyčný nástroj v požadovaném rozsahu
odepsán nebo konvertován před odepsáním či konverzí jiných způsobilých
závazků; a
b)      podléhá závazné dohodě, slibu nebo
ustanovení o podřízenosti, podle nichž v běžném úpadkovém řízení
stojí až za jinými způsobilými závazky a nemůže být splacen, dokud
nejsou vyrovnány jiné v daný okamžik nesplacené způsobilé závazky.
6.           Výbor rozhodne o určení
uvedeném v odstavci 1 v průběhu vypracovávání a aktualizace
plánů řešení problémů podle článku 7.
7.           Výbor sdělí své
rozhodnutí o určení minimálního požadavku vnitrostátním orgánům
příslušným k řešení. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení
plní pokyny výboru v souladu s článkem 26. Výbor požádá, aby vnitrostátní
orgány příslušné k řešení ověřily a zajistily, že instituce
a mateřské podniky dodržují minimální požadavek stanovený v odstavci 1.
8.           Výbor informuje ECB a EBA o
minimálním požadavku, který určil pro každou instituci a mateřský
podnik podle odstavce 1.
Kapitola 2
Raná intervence
Článek 11
Raná intervence
1.           ECB nebo příslušné
orgány zúčastněných členských států informují výbor o
každém opatření, jehož přijetí požadují od instituce nebo skupiny
nebo které samy přijmou podle článku 13b nařízení Rady (EU)
č. [ ], podle čl. 23 odst. 1 nebo článku 24 směrnice [ ]
nebo podle článku 104 směrnice 2013/36/EU.
Výbor oznámí Komisi veškeré informace, které
obdržel podle prvního pododstavce.
2.           Od data přijetí
informací uvedených v odstavci 1, aniž jsou dotčeny pravomoci ECB a
příslušných orgánů v souladu s ostatním právem Unie, může výbor
připravovat řešení problémů dotčené instituce nebo skupiny.
Pro účely prvního pododstavce výbor ve
spolupráci s ECB a dotčeným příslušným orgánem bedlivě
monitoruje podmínky instituce nebo mateřského podniku a dodržování všech
opatření rané intervence, která musela instituce nebo mateřský podnik
přijmout.
3.           Výbor má pravomoc:
a)      požadovat v souladu s kapitolou 5 této
hlavy veškeré informace nezbytné k přípravě řešení problémů
instituce nebo skupiny;
b)      provádět ocenění aktiv a
závazků instituce nebo skupiny v souladu s článkem 17;
c)      kontaktovat možné kupující za účelem
přípravy řešení problémů instituce nebo skupiny nebo požadovat,
aby tak učinila instituce, mateřský podnik nebo vnitrostátní orgán
příslušný k řešení, za podmínky, že splní požadavky na
důvěrnost stanovené tímto nařízením a článkem 76
směrnice [ ];
d)      požadovat od dotčeného
vnitrostátního orgánu příslušného k řešení, aby vypracoval
předběžný návrh plánu řešení problémů dotčené
instituce nebo skupiny.
4.           Pokud ECB nebo příslušné
orgány zúčastněných členských států hodlají uložit
instituci nebo skupině dodatečné opatření podle článku 13b
nařízení Rady (EU) č. [ ] nebo podle článků 23 nebo 24
směrnice [ ] nebo podle článku 104 směrnice 2013/36/EU
dříve, než instituce nebo skupina dosáhne plného souladu s prvním
opatřením oznámeným výboru, musí před uložením takových
dodatečných opatření dotčené instituci nebo skupině
konzultovat výbor.
5.           ECB nebo příslušný orgán
a výbor zajistí, aby dodatečné opatření uvedené v odstavci 4 a
jakékoli opatření výboru zaměřené na přípravu řešení
problémů podle odstavce 2 byly v souladu.
Kapitola 3
Řešení
problémů
Článek 12
Cíle řešení problémů
1.           Při jednání v postupu
řešení problémů uvedeném v článku 16 Komise a výbor v rámci
svých příslušných pravomocí zohledňují cíle řešení problémů
a volí nástroje a pravomoci, jimiž lze z jejich pohledu nejlépe dosáhnout cílů
relevantních pro okolnosti případu.
2.           Cíle řešení
problémů uvedené v odstavci 1 jsou:
a)      zajistit kontinuitu zásadních funkcí;
b)      zabránit významným nepříznivým
dopadům na finanční stabilitu, a to včetně zabránění
šíření problémů a udržení tržní disciplíny;
c)      chránit veřejné finanční
prostředky tím, že se minimalizuje využití mimořádné veřejné
finanční podpory;
d)      chránit vkladatele kryté směrnicí
94/19/ES a investory kryté směrnicí 97/9/ES[21].
Při dosahování výše uvedených cílů se
Komise a výbor snaží zabránit snižování hodnoty, jež není nezbytné, a
minimalizovat náklady na řešení problémů.
3.           Komise vyvažuje cíle uvedené
v odstavci 2, jak je to vhodné vzhledem k povaze a okolnostem každého
případu.
Článek 13
Obecné zásady řešení problémů
1.           Při jednání v postupu
řešení problémů uvedeném v článku 16 Komise a výbor přijmou
veškeré vhodné kroky k zajištění toho, aby byla opatření k
řešení problémů přijímána v souladu s těmito zásadami:
a)      nejprve nesou ztráty akcionáři
řešené instituce;
b)      po akcionářích nesou ztráty
věřitelé řešené instituce v souladu s pořadím
priority jejich pohledávek podle článku 15;
c)      vedení řešené instituce je
vyměněno, s výjimkou těch případů, kdy je úplné nebo
částečné zachování vedení s ohledem na okolnosti považováno za
nezbytné pro dosažení cílů řešení problémů;
d)      v souladu se spravedlivým řízením se
osoby a subjekty zodpovídají za úpadek řešené instituce v rozsahu jejich
odpovědnosti podle vnitrostátního práva;
e)      věřitelům stejné
třídy se dostane rovného zacházení;
f)       žádnému věřiteli nevzniknou
větší ztráty, než jaké by mu vznikly, pokud by subjekt uvedený v
článku 2 byl likvidován v běžném úpadkovém řízení.
2.           Pokud je instituce subjektem
náležejícím do skupiny, Komise, v příslušném případě, a výbor
uplatňují nástroje k řešení problémů a vykonávají pravomoci
k řešení problémů způsobem, jenž minimalizuje dopad na jiné
subjekty náležející do skupiny a na skupinu jako celek a minimalizuje
nepříznivý dopad na finanční stabilitu v Unii a zejména v
členských státech, kde skupina provozuje činnost.
3.           Použije-li se vůči
subjektu uvedenému v článku 2 nástroj prodeje obchodních činností,
nástroj překlenovací instituce nebo nástroj rozdělení aktiv, má se za
to, že pro účely čl. 5 odst. 1 směrnice 2001/23/ES[22] je daný subjekt
předmětem konkurzního řízení nebo obdobného úpadkového
řízení.
Článek 14
Řešení problémů finančních institucí a mateřských
podniků
1.           Komise přijme
opatření k řešení problémů ve vztahu k finanční instituci,
pokud jsou podmínky uvedené v čl. 16 odst. 2 ve vztahu
k finanční instituci i ve vztahu k mateřskému podniku
splněny.
2.           Komise přijme
opatření k řešení problémů ve vztahu k mateřskému podniku
uvedenému v čl. 2 písm. b), pokud jsou podmínky uvedené v čl. 16
odst. 2 ve vztahu k tomuto mateřskému podniku i ve vztahu k jednomu nebo
více dceřiným podnikům, které jsou institucemi, splněny.
3.           Odchylně od odstavce 2 a
bez ohledu na skutečnost, že mateřský podnik nemusí splňovat
podmínky stanovené v čl. 16 odst. 2, může Komise přijmout
opatření k řešení problémů ve vztahu k tomuto mateřskému
podniku, pokud jeden nebo více dceřiných podniků, které jsou
institucemi, splňují podmínky stanovené v čl. 16 odst. 2 a
opatření ve vztahu k tomuto mateřskému podniku je nezbytné pro
řešení problémů jednoho nebo více dceřiných podniků, které
jsou institucemi, nebo pro řešení problémů skupiny jako celku.
Článek 15
Pořadí priority pohledávek
Při uplatňování nástroje odepsání
závazků na řešenou instituci, a aniž jsou dotčeny závazky
vyloučené z uplatnění nástroje odepsání závazků podle čl.
24 odst. 3, Komise rozhodne o pohledávkách v opačném pořadí priority,
než je následující pořadí v případě běžného úpadkového
řízení, a výbor a vnitrostátní orgány příslušné k řešení v
zúčastněných členských státech vykonávají pravomoci odepisovat a
provádět konverzi pohledávek, v opačném pořadí priority, než je
následující pořadí v případě běžného úpadkového
řízení:
a)           pohledávky související se
způsobilými vklady a pohledávky ze systémů pojištění
vkladů;
b)           nezajištěné nepřednostní
pohledávky;
c)           podřízené pohledávky jiné než
pohledávky uvedené v písmenech d) až f);
d)           pohledávky vedoucích pracovníků
a ředitelů;
e)           pohledávky související s nástroji
vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2;
f)            pohledávky související s nástroji
kmenového kapitálu tier 1;
počínaje písmenem f) a konče
písmenem a).
Článek 16
Postup řešení problémů
1.           Pokud ECB nebo vnitrostátní
orgán příslušný k řešení usoudí, že podmínky uvedené v odst. 2 písm.
a) a b) jsou ve vztahu k subjektu uvedenému v článku 2 splněny,
bezodkladně tento posudek oznámí Komisi a výboru.
2.           Po přijetí oznámení
podle odstavce 1 nebo z vlastního podnětu výbor posoudí, zda jsou
splněny tyto podmínky:
a)      subjekt je v úpadku nebo je u něj
úpadek pravděpodobný;
b)      s ohledem na časové možnosti a
další relevantní okolnosti neexistuje přiměřená vyhlídka na to,
že by úpadku subjektu v přiměřené lhůtě zabránila
jakákoli alternativní opatření soukromého sektoru nebo orgánů dohledu
(včetně opatření rané intervence nebo opatření na odepsání
nebo konverzi kapitálových nástrojů podle článku 14) přijatá ve
vztahu k subjektu;
c)      opatření k řešení problémů
je nezbytné ve veřejném zájmu podle odstavce 4.
3.           Pro účely odst. 2 písm.
a) se má za to, že subjekt je v úpadku nebo je u něj úpadek
pravděpodobný, je-li splněna jakákoli z těchto podmínek:
a)      subjekt porušuje požadavky pro
pokračující povolení způsobem, který by odůvodnil odebrání
povolení ECB nebo příslušným orgánem, nebo existují objektivní
skutečnosti podporující závěr, že instituce v blízké budoucnosti
uvedené požadavky poruší, mimo jiné z toho důvodu, že jí vznikly nebo
pravděpodobně vzniknou ztráty, které vyčerpají veškerý její
kapitál nebo jeho významnou část;
b)      aktiva subjektu jsou nižší než jeho
závazky, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že
tomu tak v blízké budoucnosti bude;
c)      subjekt není schopen splácet své splatné
dluhy, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že
tomu tak v blízké budoucnosti bude;
d)      je vyžadována mimořádná veřejná
finanční podpora, s výjimkou případů, kdy v zájmu nápravy
závažného narušení ekonomiky členského státu a zachování finanční
stability tato mimořádná veřejná finanční podpora má jednu z
následujících podob:
i)        státní záruka za likviditní facility
poskytnuté centrálními bankami v souladu s podmínkami centrálních bank;
ii)       státní záruka za nově vydané
závazky;
iii)      vložení kapitálu nebo nákup
kapitálových nástrojů při cenách a za podmínek, jež neposkytují
subjektu výhodu, jestliže v okamžiku poskytnutí veřejné podpory nejsou
splněny podmínky uvedené v odst. 2 písm. a), b) nebo c) ani podmínky
uvedené v článku 14.
V každém z případů uvedených v bodech
i), ii) a iii) musí být záruky nebo rovnocenná opatření uvedená v
těchto bodech omezena na solventní subjekty a podléhají schválení v rámci
pravidel pro státní podporu. Tato opatření musí být svou povahou
preventivní a dočasná, musí být přiměřená z hlediska
nápravy důsledků závažného narušení a nesmí být použita k vyrovnání
ztrát, jež subjekt utrpěl nebo pravděpodobně utrpí v blízké
budoucnosti.
4.           Pro účely odst. 2 písm.
c) se opatření k řešení problémů považují za opatření ve
veřejném zájmu, pokud jsou nezbytná pro dosažení jednoho nebo více
cílů řešení problémů uvedených v článku 12, jsou ve
vztahu k uvedeným cílům přiměřená a likvidací subjektu
v běžném úpadkovém řízení by uvedených cílů řešení
problémů ve stejné míře dosaženo nebylo.
5.           Pokud jsou všechny podmínky
stanovené v odstavci 2 splněny, výbor doporučí Komisi, aby se na
subjekt uplatnilo řešení problémů. Doporučení obsahuje
alespoň:
a)      doporučení, aby se na subjekt
uplatnilo řešení problémů;
b)      rámec pro nástroje k řešení
problémů uvedený v čl. 19 odst. 3;
c)      rámec pro použití fondu na podporu
opatření k řešení problémů v souladu s článkem 71.
6.           S ohledem na naléhavost
okolností daného případu Komise rozhodne z vlastního podnětu nebo s
přihlédnutím k případnému oznámení uvedenému v odstavci 1 nebo
doporučení výboru uvedenému v odstavci 5, zda se uplatní na subjekt
řešení problémů, a o rámci pro nástroje k řešení problémů,
které se uplatní ve vztahu k dotčenému subjektu, a pro použití fondu na
podporu opatření k řešení problémů. Komise může z vlastního
podnětu rozhodnout o uplatnění řešení problémů na subjekt,
pokud jsou splněny všechny podmínky uvedené v odstavci 2.
7.           Rozhodnutí Komise je
určené výboru. Pokud Komise rozhodne, že se na subjekt neuplatní
řešení problémů, jelikož není splněna podmínka stanovená v odst.
2 písm. c), dotčený subjekt je likvidován v souladu s vnitrostátním
úpadkovým právem.
8.           V rámci stanoveném
rozhodnutím Komise výbor rozhodne o režimu řešení problémů uvedeném v
článku 20 a zajistí přijetí opatření k řešení problémů
nezbytných k tomu, aby dotčené vnitrostátní orgány příslušné k
řešení realizovaly režim řešení problémů. Rozhodnutí výboru je
určeno dotčeným vnitrostátním orgánům příslušným k
řešení a obsahuje pokyny pro tyto orgány, které přijmou veškerá
nezbytná opatření k provedení rozhodnutí výboru v souladu s článkem
26 na základě výkonu pravomocí k řešení problémů stanovených ve
směrnici [ ], a zejména v článcích 56 až 64 uvedené směrnice [
]. V případě státní podpory může výbor rozhodnout pouze poté, co
Komise přijme rozhodnutí o dané státní podpoře.
9.           Pokud výbor po přijetí
oznámení podle odstavce 1 nebo z vlastního podnětu usoudí, že opatření
k řešení problémů by mohla představovat státní podporu podle
čl. 107 odst. 1 SFEU, vyzve dotčený zúčastněný členský
stát nebo dotčené zúčastněné členské státy, aby oznámily
plánovaná opatření Komisi podle čl. 108 odst. 3 SFEU.
10.         Pokud opatření k řešení
problémů navrhované výborem zahrnuje použití fondu a nepředstavuje
státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise souběžně
analogicky uplatní kritéria stanovená pro použití článku 107 SFEU.
11.         Komise má pravomoc získávat od
výboru veškeré informace, které považuje za důležité pro plnění svých
úkolů podle tohoto nařízení a případně článku 107
SFEU. Výbor má v souladu s kapitolou 5 této hlavy pravomoc získávat od jakékoli
osoby veškeré informace nezbytné pro přípravu opatření k řešení
problémů, včetně aktualizovaných a doplňkových informací
obsažených v plánech řešení problémů, a rozhodnutí o něm.
12.         Výbor má pravomoc
doporučit Komisi, aby pozměnila rámec pro nástroje k řešení
problémů a pro použití fondu ve vztahu k subjektu, na který se
uplatňuje řešení problémů.
Článek 17
Oceňování
1.           Před přijetím
opatření k řešení problémů nebo výkonem pravomoci
odepisovat nebo provádět konverzi kapitálových nástrojů výbor
zajistí, aby osoba nezávislá na jakémkoli veřejném orgánu,
včetně výboru, orgánu příslušném k řešení a dotčeném
subjektu provedla poctivé a realistické ocenění aktiv a závazků
subjektu uvedeného v článku 2.
2.           S výhradou odstavce 13, pokud
jsou splněny veškeré požadavky stanovené v odstavcích 3 až 14, toto
ocenění se považuje za konečné.
3.           Pokud nezávislé ocenění
podle odstavce 1 není možné, výbor může provést prozatímní ocenění
aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2 v souladu s
ustanoveními odstavce 9.
4.           Cílem ocenění je
posoudit hodnotu aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2, který
je v úpadku nebo u kterého je úpadek pravděpodobný.
5.           Účelem ocenění je:
a)      zohlednit ho za účelem určení,
zda jsou splněny podmínky pro řešení problémů nebo podmínky pro
odepsání nebo konverzi kapitálových nástrojů;
b)      jsou-li splněny podmínky pro řešení
problémů, zohlednit ho za účelem rozhodnutí o vhodném opatření
k řešení problémů, které má být ve vztahu k subjektu
uvedenému v článku 2 přijato;
c)      je-li uplatněna pravomoc odepisovat
nebo provádět konverzi kapitálových nástrojů, zohlednit ho za účelem
rozhodnutí o rozsahu zrušení nebo rozředění akcií nebo jiných
nástrojů vlastnického práva a rozsahu odepsání nebo konverze
příslušných kapitálových nástrojů;
d)      je-li uplatněn nástroj odepsání
závazků, zohlednit ho za účelem rozhodnutí o rozsahu odepsání nebo
konverze způsobilých závazků;
e)      je-li uplatněn nástroj
překlenovací instituce nebo nástroj rozdělení aktiv, zohlednit ho za
účelem rozhodnutí o aktivech, právech, závazcích nebo akciích nebo jiných
nástrojích vlastnického práva, které mají být převedeny, a rozhodnutí o
hodnotě jakéhokoli protiplnění, které má být zaplaceno řešené
instituci nebo případně vlastníkům akcií nebo jiných
nástrojů vlastnického práva;
f)       je-li uplatněn nástroj prodeje
obchodních činností, zohlednit ho za účelem rozhodnutí o aktivech,
právech, závazcích nebo akciích nebo jiných nástrojích vlastnického práva,
které mají být převedeny, a poskytnout informace s cílem, aby výbor
porozuměl, co představuje obchodní podmínky pro účely čl.
21 odst. 2 písm. b);
g)      ve všech případech zajistit, aby v
okamžiku uplatnění nástrojů k řešení problémů nebo výkonu
pravomoci odepisovat nebo provádět konverzi kapitálových nástrojů
byly plně uznány veškeré ztráty spojené s aktivy subjektu uvedeného
v článku 2.
6.           Ocenění
případně vychází z obezřetných předpokladů,
včetně poměrů selhání a závažnosti ztrát. Ocenění
nepředpokládá žádné potenciální budoucí poskytnutí mimořádné
veřejné finanční podpory subjektu uvedenému v článku 2 počínaje
okamžikem, kdy je přijato opatření k řešení problémů nebo
je vykonána pravomoc odepisovat nebo provádět konverzi kapitálových
nástrojů. Ocenění dále zohlední skutečnost, že pokud je
uplatněn jakýkoli nástroj k řešení problémů:
a)      výbor může od řešené instituce
získat zpět veškeré přiměřené, řádně vynaložené
výdaje;
b)      fond může účtovat úroky nebo
poplatky ve vztahu k úvěrům nebo zárukám poskytnutým řešené
instituci v souladu s článkem 71.
7.           Ocenění doplní
následující informace uvedené v účetních knihách a evidenci subjektu
uvedeného v článku 2:
a)      aktuální rozvaha a zpráva o finanční
situaci subjektu uvedeného v článku 2;
b)      analýza a odhad účetní hodnoty
aktiv;
c)      seznam dlužných závazků uvedených
v knihách a záznamech subjektu uvedeného v článku 2 s uvedením
příslušných úvěrů a priorit pohledávek uvedených v článku
15;
d)      seznam aktiv, která subjekt uvedený v
článku 2 drží na účet třetích stran, jež mají ve vztahu
k těmto aktivům vlastnická práva.
8.           Ve vhodných případech
mohou být informace v odst. 7 písm. b) za účelem odůvodnění
rozhodnutí uvedených v odst. 5 písm. e) a f) doplněny analýzou a
odhadem tržní hodnoty aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2.
9.           V ocenění se uvede
rozdělení věřitelů do tříd podle priority pohledávek
uvedené v článku 15 a odhad zacházení, jakého by se podle očekávání
každé třídě akcionářů a věřitelů dostalo,
kdyby byl subjekt uvedený v článku 2 likvidován v běžném
úpadkovém řízení.
10.         Pokud v důsledku
naléhavosti okolností daného případu není možné dodržet požadavky
stanovené v odstavcích 6 a 8 nebo pokud se použije odstavec 2, provede se
prozatímní ocenění. Toto prozatímní ocenění splňuje požadavky
odstavce 4, a pokud je to za daných okolností přiměřeně
proveditelné, i požadavky odstavců 1, 7 a 9.
Prozatímní ocenění uvedené v první
pododstavci zahrnuje náležitě odůvodněnou rezervu na
dodatečné ztráty.
11.         Ocenění, které
nesplňuje veškeré požadavky stanovené v tomto článku, se považuje za
prozatímní, dokud nezávislá osoba neprovede ocenění, které je plně v
souladu s veškerými požadavky podle tohoto článku. Uvedené konečné
ocenění ex post se provede, jakmile je to uskutečnitelné.
Účelem konečného ocenění ex post
je:
a)      zajistit, aby veškeré ztráty spojené s
aktivy subjektu uvedeného v článku 2 byly plně uznány v účetních
knihách daného subjektu;
b)      odůvodnit rozhodnutí o odepsání
pohledávek věřitelů nebo o navýšení hodnoty hrazeného
protiplnění v souladu s odstavcem 12.
12.         Je-li odhad čisté hodnoty
aktiv subjektu uvedeného v článku 2 podle konečného ocenění ex
post vyšší než odhad čisté hodnoty aktiv daného subjektu podle
prozatímního ocenění, výbor může od vnitrostátního orgánu
příslušného k řešení požadovat, aby:
a)      uplatnil svou pravomoc navýšit hodnotu
pohledávek věřitelů, které byly odepsány v rámci nástroje
odepsání závazků;
b)      uložil překlenovací instituci nebo
subjektu pro správu aktiv, aby zaplatily další protiplnění ve vztahu k
aktivům, právům nebo závazkům řešenému subjektu uvedenému v
článku 2, nebo případně ve vztahu k akciím nebo nástrojům
vlastnického práva jejich vlastníkům.
13.         Odchylně od odstavce 1 se
prozatímní ocenění provedené v souladu s odstavci 10 a 11 považuje za
platný základ k přijímání opatření k řešení problémů
výborem nebo k vykonání pravomoci odepisovat a provádět konverzi
kapitálových nástrojů.
14.         Ocenění nemá žádný právní
účinek a je procedurálním krokem v rámci přípravy na doporučení
výboru uplatnit nástroj k řešení problémů nebo vykonávat pravomoc k
řešení problémů.
15.         Ocenění je také v souladu
s akty v přenesené pravomoci, které Komise přijímá podle čl. 30
odst. 7 směrnice [ ] a které se týkají okolností, za jakých je určitá
osoba nezávislá, metodiky pro posouzení hodnoty aktiv a závazků subjektu a
metodiky pro výpočet rezervy na dodatečné ztráty a její zahrnutí do
prozatímního ocenění.
16.         Aby se vyhodnotilo, zda by se
akcionářům a věřitelům dostalo lepšího zacházení,
pokud by řešená instituce vstoupila do běžného úpadkového
řízení, výbor zajistí, aby bylo provedeno ocenění nezávislou osobou v
návaznosti na provedení opatření k řešení problémů. Toto
ocenění se odlišuje od ocenění prováděného podle odstavců 1
až 14.
17.         Ocenění uvedené v
odstavci 16 určí:
a)      zacházení, jehož by se dostalo
akcionářům a věřitelům, kdyby řešený subjekt
uvedený v článku 2, ve vztahu k němuž byl proveden částečný
převod, odepsání nebo konverze, vstoupil do běžného úpadkového řízení
bezprostředně před provedením převodu, odepsání nebo
konverze;
b)      skutečné zacházení, kterého se
akcionářům a věřitelům dostalo v rámci řešení
problémů řešeného subjektu uvedeného v článku 2;
c)      zda existuje rozdíl mezi zacházením podle
písmene a) a zacházením podle písmene b).
18.         Ocenění uvedené v
odstavci 16:
a)      vychází z toho, že subjekt uvedený v
článku 2, který je předmětem řešení a ve vztahu k
němuž byly provedeny částečný převod, odepsání nebo
konverze, by vstoupil do běžného úpadkového řízení
bezprostředně před provedením opatření k řešení
problémů;
b)      vychází z toho, že částečný
převod nebo převody práv, aktiv nebo závazků nebo odepsání nebo
konverze nebyly provedeny;
c)      odhlédne od jakéhokoli poskytnutí
mimořádné veřejné podpory subjektu uvedeného v článku 2, který
je předmětem řešení.
Článek 18
Odepisování a konverze kapitálových nástrojů
1.           ECB, příslušný orgán
nebo orgán příslušný k řešení určený členským státem v
souladu s čl. 51 odst. 1 písm. ba) a bb) a článkem 54 směrnice [
], informují výbor, pokud usoudí, že jsou ve vztahu k subjektu uvedenému v
článku 2 nebo skupině usazené v zúčastněném členském
státu splněny tyto podmínky:
a)      subjekt přestane být životaschopný,
pokud se kapitálové nástroje neodepíší nebo nekonvertují na vlastní kapitál;
b)      subjekt nebo skupina vyžadují
mimořádnou veřejnou finanční podporu s výjimkou
případů, kdy nastane jakákoli z okolností uvedených v čl. 16
odst. 3 písm. d) bodě iii).
2.           Pro účely odstavce 1 se
má za to, že subjekt uvedený v článku 2 nebo skupina již nejsou
životaschopné pouze v případě, že jsou splněny obě z
těchto podmínek:
a)      subjekt nebo skupina jsou v úpadku nebo
je u nich úpadek pravděpodobný;
b)      s ohledem na časové možnosti a
další relevantní okolnosti neexistuje přiměřená vyhlídka na to, že
by úpadku daného subjektu nebo skupiny v přiměřené
lhůtě zabránila opatření, včetně alternativních
opatření soukromého sektoru nebo orgánů dohledu (včetně
opatření rané intervence), jiná než opatření na odepsání nebo
konverzi kapitálových nástrojů, ať již samostatně nebo
společně s opatřeními k řešení problémů.
3.           Pro účely odst. 1 písm.
a) se má za to, že subjekt je v úpadku nebo je u něj úpadek
pravděpodobný, nastane-li alespoň jedna z okolností uvedených v
čl. 16 odst. 3.
4.           Pro účely odst. 2 písm.
a) se má za to, že skupina je v úpadku nebo že je u ní úpadek
pravděpodobný, pokud příslušná skupina porušuje konsolidované
obezřetnostní požadavky způsobem, který by odůvodnil
opatření ze strany příslušného orgánu, nebo existují objektivní
skutečnosti podporující závěr, že skupina uvedené požadavky poruší v
blízké budoucnosti, a to mimo jiné z toho důvodu, že jí vznikly nebo
pravděpodobně vzniknou ztráty, které vyčerpají celý její kapitál
nebo jeho významnou část.
5.           Komise na základě
doporučení výboru nebo z vlastního podnětu ověří, zda jsou
splněny podmínky uvedené v odstavci 1. Komise určí, zda se pravomoci
odepisovat nebo provádět konverzi kapitálových nástrojů vykonají
jednotlivě nebo, v návaznosti na postup podle čl. 16 odst. 4 až
7, společně s řešením problémů.
6.           Pokud Komise rozhodne, že
podmínky uvedené v odstavci 1 jsou splněny, ale že podmínky pro
řešení problémů v souladu s čl. 16 odst. 2 splněny nejsou,
výbor v návaznosti na rozhodnutí Komise vydá vnitrostátním orgánům
příslušným k řešení pokyn k výkonu pravomocí odepisovat nebo
provádět konverzi v souladu s články 51 a 52 směrnice [ ].
7.           Pokud jsou splněny
podmínky uvedené v odstavci 1 a podmínky uvedené v čl. 16 odst. 2 jsou
rovněž splněny, použije se postup stanovený v čl. 16 odst. 4 až
7.
8.           Výbor zajistí, aby
vnitrostátní orgány příslušné k řešení vykonávaly pravomoci
odepisovat a provádět konverzi způsobem, který vede k těmto
výsledkům:
a)      kmenový kapitál tier 1 se snižuje jako
první úměrně ke ztrátám a až do své plné výše;
b)      jistina příslušných kapitálových
nástrojů se odepíše nebo konvertuje na nástroje kmenového kapitálu tier 1
nebo obojí v požadovaném rozsahu a až do plné výše příslušných
kapitálových nástrojů.
9.           Vnitrostátní orgány
příslušné k řešení plní pokyny výboru a vykonávají odepsání nebo
konverzi kapitálových nástrojů v souladu s článkem 26.
Článek 19
Obecné zásady pro nástroje k řešení problémů
1.           Pokud se výbor rozhodne
uplatnit nástroj k řešení problémů na subjekt uvedený v článku 2
a toto opatření k řešení problémů by mělo za následek
ztráty, které by nesli věřitelé, nebo konverzi jejich nároků,
výbor vykoná pravomoc odepisovat a provádět konverzi kapitálových
nástrojů podle článku 18 bezprostředně před
uplatněním nástroje k řešení problémů nebo současně s
jeho uplatněním.
2.           Nástroje k řešení
problémů uvedené v čl. 16 odst. 5 jsou:
a)      nástroj prodeje obchodních činností;
b)      nástroj překlenovací instituce;
c)      nástroj rozdělení aktiv;
d)      nástroj odepsání závazků.
3.           Při přijímání
rozhodnutí uvedeného v čl. 16 odst. 5 výbor zohlední:
a)      aktiva a závazky řešené instituce na
základě ocenění podle článku 17;
b)      likviditu řešené instituce;
c)      prodejnost franšízové hodnoty řešené
instituce vzhledem ke konkurenčním a hospodářským podmínkám na trhu;
d)      čas, který je k dispozici.
4.           S výhradou odstavce 5 lze
nástroje k řešení problémů uplatňovat odděleně nebo
společně, s výjimkou nástroje rozdělení aktiv, který lze
uplatňovat pouze společně s jiným nástrojem k řešení
problémů.
Článek 20
Režim řešení problémů
Režim řešení problémů přijatý
výborem podle čl. 16 odst. 8 stanoví v souladu s rozhodnutími Komise o
rámci pro řešení problémů podle čl. 16 odst. 6 a s rozhodnutím o
státní podpoře, pokud je analogicky uplatnitelné, podrobnosti
nástrojů k řešení problémů, které se mají uplatnit na řešenou
instituci, alespoň pokud jde o opatření uvedená v čl. 21 odst.
2, čl. 22 odst. 2, čl. 23 odst. 2 a čl. 24 odst. 1, a určí
konkrétní částky a účely, na které se použije fond.
V průběhu procesu řešení
problémů výbor může režim řešení problémů
případně pozměnit a aktualizovat vzhledem k okolnostem
případu a v rámci pro řešení problémů, o kterém rozhoduje Komise
podle čl. 16 odst. 6.
Článek 21
Nástroj prodeje obchodních činností
1.           V rámci stanoveném Komisí se
nástroj prodeje obchodních činností na kupujícího, jenž není
překlenovací institucí, skládá z převodu:
a)      akcií nebo jiných nástrojů
vlastnického práva řešené instituce; nebo
b)      veškerých nebo vybraných aktiv, práv nebo
závazků řešené instituce.
2.           Ve vztahu k nástroji prodeje
obchodních činností vymezí režim řešení problémů podle čl.
16 odst. 8 zejména:
a)      nástroje, aktiva, práva a závazky, jež
mají být převedeny vnitrostátním orgánem příslušným
k řešení, a to v souladu s čl. 32 odst. 1, 7 až 11
směrnice [ ];
b)      obchodní podmínky, které zohledňují okolnosti,
náklady a výdaje vzniklé v souvislosti s režimem řešení problémů,
kterými se řídí převod uskutečňovaný vnitrostátní orgánem
příslušným k řešení podle čl. 32 odst. 2 až 4 směrnice [ ];
c)      zda může být pravomoc k převodu
vykonána vnitrostátním orgánem příslušným k řešení v souladu s
čl. 32 odst. 5 a 6 směrnice [ ] více než jednou;
d)      opatření pro uvedení na trh, jež
přijímá vnitrostátní orgán příslušný k řešení ve vztahu k
uvedené instituci nebo uvedeným nástrojům, aktivům, právům a
závazkům v souladu s čl. 33 odst. 1 a 2 směrnice [ ];
e)      zda by splnění uvedených
požadavků pro uvedení na trh ze strany vnitrostátního orgánu
příslušného k řešení pravděpodobně oslabilo dosažení cíle
řešení problémů podle odst. 3.
3.           Výbor uplatní nástroj prodeje
obchodních činností, aniž by splnil požadavky na uvedení na trh podle
odstavce 2 písm. e), pokud rozhodne, že splnění uvedených požadavků
by pravděpodobně uškodilo jednomu nebo více z cílů řešení
problémů, a zejména pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)      má za to, že existuje podstatné ohrožení
finanční stability, způsobené nebo zhoršené úpadkem nebo potenciálním
úpadkem řešené instituce;
b)      má za to, že splnění uvedených
požadavků by pravděpodobně oslabilo účinnost nástroje
prodeje obchodních činností při řešení této hrozby nebo dosažení
cíle řešení problémů uvedeného v čl. 12 odst. 2 písm. b).
Článek 22
Nástroj překlenovací instituce
1.           V rámci stanoveném Komisí se
nástroj překlenovací instituce skládá z převodu na překlenovací
instituci, jehož předmětem jsou jakékoli:
a)      akcie nebo jiné nástroje vlastnického
práva vydané jednou nebo více řešenými institucemi;
b)      veškerá nebo jakákoli aktiva, práva nebo
závazky jedné nebo více řešených institucí.
2.           Režim řešení
problémů podle článku 20 vymezí ve vztahu k nástroji
překlenovací instituce zejména:
a)      nástroje, aktiva, práva a závazky, jež
mají být převedeny na překlenovací instituci vnitrostátním orgánem
příslušným k řešení podle čl. 34 odst. 1 až 9 směrnice [ ];
b)      opatření přijatá vnitrostátním
orgánem příslušným k řešení v souladu s čl. 35 odst. 1
až 3 a odst. 5 až 8 směrnice [ ], jež se týkající zřízení, fungování
a ukončení činnosti překlenovací instituce;
c)      opatření pro uvedení na trh, jež
přijímá vnitrostátní orgán příslušný k řešení ve vztahu k
překlenovací instituci nebo uvedeným aktivům či závazkům
podle čl. 35 odst. 4 směrnice [ ].
3.           Výbor zajistí, aby celková
hodnota závazků převáděných na překlenovací instituci ze
strany vnitrostátního orgánu příslušného k řešení
nepřekročila celkovou hodnotu práv a aktiv převedených z
řešené instituce nebo poskytnutých z jiných zdrojů.
Článek 23
Nástroj rozdělení aktiv
1.           V rámci stanoveném Komisí je
nástrojem rozdělení aktiv převod aktiv, práv nebo závazků
řešené instituce na subjekt pro správu aktiv.
Subjekt pro správu aktiv je právnickou osobou, jež
splňuje všechny tyto požadavky:
a)      je zcela nebo částečně
vlastněna nebo je ovládána jedním nebo více veřejnými orgány, mezi
něž může patřit orgán příslušný k řešení nebo
mechanismus financování řešení;
b)      byla založena za účelem přijetí
části nebo všech aktiv, práv a závazků jedné nebo více řešených
institucí nebo překlenovací instituce.
2.           Režim řešení
problémů vymezí podle článku 20 ve vztahu k nástroji rozdělení
aktiv zejména:
a)      nástroje, aktiva, práva a závazky, jež
mají být převedeny vnitrostátním orgánem příslušným k řešení na
subjekt pro správu aktiv podle čl. 36 odst. 1 až 4 a 6 až 10 směrnice
[ ];
b)      protiplnění, za které vnitrostátní
orgán příslušný k řešení převede aktiva na subjekt pro správu
aktiv v souladu se zásadami stanovenými v článku 17. Toto ustanovení
nebrání tomu, aby uvedené protiplnění mělo nominální nebo zápornou
hodnotu.
Článek 24
Nástroj odepsání závazků
1.           Nástroj odepsání závazků
lze uplatnit pro kterýkoli z těchto účelů:
a)      rekapitalizaci subjektu uvedeného v
článku 2, jenž splňuje podmínky pro řešení problémů, v
rozsahu dostatečném k obnovení jeho schopnosti plnit podmínky pro povolení
a pokračovat v činnostech, na něž má povolení podle směrnice
2013/36/ES nebo směrnice 2004/39/ES;
b)      konverzi na kapitál nebo snížení jistiny
dluhů nebo dluhových nástrojů, které jsou převáděny na
překlenovací instituci s cílem zajistit uvedené překlenovací
instituci kapitál.
V rámci stanoveném Komisí stanoví režim
řešení problémů ve vztahu k nástroji odepsání závazků zejména:
a)      celkovou částku, která musí být
odepsána ze způsobilých závazků nebo konvertována, v souladu s
odstavcem 6;
b)      závazky, jež lze podle odstavců 5 až
13 vyloučit;
c)      cíle a minimální obsah plánu reorganizace
obchodních činností, jenž se předkládá podle odstavce 16.
2.           Nástroj odepsání závazků
lze uplatnit pro účely uvedené v odst. 1 písm. a), pouze pokud existuje
reálná vyhlídka, že uplatněním tohoto nástroje společně s
dalšími opatřeními uskutečněnými v souladu s plánem reorganizace
obchodních činností podle odstavce 16 se kromě dosažení
příslušných cílů řešení problémů obnoví finanční
zdraví a dlouhodobá udržitelnost uvedené instituce.
Není-li podmínka uvedená v první pododstavci
splněna, uplatní se nástroje pro řešení uvedené v čl. 19 odst. 2
písm. a), b) a c) a příslušně se použije nástroj odepsání
závazků uvedený v čl. 19 odst. 2 písm. d).
3.           Odepsání a konverzi nelze
provést ve vztahu k těmto závazkům:
a)      pojištěným vkladům;
b)      zajištěným závazkům
včetně krytých dluhopisů;
c)      veškerým závazkům vzniklým v
důsledku toho, že subjekt uvedený v článku 2 má v držení aktiva nebo
finanční prostředky klientů, nebo z fiduciárního vztahu mezi
subjektem uvedeným v článku 2 coby fiduciárním zmocněncem a jinou
osobou coby oprávněným, vztahuje-li se na takového klienta nebo
oprávněného ochrana podle příslušného insolvenčního nebo
občanského práva;
d)      závazkům s původní splatností
kratší než sedm dní vůči institucím s vyloučením subjektů,
které jsou součástí stejné skupiny;
e)      závazkům z účasti v systému
označeném v souladu se směrnicí 98/26/ES[23] , jejichž zbývající splatnost
je kratší než sedm dní;
f)       závazkům ke kterémukoli z
těchto subjektů:
i)        zaměstnanci, a to ve vztahu ke
splatné mzdě, důchodovým dávkám nebo jiné pevné odměně,
s výjimkou pohyblivé složky odměny, která není regulována právními
předpisy ani kolektivní smlouvou;
ii)       obchodnímu věřiteli, vzniklým
na základě poskytování zboží nebo služeb instituci nebo subjektu uvedenému
v čl. 1 písm. b), c) nebo d), nezbytných pro každodenní fungování jejich
operací, včetně IT služeb, energií a pronájmu, obsluhy a údržby
prostor;
iii)      daňovým orgánům a
orgánům sociálního zabezpečení, pokud jsou tyto závazky podle
příslušného insolvenčního nebo občanského práva
upřednostněny.
4.           Rozsah nástroje odepsání závazků
stanovený v odstavci 3 nebrání ve vhodných případech výkonu pravomoci
odepsání závazku ve vztahu k jakékoli části zajištěného závazku nebo
závazku, pro nějž bylo poskytnuto zajištění přesahující hodnotu
aktiv, zástavy nebo zajištění, vůči nimž je zajištěn. Kryté
dluhopisy ve smyslu čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES[24] lze tímto ustanovením
vyloučit.
5.           Za výjimečných okolností
lze vyloučit nebo zčásti vyloučit z uplatnění pravomocí
odepisovat a provádět konverzi některé závazky, jestliže:
a)      bez ohledu na úsilí vynaložené v dobré
víře orgánem příslušným k řešení není možné daný závazek odepsat
v přiměřené době; nebo
b)      vyloučení je nezbytně nutné a
přiměřené k zajištění kontinuity zásadních funkcí a
hlavních druhů obchodních činností tak, aby zůstala zachována
schopnost řešené instituce pokračovat v klíčových operacích,
službách a transakcích; nebo
c)      vyloučení je nezbytně nutné a
je přiměřené pro zabránění rozsáhlému šíření
problémů, které by vážně narušilo fungování finančních trhů
způsobem, jenž by mohl těžce poškodit hospodářství
členského státu nebo Unie; nebo
d)      uplatnění nástroje odepsání na tyto
závazky by vedlo k takovému snížení hodnoty, že by ztráty na straně jiných
věřitelů byly vyšší, než kdyby tyto závazky byly z
uplatnění tohoto nástroje vyloučeny.
V případě vyloučení nebo
částečného vyloučení způsobilého závazku nebo třídy
způsobilých závazků je možné s ohledem na takové vyloučení
zvýšit úroveň odepsání nebo konverze u jiných způsobilých
závazků, a to za podmínky, že úroveň odepsání a konverze
uplatněná u jiných způsobilých závazků respektuje zásadu
stanovenou v čl. 13 odst. 1 písm. f).
6.           V případě, že by
důsledky vyloučení nebo částečného vyloučení
způsobilého závazku nebo třídy způsobilých závazků podle
odstavce 5 a ztráty, které by byly těmito závazky neseny, nebyly plně
přeneseny na jiné věřitele, může fond poskytnout
řešené instituci příspěvek:
a)      na krytí jakýchkoli ztrát, které nebyly
absorbovány způsobilými závazky, a na obnovení čisté hodnoty aktiv
řešené instituce na nulu v souladu s odst. 1 písm. a);
b)      na nákup akcií či jiných
nástrojů vlastnického práva nebo kapitálových nástrojů v řešené
instituci za účelem její rekapitalizace v souladu s odst. 1 písm. b).
7.           Fond může
příspěvek podle odstavce 6 poskytnout pouze tehdy, pokud příspěvek
splňuje obě tato kritéria:
a)      akcionáři, držitelé jiných
nástrojů vlastnického práva, držitelé příslušných kapitálových
nástrojů a jiných způsobilých závazků přispěli
prostřednictvím odepsání, konverze nebo jinak k absorpci ztrát a rekapitalizaci
v rozsahu nejméně 8 % celkových závazků včetně kapitálu
řešené instituce, přičemž se vychází z ocenění v souladu s
článkem 17 provedeného k okamžiku opatření k řešení
problémů;
b)      příspěvek fondu není vyšší než
5 % celkových závazků včetně kapitálu řešené instituce na
základě ocenění v souladu s článkem 17 provedeného k okamžiku
opatření k řešení problémů.
8.           Příspěvek fondu
může být financován:
a)      částkou, kterou má fond k dispozici
a která byla získána z příspěvků subjektů uvedených v
článku 2 v souladu s článkem 66;
b)      částkou, kterou lze získat z
příspěvků ex post v souladu s článkem 67 během
období tří let; a
c)      nejsou-li částky podle písmen a) a
b) dostačující, částkami získanými z alternativních zdrojů
financování v souladu s článkem 69.
9.           Za mimořádných okolností
může být usilováno o další financování z alternativních zdrojů poté,
co:
a)      bylo dosaženo 5% limitu stanoveného v
odst. 7 písm. b); a
b)      byly plně odepsány nebo konvertovány
veškeré nezajištěné nepřednostní závazky jiné než způsobilé
vklady.
10.         Jsou-li splněny podmínky
stanovené v odst. 7 písm. a) a b), lze poskytnout alternativně nebo navíc
příspěvek ze zdrojů, které byly získány z
příspěvků ex ante v souladu s článkem 66 a které
nebyly dosud použity.
11.         Pro účely tohoto
nařízení se nepoužije čl. 38 písm. cab) pododstavec 5 směrnice [
].
12.         Při přijímání
rozhodnutí podle odstavce 5 se náležité zohlední:
a)      zásada, že ztráty by měli nést v
první řadě akcionáři a dále pak obecně věřitelé
řešené instituce v pořadí dle jejich prioritního postavení;
b)      schopnost absorbovat ztráty, která by
řešené instituci zůstala v případě, že by daný závazek nebo
třída závazků byly vyloučeny;
c)      potřeba udržet
přiměřené zdroje k financování řešení problémů.
13.         Výbor posoudí následující body
na základě ocenění v souladu s požadavky článku 17:
a)      celkovou částku způsobilých
závazků, která musí být odepsána, aby byla čistá hodnota aktiv
řešené instituce rovna nule;
b)      v příslušném případě
celkovou částku, ve které musí být způsobilé závazky konvertovány na
akcie, aby byl obnoven poměr kmenového kapitálu tier 1 buď
řešené instituce nebo překlenovací instituce.
V případě rozhodnutí o uplatnění
nástroje odepsání závazků pro účel uvedený v odst. 1 písm. a) se
posouzením uvedeným v prvním pododstavci stanoví částka, v níž musí
být způsobilé závazky konvertovány, aby se obnovil poměr kmenového
kapitálu tier 1 řešené instituce nebo v příslušném případě
překlenovací instituce s ohledem na jakékoli vložení kapitálu fondem pro
řešení problémů podle čl. 71 odst. 1 písm. d) a aby byla udržena
dostatečná důvěra trhu v řešenou nebo překlenovací
instituci a ta mohla díky tomu nadále splňovat podmínky pro povolení a
pokračovat v činnostech, pro něž má povolení podle směrnice
2013/36/ES nebo směrnice 2004/39/ES.
14.         Vyloučení podle odstavce
5 lze uplatnit buď tak, že se určitý závazek z odepsání zcela
vyloučí, nebo že se omezí rozsah, v jakém se u něj odepsání použije.
15.         Pravomoc odepisovat a
provádět konverzi musí dodržovat požadavky týkající se přednosti
nároků stanovené v článku 15.
16.         Vnitrostátní orgán
příslušný k řešení musí výboru neprodleně zaslat plán
reorganizace obchodní činnosti, který obdrží poté, co správce jmenovaný
podle čl. 47 odst. 1 směrnice [ ] požádá o nástroj odepsání
závazků.
Do dvou týdnů od data předložení plánu
reorganizace obchodní činnosti předloží orgán příslušný k
řešení své posouzení tohoto plánu výboru. Do jednoho měsíce od data
předložení plánu reorganizace obchodní činnosti výbor posoudí
pravděpodobnost toho, že plán v případě realizace obnoví dlouhodobou
životaschopnost subjektu uvedeného v článku 2. Toto posouzení bude
provedeno ve shodě s příslušným orgánem.
Pakliže výbor dojde k závěru, že plán povede
k dosažení tohoto cíle, povolí vnitrostátnímu orgánu příslušnému k
řešení, aby uvedený plán schválil v souladu s čl. 47 odst. 5
směrnice [ ]. Pokud výbor nedojde k závěru, že by plán uvedeného cíle
dosáhl, vydá vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení pokyn, aby
oznámil uvedené výhrady správci a podle čl. 47 odst. 6 směrnice [ ]
uloží správci, aby plán upravil způsobem, který tyto výhrady řeší.
Toto bude provedeno ve shodě s příslušným orgánem.
Vnitrostátní orgán příslušný k řešení
zasílá tento pozměněný plán výboru. Výbor vydá vnitrostátnímu orgánu
příslušnému k řešení pokyn, aby do jednoho týdne oznámil správci
závěr výboru o tom, zda upravený plán řeší oznámené výhrady, nebo zda
jsou nutné další úpravy.
Článek 25
Monitorování prováděné výborem
1.           Výbor bedlivě
monitoruje, jak vnitrostátní orgány příslušné k řešení provádějí
režim řešení problémů. Pro tyto účely vnitrostátní orgán
příslušný k řešení:
a)      spolupracuje s výborem a je mu nápomocen
při plnění jeho povinností vyplývajících z monitorování;
b)      poskytuje v pravidelných lhůtách
stanovených výborem přesné, spolehlivé a úplné informace o provádění
režimu řešení problémů, uplatňování nástrojů k řešení
problémů a výkonu pravomoci k řešení problémů, jež si může
výbor vyžádat, včetně informací o:
i)        operacích a finanční situaci
řešené instituce, překlenovací instituce a subjektu pro správu aktiv;
ii)       zacházení, kterého by se dostalo
akcionářům a věřitelům, probíhala-li by likvidace
podle běžného úpadkového řízení;
iii)      jakýchkoli probíhajících soudních
řízeních, jež souvisí s likvidací aktiv instituce v úpadku, námitkách
proti rozhodnutí o řešení problémů a ocenění či
souvisejících žalobních návrzích na vyrovnání, jež podali akcionáři
či věřitelé;
iv)      jmenování, odvolání či nahrazení
osob provádějících oceňování, správců, účetních,
právníků a dalších odborníků, kteří mohou být zapotřebí,
aby napomáhali vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení, a
informací o plnění jejich povinností;
v)       veškerých dalších záležitostech, na
něž může výbor odkázat;
vi)      rozsahu a způsobu výkonu pravomocí
k řešení vyjmenovaných v kapitole V směrnice [ ] ze strany vnitrostátních
orgánů příslušných k řešení;
vii)     hospodářské životaschopnosti,
proveditelnosti a provádění plánu reorganizace obchodní činnosti
stanoveného podle čl. 24 odst. 16.
Vnitrostátní orgány příslušné k řešení
předkládají výboru závěrečnou zprávu o provedení režimu
řešení problémů.
2.           Výbor může na
základě poskytnutých informací vydat vnitrostátním orgánům
příslušným k řešení pokyny, jež se mohou týkat jakýchkoli hledisek
provádění režimu řešení problémů, a zejména prvků uvedených
v článku 20 a výkonu pravomoci k řešení problémů.
3.           Je-li to k dosažení cílů
řešení nezbytné, může Komise v návaznosti na doporučení výboru
či ze svého vlastního podnětu přezkoumat své rozhodnutí o rámci
pro řešení problémů a příslušně jej změnit.
Článek 26
Provádění rozhodnutí o řešení problémů
1.           Vnitrostátní orgány
příslušné k řešení přijmou veškerá opatření, jež jsou
nezbytná k provedení rozhodnutí o řešení problémů podle čl. 16
odst. 8, a to zejména prostřednictvím výkonu kontroly nad subjekty
uvedenými v článku 2, přijetím nezbytných opatření v souladu s
článkem 64 směrnice [ ] a zajištěním toho, že se postupuje v
souladu se zárukami stanovenými v uvedené směrnici. Vnitrostátní orgány
příslušné k řešení musí provést veškerá rozhodnutí, jež jim výbor
určil.
Za tímto účelem musí využít svou pravomoc
podle vnitrostátních právních předpisů, kterými se uvádí vnitrostátní
právní předpisy do souladu se směrnicí [ ], přičemž jsou
vázány podmínkami stanovenými vnitrostátními právními předpisy. Vnitrostátní
orgány příslušné k řešení plně informují výbor
o uplatňování těchto pravomocí. Veškerá opatření, jež
činí, musí být v souladu s rozhodnutím podle čl. 16 odst. 8.
2.           Pokud vnitrostátní orgán
příslušný k řešení neprovedl rozhodnutí podle článku 16, či
takové rozhodnutí provedl způsobem, kterým není možné dosáhnout cílů
řešení problémů podle tohoto nařízení, má výbor pravomoc
nařídit řešené instituci, aby:
a)      převedla vymezená aktiva, práva nebo
závazky řešené instituce na jinou osobu;
b)      požadovala konverzi dluhových
nástrojů, které obsahují smluvní podmínky umožňující konverzi, za
podmínek stanovených podle článku 18.
3.           Řešená instituce plní
veškerá rozhodnutí, na která odkazuje odstavec 2. Taková rozhodnutí mají
přednost před dřívějšími rozhodnutími přijatými
vnitrostátními orgány ve stejné záležitosti.
4.           Vnitrostátní orgány se
při přijímání opatření ve vztahu k otázkám, na něž se
vztahuje rozhodnutí, jež se přijímá podle odstavce 2, musí takovým
rozhodnutím řídit.
Kapitola 4
Spolupráce
Článek 27
Závazek spolupráce
1.           Výbor informuje Komisi o
veškerých opatřeních, jež přijal za účelem přípravy
řešení. Pokud jde o veškeré informace obdržené od výboru, jsou
členové a zaměstnanci Komise vázáni požadavky na zachovávání
služebního tajemství stanovenými v článku 79.
2.           Při výkonu svých
příslušných pravomocí podle tohoto nařízení výbor, Komise, ECB a
vnitrostátní příslušné orgány a orgány příslušné k řešení
vzájemně úzce spolupracují. ECB a vnitrostátní příslušné orgány
poskytují výboru a Komisi veškeré informace, jež jsou nezbytné k plnění
jejich úkolů.
3.           Při výkonu svých
příslušných pravomocí podle tohoto nařízení výbor, Komise, ECB,
vnitrostátní příslušné orgány a vnitrostátní orgány příslušné k
řešení vzájemně úzce spolupracují, pokud jde o plánování řešení
a fáze rané intervence a řešení podle článků 7 až 26. ECB a
vnitrostátní příslušné orgány poskytují výboru a Komisi veškeré informace,
jež jsou nezbytné k plnění jejich úkolů.
4.           Výbor jmenuje pro účely
tohoto nařízení svého zástupce pro případ, že ECB pozve zástupce
výboru, aby se účastnil jednání Rady dohledu ECB zřízené v souladu se
článkem 19 nařízení Rady (EU) č. [ ].
5.           Výbor jmenuje pro účely
tohoto nařízení svého zástupce, který se bude účastnit jednání výboru
k řešení problémů Evropského orgánu pro bankovnictví zřízeného podle
článku 113 směrnice [ ].
6.           Výbor úzce spolupracuje s
Evropským nástrojem finanční stability (EFSF) a s Evropským mechanismem
stability (ESM), zejména v těch případech, kdy EFSF či ESM
poskytly nebo pravděpodobně poskytnou přímou či nepřímou
finanční pomoc subjektům usazeným v zúčastněném
členském státě, a to zejména za výjimečných okolností, jež jsou
uvedeny v čl. 24 odst. 9.
7.           Výbor a ECB uzavřou
memorandum o porozumění, v němž bude obecným způsobem uvedeno,
jak spolu budou podle odstavce 2 spolupracovat. Memorandum podléhá pravidelnému
přezkumu a za náležitého zacházení s důvěrnými informacemi
se zveřejňuje.
Článek 28
Výměna informací v rámci jednotného
mechanismu pro řešení problémů bank
1.           Výbor i vnitrostátní orgány
příslušné k řešení mají povinnost v dobré víře
spolupracovat a povinnost vyměňovat si informace.
2.           Výbor poskytuje Komisi
veškeré informace, jež jsou nezbytné k plnění úkolů podle tohoto
nařízení, a příslušně i článku 107 SFEU.
Článek 29
Spolupráce v rámci jednotného mechanismu pro řešení problémů bank a
úprava v případě skupin
Ustanovení čl. 12 odst. 4, 5, 6 a 15 a
články 80 až 83 směrnice [ ] se na vztahy mezi vnitrostátními orgány
příslušnými k řešení zúčastněných členských
států nepoužijí. Místo toho se použijí příslušná ustanovení tohoto
nařízení.
Článek 30
Spolupráce s nezúčastněnými členskými státy
Pokud jsou součástí skupiny subjekty
usazené v zúčastněných členských státech zároveň se
subjekty z nezúčastněných členských států, bude výbor, aniž
je tím dotčeno jakékoli schválení ze strany Komise podle tohoto
nařízení, zastupovat vnitrostátní orgány příslušné k řešení
zúčastněných členských států pro účely spolupráce s
nezúčastněnými členskými státy podle článků 7, 8, 11,
12, 15, 50 a 80 až 83 směrnice [ ].
Článek 31
Spolupráce s orgány třetích zemí
Komise a výbor v rámci svých
příslušných pravomocí mají výlučnou odpovědnost za uzavírání
nezávazných ujednání o spolupráci jménem vnitrostátních orgánů
příslušných k řešení ze zúčastněných členských států,
jež jsou uvedena v čl. 88 odst. 4 směrnice [ ], a za jejich
oznamování podle odstavce 6 uvedeného článku.
Kapitola 5
Pravomoc k
šetření
Článek 32
Žádosti o informace
1.           Pro účely provádění
úkolů uvedených v článcích 7, 8, 11, 16 a 17 může výbor buď
přímo, nebo prostřednictvím vnitrostátních orgánů
příslušných k řešení požadovat od dále uvedených právnických nebo
fyzických osob, aby poskytly veškeré informace, jež jsou nezbytné k
provádění úkolů, jež mu byly svěřeny tímto nařízením:
a)      subjekty uvedené v článku 2;
b)      zaměstnanci subjektů uvedených
v článku 2;
c)      třetí strany, na které subjekty
uvedené v článku 2 převedly funkce nebo činnosti v rámci
outsourcingu.
2.           Subjekty uvedené v
článku 2 a veškeré osoby uvedené v odst. 1 písm. b) mají povinnost
poskytnout informace, o něž bylo podle odstavce 1 požádáno. Ustanovení
o zachování služebního tajemství nezakládají pro tyto subjekty a osoby
výjimku z povinnosti poskytnout požadované informace. Poskytnutí
požadovaných informací se nepovažuje za porušení služebního tajemství.
3.           Pokud výbor získává informace
přímo od takových subjektů a osob, zpřístupní tyto informace
dotyčným vnitrostátním orgánům příslušným k řešení.
4.           Výbor musí být schopen
získávat průběžně jakékoli informace týkající se kapitálu,
likvidity, aktiv a závazků, pokud jde o jakoukoli instituci, na níž se
uplatňují jeho pravomoci k řešení problémů, jež jsou podstatné z
hlediska účelů řešení problémů.
5.           Výbor, příslušné orgány
a vnitrostátní orgány příslušné k řešení mohou uzavřít
memorandum o porozumění, jež bude upravovat postup pro výměnu
informací.
6.           Příslušné orgány,
včetně případně ECB a vnitrostátní orgány příslušné
k řešení spolupracují s výborem, aby ověřily, zda jsou
některé nebo všechny z požadovaných informací již k dispozici. Pokud takové
informace k dispozici jsou, příslušné orgány, včetně
případně ECB nebo vnitrostátních orgánů příslušných
k řešení je poskytnou výboru.
Článek 33
Obecná šetření
1.           V zájmu plnění
úkolů, které jsou uvedeny v článcích 7, 8, 11, 16 a 17, a podle
dalších podmínek stanovených v příslušných právních předpisech Unie
může výbor provádět veškerá nezbytná šetření všech osob
uvedených v čl. 32 odst. 1 usazených nebo nacházejících se
v zúčastněném členském státě.
Za tím účelem je výbor oprávněn:
a)      požadovat předložení dokumentů;
b)      zkoumat účetní knihy a záznamy osob
uvedených v čl. 32 odst. 1 a pořizovat z těchto knih a
záznamů kopie nebo výpisy;
c)      získávat písemná nebo ústní
vysvětlení od všech osob uvedených v čl. 32 odst. 1 nebo jejich
zástupců nebo zaměstnanců;
d)      vyslechnout jakoukoli jinou osobu, která
s tím souhlasí, za účelem získání informací souvisejících s
předmětem šetření.
2.           Osoby uvedené v čl. 32
odst. 1 se podrobí šetřením zahájeným na základě rozhodnutí výboru.
Jestliže nějaká osoba brání v provádění
šetření, vnitrostátní orgán příslušný k řešení v
zúčastněném členském státě, v němž se nacházejí
příslušné prostory, poskytne v souladu s vnitrostátními
předpisy nezbytnou pomoc, včetně umožnění přístupu
výboru do provozních prostor právnických osob uvedených v čl. 32 odst. 1,
aby mohla být výše uvedená práva vykonána.
Článek 34
Kontroly na místě
1.           V zájmu plnění
úkolů, které jsou uvedeny v článcích 7, 8, 11, 16 a 17, a podle
dalších podmínek stanovených v příslušných právních předpisech Unie
může výbor po předběžném vyrozumění dotčených
vnitrostátních orgánů příslušných k řešení provádět veškerá
nezbytná šetření v provozních prostorách všech právnických osob
uvedených v čl. 32 odst. 1. Vyžaduje-li to řádné provedení a
účinnost kontroly, může výbor provést kontrolu na místě bez
předchozího ohlášení uvedeným právnickým osobám.
2.           Úředníci výboru a další
osoby pověřené výborem k provádění kontrol na místě
smějí vstupovat do všech provozních prostor a na pozemky právnických osob,
kterých se rozhodnutí výboru podle čl. 32 odst. 2 ohledně
šetření týká, a mají veškeré pravomoci stanovené v čl. 32 odst.
1.
3.           Právnické osoby uvedené v
čl. 32 odst. 1 podléhají kontrolám na místě na základě
rozhodnutí výboru.
4.           Úředníci a další
doprovázející osoby pověřené nebo jmenované vnitrostátními orgány
příslušnými k řešení ve členském státě, na jehož území má
kontrola probíhat, poskytují za dohledu a koordinace ze strany výboru
aktivní pomoc jeho úředníkům a dalším osobám pověřeným
výborem. Za tímto účelem mají pravomoci stanovené v odstavci 2. Úředníci
vnitrostátních orgánů příslušných k řešení v
zúčastněném členském státě mají rovněž právo
účastnit se kontrol na místě.
5.           Pokud úředníci výboru a
další doprovázející osoby pověřené nebo jmenované výborem zjistí, že
určitá osoba odmítá kontrolu nařízenou podle odstavce 1, vnitrostátní
orgán příslušný k řešení v zúčastněném členském
státě jim poskytne nezbytnou pomoc v souladu s vnitrostátními
právními předpisy. Tato pomoc zahrnuje v rozsahu nezbytném pro provedení
kontroly zapečetění provozních prostor a účetních knih nebo
záznamů. Nemá-li dotyčný vnitrostátní orgán příslušný k
řešení uvedenou pravomoc, uplatní svou pravomoc vyžádat si nezbytnou pomoc
od jiných vnitrostátních orgánů příslušných k řešení.
Článek 35
Povolení justičního orgánu
1.           Jestliže kontrola na
místě podle čl. 34 odst. 1 a 2 nebo poskytnutí pomoci podle čl.
34 odst. 5 vyžaduje podle vnitrostátních předpisů povolení
justičního orgánu, musí být o takové povolení požádáno.
2.           Pokud je podána žádost o
povolení podle odstavce 1, vnitrostátní justiční orgán kontroluje, zda je
rozhodnutí výboru pravé a zda navrhovaná donucovací opatření nejsou
vzhledem k předmětu kontroly svévolná ani nepřiměřená.
Při kontrole přiměřenosti těchto donucovacích
opatření může vnitrostátní justiční orgán požádat výbor o
podrobné vysvětlení, a to zejména ve vztahu k důvodům, na
jejichž základě má výbor podezření, že došlo k porušení aktů
uvedených v článku 26, a závažnosti tohoto podezření
ohledně porušení a povahy účasti osoby, jíž se donucovací
opatření týkají. Vnitrostátní justiční orgán však nesmí
přezkoumávat nezbytnost kontroly ani požadovat, aby mu byly poskytnuty
informace ze spisu výboru. Zákonnost rozhodnutí výboru přezkoumává pouze
Soudní dvůr Evropské unie.
Kapitola 6
Sankční
pravomoc
Článek 36
Pokuty
1.           Pokud výbor zjistí, že
subjekt uvedený v článku 2 porušil z úmyslu či nedbalosti
některou z povinností, jež jsou uvedeny v odstavci 2, vydá výbor
dotčenému vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení pokyn,
aby uložil příslušnému subjektu uvedenému v článku 2 v souladu se
směrnicí [ ] pokutu.
Jakékoli porušení povinnosti, jehož se takový
subjekt dopustil, se považuje za úmyslné, jsou-li k dispozici objektivní
skutečnosti, jež prokazují, že takový subjekt nebo jeho užší vedení
jednaly ve snaze porušit povinnost.
2.           Pokuty lze uložit
subjektům uvedeným v článku 2 za porušení následujících povinností:
a)      pokud nepředloží požadované
informace v souladu s článkem 32;
b)      pokud se nepodrobí obecnému šetření
podle článku 33 či kontrole na místě a nepředloží požadované
informace v souladu s článkem 32;
c)      pokud neposkytnou příspěvek
fondu podle článků 66 a 67;
d)      pokud nesplní rozhodnutí, které je jim
výborem určeno podle článku 24.
3.           Vnitrostátní orgány
příslušné k řešení zveřejňují veškeré pokuty uložené podle odstavce
1. Pokud by byly zveřejněním dotčené strany
nepřiměřeně poškozeny, zveřejní vnitrostátní orgán
příslušný k řešení sankce bez uvedení totožnosti stran.
4.           Výbor vydá za účelem
zavedení soudržných, účinných a účelných postupů prosazování, a
aby zajistil společné, jednotné a soudržné uplatňování tohoto
nařízení pokyny o ukládání pokut či penále, jež budou určeny
vnitrostátním orgánům příslušným k řešení.
Článek 37
Penále
1.           Výbor vydá dotčenému
vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení pokyn, aby uložil penále
příslušnému subjektu uvedenému v článku 2 v souladu se směrnicí
[ ], aby přinutil:
a)      úvěrovou instituci ke splnění
rozhodnutí přijatého na základě článku 32;
b)      osobu uvedenou v čl. 32 odst. 1 k
předložení úplných informací, o něž bylo požádáno na základě
rozhodnutí podle uvedeného článku;
c)      osobu uvedenou v čl. 33 odst. 1, aby
se podrobila šetření, a zejména aby poskytla příslušné záznamy,
údaje, postupy a jakékoli další požadované materiály a aby doplnila a opravila
další informace poskytnuté v rámci šetření, které bylo zahájeno na
základě rozhodnutí přijatého podle uvedeného článku;
d)      osobu uvedenou v čl. 34 odst. 1, aby
se podrobila kontrole na místě, jež byla nařízena rozhodnutím
přijatým na základě uvedeného článku;
2.           Penále musí být účinné a
přiměřené. Penále se ukládá denní sazbou až do okamžiku, kdy
dotčená úvěrová instituce či osoba splní příslušná
rozhodnutí, na něž se odkazuje v odst. 1 písm. a) až d).
3.           Penále lze uložit po dobu
nejdéle šesti měsíců.
ČÁST III
Institucionální rámec
HLAVA I
Výbor
Článek 38
Právní status
1.           Zřizuje se jednotný
výbor pro řešení problémů. Výbor je agenturou Evropské unie, která má
zvláštní strukturu, jež odpovídá jeho úkolům. Výbor má právní
subjektivitu.
2.           Výbor požívá v každém z
členských států co nejširší právní způsobilost, jež je
přiznána vnitrostátními právními předpisy právnickým osobám. Výbor
zejména může nabývat či zcizovat movitý či nemovitý majetek a
být stranou soudního řízení.
3.           Výbor zastupuje jeho výkonný
ředitel.
Článek 39
Složení
1.           Výbor je složen z:
a)      výkonného ředitele;
b)      zástupce výkonného ředitele;
c)      člena jmenovaného Komisí;
d)      člena jmenovaného ECB;
e)      člena, jehož jmenuje každý ze
zúčastněných členských států, který zastupuje vnitrostátní
orgán příslušný k řešení.
2.           Funkční období výkonného
ředitele, zástupce výkonného ředitele a členů výboru
jmenovaných Komisí a ECB je pětileté. Podle čl. 53 odst. 6 není toto
funkční období obnovitelné.
3.           Správní a řídící
strukturu výboru tvoří:
a)      plenární zasedání výboru, na kterém jsou
vykonávány úkoly stanovené v článku 47;
b)      výkonné zasedání výboru, na kterém jsou
vykonávány úkoly stanovené v článku 51;
c)      výkonný ředitel, který provádí úkoly
stanovené v článku 53.
Článek 40
Soulad s právem Unie
Výbor jedná v souladu s právem Unie,
a to zejména v souladu s rozhodnutími Komise podle tohoto
nařízení.
Článek 41
Odpovědnost
1.           Výbor je podle odstavců
2 až 8 zodpovědný za provádění tohoto nařízení Evropskému
parlamentu, Radě a Komisi.
2.           Výbor každý rok
předkládá Evropskému parlamentu, Radě, Komise a Účetnímu dvoru
zprávu o provádění úkolů, jež mu byly na základě tohoto
nařízení svěřeny.
3.           Výkonný ředitel tuto
zprávu předloží při veřejném zasedání Evropskému parlamentu a
Radě.
4.           Na žádost Evropského
parlamentu se výkonný ředitel zúčastní slyšení ohledně
provádění svých úkolů v oblasti řešení problémů před
příslušnými výbory Evropského parlamentu.
5.           Na žádost Rady se může
výkonný ředitel vyjádřit v Radě k otázkám, jež se týkají
provádění jeho úkolů v oblasti řešení problémů.
6.           Výbor odpoví ústně nebo
písemně na otázky, které mu položí Evropský parlament nebo Rada, v souladu
se svými postupy a za přítomnosti zástupců kteréhokoli
zúčastněného členského státu, jehož měnou není euro.
7.           Jsou-li taková jednání
nezbytná pro výkon pravomocí Evropského parlamentu podle Smlouvy, vede výkonný
ředitel na žádost za zavřenými dveřmi důvěrná ústní
jednání o svých úkolech s předsedou a místopředsedy příslušného
výboru Evropského parlamentu. Evropský parlament a výbor
uzavřou dohodu o podrobných pravidlech organizace těchto jednání, a
to za účelem zajištění plné důvěrnosti v souladu s
požadavky na důvěrnost, které ECB coby příslušnému orgánu
ukládají příslušné právní předpisy Unie.
8.           Výbor za podmínek stanovených
v SFEU spolupracuje při všech šetřeních prováděných Evropským
parlamentem. Výbor a Evropský parlament uzavřou vhodná ujednání o
praktických podmínkách uplatňování demokratické odpovědnosti
a dohledu nad plněním úkolů, které výboru svěřuje toto
nařízení. Tato ujednání se týkají mimo jiné přístupu k informacím,
spolupráce při šetření a informací o postupu při výběru
výkonného ředitele.
Článek 42
Vnitrostátní parlamenty
1.           Vzhledem ke zvláštní povaze
úkolů výboru mohou vnitrostátní parlamenty zúčastněných
členských států prostřednictvím vlastních postupů požádat
výbor, aby písemně odpověděl na připomínky nebo otázky,
které mu v souvislosti s jeho úkoly podle tohoto nařízení
předložily.
2.           Vnitrostátní parlament
zúčastněného členského státu může vyzvat výkonného
ředitele, aby se zúčastnil výměny názorů týkající se
řešení problémů úvěrové instituce v daném členském
státě spolu se zástupcem vnitrostátního orgánu příslušného k
řešení.
3.           Tímto nařízením není
dotčena odpovědnost vnitrostátních orgánů příslušných k
řešení ve vztahu k vnitrostátním parlamentům podle vnitrostátních
právních předpisů za plnění úkolů, jež nebyly
svěřeny tímto nařízením výboru či Komisi.
Článek 43
Nezávislost
1.           Při plnění
úkolů, které jsou jim svěřeny tímto nařízením, jednají
výbor a vnitrostátní orgány příslušné k řešení nezávisle a
sledují obecný zájem.
2.           Členové výboru, na které
odkazuje čl. 40 odst. 2, jednají nezávisle a objektivně v zájmu
Unie jako celku a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od orgánů či
subjektů Unie, od vlád členských států ani od jiných
veřejných či soukromých subjektů.
Článek 44
Sídlo
Sídlem výboru je Brusel v Belgii.
HLAVA II
Plenární zasedání výboru
Článek 45
Účast na plenárním zasedání
Plenárních zasedání se účastní všichni
členové výboru.
Článek 46
Úkoly
1.           Na svém plenárním zasedání
výbor:
a)      přijme každoročně do 30.
listopadu roční pracovní program výboru na nadcházející rok v souladu s
čl. 49 odst. 1 na základě návrhu předloženého výkonným
ředitelem a předloží jej pro informaci Evropskému parlamentu,
Radě, Komisi a Evropské centrální bance;
b)      přijme roční rozpočet
výboru v souladu s čl. 59 odst. 2;
c)      rozhoduje o dobrovolných
výpůjčkách v rámci mechanismů financování v souladu s
článkem 68, vzájemném využívání vnitrostátních mechanismů financování
podle článku 72 a o půjčkách ve prospěch systému
pojištění vkladů podle článku 73;
d)      přijímá výroční zprávu o
činnosti výboru podle článku 42. V této zprávě je podrobně
zdůvodněno plnění rozpočtu;
e)      přijme finanční pravidla podle
článku 61, jimiž se bude výbor řídit;
f)       přijímá strategii pro boj proti
podvodům, jež odpovídá riziku podvodů, přičemž se zohlední
náklady a přínosy opatření, jež mají být přijata;
g)      přijímá pravidla pro
předcházení střetům zájmů a řešení těchto
střetů u svých členů;
h)      přijímá svůj jednací řád;
i)       v souladu s odstavcem 2 vykonává ve
vztahu k zaměstnancům výboru pravomoci, které služební řád
svěřuje orgánu oprávněnému ke jmenování a které pracovní
řád ostatních zaměstnanců svěřuje orgánu
oprávněnému uzavírat pracovní smlouvy[25]
(„pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování“);
j)       přijímá vhodná prováděcí
pravidla k provedení služebního řádu a pracovního řádu ostatních
zaměstnanců v souladu s článkem 110 služebního řádu;
k)      na základě služebního řádu a
pracovního řádu ostatních zaměstnanců jmenuje účetního,
který je při plnění svých povinností funkčně nezávislý;
l)       přijímá vhodná následná
opatření na základě zjištění a doporučení plynoucích z
vnitřních či externích auditních zpráv a hodnocení, jakož i z
vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF);
m)     přijímá veškerá rozhodnutí týkající
se zřízení a případně příslušných změn vnitřních
struktur výboru.
2.           Na svém plenárním zasedání
přijímá výbor podle článku 110 služebního řádu rozhodnutí na
základě čl. 2 odst. 1 služebního řádu a na základě
článku 6 pracovního řádu ostatních zaměstnanců, kterým
přenese příslušné pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování na
výkonného ředitele a kterým stanoví podmínky, za nichž může být toto
přenesení pravomocí pozastaveno. Výkonný ředitel je oprávněn
tyto pravomoci přenést na další osoby.
Pokud to vyžadují výjimečné okolnosti,
může výbor na svém plenárním zasedání rozhodnutím dočasně
pozastavit přenesení pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování na
výkonného ředitele a pravomocí, které výkonný ředitel přenesl na
další osoby, a může tyto pravomoci vykonávat sám nebo je může
přenést na jednoho ze svých členů nebo na jiného
zaměstnance než na výkonného ředitele
Článek 47
Plenární zasedání výboru
1.           Plenární zasedání výboru
svolává výkonný ředitel.
2.           Každoročně se
konají minimálně dvě řádná plenární zasedání výboru. Kromě
toho je výbor svoláván z podnětu výkonné ředitele, na žádost Komise,
či minimálně jedné třetiny svých členů.
3.           Výbor může
případně přizvat k účasti na svých plenárních zasedáních
pozorovatele.
4.           Pro plenární zasedání poskytuje
výbor sekretariát.
Článek 48
Postup rozhodování
1.           Na svém plenárním zasedání
přijímá výbor svá rozhodnutí prostou většinou svých členů.
Rozhodnutí, na něž odkazuje čl. 47 odst. 1 písm. c), se
přijímají dvoutřetinovou většinou jeho členů.
2.           Výkonný ředitel se
účastní hlasování.
3.           Výbor přijme a
zveřejní svůj jednací řád. Jednací řád stanoví
podrobněji postup při hlasování, zejména podmínky, za jakých
může jeden člen jednat jménem jiného člena, a případně
rovněž pravidla upravující schopnost usnášení.
HLAVA III
Výkonná zasedání výboru
Článek 49
Účast na výkonných zasedáních
1.           Za podmínek podle
odstavců 2 a 3 se členové výboru, na něž odkazuje čl. 39
odst. 1 písm. a) až d), účastní výkonných zasedání výboru.
2.           Při jednání o subjektu,
na který se odkazuje v článku 2 či skupině subjektů, jež je
usazena pouze v jednom zúčastněném členském státě, se
jednání a postupu rozhodování podle čl. 52 odst. 1 a 3 účastní
rovněž člen jmenovaný uvedeným členským státem.
3.           Při jednání o
přeshraniční skupině se jednání a postupu rozhodování podle
čl. 52 odst. 2 a 3 účastní člen jmenovaný členských státem,
v němž se nachází orgán příslušný k řešení na úrovni skupiny,
jakož i členové, kteří jsou jmenováni členskými státy, v nichž
je usazen dceřiný podnik či subjekt podléhající dohledu na
konsolidovaném základě.
Článek 50
Úkoly
1.           Plenárnímu zasedání výboru je
nápomocen výbor ve složení pro výkonné zasedání.
2.           Na svém výkonném zasedání
výbor:
a)      připravuje rozhodnutí, která mají
být přijata na plenárním zasedání výboru;
b)      přijímá veškerá rozhodnutí k
uplatnění tohoto nařízení.
To zahrnuje:
i)        poskytování jakýchkoli příslušných
informací Komisi, a to co nejdříve, aby mohla posoudit a přijmout
odůvodněné rozhodnutí podle čl. 16 odst. 6.
ii)       rozhodování o části II rozpočtu
fondu příslušející výboru.
3.           Je-li to třeba,
může výbor na svém výkonném zasedání přijmout určitá prozatímní
rozhodnutí jménem výboru ve složení pro plenární zasedání, a to zejména ve
věcech administrativního řízení, včetně rozpočtových záležitostí.
4.           Výkonné zasedání výboru je
svoláváno z podnětu výkonného ředitele či na žádost jeho
členů.
5.           Výbor stanoví na svém
plenárním zasedání jednací řád pro výkonná zasedání výboru.
Článek 51
Postup rozhodování
1.           Při jednání o
jednotlivém subjektu či skupině, jež jsou usazeny pouze v jednom
zúčastněném členském státě, rozhoduje výbor na svých
výkonných zasedáních prostou většinou přítomných členů. V
případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas výkonného ředitele.
2.           Při jednání o
přeshraniční skupině rozhoduje výbor na svých výkonných
zasedáních prostou většinou hlasů přítomných členů.
Členové výboru, na něž odkazuje čl. 39 odst. 2, a člen
jmenovaný členským státem, v němž se nachází orgán příslušný k řešení
na úrovni skupiny, mají po jednom hlasu. Zbývající přítomní členové
mají hlasovací právo, jež se rovná podílu z jednoho hlasu a počtu
vnitrostátních orgánů příslušných k řešení v těch
členských státech, v nichž je usazen dceřiný podnik nebo subjekt
podléhající konsolidovanému dohledu. V případě rovnosti hlasů
rozhoduje hlas výkonného ředitele.
3.           Až do okamžiku, kdy je
dosažen objem finančních prostředků podle článku 65,
může člen jmenovaný členským státem vyžadovat, aby se
uskutečnilo další jednání výboru, pokud se projednávané rozhodnutí týká
fiskální odpovědnosti takového členského státu.
4.           Výbor na svém výkonném
zasedání přijme a zveřejní jednací řád pro výkonné zasedání.
Zasedání výboru ve složení pro výkonné zasedání
svolává výkonný ředitel, a to buď z vlastního podnětu, nebo na
žádost dvou členů, přičemž zasedání předsedá výkonný
ředitel. Výbor může případně přizvat k účasti na
svém výkonném zasedání pozorovatele.
HLAVA IV
Výkonný ředitel a zástupce
výkonného ředitele
Článek 52
Jmenování a úkoly
1.           V čele výboru stojí
výkonný ředitel na plný úvazek, který nezastává žádné funkce na
vnitrostátní úrovni.
2.           Výkonný ředitel je
odpovědný za:
a)      přípravu práce výboru na jeho
plenárních a výkonných zasedáních a za svolávání a předsedání jeho
jednání;
b)      všechny personální otázky;
c)      záležitosti spojené s běžnou správou;
d)      plnění rozpočtu výboru v
souladu s čl. 59 odst. 3;
e)      řízení výboru;
f)       provádění ročního pracovního
programu výboru;
g)      výkonný ředitel vypracuje každý rok
návrh zprávy s oddílem o činnostech výboru zaměřených na
řešení problémů a oddílem o finančních a správních
záležitostech.
3.           Výkonnému řediteli je
nápomocen zástupce výkonného ředitele.
V nepřítomnosti výkonného ředitele
vykonává jeho funkce zástupce výkonného ředitele.
4.           Výkonný ředitel a
zástupce výkonného ředitele jsou jmenováni na základě zásluh,
kvalifikace, znalostí bankovních a finančních záležitostí a zkušeností
s finančním dohledem a regulací.
5.           Komise navrhne seznam
kandidátů na jmenování výkonného ředitele a zástupce výkonného
ředitele po vyslechnutí výboru na jeho plenárním zasedání. Výkonného
ředitele a zástupce výkonného ředitele jmenuje Rada po slyšení
v Evropském parlamentu.
6.           Odchylně od čl. 39
odst. 2 je funkční období prvního zástupce výkonného ředitele
jmenovaného po vstupu tohoto nařízení v platnost tříleté; toto
funkční období je možno jednou obnovit na období pěti let. Výkonný
ředitel a zástupce výkonného ředitele zůstávají ve funkci až do
jmenování svých nástupců.
7.           Výkonný ředitel nebo
zástupce výkonného ředitele, jejichž funkční období bylo prodlouženo,
se na konci celkového funkčního období nesmí účastnit dalšího
výběrového řízení na tutéž pozici.
8.           Pokud výkonný ředitel
nebo zástupce výkonného ředitele přestane splňovat podmínky pro
výkon svých povinností nebo se dopustil závažného pochybení, může Rada na
návrh Komise po slyšení v Evropském parlamentu výkonného ředitele nebo
zástupce výkonného ředitele funkce zbavit.
Článek 53
Nezávislost
1.           Výkonný ředitel a
zástupce výkonného ředitele vykonávají své úkoly v souladu
s rozhodnutími Komise a výboru.
Při jednáních a postupu rozhodování v rámci
výboru výkonný ředitel a zástupce výkonného ředitele nevyhledávají
ani nepřijímají pokyny od institucí či orgánů Unie, ale
vyjadřují vlastní názory a hlasují nezávisle. Při uvedených jednáních
a postupu rozhodování zástupce výkonného ředitele nepodléhá pravomoci
výkonného ředitele.
2.           Žádný členský stát ani
jiný veřejný nebo soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat
výkonného ředitele a zástupce výkonného ředitele při plnění
jejich úkolů.
3.           Po ukončení
funkčního období je výkonný ředitel a zástupce výkonného
ředitele v souladu se služebním řádem podle čl. 78 odst. 6
nadále vázán povinností čestného a zdrženlivého jednání při
přijímání některých funkcí nebo výhod.
HLAVA V
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Kapitola 1
Obecná
ustanovení
Článek 54
Zdroje
Výbor je odpovědný za vyčlenění
potřebných finančních a lidských zdrojů na provádění
úkolů, které jsou mu svěřeny tímto nařízením.
Článek 55
Rozpočet
1.           Pro každý rozpočtový rok
odpovídající kalendářnímu roku se vyhotovují odhady všech příjmů
a výdajů výboru, které se uvedou v rozpočtu výboru.
2.           Rozpočet výboru musí být
vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3.           Rozpočet obsahuje
dvě části: část I pro správu výboru a část II pro fond.
Článek 56
Část I rozpočtu pro správu výboru
1.           Příjmy části I rozpočtu
tvoří roční příspěvky, které jsou nezbytné ke krytí
správních výdajů v souladu s čl. 62 odst. 1 písm. a).
2.           Výdaje části I
rozpočtu zahrnují alespoň výdaje na zaměstnance, odměny,
správu, infrastrukturu, odborné vzdělávání a provoz.
Článek 57
Část II rozpočtu pro fond
1.           Příjmy části II
rozpočtu tvoří zejména:
a)      příspěvky hrazené institucemi
usazenými v zúčastněných členských státech v souladu
s článkem 62, s výjimkou ročního příspěvku uvedeného
v čl. 62 odst. 1 písm. a);
b)      úvěry získané z jiných mechanismů
financování k řešení problémů v nezúčastněných
členských státech v souladu s čl. 68 odst. 1;
c)      úvěry získané
od finančních institucí nebo jiných třetích stran v souladu
s článkem 69;
d)      výnosy z investovaných částek
uložených ve fondu v souladu s článkem 70.
2.           Výdaje části II
rozpočtu tvoří zejména:
a)      výdaje na účely uvedené
v článku 71;
b)      investice v souladu
s článkem 70;
c)      úroky placené z úvěrů získaných
z jiných mechanismů financování k řešení problémů v
nezúčastněných členských státech v souladu s čl.
68 odst. 1;
d)      úroky placené z úvěrů získaných
od finančních institucí nebo jiných třetích stran v souladu
s článkem 69.
Článek 58
Sestavení a plnění rozpočtu
1.           Výkonný ředitel sestaví
každoročně do 15. února odhad příjmů a výdajů výboru na
následující rok a nejpozději do 31. března jej předá ke
schválení výboru na jeho plenárním zasedání.
2.           Na základě odhadu
přijme výbor na plenárním zasedání rozpočet výboru. V
případě potřeby se rozpočet náležitě upraví.
3.           Rozpočet výboru plní
výkonný ředitel.
Článek 59
Audit a kontrola
1.           V rámci výboru se
zřizuje funkce interního auditora, která musí být vykonávána v souladu s
příslušnými mezinárodními normami. Interní auditor jmenovaný výborem mu
odpovídá za prověřování řádného fungování systémů a postupů
výboru pro plnění rozpočtu.
2.           Interní auditor radí výboru v
otázkách rizik tím, že vydává nezávislá stanoviska ke kvalitě
řídících a kontrolních systémů a doporučení ke zlepšení podmínek
provádění operací a k podpoře řádného finančního řízení.
3.           Odpovědnost za zavedení
vnitřních kontrolních systémů a postupů, které jsou vhodné pro
výkon jeho úkolů, nese výbor.
Článek 60
Předkládání účetní závěrky a absolutorium
1.           Výkonný ředitel jedná
jako schvalující úředník.
2.           Do 1. března po
ukončení každého rozpočtového roku zašle účetní výboru
Účetnímu dvoru prozatímní účetní závěrku.
3.           Do 31. března každého
roku předá výbor na svém výkonném zasedání Evropskému parlamentu,
Radě, Komisi a Účetnímu dvoru prozatímní účetní závěrku
výboru za předcházející rozpočtový rok.
4.           Po obdržení vyjádření
Účetního dvora k prozatímní účetní závěrce výboru vypracuje
výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní
závěrku výboru a předloží ji výboru na jeho plenárním zasedání ke schválení.
5.           Do 1. července po
ukončení každého rozpočtového roku zašle výkonný ředitel
konečnou účetní závěrku Evropskému parlamentu, Radě, Komisi
a Účetnímu dvoru.
6.           Do 30. září zašle
výkonný ředitel Účetnímu dvoru odpověď k jeho
vyjádření.
7.           Do 15. listopadu
následujícího roku se konečná účetní závěrka zveřejní
v Úředním věstníku Evropské unie.
8.           Výbor na svém plenárním
zasedání udělí výkonnému řediteli absolutorium za plnění
rozpočtu.
9.           Výkonný ředitel
předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost všechny informace, které
jsou požadovány v souvislostí s účetní závěrkou výboru.
Článek 61
Finanční pravidla
Výbor po konzultaci s Účetním dvorem
Unie a Komisí přijme vnitřní finanční pravidla, jimiž se stanoví
zejména postup pro sestavení a plnění jeho rozpočtu.
Je-li to slučitelné se zvláštním
charakterem výboru, finanční pravidla vycházejí z rámcového
finančního nařízení přijatého pro subjekty zřízené podle
Smlouvy o fungování Evropské unie v souladu s článkem 208
nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze
dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném
rozpočtu Unie[26].
Článek 62
Příspěvky
1.           Subjekty uvedené v
článku 2 přispívají do rozpočtu výboru v souladu s tímto
nařízením a akty v přenesené pravomoci o příspěvcích
přijatými podle odstavce 5. Příspěvky tvoří:
a)      roční příspěvky, které
jsou nezbytné ke krytí správních výdajů;
b)      roční příspěvky ex ante,
které jsou nezbytné pro dosažení cílové výše prostředků fondu
stanovené v článku 65 a vypočtené v souladu s článkem
66;
c)      mimořádné příspěvky ex
post vypočtené v souladu s článkem 67.
2.           Výše příspěvků
musí být stanovena tak, aby příjmy z nich byly v zásadě
dostatečné pro zajištění každoročně vyrovnaného
rozpočtu výboru a pro plnění úlohy fondu.
3.           Výši
příspěvků, které má každý subjekt uvedený v článku 2
uhradit, stanoví výbor v souladu s akty v přenesené pravomoci podle
odstavce 5 v rozhodnutí určeném dotčeným subjektům. Výbor
používá procedurální pravidla, pravidla pro podávání zpráv a další pravidla,
aby byly příspěvky uhrazeny včas a v plné výši.
4.           Objem prostředků
získaných v souladu s odstavci 1, 2 a 3 se použije pouze pro
účely tohoto nařízení.
5.           Komise je v souladu
s článkem 82 zmocněna přijímat akty v přenesené
pravomoci o příspěvcích s cílem:
a)      určit druh příspěvků
a situace, v nichž je třeba příspěvky hradit, způsob
výpočtu výše příspěvků a jejich platby;
b)      upřesnit registrační a
účetní pravidla, pravidla vykazování a jiná pravidla uvedená v odstavci 3,
která jsou nezbytná pro zajištění včasné úhrady
příspěvků v plné výši;
c)      stanovit systém příspěvků
pro instituce, kterým bylo povoleno vykonávat činnost poté, co fond dosáhl
své cílové výše;
d)      stanovit roční příspěvky,
které jsou nezbytné ke krytí správních výdajů výboru předtím, než
začne plnohodnotně pracovat.
Článek 63
Opatření proti podvodům
1.           V zájmu usnadnění boje
proti podvodům, korupci a jakémukoli jinému protiprávnímu jednání podle
nařízení (ES) č. 1073/1999 přistoupí výbor do šesti
měsíců od zahájení své práce k interinstitucionální dohodě ze
dne 25. května 1999 o vnitřním vyšetřování prováděném
Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a s použitím vzoru
uvedeného v příloze k této dohodě přijme vhodné předpisy,
které se budou vztahovat na všechny jeho zaměstnance.
2.           Účetní dvůr je
oprávněn provádět formou kontroly dokumentů a kontroly na
místě audit u příjemců, zhotovitelů, dodavatelů nebo
poskytovatelů a subdodavatelů, kteří od výboru obdrželi
finanční prostředky Unie.
3.           OLAF může provádět
šetření včetně kontrol a inspekcí na místě v souladu s
ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení (ES) č. 1073/1999 a
nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 s cílem stanovit, zda v souvislosti
se zakázkou financovanou výborem nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému
protiprávnímu jednání poškozujícímu finanční zájmy Unie.
Kapitola 2
Jednotný fond
pro řešení problémů bank
Oddíl 1
ZŘÍZENÍ FONDU
Článek 64
Obecná ustanovení
1.           Zřizuje se jednotný fond
pro řešení problémů bank.
2.           Výbor používá fond pouze pro
účely zajištění účinného uplatňování nástrojů a
pravomocí k řešení problémů podle části II hlavy I a
v souladu s cíli řešení problémů a se zásadami řešení
problémů uvedenými v článcích 12 a 13. Rozpočet Unie nenese
za žádných okolností odpovědnost za výdaje nebo ztráty fondu.
3.           Vlastníkem fondu je výbor.
Článek 65
Cílová výše financování
1.           Nejpozději do deseti let
od vstupu tohoto nařízení v platnost dosáhnou dostupné finanční
prostředky fondu výše nejméně 1 % hodnoty vkladů všech
úvěrových institucí povolených v zúčastněných
členských státech, které jsou pojištěné podle směrnice 94/19/ES.
2.           Během
počátečního období uvedeného v odstavci 1 se příspěvky do
fondu vypočtené v souladu s článkem 66 a získané v souladu
s článkem 62 rozdělí v čase co nejrovnoměrněji,
dokud není dosaženo cílové výše, ledaže mohou být v závislosti na
okolnostech vzhledem k příznivým tržním podmínkám nebo potřebám
financování uhrazeny dříve.
3.           Výbor může
počáteční období prodloužit na maximálně čtyři roky,
jestliže fondu vzniknou kumulované výdaje překračující 0,5 % celkové
výše uvedené v odstavci 1.
4.           Jestliže po skončení
počátečního období uvedeného v odstavci 1 jsou dostupné finanční
prostředky nižší než cílová výše stanovená v odstavci 1,
příspěvky vypočtené v souladu s článkem 66 se
vybírají, dokud není dosaženo cílové výše. Pokud dostupné finanční
prostředky mají objem nižší než polovinu cílové výše, roční
příspěvky nesmí být nižší než jedna čtvrtina cílové výše.
5.           Komise je v souladu
s článkem 82 zmocněna přijímat akty v přenesené
pravomoci s cílem upřesnit:
a)      kritéria pro časové rozložení
příspěvků do fondu vypočtených podle odstavce 2;
b)      okolnosti, za nichž je možno uspíšit
platbu příspěvků podle odstavce 2;
c)      kritéria k určení počtu
let, o něž lze v souladu s článkem 3 prodloužit
původní období podle odstavce 1;
d)      kritéria ke stanovení ročních
příspěvků podle odstavce 4.
Článek 66
Příspěvky ex ante
1.           Jednotlivé
příspěvky každé instituce se vybírají alespoň jednou
ročně a vypočítají se v poměrné výši k celkové
hodnotě jejích závazků bez započtení kapitálu a pojištěných
vkladů vzhledem k úhrnným závazkům bez započtení kapitálu a
pojištěných vkladů všech institucí povolených na území
zúčastněných členských států.
Tyto příspěvky se upraví v poměru k
rizikovému profilu každé instituce v souladu s kritérii
upřesněnými v aktech v přenesené pravomoci uvedených
v čl. 94 odst. 7 směrnice [ ].
2.           Dostupné finanční
prostředky, které se zohlední za účelem dosažení cílové výše
financování stanovené v článku 65, mohou zahrnovat platební přísliby,
které jsou v plné výši kryty zajištěním ve formě nízkorizikových
aktiv nezatížených jakýmikoli právy třetích stran, s možností s nimi
volně nakládat a vyčleněných k výlučnému použití výborem k
účelům uvedeným v čl. 71 odst. 1. Podíl těchto
neodvolatelných platebních příslibů nepřekročí 30 % celkové
výše příspěvků získaných v souladu s odstavcem 1.
3.           Komise je v souladu
s článkem 82 zmocněna přijímat akty v přenesené
pravomoci s cílem upřesnit:
a)      metodu výpočtu jednotlivých
příspěvků uvedených v odstavci 1;
b)      kvalitu krytí zajištěním platebních
příslibů podle odstavce 2;
c)      kritéria pro výpočet podílu
platebních příslibů uvedených v odstavci 2.
Článek 67
Mimořádné příspěvky ex post
1.           Pokud dostupné finanční
prostředky nestačí k pokrytí ztrát, nákladů nebo jiných
výdajů vzniklých v souvislosti s použitím fondu, výbor získá v souladu
s článkem 62 od institucí povolených na území zúčastněných
členských států mimořádné příspěvky ex post k pokrytí
doplňkových částek. Tyto mimořádné příspěvky se
institucím přidělí podle pravidel stanovených v článku 66.
2.           Výbor může
v souladu s akty v přenesené pravomoci podle odstavce 3
instituci zcela nebo částečně osvobodit od povinnosti platit
příspěvky ex post podle odstavce 1, pokud by se úhrnnou
částkou plateb uvedenou v článku 66 a odstavci 1 tohoto článku
ohrozilo vyrovnání pohledávek ostatních věřitelů vůči
této instituci. Toto osvobození nelze udělit na období delší než šest
měsíců, avšak lze jej na žádost instituce obnovit.
3.           Komise je v souladu s
článkem 82 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci s
cílem upřesnit okolnosti a podmínky, za nichž lze subjekty uvedené v
článku 2 částečně nebo zcela osvobodit od
příspěvků ex post podle odstavce 2.
Článek 68
Dobrovolné výpůjčky mezi mechanismy financování
1.           Výbor může požádat o
výpůjčku pro fond u všech ostatních mechanismů financování k
řešení problémů v nezúčastněných členských
státech v případě, že:
a)      částky získané podle článku 66
nestačí k pokrytí ztrát, nákladů nebo jiných výdajů vzniklých v
souvislosti s použitím fondu;
b)      mimořádné příspěvky ex
post uvedené v článku 67 nejsou okamžitě k dispozici;
c)      alternativní finanční
prostředky uvedené v článku 69 nejsou okamžitě k dispozici za
přiměřených podmínek.
2.           Uvedené mechanismy
financování k řešení problémů rozhodují o takové žádosti
v souladu s článkem 97 směrnice [ ]. Na podmínky
výpůjčky se vztahuje čl. 97 odst. 3 písm. a), b) a c)
směrnice [ ].
Článek 69
Alternativní finanční prostředky
1.           Výbor může pro fond
sjednávat výpůjčky nebo jiné formy podpory u finančních
institucí nebo jiných třetích stran v případě, že částky
získané v souladu s články 66 a 67 nejsou okamžitě
k dispozici nebo nestačí k pokrytí výdajů vzniklých v
souvislosti s použitím fondu.
2.           Výpůjčky nebo jiné
formy podpory uvedené v odstavci 1 se musí v souladu
s článkem 62 vrátit zpět v plné výši během období
splatnosti půjčky.
3.           Všechny výdaje vzniklé v
souvislosti s použitím výpůjček podle odstavce 1 musí nést sám
výbor, a nikoli rozpočet Unie ani zúčastněné členské státy.
Oddíl 2
správa fondu
Článek 70
Investice
1.           Fond spravuje výbor, který
může požádat Komisi o provedení některých úkolů
v souvislosti se správou fondu.
2.           Objem prostředků
získaný od řešené nebo překlenovací instituce, úroky nebo jiné výnosy
z investic a veškeré jiné výnosy se připisují pouze ve prospěch
fondu.
3.           Výbor investuje částky uložené
ve fondu do dluhopisů zúčastněných členských států
či nevládních organizací nebo do vysoce likvidních aktiv s vysokou
bonitou. Investice by měly být dostatečně zeměpisně
rozloženy. Výnosy z těchto investic se připisují ve
prospěch fondu.
4.           Komise je v souladu
s postupem podle článku 82 zmocněna přijímat akty
v přenesené pravomoci o prováděcích předpisech týkajících
se správy fondu.
Oddíl 3
používání fondu
Článek 71
Úloha fondu
1.           V rámci stanoveném Komisí
může výbor při uplatňování nástrojů k řešení
problémů na subjekty uvedené v článku 2 používat fond, aby:
a)      se zaručil za aktiva nebo závazky
řešené instituce, jejích dceřiných podniků, překlenovací
instituce nebo subjektu pro správu aktiv;
b)      poskytl úvěr řešené instituci,
jejím dceřiným podnikům, překlenovací instituci nebo subjektu
pro správu aktiv;
c)      nakoupil aktiva řešené instituce;
d)      vložil kapitál do překlenovací
instituce nebo subjektu pro správu aktiv;
e)      vyplatil náhradu akcionářům
nebo věřitelům, pokud na základě hodnocení podle čl.
17 odst. 5 získali za své pohledávky méně, než by na základě
ocenění podle čl. 17 odst. 16 získali při likvidaci v
běžném úpadkovém řízení;
f)       přispěl řešené instituci
namísto příspěvku, jehož by bylo dosaženo odepsáním některých
závazků, je-li použit nástroj odepsání závazků a pokud orgán
příslušný k řešení rozhodne o vyloučení některých
věřitelů z působnosti nástroje odepsání závazků v
souladu s čl. 24. odst. 3;
g)      provedl jakoukoli kombinaci opatření
uvedených v písmenech a) až f).
2.           Fond může být použit k přijetí
opatření uvedených v písmenech a) až g) rovněž vůči
kupujícímu v souvislosti s nástrojem prodeje obchodních činností.
3.           Fond nesmí být použit
přímo k absorbování ztrát instituce nebo subjektu uvedeného
v článku 2 ani k rekapitalizaci instituce nebo subjektu
uvedeného v článku 2. V případě, že použití mechanismu
financování k řešení problémů pro účely uvedené v odstavci 1
nepřímo vede k tomu, že je část ztrát instituce nebo subjektu
uvedeného v článku 2 přenesena na fond, uplatní se zásady pro
použití mechanismu financování k řešení problémů uvedené
v článku 24.
4.           Výbor nesmí kapitál vložený
v souladu s odst. 1 písm. f) držet déle než pět let.
Článek 72
Vzájemné využití vnitrostátních mechanismů financování v případě
řešení problémů na úrovni skupiny, do něhož jsou zapojeny
instituce v nezúčastněných členských státech
V případě řešení
problémů na úrovni skupiny, do něhož jsou zapojeny instituce povolené
v jednom nebo ve více zúčastněných členských státech na jedné
straně a instituce povolené v jednom nebo ve více nezúčastněných
členských státech na straně druhé, fond přispívá k financování
řešení problémů na úrovni skupiny v souladu s ustanoveními
článku 98 směrnice [ ].
Článek 73
Použití systémů pojištění vkladů k řešení problémů
1.           V případě, že výbor
přijme opatření k řešení problémů a těmito
opatřeními je zajištěno, že vkladatelé mají i nadále přístup ke
svým vkladům, zúčastněné členské státy zajistí, aby systém
pojištění vkladů, k němuž instituce náleží, ručil za
částky uvedené v čl. 99 odst. 1 a 4 směrnice [ ].
2.           Při určování výše,
do které systém pojištění vkladů ručí podle odstavce 1, musí být
splněny podmínky stanovené v článku 17.
3.           Před rozhodnutím
v souladu s odstavcem 1 tohoto článku o výši, do které systém
pojištění vkladů ručí za podmínek stanovených v čl. 39
odst. 3 písm. d) směrnice [ ], výbor konzultuje dotčený systém
pojištění vkladů a přitom plně zohledňuje naléhavost
dané záležitosti.
4.           V případě, že
zdroje systému pojištění vkladů nestačí k pokrytí plateb
vkladatelům a další zdroje nejsou z příslušného
zúčastněného členského státu okamžitě k dispozici,
může fond uvedenému systému pojištění vkladů potřebné
zdroje půjčit, pokud jsou splněny všechny podmínky podle článku
10 směrnice 94/19/ES.
HLAVA VI
Ostatní ustanovení
Článek 74
Výsady a imunity
Na výbor a jeho zaměstnance se vztahuje
Protokol (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie připojený ke
Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie.
Článek 75
Jazyky
1.           Na výbor se vztahuje
nařízení Rady č. 1[27].
2.           O vnitřním jazykovém
režimu výboru rozhoduje výbor.
3.           Výbor může rozhodnout,
který z úředních jazyků se použije při zasílání
dokumentů institucím či orgánům Unie.
4.           Výbor se může s každým
vnitrostátním orgánem příslušným k řešení dohodnout na jazyku
nebo jazycích, v nichž se vypracují dokumenty, které se zasílají
vnitrostátním orgánům příslušným k řešení nebo které zasílají
tyto orgány.
5.           Překladatelské služby
požadované pro činnost výboru poskytuje Překladatelské středisko
pro instituce Evropské unie.
Článek 76
Zaměstnanci výboru
1.           Na zaměstnance výboru,
včetně výkonného ředitele a zástupce výkonného ředitele, se
vztahuje služební řád úředníků a pracovní řád ostatních
zaměstnanců a pravidla přijatá na základě dohody mezi
orgány Unie k provedení tohoto služebního a pracovního řádu.
2.           Výbor po dohodě
s Komisí v souladu s článkem 110 služebního řádu přijímá
vhodná prováděcí pravidla k provedení služebního řádu a pracovního
řádu ostatních zaměstnanců.
Článek 77
Výměna zaměstnanců
1.           Výbor může využívat
vyslaných národních odborníků nebo jiných pracovníků, kteří ve
výboru nejsou zaměstnáni.
2.           Výbor na svém plenárním
zasedání přijme vhodné rozhodnutí, v němž stanoví pravidla pro
výměnu a vysílání zaměstnanců z vnitrostátních orgánů
příslušných k řešení v zúčastněných členských
státech do výboru a mezi nimi navzájem.
3.           Výbor může zřídit
vnitřní útvary příslušné k řešení složené ze
zaměstnanců vnitrostátních orgánů příslušných k řešení
v zúčastněných členských státech.
Článek 78
Odpovědnost výboru
1.           Smluvní odpovědnost
výboru se řídí právem rozhodným pro příslušnou smlouvu.
2.           Soudní dvůr Evropské
unie má pravomoc rozhodovat na základě jakékoli rozhodčí doložky
obsažené ve smlouvě uzavřené výborem.
3.           V případě
mimosmluvní odpovědnosti nahradí výbor v souladu s obecnými zásadami
společnými právním předpisům členských států o
odpovědnosti veřejných orgánů veškerou škodu, kterou
způsobil nebo kterou způsobili jeho zaměstnanci při
plnění svých povinností, zejména pokud jde o jejich funkce řešení
problémů, včetně úkonů a opomenutí na podporu
zahraničních postupů k řešení problémů.
4.           Výbor nahradí vnitrostátnímu
orgánu příslušnému k řešení škody, k nimž ho odsoudil vnitrostátní
soud nebo jež se po dohodě s výborem zavázal v souladu
s mimosoudním vyrovnáním hradit, přičemž tyto škody jsou
důsledkem úkonu nebo opomenutí, jehož se dopustil uvedený vnitrostátní
orgán příslušný k řešení v průběhu řešení
problémů podle tohoto nařízení, ledaže tento úkon nebo opomenutí představuje
porušení práva Unie, tohoto nařízení, rozhodnutí Komise nebo výboru
či zjevnou a závažnou chybu v posouzení.
5.           Soudní dvůr Evropské
unie má pravomoc rozhodovat všechny spory v souvislosti s odstavci 3
a 4. Nároky z mimosmluvní odpovědnosti se promlčují za pět let
ode dne, kdy nastala skutečnost, na níž se zakládají.
6.           Osobní odpovědnost
zaměstnanců vůči výboru je upravena služebním řádem
nebo pracovním řádem vztahujícím se na tyto zaměstnance.
Článek 79
 Služební tajemství a výměna informací
1.           Členové výboru,
zaměstnanci výboru a zaměstnanci účastnící se výměny
se zúčastněnými členskými státy nebo těmito státy vyslaní,
kteří plní povinnosti související s řešením problémů, jsou i po
ukončení svých povinností vázáni požadavky na zachovávání služebního tajemství
podle článku 339 Smlouvy o fungování Evropské unie a příslušných
ustanovení práva Unie.
2.           Výbor zajistí, aby osoby, jež
přímo či nepřímo, trvale či příležitostně
poskytují jakékoli služby související s výkonem povinností, byly vázány
rovnocennými požadavky na zachovávání služebního tajemství.
3.           Pro účely plnění
úkolů, které jsou jí svěřeny tímto nařízením, je výbor v
rámci omezení a za podmínek stanovených v příslušných právních
předpisech Unie oprávněn vyměňovat si informace s
vnitrostátními orgány nebo orgány a subjekty Unie, pokud příslušné právní
předpisy Unie dovolují vnitrostátním příslušným orgánům
sdělovat uvedeným subjektům informace nebo pokud mohou členské
státy takové sdělování informací podle příslušných právních
předpisů Unie poskytnout.
Článek 80
Transparentnost
1.           Na dokumenty, které má výbor
v držení, se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
1049/2001[28].

2.           Do šesti měsíců ode
dne prvního zasedání přijme výbor prováděcí pravidla k nařízení
(ES) č. 1049/2001.
3.           Rozhodnutí přijímaná
výborem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 mohou být
případně předmětem stížnosti veřejnému ochránci práv
nebo řízení před Soudním dvorem Evropské unie následujícím po
odvolání k odvolacímu senátu v souladu s podmínkami stanovenými v článcích
228 a 263 Smlouvy o fungování Evropské unie.
4.           Na zpracování osobních
údajů výborem se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 45/2001[29].
Na zpracování osobních údajů vnitrostátními orgány příslušnými
k řešení se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady
95/46/ES[30].

Článek 81
Bezpečnostní předpisy týkající se ochrany utajovaných informací a
citlivých informací nepodléhajících utajení
Výbor uplatňuje bezpečnostní zásady
obsažené v bezpečnostních pravidlech Komise pro ochranu utajovaných
informací Evropské unie (EUCI) a citlivých informací nepodléhajících utajení,
která jsou vymezena v příloze rozhodnutí 2001/844/ES, ESUO, Euratom.
Uplatňování bezpečnostních zásad zahrnuje uplatňování ustanovení
o výměně takových informací, jejich zpracování a archivaci.
ČÁST IV
ZMOCŇOVACÍ A KONEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 82
Výkon přenesené pravomoci
1.           Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených
v tomto článku.
2.           Přenesení pravomocí
platí na dobu neurčitou od data uvedeného v článku 88.
3.           Evropský parlament nebo Rada
mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 62 odst. 5, čl. 65
odst. 5, čl. 66 odst. 3, čl. 67 odst. 3 a čl. 70 odst. 4 kdykoli
zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm
uvedené. Nabývá účinku dnem následujícím po vyhlášení rozhodnutí v Úředním
věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je
v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných
aktů v přenesené pravomoci.
4.           Přijetí aktu
v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí
současně Evropskému parlamentu a Radě.
5.           Akt v přenesené
pravomoci přijatý podle čl. 62 odst. 5, čl. 65 odst. 5, čl.
66 odst. 3, čl. 67 odst. 3 a čl. 70 odst. 4 vstoupí v platnost, pouze
pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě
dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud
Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi
o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo
Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 83
Přezkum
1.           Komise zveřejní do 31.
prosince 2016 a následně poté každých pět let zprávu o
uplatňování tohoto nařízení, přičemž položí zvláštní
důraz na sledování potenciálního dopadu na hladké fungování vnitřního
trhu. Tato zpráva hodnotí:
a)      fungování jednotného mechanismu pro
řešení problémů bank a dopad činností zaměřených
na řešení těchto problémů na zájmy Unie jako celku a na
soudržnost a integritu vnitřního trhu finančních služeb,
včetně možného dopadu na struktury vnitrostátních bankovních
systémů v rámci Unie, a pokud jde o účinnost
režimů spolupráce a sdílení informací v rámci jednotného
mechanismu pro řešení problémů bank, mezi jednotným mechanismem pro
řešení problémů bank a jednotným mechanismem dohledu a mezi jednotným
mechanismem pro řešení problémů bank a vnitrostátními orgány
příslušnými k řešení a vnitrostátními příslušnými orgány
nezúčastněných členských států;
b)      účinnost režimu nezávislosti a
odpovědnosti;
c)      vzájemné působení mezi výborem a
Evropským orgánem pro bankovnictví;
d)      vzájemné působení mezi výborem a
vnitrostátními orgány příslušnými k řešení v nezúčastněných
členských státech a dopady jednotného mechanismu pro řešení
problémů bank na tyto členské státy.
2.           Zpráva je předkládána
Evropskému parlamentu a Radě. Komise případně přednese
další návrhy.
Článek 84
Změna nařízení (EU) č. 1093/2010
Nařízení (EU) č. 1093/2010 se
mění takto:
1.           V článku 4 se
bod 2 nahrazuje tímto:
„2) „příslušnými orgány“ se rozumí:
i)        příslušné orgány vymezené
v čl. 4 odst. 1 bodu 40 nařízení Evropského parlamentu a Rady
(EU) č. 575/2013 a směrnici 2007/64/ES a uvedené ve směrnici
2009/110/ES,
ii)       pokud jde o směrnice 2002/65/ES a
2005/60/ES, orgány příslušné pro zajištění plnění požadavků
uvedených směrnic úvěrovými a finančními institucemi,
iii)      pokud jde o systémy pojištění
vkladů, orgány, které spravují tyto systémy podle směrnice 94/19/ES,
nebo, pokud je činnost takového systému řízena soukromou
společností, veřejný orgán vykonávající dohled nad těmito
systémy podle uvedené směrnice, a
iv)      pokud jde o čl. 62 odst. 5,
čl. 65 odst. 5, čl. 66 odst. 3, čl. 67 odst. 4 a čl. 70
odst. 4, orgány příslušné k řešení definované v článku
3 uvedené směrnice a jednotný výbor pro řešení problémů
zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č.…/….“
2.           V článku 25 se
vkládá nový odstavec, který zní:
„1a     Orgán pro bankovnictví může
organizovat a provádět srovnávací hodnocení výměny informací a
společných činností výboru uvedeného v nařízení o jednotném
mechanismu pro řešení problémů a vnitrostátních orgánů
příslušných k řešení v členských státech, které se
jednotného mechanismu pro řešení problémů neúčastní, při
řešení problémů přeshraničních skupin, aby ještě více
posílil účinnost a jednotnost výsledků řešení problémů. K
tomuto účelu vypracuje orgán pro bankovnictví metody, které mu umožní
objektivní posouzení a srovnávání.“
3.           V čl. 40
odst. 6 se vkládá třetí pododstavec, který zní:
„Pro účely jednání v oblasti
působnosti čl. 62 odst. 5, čl. 65 odst. 5, čl. 66 odst. 3,
čl. 67 odst. 4 a čl. 70 odst. 4 působí výkonný ředitel
Evropského výboru pro řešení problémů u rady orgánů dohledu jako
pozorovatel.“
Článek 85
Nahrazení vnitrostátních mechanismů financování k řešení
problémů
Od prvního dne používání uvedeného
v čl. 88 druhém pododstavci se fond považuje za mechanismus
financování k řešení problémů zúčastněných členských
států podle hlavy VII směrnice [ ].
Článek 86
Dohoda o sídle a provozní podmínky
1.           Nezbytná opatření
týkající se umístění, které má být výboru zajištěno v hostitelském
členském státě, a prostředků, které má tento členský
stát poskytnout, ale i konkrétní pravidla vztahující se na výkonného
ředitele, členy výboru na jeho plenárním zasedání, zaměstnance
výboru a jejich rodinné příslušníky v tomto hostitelském
členském státě, stanoví dohoda o sídle uzavřená mezi výborem a
hostitelským členským státem po získání souhlasu výboru na jeho plenárním
zasedání a nejpozději dva roky po vstupu tohoto nařízení v platnost.
2.           Hostitelský členský stát
výboru poskytuje nejlepší možné podmínky, aby bylo zajištěno řádné
fungování výboru, včetně vícejazyčné evropsky zaměřené
školní výuky a vhodných dopravních spojení.
Článek 87
Začátek činnosti výboru
1.           Výbor zahájí svou
činnost v plném rozsahu do 1. ledna 2015.
2.           Komise je odpovědná za
zřízení a počáteční provoz výboru do doby, než bude mít výbor provozní
kapacitu k plnění vlastního rozpočtu. Za tímto účelem:
a)      může Komise jako prozatímního
výkonného ředitele určit úředníka Komise, který bude plnit úkoly
svěřené výkonnému řediteli, dokud výkonný ředitel
nepřevezme funkci po svém jmenování Radou v souladu s článkem 53;
b)      odchylně od čl. 47 odst. 1
písm. i) a do přijetí rozhodnutí podle čl. 47 odst. 2 vykonává
prozatímní výkonný ředitel pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování;
c)      může Komise výboru nabídnout pomoc,
zejména vysíláním úředníků Komise, kteří vykonávají
činnosti výboru v rámci odpovědnosti prozatímního výkonného
ředitele nebo výkonného ředitele;
d)      vybírá Komise jménem výboru roční
příspěvky uvedené v čl. 62 odst. 5 písm. d).
3.           Prozatímní výkonný
ředitel může schvalovat všechny platby hrazené z
prostředků, které jsou zaneseny v rozpočtu výboru, a může
uzavírat smlouvy, včetně smluv se zaměstnanci.
Článek 88
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Články 7 až 23 a články 25 až 38 se
použijí ode dne 1. ledna 2015.
Článek 24 se použije ode dne 1. ledna
2018.
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda                                                        předseda

LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ
1.           RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU
              1.1.    Název návrhu/podnětu
              1.2.    Příslušné
oblasti politik podle členění ABM/ABB
              1.3.    Povaha
návrhu/podnětu
              1.4.    Cíle
              1.5.    Odůvodnění
návrhu/podnětu
              1.6.    Doba
trvání akce a finanční dopad
              1.7.    Předpokládaný
způsob řízení
2.           SPRÁVNÍ OPATŘENÍ
              2.1.    Pravidla
pro sledování a podávání zpráv
              2.2.    Systém
řízení a kontroly
              2.3.    Opatření
k zamezení podvodů a nesrovnalostí
3.           ODHADOVANÝ FINANČNÍ DOPAD
NÁVRHU/PODNĚTU
              3.1.    Okruhy víceletého finančního rámce a
dotčené výdajové rozpočtové položky
              3.2.    Odhadovaný
dopad na výdaje
              3.2.1. Odhadovaný souhrnný
dopad na výdaje
              3.2.2. Odhadovaný dopad na
operační prostředky
              3.2.3. Odhadovaný dopad na
prostředky správní povahy
              3.2.4. Soulad se stávajícím
víceletým finančním rámcem
              3.2.5. Příspěvky
třetích stran
              3.3.    Odhadovaný dopad na
příjmy
LEGISLATIVNÍ
FINANČNÍ VÝKAZ
1.           RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU
1.1.        Název návrhu/podnětu
Nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým
se zřizuje jednotný mechanismus pro řešení problémů bank a jednotný
fond pro řešení problémů bank
1.2.        Příslušné oblasti
politik podle členění ABM/ABB[31]
Vnitřní trh – finanční trhy
1.3.        Povaha návrhu/podnětu
þ Návrh/podnět se týká nové akce
¨ Návrh/podnět se týká nové akce
následující po pilotním projektu / přípravné akci[32]
¨ Návrh/podnět se týká prodloužení
stávající akce
¨ Návrh/podnět se týká akce
přesměrované na jinou akci
1.4.        Cíle
1.4.1.     Víceleté strategické cíle
Komise sledované návrhem/podnětem
·
posílení vnitřního trhu bankovních služeb
při současném zachování rovných podmínek,
·
zachování finanční stability a
důvěry v banky, zajištění kontinuity základních finančních
služeb, zabránění šíření problémů,
·
minimalizace ztrát pro společnost jako celek a
zejména pro daňové poplatníky, ochrana vkladatelů a omezení morálního
hazardu.
1.4.2.     Specifické cíle a
příslušné aktivity ABM/ABB
S ohledem na shora uvedené obecné cíle jsou
stanoveny tyto specifické cíle:
Příprava a prevence:
·
zvýšení připravenosti orgánů dohledu a
bank na krizové situace a
·
umožnění obnovení platební schopnosti všech
bank.
Raná intervence:
·
zlepšení mechanismů rané intervence u
orgánů bankovního dohledu.
Řešení problémů bank:
·
zajištění včasného a spolehlivého
řešení problémů bank, které podléhají jednotnému mechanismu dohledu,
·
zajištění právní jistoty pro strany
zainteresované na řešení problémů bank.
Financování:
·
vytvoření jednotného fondu pro řešení
problémů bank schopného účinně vstřebat geograficky
asymetrické ztráty bankovního systému Unie,
·
zajištění toho, aby řešení problémů
bank v úpadku bylo plně hrazeno z příspěvků finančních
institucí poté, co budou odepsány závazky akcionářů a
věřitelů.
1.4.3.     Očekávané výsledky a
dopady
·
prolomení negativní zpětné vazby mezi státy a
jejich bankami,
·
zajištění spravedlivých podmínek a
přístupu k financování bank pro všechny podniky v celé bankovní unii,
·
minimalizace ztrát vkladatelů, vlád a
daňových poplatníků způsobených ozdravným postupem a
řešením problémů velkých a systémově významných bank.
1.4.4.     Ukazatele výsledků a
dopadů
·
dlouhodobé výnosové spready státních dluhopisů
mezi členskými státy,
·
počet řešených bank,
·
náklady na řešení problémů bank,
včetně výplat z jednotného fondu pro řešení problémů bank,
·
změny v podílu odepsatelných dluhů v
bankách.
1.5.        Odůvodnění
návrhu/podnětu
1.5.1.     Potřeby, které mají být
uspokojeny v krátkodobém nebo dlouhodobém horizontu
Jak je uvedeno ve sdělení Komise s názvem
Návrh prohloubené a skutečné hospodářské a měnové unie a ve
zprávě čtyř předsedů z roku 2012, je jednotný
finanční rámec neboli „bankovní unie“ zásadní součástí politických
opatření, jejichž cílem je vrátit Evropu zpět na cestu k
hospodářskému oživení a růstu. Nekoordinované vnitrostátní reakce na
úpadek bank umocnily roztříštěnost vnitřního trhu v oblasti
půjček a financování. Ve výsledku dochází k narušení
uskutečňování společné měnové politiky a vázání
prostředků ohrožuje půjčování podnikům a
spotřebitelům.
To je obzvlášť škodlivé v eurozóně.
Poněvadž možnost použít měnové nástroje k řešení slabin
bankovního sektoru je omezená, spoléhat se na to, že úpadky bank budou
vyřešeny pomocí vnitrostátních fiskálních zdrojů, znamená neustále
posilovat negativní zpětné vazby mezi státy a bankami. Podniky v
členských státech se sníženou předpokládanou schopností zachránit
banky v problémech na jejich území jsou ve vážné konkurenční
nevýhodě. Jak navíc ukázala krize, problémy v některých
členských státech eurozóny se mohou díky pochybám a finančním vazbám
rychle rozšířit na jiné, které trhy považují za náchylné vůči
podobným rizikům.
Evropská rada ve svých závěrech z prosince
2012 uvedla, že „v situaci, kdy se bankovní dohled fakticky přesune na
jednotný mechanismus dohledu, bude nezbytný jednotný mechanismus pro
řešení problémů bank, který by měl potřebné pravomoci k
zajištění toho, aby bylo možné vhodnými nástroji řešit problémy
jakékoli banky ve zúčastněných členských státech“.
Pro zajištění finanční stability a
růstu v eurozóně je nezbytný urychlený pokrok směrem k bankovní
unii. Na základě silného regulačního rámce společného pro všech
28 členů vnitřního trhu (jednotný soubor pravidel) proto
Evropská komise zaujala inkluzivní postoj a navrhla plán pro bankovní unii s
různými nástroji a kroky, která by se mohla otevřít všem
členským státům, ale v každém případě 17 stávajícím
členům eurozóny.
První krok, jednotný mechanismus dohledu pro banky
v eurozóně a banky z členských států, které k ní chtějí
přistoupit, dává ECB pravomoc vykonávat klíčové úkoly v oblasti
dohledu nad těmito bankami.
Další klíčový aspekt bankovní unie, návrh
směrnice, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení
problémů úvěrových institucí a investičních podniků
(směrnice o ozdravných postupech a řešení problémů bank),
přijatý v roce 2012, je v současnosti projednáván zákonodárnými
orgány. Směrnice o ozdravných postupech a řešení problémů bank
zavede pravidla pro provádění řešení problémů na vnitřním
trhu a poskytne vnitrostátním orgánům příslušným k řešení
pravomoci a postupy, které umožní řešení problémů bank.
V souladu se závěry Evropské rady vyžaduje
integrace bankovních trhů Unie jednotný mechanismus pro řešení
problémů bank v celé eurozóně, který bude použit u bank v problémech,
a který tak zabrání riziku šíření, a to za účelem ochrany
finanční stability eurozóny ve prospěch celého vnitřního trhu.
V souladu s návrhem Komise z roku 2012 je dlouhodobým
cílem vybudovat bankovní unii pro banky ve všech členských státech.
Přímý dohled ECB spolu s jednotným mechanismem pro řešení
problémů bank a účinnými a spolehlivými systémy pojištění
vkladů ve všech členských státech přispěje k zachování
důvěry v udržitelnou stabilitu Unie.
1.5.2.     Přidaná hodnota ze
zapojení EU
Podle zásady subsidiarity stanovené
v čl. 5 odst. 3 SEU jedná Unie v oblastech, které nespadají do
její výlučné pravomoci, pouze tehdy a do té míry, pokud cílů
zamýšlené činnosti nemůže být dosaženo uspokojivě členskými
státy na úrovni ústřední, regionální či místní, ale spíše jich,
z důvodu jejího rozsahu či účinků, může být lépe
dosaženo na úrovni Unie.
Pouze činnost na evropské úrovni může
zaručit, že problémy bank v úpadku budou řešeny nediskriminačně
a podle jednotného souboru pravidel, aby se zlepšilo fungování hospodářské
a měnové unie i vnitřního trhu. I přes hlubokou integraci
bankovního sektoru Unie by výrazné rozdíly v rozhodnutích týkajících se
řešení problémů bank přijatých na vnitrostátní úrovni mohly mít
za následek nepřijatelná rizika pro finanční stabilitu.
Jednotná měna si žádá jednotný dohled a
řešení problémů bank eurozóny, aby nedocházelo k destruktivní
ekonomické fragmentaci. Jednotný mechanismus pro řešení
problémů bank bude účinnější než síť vnitrostátních
orgánů příslušných k řešení, zejména pokud jde o
přeshraniční bankovní skupiny, pro které má z důvodu
minimalizace nákladů a znovuzískání důvěry zásadní význam
rychlost a koordinace. Umožní také významné úspory z rozsahu a zabrání
negativním vnějším faktorům, které by mohly nastat
v důsledku čistě vnitrostátních rozhodnutí.
1.5.3.     Soulad a možná synergie s
dalšími vhodnými nástroji
První krok, jednotný mechanismus dohledu pro banky
v eurozóně a banky z členských států, které k ní chtějí
přistoupit, dává ECB pravomoc vykonávat klíčové úkoly v oblasti
dohledu nad těmito bankami.
Další klíčový aspekt bankovní unie, návrh
směrnice, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení
problémů úvěrových institucí a investičních podniků
(směrnice o ozdravných postupech a řešení problémů bank),
přijatý v roce 2012, je v současnosti projednáván zákonodárnými
orgány. Směrnice o ozdravných postupech a řešení problémů bank
zavede pravidla pro provádění řešení problémů na vnitřním
trhu a poskytne vnitrostátním orgánům příslušným k řešení
pravomoci a postupy, které umožní řešení problémů bank.
V souladu se závěry Evropské rady vyžaduje
integrace bankovních trhů Unie jednotný mechanismus pro řešení
problémů bank v celé eurozóně, který bude použit u bank v problémech,
a který tak zabrání riziku šíření, a to za účelem ochrany
finanční stability eurozóny ve prospěch celého vnitřního trhu.
V souladu s návrhem Komise z roku 2012 je
dlouhodobým cílem vybudovat bankovní unii pro banky ve všech členských
státech. Přímý dohled ECB spolu s jednotným mechanismem pro řešení
problémů bank a účinnými a spolehlivými systémy pojištění
vkladů ve všech členských státech přispěje k zachování
důvěry v udržitelnou stabilitu Unie.
1.6.        Doba trvání akce a
finanční dopad
¨ Časově omezený návrh/podnět
·      ¨  Návrh/podnět
s platností od [DD/MM]RRRR do [DD/MM]RRRR
·      ¨  Finanční
dopad od RRRR do RRRR
þ Časově neomezený návrh/podnět
·      Provádění s obdobím rozběhu od RRRR do RRRR,
·      poté plné fungování.
1.7.        Předpokládaný
způsob řízení[33]
¨ Přímé řízení Komisí
·      ¨
prostřednictvím jejích útvarů, včetně jejích
zaměstnanců v delegacích Unie;
·      þ  prostřednictvím
výkonných agentur;
¨ Sdílené řízení
s členskými státy
¨ Nepřímé řízení, při kterém jsou úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu
pověřeny:
·      ¨ třetí
země nebo subjekty určené těmito zeměmi;
·      ¨ mezinárodní
organizace a jejich agentury (upřesněte);
·      ¨EIB a Evropský
investiční fond;
·      þ subjekty uvedené v
článcích 208 a 209 finančního nařízení;
·      ¨ veřejnoprávní
subjekty;
·      ¨ soukromoprávní
subjekty pověřené výkonem veřejné služby v rozsahu, v jakém
poskytují dostatečné finanční záruky;
·      ¨ soukromoprávní
subjekty členského státu pověřené uskutečňováním
partnerství soukromého a veřejného sektoru a poskytující dostatečné
finanční záruky;
·      ¨ osoby
pověřené prováděním zvláštních činností v rámci
společné zahraniční a bezpečnostní politiky podle hlavy V
Smlouvy o EU a určené v příslušném základním právním aktu.
·      Pokud vyberete více způsobů řízení, upřesněte
je v části „Poznámky“.
Poznámky
2.           SPRÁVNÍ OPATŘENÍ
2.1.        Pravidla pro sledování a
podávání zpráv
Podle článku 47 nařízení je výbor
zodpovědný za provádění tohoto nařízení Evropskému parlamentu,
Radě a Komisi a kromě jiného každý rok předloží Evropskému
parlamentu, Radě, Komisi a Evropskému účetnímu dvoru zprávu o
provádění úkolů, které mu jsou tímto nařízením
svěřeny.
2.2.        Systém řízení a kontroly
2.2.1.     Zjištěná rizika
Návrh by nepřivodil nová rizika, pokud jde o
zákonné, hospodárné, účinné a efektivní využití rozpočtových
prostředků.
Vnitřní řízení rizik by však mělo
zohlednit specifickou povahu finančního mechanismu výboru. Na rozdíl od
řady jiných orgánů ustavených Společenstvími budou služby
poskytované výborem financovány výhradně finančními institucemi.
Za druhé, výbor bude odpovědný za správu
jednotného fondu pro řešení problémů bank. V tomto ohledu bude
třeba vypracovat a zavést soubor postupů vnitřní kontroly.
2.2.2.     Informace o zavedeném systému
vnitřní kontroly
Rámec a pravidla vnitřní kontroly by se
měly držet modelu, který používají jiné orgány zřízené Komisí, s
výjimkou správy jednotného fondu pro řešení problémů bank, který bude
vyžadovat zavedení zvláštního souboru pravidel.
2.2.3.     Odhad nákladů a
přínosů kontrol a posouzení očekávané míry rizika výskytu chyb
Vnitřní kontroly musí být zakotveny v
postupech výboru týkajících se výkonu jeho odpovědnosti a provádění
úkolů jemu svěřených. Náklady na tyto postupy nesmí
překročit jejich přínosy z hlediska zabránění věcným
chybám.
2.3.        Opatření k zamezení
podvodů a nesrovnalostí
Pro účely boje proti podvodům, korupci a
jakékoli jiné nezákonné činnosti se na výbor vztahují bez jakýchkoli
omezení ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném
Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF).
Výbor přistoupí k interinstitucionální
dohodě ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou
Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřním
vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti
podvodům (OLAF) a u všech členů výboru neprodleně
přijme příslušná opatření.
Rozhodnutí o financování a dohody, jakož i
prováděcí nástroje z nich vyplývající výslovně stanoví, že
Účetní dvůr a OLAF mohou v případě potřeby provést
kontrolu na místě u příjemců finančních prostředků
uvolněných výborem i u pracovníků odpovídajících za
přidělení těchto finančních prostředků.
Články 58–63 nařízení, kterým se
zřizuje výbor, stanoví podmínky plnění a kontroly rozpočtu
výboru a příslušná finanční pravidla.
3.           ODHADOVANÝ FINANČNÍ DOPAD
NÁVRHU/PODNĚTU
Níže uvedená analýza předkládá odhad
celkových nákladů na výbor a jeho správu (dále jen „výbor“), jakož i
nákladů pro Komisi, které vyplývají z tohoto návrhu.
Výdaje výboru budou v plném rozsahu financovány
finančními institucemi, které jsou součástí evropského mechanismu pro
řešení problémů bank. Kromě ročních
příspěvků do jednotného fondu pro řešení problémů bank
bude přibližně 6 000 evropských bank platit také pevně
stanovený poměrný díl této částky, z nějž budou v plné míře
hrazeny rozpočtové výdaje výboru. Sazba příspěvku a
rozpočet výboru se schvalují jednou za rok. Sazba příspěvku k
financování výboru bude každoročně upravena tak, aby rozpočet
výboru byl vyrovnaný.
Výbor bude provádět úkoly týkající se
přípravy a výkonu řešení problémů bank a
příspěvků do fondu pro řešení problémů bank a jeho
správy. Pokud jde o přípravu řešení problémů bank, výbor
vyhotoví nebo přezkoumá plány řešení problémů, účastní se
přeshraničních kolegií k řešení problémů a připravuje
samotné řešení. U významného počtu institucí a skupin bude výbor
muset ve spolupráci s orgánem vykonávajícím dohled (na konsolidovaném
základě) a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení vypracovat
plány řešení, které stanoví opatření k řešení problémů, jež
lze přijmout, jsou-li splněny podmínky pro řešení, a
nejméně jednou ročně plány přezkoumá a případně
aktualizuje. Výbor bude rovněž muset vyhodnocovat obnovitelnost platební
schopnosti institucí a skupin a řešit veškeré významné překážky
obnovení jejich platební schopnosti, které by mohly nastat.
Vnitrostátní orgány příslušné k řešení
budou také muset vypracovat plány řešení problémů u ostatních
subjektů a skupin, které výbor bude muset přezkoumat. V
případě, že součástí skupiny jsou subjekty ne jen usazené v
zúčastněných členských státech, bude výbor v kolegiu k
řešení problémů zastupovat vnitrostátní orgány zúčastněných
států příslušné k řešení. Kolegia k řešení problémů
jsou zřizována pro zajištění spolupráce a koordinace příslušných
orgánů a provádějí mimo jiné úkoly týkající se vývoje plánů
řešení problémů, posuzování obnovení platební schopnosti a samotného
řešení problémů.
Rozhodne-li se Komise u subjektu zahájit postup
řešení problémů, bude výbor monitorovat provádění řešení a
posoudí také proveditelnost plánu reorganizace obchodní činnosti daného
subjektu.
Pokud jde o fond, výbor bude muset vybírat
roční příspěvky od téměř 6 000 institucí,
zajistit správné stanovení základu příspěvku u jednotlivých bank,
dohlížet na včasnou úhradu příspěvků a účinně
vymáhat nezaplacené částky. Za tímto účelem bude výbor provádět
inspekce bankovních záznamů. Částka, která má být vybrána a
spravována, by přesáhla polovinu ročního rozpočtu Unie. Výbor
bude rovněž muset spravovat finance tak, aby rizika byla nízká a aby v
případě potřeby byly zdroje k financování řešení rychle k
dispozici. To předpokládá promyšlenou, dlouhodobou investiční
strategii, která zohlední mimo jiné druh, zeměpisné umístění a
splatnost investic. Tyto základní funkce výboru budou samozřejmě
muset být doplněny o podpůrné funkce, včetně mimo jiné
informačních technologií a komunikací.
Hlavní předpoklady
Odhad zaměstnanecké a nákladové
struktury výboru:
·
Očekává se se, že výbor dosáhne plné kapacity
ke konci prvního roku svého fungování, což znamená, že všichni zaměstnanci
musí být najati v průběhu prvního roku: rozpočtový dopad je v
prvním roce odhadován na 50 % a od druhého roku fungování na 100 %.
·
Vzhledem k tomu, že vnitrostátní orgány
příslušné k řešení nemají v Evropě historickou tradici, vychází
odhad potřeb v oblasti lidských zdrojů ze srovnání úkolů výboru
a úkolů Federální pojišťovny vkladů USA (US Federal Deposit
Insurance Corporation, FDIC) – viz tabulka 1 níže.
·
Pokud jde o pojištěné vklady a cílový objem
fondů k řešení problémů bank, jsou částky v USA a v
eurozóně srovnatelné, naopak bankovní aktiva spadající pod mechanismus pro
řešení problémů jsou v eurozóně mnohem vyšší než v USA.
·
Pokud jde o režijní náklady, bylo provedeno
srovnání s evropskými orgány dohledu. Protože je však podíl režijních
nákladů v evropských orgánech dohledu vyšší než podíl režijních
nákladů odhadovaných na základě srovnání s FDIC, byl použit
posledně jmenovaný, tedy konzervativnější podíl ve výši 11,5 %.
Další předpoklady a jejich objasnění, pokud jde o srovnání s FDIC,
jsou uvedeny v tabulce 1 níže. V roce 2012 měla FDIC 7 476
zaměstnanců na plný pracovní úvazek.
·
Poněvadž FDIC má širší mandát než výbor, byla
pro účely srovnání vzata v úvahu pouze odpovídající oddělení FDIC.
·
Na základě tohoto srovnání se počet
požadovaných zaměstnanců odhaduje na 309 osob. Je však třeba
uvést, že FDIC zaměstnává 21 % zaměstnanců na dobu
určitou. Při nejkonzervativnějším předpokladu, kdy by v
nekrizovém scénáři zůstali ve FDIC zaměstnáni pouze
zaměstnanci na dobu neurčitou, by se cílový stav
zaměstnanců výboru v nekrizové situaci snížil o 75 na 244. Výbor
proto musí disponovat dostatečnou flexibilitou pro najímání
dodatečných zaměstnanců nebo pro zadávání práce mimo výbor.
·
Navrhuje se toto rozdělení
zaměstnanců:
-        80 % dočasných
zaměstnanců (68 % kategorie AD a 12 % kategorie AST),
-        10 % vyslaných národních odborníků,
-        10 % smluvních zaměstnanců.
·
Použit bude služební řád orgánů EU, což
se odrazí na mzdových sazbách na osobu:
-        průměrné roční náklady na
jednoho dočasného zaměstnance: 131 000 EUR,
-        průměrné roční náklady na
jednoho vyslaného národního odborníka: 78 000 EUR,
-        průměrné roční náklady na
jednoho smluvního zaměstnance: 70 000 EUR.
Kromě mzdy obsahují tyto náklady také
nepřímé náklady, jako jsou budovy, odborná příprava, informační
technologie a náklady na sociální a zdravotní infrastrukturu.
·
Vzhledem k tomu, že sídlo výboru není dosud známo,
použije se k výpočtu mzdy opravný koeficient 1. Jiné umístění výboru
by si pravděpodobně vynutilo přehodnocení nákladů.
·
Odhad jiných personálních, správních a provozních
výdajů vychází ze srovnání se stávající strukturou nákladů evropských
orgánů dohledu.
·
Operační výdaje budou podle odhadů
představovat 25 % celkových nákladů na výbor a budou určeny
především na vývoj a údržbu informačních systémů, budování
vztahů a společné kultury dohledu s vnitrostátními orgány
příslušnými k řešení z hlediska evropského mechanismu pro řešení
problémů, přičemž mezi výborem a vnitrostátními orgány
příslušnými k řešení, jež se především podílí na provádění
rozhodnutí o řešení problémů bank, by měl existovat úzký a
funkční vztah.
·
Odhad struktury nákladů výboru je uveden v
tabulce 2 níže.
Tabulka 1. Odhad
požadovaného počtu zaměstnanců výboru na základě struktury
a počtu zaměstnanců Federální pojišťovny vkladů USA
(FDIC)
   || FDIC1 || VÝBOR
   Charakteristika
 Počet bank || 7 1812 || 6 0083
 Aktiva celkem || 14 451 mld. USD (2012) || 29 994 mld. EUR (2011)
 Pojištěné vklady celkem || 6 027 mld. USD (březen 2013) || 5 514 mld. EUR (2011)
 Cílový objem fondu || 81 mld. USD || 55 mld. EUR
 Instituce v problémech 2008–2012 || 465 || 904
   Zaměstnanci
 Celkový počet zaměstnanců (FTE, 2012; % v ústředí) || 7 476 (28,6 %) ||
 a)           zaměstnanci „oddělení řešení a nucené správy“ (FTE, 2012) || 1 428 || 82 (odhad)5
 b)           zaměstnanci „finančního oddělení“ (FTE, 2012) || 176 || 88 (odhad)6
 c)           zaměstnanci „úseku komplexních institucí“ (FTE, 2012) || 148 || 74 (odhad)7
 d)           zaměstnanci „právního oddělení“ (FTE, 2012 / % celkového počtu zaměstnanců || 716 / 9,6 % || 30 / 9,6 % (odhad)8
 e)           celkový počet zaměstnanců v odpovídajících odděleních (FTE, 2012) (součet položek a, b, c, d) || 2 468 || 274
 f)            zaměstanci ve podpůrných funkcích (IT, komunikace, atd.) (počet / % z celkového počtu zaměstnanců) || 863 / 11,5 % || 35 / 11,5 % (odhad)
 g)           celkový počet zaměstnanců výboru (součet položek e a f) ||   || 309 (odhad)
 h)           zaměstnanci na dobu určitou (% z celkového počtu zaměstnanců, 2012) || 21 %9 || 21 %
 i)            celkový počet zaměstnanců výboru na dobu neurčitou ||   || 244 (odhad)
 1               Zdroj: www.fdic.gov. 2               Počet členů fondu pro pojištění vkladů, 2012. 3               Počet úvěrových institucí v EU-17 k lednu 2013. Zdroj: ECB. 4               Zdroj: Pracovní dokument útvarů Komise „Facts and figures on State aid in the EU Member States, 2012 Update“. Skutečné číslo institucí v problémech v eurozóně je vyšší, neboť nejsou započteny instituce, které byly v úpadku, ale neobdržely státní podporu. 5               Má se za to, že 20 % zaměstnanců se zabývá řešením problémů bank a 80 % nucenou správou. Výbor by se zabýval pouze řešením problémů bank. Podle rozdělení zaměstanců FDIC mezi ústřední úrovní a regionálními úrovněmi lze předpokládat, že 28,6 % zaměstnanců zabývajících se řešením problémů bude pracovat na centrální úrovni výboru a 71,4 % jich bude pracovat na vnitrostátní úrovni. Jde o konzervativní předpoklad, neboť návrh počítá s tím, že všechny úkoly spojené s řešením problémů zůstanou na úrovni výboru, zatímco pouze provádění rozhodnutí o řešení problémů bude probíhat na vnitrostátní úrovni a bude monitorováno z ústředí. 6               Úkoly finančního oddělení FDIC se odehrávají na ústřední úrovni. Toto oddělení se zabývá nejen výběrem příspěvků a správou fondu, ale také obecnějšími činnostmi jako kontrolou, finančními operacemi a finančním plánováním. Předpokládá se proto, že na ústřední úrovni výboru bude ke správě příspěvků a fondu zapotřebí 50 % počtu zaměstnanců finančního oddělení FDIC. 7               Za plánování řešení problémů velkých bank eurozóny je odpovědný výbor. Výbor může vnitrostátní orgány požádat o návrh plánu řešení. Předpokládá se proto, že 50 % zaměstnanců bude pracovat na ústřední úrovni výboru. 8               Právní oddělení FDIC se zabývá nejen řešením problémů a nucenou správou a správou fondu, ale také například povinnostmi FDIC v oblasti dohledu. Proto je pro odhad počtu zaměstanců, kteří jsou zapotřebí ve výboru, použit procentní podíl zaměstnanců právního oddělení na celkovém počtu zaměstnanců. 9               Procentní podíl zaměstnanců na dobu určitou byl vypočten z celkového počtu zaměstnanců FDIC, od něhož byli odečteni zaměstnanci oddělení řešení problémů a nucené správy, kteří jsou většinou zaměstnáni na regionální úrovni.
Tabulka
2. Odhad struktury nákladů výboru při 309 zaměstnancích
 Údaje v milionech EUR || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Náklady na zaměstnance (včetně mezd, příspěvků a souvisejících výdajů, jako jsou náklady na budovy a nábytek a náklady na IT) || 18 || 37 || 38 || 38 || 39 || 40 || 41
 Jiné personální náklady (náborové náklady, výdaje při pracovních cestách, náklady na externí zaměstnance (dočasní pracovníci, externí poskytovatelé služeb)...) || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3
 Mezisoučet – personální a související výdaje || 22 || 40 || 41 || 42 || 43 || 43 || 44
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Administrativní výdaje (telekomunikace, šíření informací, vydávání publikací, zasedání aj.) || 3 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5
 Mezisoučet – administrativní výdaje || 3 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Jiné výdaje (správa, IT projekty, styk s příslušnými orgány v evropských i třetích zemích, společné projekty a semináře s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení a jinými příslušnými subjekty atd.) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mezisoučet – jiné výdaje || 8 || 16 || 16 || 16 || 16 || 17 || 17
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Výdaje celkem || 33 || 61 || 62 || 63 || 64 || 65 || 66
Jednotný fond pro řešení problémů
bank:
·
Cílový objem jednotného fondu pro řešení
problémů bank je stanoven na 1 % pojištěných vkladů v
bankovním systému zúčastněných členských států. Na
základě údajů o bankách z roku 2011 by cílový objem fondu měl
činit odhadem 55 miliard EUR.
·
Zúčastněné banky budou svůj
rizikově vážený podíl do jednotného fondu pro řešení problémů
bank platit po dobu 10 let. Roční akumulace fondů pro řešení
problémů bank by tak měla dosáhnout okolo 5,5 miliard EUR bez
zohlednění návratnosti a případného odčerpávání.
·
V absolutních číslech budou nejvyšší
příspěvky do jednotného fondu pro řešení problémů bank
platit největší banky. Útvary Komise na základě údajů z roku
2011 zhruba – bez zohlednění rizikového profilu bank – odhadují, že okolo
40 % příspěvků všech bank do fondu bude pocházet od 17
největších evropských bank.
·
Pokud jde o správu fondu, je nutné poznamenat, že
odhad nákladů výboru počítá pouze s dopady z hlediska lidských
zdrojů. U jiných, např. investičních nákladů se
předpokládá, že budou přímo odečteny z fondu.
Finanční dopad na úrovni Komise:
·
V prvním roce provozu výboru (2014) bude na úrovni
Komise zapotřebí dočasně vyčlenit odhadem 15
zaměstnanců se specializací na lidské zdroje, rozpočtové otázky
a jiné administrativní záležitosti související se zřízením výboru,
kteří vypomohou při zřizování a během úvodní fáze (odhadem
6 měsíců) fungování výboru, jehož sídlo bude pravděpodobně
v Bruselu. Níže uvedené finanční posouzení se může změnit v
závislosti na tom, kde bude výbor sídlit.
·
Od roku 2015 by v rámci Komise mohlo být
zapotřebí odhadem 10 zaměstanců, kteří budou provádět
úkoly, jež byly svěřeny nařízením Komisi, zvláště
přípravu rozhodnutí o řešení problémů. Tento údaj podléhá
rozhodování o ročním rozpočtovém procesu.
3.1.        Okruhy víceletého
finančního rámce a dotčené výdajové rozpočtové položky
Odhaduje se, že v prvním roce fungování výboru
(2014) bude na úrovni Komise zapotřebí vyčlenit 15
zaměstnanců, kteří vypomohou při zřizování a
během úvodní fáze fungování výboru.
Od roku 2015 bude v rámci Komise zapotřebí
odhadem 10 zaměstanců, kteří budou provádět úkoly, jež byly
nařízením svěřeny Komisi, zvláště přípravu rozhodnutí
o řešení problémů.
3.2.        Odhadovaný dopad na výdaje
3.2.1.     Odhadovaný souhrnný dopad na
výdaje
v
milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
 Okruh víceletého finančního rámce || Číslo || […][název……………...……………………………………………………………….]
 GŘ <…….> ||   ||   || Rok N[34]   || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
  Operační prostředky ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Číslo rozpočtové položky || Závazky || (1) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || (2) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Číslo rozpočtové položky || Závazky || (1a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || (2a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Prostředky správní povahy financované z rámce na zvláštní programy[35]   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Číslo rozpočtové položky ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 CELKEM prostředky pro GŘ <….> || Závazky || =1+1a +3 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || =2+2a +3 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Operační prostředky CELKEM || Závazky || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Prostředky správní povahy financované z rámce na zvláštní programy CELKEM || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 CELKEM prostředky na OKRUH <….> víceletého finančního rámce || Závazky || =4+ 6 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || =5+ 6 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Okruh víceletého finančního rámce || 5 || Správní výdaje
v
milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
   ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || CELKEM
 Komise ||
  Lidské zdroje || 1.965 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 9,825
  Ostatní správní výdaje – výdaje při pracovních cestách || 0,150 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,750
 Komise CELKEM || Prostředky || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
 CELKEM prostředky na OKRUH 5 víceletého finančního rámce || (Závazky celkem = platby celkem) || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
v
milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
   ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || TOTAL
 CELKEM prostředky z OKRUHU 1 až 5 víceletého finančního rámce || Závazky || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
 Platby || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
3.2.2.     Odhadovaný dopad na
operační prostředky
·      ¨  Návrh/podnět
nevyžaduje využití operačních prostředků.
·      ¨  Návrh/podnět
vyžaduje využití operačních prostředků, jak je vysvětleno
dále:
Prostředky
na závazky v milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
 Uveďte cíle a výstupy   ò ||   ||   || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
 VÝSTUPY
 Druh[36]   || Průměrné náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Celkový počet || Náklady celkem
 SPECIFICKÝ CÍL Č. 1[37]   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Výstup ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Výstup ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Výstup ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mezisoučet za specifický cíl č. 1 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 SPECIFICKÝ CÍL Č. 2 … ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Výstup ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mezisoučet za specifický cíl č. 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 NÁKLADY CELKEM ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.2.3.     Odhadovaný dopad na
prostředky správní povahy
3.2.3.1.  Shrnutí
·      ¨  Návrh/podnět
nevyžaduje využití prostředků správní povahy.
·      þ  Návrh/podnět
vyžaduje využití prostředků správní povahy, jak je vysvětleno
výše.
v milionech EUR (zaokrouhleno na tři
desetinná místa)
   || Rok N[38]   || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
–

   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 ||
 OKRUH 5 víceletého finančního rámce ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Lidské zdroje || 1,965 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 9,825
 Ostatní správní výdaje || 0,150 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,750
 Mezisoučet za OKRUH 5 víceletého finančního rámce || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
–

 Mimo OKRUH 5[39] víceletého finančního rámce   || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se
 Lidské zdroje || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se
 Ostatní výdaje správní povahy || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se
 Mezisoučet mimo OKRUH 5 víceletého finančního rámce || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se
–

 CELKEM || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
Potřebné prostředky na oblast
lidských zdrojů budou pokryty z prostředků GŘ, které
jsou již vyčleněny na řízení akce a/nebo byly vnitřně
přerozděleny v rámci GŘ, a případně doplněny z
dodatečného přídělu, který lze řídícímu GŘ poskytnout
v rámci ročního přidělování a s ohledem na rozpočtová
omezení.
3.2.3.2.  Odhadované potřeby v
oblasti lidských zdrojů
¨         Návrh/podnět nevyžaduje využití lidských zdrojů.
þ         Návrh/podnět vyžaduje využití lidských zdrojů, jak
je vysvětleno dále:
Odhad vyjádřete v přepočtu na plné pracovní úvazky
 ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 ||  Pracovní místa podle plánu pracovních míst (místa úředníků a dočasných zaměstnanců) ||   ||
 || XX 01 01 01 (v ústředí a v zastoupeních Komise) || 15 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10
 || XX 01 01 02 (při delegacích) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 01 (v nepřímém výzkumu) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 01 (v přímém výzkumu) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Externí zaměstnanci (v přepočtu na plné pracovní úvazky: FTE)[40]   ||
 || XX 01 02 01 (SZ, VNO, ZAP z celkového rámce) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 02 02 (SZ, MZ, VNO, ZAP a MOD při delegacích) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 04 yy[41]   || v ústředí   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || při delegacích ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 02 (SZ, VNO, ZAP v nepřímém výzkumu) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 02 (SZ, ZAP, VNO v přímém výzkumu) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || Jiné rozpočtové položky (upřesněte) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || CELKEM || 15 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10
XX je oblast politiky nebo dotčená hlava
rozpočtu.
Popis úkolů:
 Úředníci a dočasní zaměstnanci || Viz popis výše
 Externí zaměstnanci ||
3.2.4.     Soulad se stávajícím víceletým
finančním rámcem
·      ¨  Návrh/podnět
je v souladu se stávajícím víceletým finančním rámcem.
·      ¨  Návrh/podnět
si vyžádá úpravu příslušného okruhu víceletého finančního rámce.
Upřesněte požadovanou úpravu,
příslušné rozpočtové položky a odpovídající částky.
·      ¨  Návrh/podnět
vyžaduje použití nástroje pružnosti nebo změnu víceletého finančního
rámce[42].
Upřesněte potřebu, příslušné
okruhy a rozpočtové položky a odpovídající částky.
3.2.5.     Příspěvky
třetích stran
·      Návrh/podnět nepočítá se spolufinancováním od třetích
stran.
·      Návrh/podnět počítá se spolufinancováním podle následujícího
odhadu:
prostředky
v milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
   || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || Celkem
 Upřesněte spolufinancující subjekt ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Spolufinancované prostředky CELKEM ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.3.        Odhadovaný dopad na
příjmy
·      þ  Návrh/podnět
nemá žádný finanční dopad na příjmy.
·      ¨  Návrh/podnět
má tento finanční dopad:
·
¨         dopad na vlastní zdroje
·
¨         dopad na různé příjmy
v
milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
 Příjmová rozpočtová položka: || Prostředky dostupné v běžném rozpočtovém roce || Dopad návrhu/podnětu[43]
 Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6)
 Článek …………. ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
U účelově vázaných různých
příjmů upřesněte dotčené výdajové rozpočtové
položky.
Upřesněte způsob výpočtu
dopadu na příjmy.
[1]               Sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě s
názvem „Plán ustavení bankovní unie“, COM(2012) 510, 12.9.2012.
[2]               Sdělení Komise s názvem
„Návrh prohloubené a skutečné hospodářské a měnové unie:
zahájení evropské diskuse“, COM(2012) 777 final/2, 30.11.2012.
[3]               „Směrem ke skutečné
hospodářské a měnové unii“, zpráva předsedy Evropské rady
Hermana Van Rompuye, EUCO 120/12, 26.6.2012.
[4]               COM(2012) 511.
[5]               Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou
se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů
úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění
směrnice Rady 77/91/EHS a 82/891/ES, směrnice 2001/24/ES, 2002/47/ES,
2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES a 2011/35/ES a nařízení (EU) č.
1093/2010, COM(2012) 280, 6.6.2012.
[6]               Nařízení a směrnice o kapitálových požadavcích
http://ec.europa.eu/internal_market/bank/regcapital/index_en.htm.
[7]               V závislosti na konečném výsledku jednání mezi
Parlamentem a Radou by úplný vstup odepsání závazků v platnost mohl
být předmětem další přechodné fáze, možná až do roku 2018, jak
navrhla Komise.
[8]               Viz závěry Rady o posilování opatření pro
finanční stabilitu v EU ze dne 9. října 2007
http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ecofin/96351.pdf.
[9]               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na
úvěrové instituce a investiční podniky a o změně
nařízení (EU) č. 648/2012, Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s.1.

[10]             Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze
dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti
úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad
úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně
směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES,
Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338.
[11]             Úř. věst. C , , s. .
[12]             Úř. věst. C , , s. .
[13]             Směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se
stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů úvěrových
institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice
Rady 77/91/EHS a 82/891/ES, směrnice 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES,
2005/56/ES, 2007/36/ES a 2011/35/ES a nařízení (EU) č. 1093/2010
(Úř. věst. C , , s. ).
[14]             Nařízení Rady (EU) č. …/…, kterým se Evropské
centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se
vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi.
[15]             Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne
30. května 1994 o systémech pojištění vkladů (Úř.
věst. L 135, 31.5.1994, s. 5).
[16]             Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na
úvěrové instituce a investiční podniky a o změně
nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013,
s.1).
[17]             Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze
dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti
úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad
úvěrovými institucemi a investičními podniky a o změně
směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES
(Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).
[18]             Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/18/ES ze dne
30. května 1994, kterou se mění směrnice 80/390/EHS o koordinaci
požadavků na sestavení, kontrolu a šíření prospektů cenných
papírů, které mají být zveřejněny pro přijetí cenných
papírů ke kotování na burze cenných papírů, s ohledem na
povinnost zveřejnit prospekty cenných papírů (Úř. věst.
L 135, 31.5.1994, s. 1).
[19]             Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze
dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových
institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a
investičními podniky a o změně směrnice 2002/87/ES a
zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176,
27.6.2013, s. 338).
[20]             Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na
úvěrové instituce a investiční podniky a o změně
nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013,
s.1).
[21]             Směrnice Evropského
parlamentu a Rady 97/9/ES ze dne 3. března 1997 o systémech pro
odškodnění investorů (Úř.
věst. L 84, 26.3.1997, s. 22).
[22]             Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001
o sbližování právních předpisů členských států týkajících
se zachování práv zaměstnanců v případě převodů
podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř.
věst. L 82, 22.3.2001, s. 16).
[23]             Směrnice Evropského parlamentu a
Rady 98/26/ES ze dne 19. Května 1998 o
neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech
vypořádání obchodu s cennými papíry, Úř. věst. L 166, 11.6.1998,
s. 45.
[24]             Směrnice Evropského parlamentu a
Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních
předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do
převoditelných cenných papírů (SKIPCP).
[25]
[26]             Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.
[27]             Úř. věst. 17, 6.10.1958, s. 385.
[28]             Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k
dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, Úř. věst. L
145, 31.5.2001, s. 43.
[29]             Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se
zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o
volném pohybu těchto údajů, Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.
[30]             Směrnice Evropského parlamentu a
Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v
souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto
údajů, Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.
[31]             ABM: řízení podle činností (activity-based
management) – ABB: sestavování rozpočtu podle činností
(activity-based budgeting).
[32]             Uvedené v čl. 54 odst. 2 písm. a) nebo b)
finančního nařízení.
[33]             Vysvětlení způsobů řízení spolu s
odkazem na finanční nařízení jsou k dispozici na stránkách BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[34]             Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět
začíná provádět.
[35]             Technická a/nebo administrativní pomoc a výdaje na podporu
provádění programů a/nebo akcí EU (bývalé položky „BA“), nepřímý
výzkum, přímý výzkum.
[36]             Výstupy se rozumí produkty a služby, které mají být dodány
(např. počet financovaných studentských výměn, počet
vybudovaných kilometrů silnic atd.).
[37]             Popsaný v bodě 1.4.2. „Specifické cíle…“.
[38]             Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět
začíná provádět.
[39]             Technická a/nebo administrativní pomoc a výdaje na podporu
provádění programů a/nebo akcí EU (bývalé položky „BA“), nepřímý
výzkum, přímý výzkum.
[40]             SZ = smluvní zaměstnanec; MZ = místní
zaměstnanec; VNO = vyslaný národní odborník; ZAP = zaměstnanec
agentury práce; MOD = mladý odborník při delegaci.
[41]             Dílčí strop na externí zaměstnance financované z
operačních prostředků (bývalé položky „BA“).
[42]             Viz body 19 a 24 interinstitucionální dohody (na období
2007–2013).
[43]             Pokud jde o tradiční vlastní zdroje (cla, dávky z
cukru), je třeba uvést čisté částky, tj. hrubé částky po
odečtení 25% nákladů na výběr.