               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 25.10.2016
            COM(2016) 684 final
            2016/0341(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v příslušných výborech Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů k návrhům změn předpisů OSN č. 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 a 129, k návrhu nového předpisu OSN o dvoupalivových systémech určených k dodatečné montáži do těžkých motorů (HDDF-ERS), k návrhům změn celosvětových technických předpisů č. 15 a 16, k návrhům dvou nových celosvětových technických předpisů OSN týkajících se postupu měření dvoukolových a tříkolových motorových vozidel z hlediska některých typů emisí a z hlediska palubní diagnostiky, a k návrhu nového usnesení o společné specifikaci kategorií zdrojů světla (R.E.4)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

               Evropská hospodářská komise OSN (EHK OSN) vyvíjí na mezinárodní úrovni harmonizované požadavky, které mají odstraňovat technické překážky obchodu s motorovými vozidly mezi smluvními stranami revidované dohody z roku 1958 a zajišťovat vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí u těchto vozidel.

               V souladu s rozhodnutím Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 přistoupila Unie k Dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (dále jen „EHK OSN“) o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel („revidovaná dohoda z roku 1958“) a v souladu s rozhodnutím Rady 2000/125/ES ze dne 31. ledna 2000 o uzavření Dohody o zavedení celosvětových technických předpisů pro kolová vozidla, vybavení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech („paralelní dohoda“), přistoupila Unie k paralelní dohodě.

               Zasedání WP.29 EHK OSN, Světového fóra pro harmonizaci předpisů týkajících se vozidel, se konají třikrát během každého kalendářního roku, a sice v březnu, červnu a listopadu. Na každém z těchto zasedání se za účelem přizpůsobení technickému pokroku přijímají nové předpisy OSN a změny stávajících předpisů OSN nebo celosvětové technické předpisy OSN. Před každým z těchto zasedání WP.29 přijímá tyto změny jedna ze šesti pracovních skupin, které jsou činné v rámci WP.29.

               Poté dochází na zasedání WP.29 ke konečnému hlasování o přijetí těchto změn, doplňků a oprav, pokud je dosaženo usnášeníschopného počtu a je přítomna kvalifikovaná většina smluvních stran. EU je smluvní stranou dvou dohod (z let 1958 a 1998) v rámci WP.29. Vždy je připraveno rozhodnutí Rady (též „souhrnné rozhodnutí“), které obsahuje seznam předpisů, změn, doplňků a oprav a které zmocňuje Komisi hlasovat jménem Unie na každém zasedání WP.29.

               V tomto rozhodnutí Rady je vymezen postoj Unie k hlasování o předpisech, změnách, doplňcích a opravách, které budou předloženy k hlasování na listopadovém zasedání WP.29, jež se bude konat ve dnech 14. až 20. listopadu 2016.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

               Tento návrh doplňuje politiku Unie v oblasti vnitřního trhu, pokud jde o automobilový průmysl, a je s ní plně v souladu.

               Systém uplatňovaný v rámci skupiny WP.29 přispívá k mezinárodní harmonizaci norem týkajících se vozidel. Pro tento účel má klíčový význam dohoda z roku 1958, díky které platí pro všechny výrobce v EU společný soubor předpisů pro schvalování typu, což v důsledku znamená, že výrobky jsou uznávány všemi smluvními stranami jako splňující požadavky jejich příslušných vnitrostátních právních předpisů. Tento systém tak umožnil, aby nařízením (ES) č. 661/2009 o obecné bezpečnosti motorových vozidel bylo zrušeno více než padesát různých směrnic EU, které byly nahrazeny odpovídajícími předpisy vypracovanými v rámci dohody z roku 1958.

               Obdobně, na základě směrnice 2007/46/ES, byly systémy schvalování platné v jednotlivých členských státech nahrazeny schvalovacím postupem Unie a byl zaveden harmonizovaný rámec zahrnující správní ustanovení a obecné technické požadavky pro všechna nová vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky. Uvedená směrnice začlenila předpisy OSN do systému EU schvalování typu, a to buď jako požadavky na schválení typu, nebo jako alternativy k právním předpisům Unie. Od přijetí uvedené směrnice jsou předpisy OSN ve stále větší míře začleňovány do právních předpisů Unie v rámci EU schvalování typu.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

               Systém WP.29 je provázán s politikou Unie v oblasti konkurenceschopnosti a má na ni pozitivní dopad. Tento návrh je rovněž v souladu s politikami Unie v oblasti dopravy a energetiky, jimž je při přípravě a přijímání předpisů OSN vypracovávaných v rámci dohody z roku 1958 věnována patřičná pozornost.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

               Právním základem tohoto návrhu je článek 114 ve spojení s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie.

               •Subsidiarita

               Hlasovat pro mezinárodní nástroje, jako jsou návrhy předpisů OSN, změny předpisů OSN a návrhy celosvětových technických předpisů a jejich začlenění do systému Unie pro schvalování typu motorových vozidel, může pouze Unie. Tím se nejen zamezí fragmentaci vnitřního trhu, ale rovněž se pro celou Unii zajistí shodné normy týkající se životního prostředí a bezpečnosti. Lze tak rovněž dosáhnout úspor z rozsahu: výrobky lze vyrábět pro celý trh Unie, a dokonce i pro trh mezinárodní, přičemž je není nutné upravovat, aby získaly vnitrostátní schválení typu v každém členském státě.

               Tento návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity.

               •Proporcionalita

                  Toto rozhodnutí Rady zmocňuje Komisi, aby hlasovala jménem Unie, a je přiměřeným nástrojem v souladu s čl. 5 odst. 1 rozhodnutí Rady 97/836/ES k vymezení jednotného postoje EU v EHK OSN, pokud jde o hlasování o pracovních dokumentech navržených na program zasedání WP.29. Tento návrh je tudíž v souladu se zásadou proporcionality, poněvadž nepřesahuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení cílů pro zajištění řádného fungování vnitřního trhu, přičemž zároveň poskytuje vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany veřejnosti.

               •Volba nástroje

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU vyžaduje, aby za účelem stanovení postojů, které mají být jménem Unie zaujaty v rámci orgánu zřízeného na základě mezinárodní dohody, bylo přijato rozhodnutí Rady.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

               Nevztahuje se na tento návrh.

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

               Nevztahuje se na tento návrh.

               •Sběr a využití výsledků odborných konzultací

               Využití externích odborných konzultací není v případě tohoto návrhu relevantní. Návrh byl nicméně přezkoumán Technickým výborem pro motorová vozidla.

               •Posouzení dopadů

               Tento návrh nemůže být předmětem posouzení dopadů, jelikož není legislativní povahy a nejsou k dispozici nebo nejsou možná žádná alternativní řešení.

               •Účelnost a zjednodušování právních předpisů

               Pokud jde o administrativní zátěž, nemá tato iniciativa žádné dopady, neboť odkazy na změny uvedené v příloze souhrnného rozhodnutí nezavádí pro podniky, včetně malých a středních podniků, žádné nové oznamovací nebo jiné administrativní povinnosti. Snahou je naopak administrativní zátěž snížit, neboť uplatňování celosvětově harmonizovaných požadavků výrobcům umožňuje předkládat schvalovací dokumentaci systémů a konstrukčních částí nejen v EU, ale i na vývozních trzích zemí mimo EU, jež jsou smluvními stranami dohody z roku 1958.

               Návrh má velmi pozitivní dopad na konkurenceschopnost automobilového průmyslu EU a mezinárodní obchod. Má se za to, že přijetí mezinárodně harmonizovaných předpisů týkajících se vozidel ze strany obchodních partnerů EU je nejlepším způsobem, jak odstranit necelní překážky obchodu a otevřít nebo rozšířit přístup na trh podnikům působícím v automobilovém průmyslu v EU.

               •Základní práva

               Návrh nemá žádné důsledky z hlediska ochrany základních práv.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

               Tato iniciativa nemá žádné důsledky pro rozpočet.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv

               Nevztahuje se na tento návrh.

               •Informativní dokumenty (u směrnic)

               Nevztahuje se na tento návrh.

               •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu

               Návrh vymezuje postoj Unie k hlasování o

               –změnách předpisů OSN č. 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 a 129,

               –návrhu nového předpisu OSN o dvoupalivových systémech určených k dodatečné montáži do těžkých motorů (HDDF-ERS),

               –návrzích změn celosvětových technických předpisů OSN č. 15 a 16,

               –návrzích dvou nových celosvětových technických předpisů OSN o postupu měření dvoukolových nebo tříkolových motorových vozidel z hlediska emisí, resp. palubní diagnostiky, a

               –návrhu nového usnesení o společné specifikaci kategorií zdrojů světla (R.E.4).

               2016/0341 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v příslušných výborech Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů k návrhům změn předpisů OSN č. 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 a 129, k návrhu nového předpisu OSN o dvoupalivových systémech určených k dodatečné montáži do těžkých motorů (HDDF-ERS), k návrhům změn celosvětových technických předpisů č. 15 a 16, k návrhům dvou nových celosvětových technických předpisů OSN týkajících se postupu měření dvoukolových a tříkolových motorových vozidel z hlediska některých typů emisí a z hlediska palubní diagnostiky, a k návrhu nového usnesení o společné specifikaci kategorií zdrojů světla (R.E.4)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V souladu s rozhodnutím Rady 97/836/ES
                  1
                přistoupila Unie k Dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě uvedených pravidel (dále jen „revidovaná dohoda z roku 1958“).

               (2)V souladu s rozhodnutím Rady 2000/125/ES
                  2
                přistoupila Unie k Dohodě o zavedení celosvětových technických předpisů pro kolová vozidla, vybavení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech (dále jen „paralelní dohoda“).

               (3)Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES
                  3
                nahradila systémy schvalování členských států schvalovacím postupem Unie a zavedla harmonizovaný rámec zahrnující správní ustanovení a obecné technické požadavky pro všechna nová vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky. Uvedená směrnice začlenila předpisy přijaté na základě revidované dohody z roku 1958 (dále jen „předpisy OSN“) do systému EU schvalování typu, a to buď jako požadavky na schválení typu, nebo jako alternativy k právním předpisům Unie. Od přijetí uvedené směrnice jsou předpisy OSN ve stále větší míře začleňovány do právních předpisů Unie v rámci EU schvalování typu.

               (4)S ohledem na zkušenosti a na technický rozvoj je třeba technickému pokroku přizpůsobit požadavky týkající se některých prvků nebo rysů, na něž se vztahují předpisy OSN č. 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 a 129 a celosvětové technické předpisy OSN č. 15 a 16.

               (5)Aby bylo možné stanovit jednotná ustanovení pro schvalování dvoupalivových systémů určených k dodatečné montáži do těžkých motorů (HDDS-ERS), měl by být přijat nový předpis OSN.

               (6)Aby bylo možné stanovit jednotná technická ustanovení týkající se postupu měření dvoukolových a tříkolových motorových vozidel z hlediska některých typů emisí, resp. palubní diagnostiky, měly by být přijaty dva nové celosvětové technické předpisy.

               (7)Aby bylo možné stanovit jednotná ustanovení týkající se společné specifikace kategorií zdrojů světla, mělo by být přijato nové usnesení (R.E. 4).

               (8)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v příslušných výborech EHK OSN, totiž ve správním výboru revidované dohody z roku 1958 a ve výkonném výboru paralelní dohody, k přijetí výše uvedených aktů OSN,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být jménem Unie zaujat ve správním výboru revidované dohody z roku 1958 a ve výkonném výboru paralelní dohody ve dnech 14. až 20. listopadu 2016, je hlasovat pro návrhy, jež jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předsedkyně/předseda

                     (1)
                  Rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k Dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel („revidovaná dohoda z roku 1958“) (Úř. věst. L 346, 17.12.1997, s. 78).

                     (2)
                  Rozhodnutí Rady 2000/125/ES ze dne 31. ledna 2000 o uzavření Dohody o zavedení celosvětových technických předpisů pro kolová vozidla, vybavení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech („paralelní dohoda“) (Úř. věst. L 35, 10.2.2000, s. 12).

                     (3)
                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 25.10.2016
            COM(2016) 684 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v příslušných výborech Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů k návrhům změn předpisů OSN č. 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 a 129, k návrhu nového předpisu OSN o dvoupalivových systémech určených k dodatečné montáži do těžkých motorů (HDDF-ERS), k návrhům změn celosvětových technických předpisů č. 15 a 16, k návrhům dvou nových celosvětových technických předpisů OSN týkajících se postupu měření dvoukolových a tříkolových motorových vozidel z hlediska některých typů emisí a z hlediska palubní diagnostiky, a k návrhu nového usnesení o společné specifikaci kategorií zdrojů světla (R.E.4)

               PŘÍLOHA

                        Předmět jednání

                        Referenční dokument

                        Návrh doplňku 25 k sérii změn 02 předpisu OSN č. 7 (Přední a zadní obrysové svítilny, brzdové svítilny a doplňkové obrysové svítilny)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/75

                        Návrh doplňku 8 k sérii změn 06 předpisu OSN č. 16 (Bezpečnostní pásy, systém ISOFIX a i-Size)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/98

                        a neformální dokument WP.29-170-04

                        Návrh série změn 07 předpisu OSN č. 16 (Bezpečnostní pásy, systém ISOFIX a i-Size)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/99

                        Návrh doplňku 45 k sérii změn 03 předpisu OSN č. 37 (Žárovky)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/76

                        Návrh opravy 2 k revizi 3 předpisu OSN č. 44 (Dětské zádržné systémy)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/100

                        Návrh doplňku 12 k sérii změn 04 předpisu OSN č. 44 (Dětské zádržné systémy)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/101

                        Návrh doplňku 12 k sérii změn 04 předpisu OSN č. 44 (Dětské zádržné systémy)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/102

                        Návrh doplňku 10 k sérii změn 01 předpisu OSN č. 45 (Zařízení pro čištění světlometů)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/77

                        Návrh doplňku 4 k sérii změn 04 předpisu OSN č. 46 (Zařízení pro nepřímý výhled)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/89

                        Návrh doplňku 17 k sérii změn 04 předpisu OSN č. 48 (Montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/78

                        Návrh doplňku 10 k sérii změn 05 předpisu OSN č. 48 (Montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/79

                        Návrh doplňku 8 k sérii změn 06 předpisu OSN č. 48 (Montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/80

                        Návrh doplňku 19 k sérii změn 01 předpisu OSN č. 53 (Montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci u vozidel kategorie L3)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/81

                        Návrh doplňku 1 k sérii změn 02 předpisu OSN č. 53 (Montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci u vozidel kategorie L3)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/82

                        Návrh série změn 04 předpisu OSN č. 78 (Brzdění vozidel kategorie L)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/114 a neformální dokument

                        GRRF-82-06

                        Návrh doplňku 2 k sérii změn 03 předpisu OSN č. 80 (Pevnost sedadel a jejich ukotvení (autobusy))

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/103

                        Návrh doplňku 8 k sérii změn 06 předpisu OSN č. 83 (Emise vozidel kategorií M1 a N1)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/108

                        Návrh doplňku 4 k sérii změn 07 předpisu OSN č. 83 (Emise vozidel kategorií M1 a N1)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/109

                        Návrh série změn 01 předpisu OSN č. 86 (Montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci u zemědělských vozidel)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/83

                        Návrh doplňku 18 k předpisu OSN č. 87 (Denní svítilny)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/84

                        Návrh doplňku 12 k původnímu znění předpisu č. 99 (Výbojkové zdroje světla)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/85

                        Návrh série změn 06 předpisu OSN č. 105 (Vozidla pro přepravu nebezpečných věcí)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/90

                        Návrh doplňku 5 k sérii změn 04 předpisu OSN č. 107 (Celková konstrukce autobusů a autokarů)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/91

                        Návrh doplňku 6 k sérii změn 05 předpisu OSN č. 107 (Celková konstrukce autobusů a autokarů)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/92

                        Návrh doplňku 6 k sérii změn 06 předpisu OSN č. 107 (Celková konstrukce autobusů a autokarů)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/93

                        Návrh doplňku 1 k sérii změn 07 předpisu OSN č. 107 (Celková konstrukce autobusů a autokarů)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/94

                        Návrh doplňku 5 k sérii změn 01 předpisu OSN č. 110 (Vozidla s pohonem na CNG a LNG)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/95

                        Návrh doplňku 9 k předpisu OSN č. 121 (Označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/96

                        Návrh doplňku 1 k sérii změn 01 předpisu OSN č. 121 (Označení ovladačů, sdělovačů a indikátorů)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/97

                        Návrh doplňku 6 k původnímu znění předpisu č. 128 (Zdroje světla využívající světelných diod (LED))

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/86

                        Návrh opravy 2 předpisu OSN č. 129 (Zdokonalené dětské zádržné systémy)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/104

                        Návrh doplňku 5 k předpisu OSN č. 129 (Zdokonalené dětské zádržné systémy)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/105

                        Návrh doplňku 1 k sérii změn 01 předpisu OSN č. 129 (Zdokonalené dětské zádržné systémy)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/106

                        Návrh série změn 02 předpisu OSN č. 129 (Zdokonalené dětské zádržné systémy)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/107

                        Návrh nového předpisu o jednotných ustanoveních pro schvalování  dvoupalivových systémů určených k dodatečné montáži (HDDS-ERS) do těžkých vznětových motorů a těžkých nákladních vozidel se vznětovým motorem

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/110

                        Návrh předlohy usnesení o společné specifikaci kategorií zdrojů světla (R.E.4)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/111

                        Návrh změny 1 celosvětového technického předpisu OSN č. 15 (Celosvětové harmonizované zkušební postupy pro lehká vozidla (WLTP))

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/68

                        Návrh změny 1 celosvětového technického předpisu OSN č. 16 (Pneumatiky)

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/117

                        Návrh nového celosvětového technického předpisu OSN o postupu měření dvoukolových a tříkolových motorových vozidel z hlediska palubní diagnostiky

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/112

                        Návrh nového celosvětového technického předpisu OSN o postupu měření dvoukolových a tříkolových motorových vozidel vybavených spalovacím motorem z hlediska emisí z klikové skříně a emisí způsobených vypařováním

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/66


				|

		52011PC0540

			Návrh ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY kterým se zřizuje mechanismus výměny informací o mezivládních dohodách mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti energetiky /* KOM/2011/0540 v konečném znění - 2011/0238 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
Evropská rada dospěla na svém zasedání
dne 4. února 2011 k závěru, že je třeba lépe koordinovat
činnosti Unie a členských států s cílem zajistit soulad a
soudržnost ve vnějších vztazích EU v oblasti energetiky s důležitými
producentskými, tranzitními a spotřebitelskými zeměmi. Rada proto
vyzvala členské státy, aby od 1. ledna 2012 informovaly Komisi o všech
svých nových a stávajících dvoustranných dohodách uzavřených v oblasti
energetiky se třetími zeměmi[1].
Tento návrh využívá závěry Evropské rady
k vytvoření mechanismu s podrobnými postupy pro výměnu informací mezi
členskými státy a Komisí o mezivládních dohodách, tj. právně
závazných dohodách mezi členskými státy a třetími zeměmi, které
mohou mít dopad na činnost nebo fungování vnitřního trhu s energií
nebo na bezpečnost dodávek energie v Unii.
Návrh je připojen ke sdělení Komise
o zabezpečení dodávek energie a mezinárodní spolupráci – „Energetická
politika EU: jednání s partnery za našimi hranicemi“[2].

1.
CÍL POLITIKY

Podíl dovážené energie v Unii se stále zvyšuje[3]. Členské
státy a energetické společnosti proto hledají nové zdroje energie mimo EU.
K jednání s významnými dodavateli energie ze třetích zemích je
obvykle zapotřebí politická podpora ve formě mezivládních dohod
uzavíraných mezi členskými státy a třetími zeměmi. Tyto
mezivládní dohody jsou zpravidla dojednávány dvoustranně a často
tvoří základ podrobnějších obchodních smluv.
V návaznosti na liberalizaci trhů s
elektřinou a zemním plynem v Evropské unii, a zejména pak v rámci
provádění opatření třetího energetického balíčku[4] provedly
členské státy ve svých právních předpisech v oblasti energetiky
významné změny. Dodržování povinností vyplývajících z těchto
legislativních změn není vždy v obchodním zájmu dodavatelů energie ze
třetích zemí. Pod hrozbou možných nedostatečných dodávek jsou
členské státy vystaveny sílícímu tlaku, aby ve svých mezivládních dohodách
se třetími zeměmi činily ústupky z hlediska právní úpravy, které
nejsou slučitelné s právem Unie v oblasti energetiky. Takové ústupky
ohrožují činnost a řádné fungování vnitřního trhu Unie s
energií.
Například
při uzavírání mezivládní dohody na podporu konkrétního projektu plynovodu
by dohoda neměla obsahovat žádné doložky, které vyhrazují určitému
přepravci právo uzavřít smlouvu na plnou kapacitu nebo část
kapacity plynovodu, pokud taková doložka není povolena podle práva Unie.
Doložku lze povolit poté, co příslušné orgány na vnitrostátní úrovni i na
úrovni Unie přijmou příznivé rozhodnutí o výjimce z požadavků,
které se týkají přístupu třetích stran a vyplývají z právních
předpisů Unie v oblasti energetiky, a s výhradou podmínek stanovených
v těchto právních předpisech. Jinak bude dohoda v rozporu s právem
Unie, a nebude tedy poskytovat právní jistotu pro investory. Kromě toho
projekt plynovodu nebude způsobilý pro možné financování z
prostředků EU. Protože členské státy nemohou jednoduše
jednostranně měnit mezivládní dohody uzavřené se třetími
zeměmi v případě, že některá ustanovení jsou shledána v
rozporu s pravidly vnitřního trhu, mezivládní dohody, které obsahují
protiprávní ustanovení, staví členské státy do situace, kdy existují
protichůdné právní povinnosti, a ohrožují činnost a řádné
fungování vnitřního trhu Unie s energií. Takové dohody proto členské
státy nesmí podepisovat.
Jak se navíc
ukázalo v průběhu sporu o zemní plyn mezi Ruskou federací a Ukrajinou
v lednu 2009, pokud vnitřní trh nefunguje řádně, podléhá EU více
riziku spojenému s bezpečností dodávek. Proto je důležité, aby si členské
státy a Komise byly vědomy objemu a zdrojů dovážené energie.
K řešení těchto problémů je
důležité, aby se zlepšila výměna informací mezi členskými státy
a mezi členskými státy a Komisí o stávajících, prozatímně
uplatňovaných a budoucích mezivládních dohodách. Usnadní to
koordinaci na úrovni Unie a účinné provádění energetické politiky
Unie. Navíc se tím posílí vyjednávací pozice jednotlivých
členských států ve vztahu k třetím zemím s cílem zajistit
bezpečnost dodávek, řádnou činnost a fungování vnitřního
trhu Unie s energií a s cílem vytvořit právní jistotu pro investiční
rozhodnutí a umožnit případné financování projektů z
prostředků EU. Vyšší transparentnost u mezivládních dohod v
konečném důsledku také v duchu solidarity zvýší soudržnost a
ucelenost ve vnějších vztazích Unie v oblasti energetiky a umožní
členským státům lépe těžit z politické a ekonomické síly Unie a
odborného poradenství Komise ohledně práva Unie. Z tohoto důvodu se
počítá s tím, že členské státy mohou při jednáních požádat
Komisi o pomoc. Nový nástroj tudíž Komisi umožní, aby účinně
podporovala členské státy.

2.
možnosti politiky a konzultace se zúčastněnými stranami

Vzhledem k
omezeným hospodářským a sociálním dopadům tohoto návrhu nebylo
považováno za nezbytné provést formální posouzení dopadů. Pokud jde o
uvedené cíle politiky, Komise nicméně vyhodnotila řadu možností, jak
dosáhnout řádného provedení závěrů Evropské rady. Ve
dnech 21. prosince 2010 až 7. března 2011 proběhla veřejná
konzultace o vnějším rozměru politiky EU v oblasti energetiky. V
rámci konzultace byly položeny otázky, zda je v souvislosti s mezivládními
dohodami zapotřebí koordinace mezi členskými státy a Komisí, aby byla
zajištěna bezpečnost dodávek a řádná činnost a fungování
vnitřního trhu Unie s energií. Celkem přišlo více než 90
odpovědí. Obdržené odpovědi zdůraznily významnou úlohu Unie
při podpoře spolehlivého právního a institucionálního rámce v zájmu
dosažení vzájemně výhodných vztahů s jejími hlavními dodavateli
energie a tranzitními zeměmi. Dne 6. dubna 2011 se v Bruselu rovněž
konala schůzka s odborníky v oblasti energetiky.
Současný stav
Komise v současnosti není informována o
většině mezivládních dohod mezi členskými státy a třetími
zeměmi, protože členské státy nejsou povinny o těchto dohodách
Komisi obsáhle informovat[5].
Komise velmi zhruba odhaduje, že mezi členskými státy a třetími
zeměmi může existovat přibližně 30 mezivládních dohod v
oblasti ropy a zhruba 60 v oblasti zemního plynu[6]. Ty se pravděpodobně vztahují
buď na objemy ropy nebo plynu dovážené do Unie ze třetích zemí, nebo
na podmínky pro dodávání těchto objemů prostřednictvím pevné
infrastruktury. Odhaduje se, že celkový počet mezivládních dohod mezi
členskými státy a třetími zeměmi v oblasti elektřiny je
nižší. Tyto dohody zahrnují tzv. dohodu BRELL RING mezi Běloruskem,
Ruskem, Estonskem, Litvou a Lotyšskem týkající se provozu a využívání sítí v
pobaltských státech. Podobné dohody pravděpodobně existují i s
balkánskými zeměmi, kde jsou sítě třetích zemí synchronně
propojeny s členskými státy Unie. Nelze přesně odhadnout, s
jakou pravidelností jsou tyto mezivládní dohody měněny nebo kolik
může být uzavíráno nových dohod. Členské státy rovněž nemají
mechanismus, který by jim umožnil sledovat vývoj v této oblasti v 27
členských státech. Některé požadavky na transparentnost již sice byly
přijaty[7],
týkají se však pouze odvětví plynu (stávající mezivládní dohody a
nově uzavírané dohody) a výměny informací mezi Komisí a
členskými státy (žádná výměna mezi členskými státy navzájem).
Již z těchto důvodů tudíž neprovádějí závěry Evropské
rady. Současný stav je tedy neuspokojivý a Komise se
domnívá, že je nutné navrhnout vytvoření nového, podrobnějšího a
komplexnějšího mechanismu výměny informací.
Právní nástroj nebo dobrovolná
opatření
Nezbytnou transparentnost, která je pro
koordinaci na úrovni Unie nutná, mohou zajistit pouze jasné povinnosti týkající
se výměny informací o mezivládních dohodách mezi členskými státy a
mezi členskými státy a Komisí. Zatímco navrhovaný
mechanismus rovněž obsahuje prvky právně nevynutitelných
předpisů, jako např. společné vypracování vzorových
doložek, ukázalo se, že dobrovolná opatření zatím sama o sobě
nestačí k zajištění takové výměny informací, která je nutná k
tomu, aby dohody uzavírané mezi členskými státy a třetími zeměmi
byly zákonné a neohrožovaly řádnou činnost a fungování vnitřního
trhu Unie s energií. Právní nástroj pro povinnou výměnu
informací je proto jedinou možností zaručující, že stanovené politické
cíle jsou plněny, přičemž nejlepší formou je rozhodnutí[8].
Oblast působnosti
V zájmu přesného provedení
závěrů Rady se navrhuje, aby se rozhodnutí vztahovalo na všechny
stávající, prozatímně uplatňované a nové mezivládní dohody, které
mohou mít dopad na činnost nebo fungování vnitřního trhu s energií
nebo na bezpečnost dodávek energie v Unii, neboť tyto dvě
oblasti spolu vzájemně souvisí. Je obzvláště důležité, aby
rozhodnutí obsáhlo všechny mezivládní dohody, které mají dopad na dodávky
plynu, ropy nebo elektřiny prostřednictvím pevné infrastruktury
(např. potrubí a sítí) nebo na celkové množství energie dovážené do EU.
Vhodné načasování výměny
informací
Jako zásadní se jeví včasné poskytování
informací o budoucí mezivládních dohodách ostatním členským státům a
Komisi. Rovněž je nezbytné znát celý obsah již platných
mezivládních dohod. Považuje se proto za vhodné, aby členské
státy nejprve informovaly Komisi o svém záměru zahájit jednání a
sdělily jí ratifikované znění mezivládní dohody. Komise
by měla plnit ústřední úlohu a tyto informace neprodleně
předávat ostatním členským státům, přičemž zohlední
požadavky členských států na důvěrné zacházení s
těmito informacemi.
Pokud však k výměně informací nebude
docházet již v průběhu jednání, bude obtížné ovlivňovat budoucí
mezivládní dohody tak, aby byly v souladu s právními předpisy Unie v
oblasti energetiky a politikou Unie týkající se bezpečnosti dodávek.
Především by byla promarněna příležitost k poskytnutí
potřebné právní jistoty ohledně statusu a platnosti mezivládních
dohod o velkých projektech v oblasti energetiky a jejich následnému
financování. To by poškodilo investice Unie, a tudíž i
bezpečnost dodávek energie v Unii.
Stávající mechanismus následné kontroly (ex
post) v podobě řízení o porušení předpisů tento problém
zcela nejúčinněji neřeší[9].
Je tomu tak proto, že jakmile jsou mezivládní dohody podepsány a tím spíše
ratifikovány, členské státy je nemohou jednostranně měnit,
zjistí-li se, že některá ustanovení porušují pravidla vnitřního trhu,
ale musely by s dotyčnou třetí zemí o mezivládní dohodě jednat
znovu. Považuje se proto za velmi důležité, aby během jednání byly
udržovány nepřetržité kontakty a výměna informací a bylo možné na
žádost dotyčného členského státu nebo Komise ověřit
slučitelnost předtím, než bude mezivládní dohoda podepsána. Kromě
toho se navrhuje, aby členské státy mohly v průběhu jednání
požádat útvary Komise o pomoc. Na základě zkušeností
získaných v rámci těchto mechanismů výměny by mělo být
možné společně vytvořit dobrovolné vzorové doložky, které
členské státy budou moci používat v budoucích mezivládních dohodách. Použití
takových vzorových doložek by pomohlo předcházet konfliktům
mezivládních dohod s právem Unie.
Povinné kontroly ex ante či
flexibilnější ověřování slučitelnosti
Nenavrhuje se vytvoření mechanismu
důkladné povinné kontroly ex ante, který by se vztahoval na všechny
příslušné mezivládní dohody, protože takový mechanismus by pro
členské státy znamenal příliš velkou zátěž a zbrzdil by
uzavírání všech budoucích mezivládních dohod o nejméně několik
měsíců.
Místo toho se považuje za dostatečné
stanovit pružnější mechanismus ověřování slučitelnosti, kdy
Komise na svou vlastní žádost či na žádost členského státu, který
mezivládní dohodu vyjednává, posoudí slučitelnost sjednávané dohody s
právem Unie před jejím podpisem. Aby se jednání příliš
neprotahovalo, mělo by se v případě ověřování
slučitelnosti na žádost dotyčného členského státu nebo Komise za
to, že Komise nevznáší žádné námitky, pokud během čtyř
měsíců nevyjádří výslovné stanovisko.
Navrhovaná možnost významně zvýší
schopnost Unie zachovat řádnou činnost a fungování vnitřního
trhu s energií, zabezpečit dodávky energie a realizovat velké energetické
projekty prostřednictvím koordinovaného, a tedy i účinného využívání
vyjednávací síly Unie. V tomto ohledu pozitivní dopady návrhu
převažují poněkud omezenou dodatečnou zátěž vyplývající z
povinností transparentnosti kladených na členské státy při jednání o
mezivládních dohodách s třetími zeměmi.

3.
PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU

Cílem tohoto návrhu je využít závěry
Evropské rady ze dne 4. února 2011 k vytvoření mechanismu s podrobnými postupy
pro výměnu informací mezi členskými státy a Komisí o mezivládních
dohodách za účelem usnadnění koordinace na úrovni Unie a
zajištění bezpečnosti dodávek, řádné činnosti a fungování
vnitřního trhu Unie s energií a vytvoření právní jistoty pro investiční
rozhodnutí.
Těchto politických cílů mohou
členské státy individuálně dosáhnout jen obtížně. Členské
státy v současnosti nemají k dispozici dostatečné informace, aby
mohly posoudit celkové důsledky svých mezivládních dohod pro
bezpečnost stavu dodávek v EU. Posouzení prováděná členskými
státy ohledně řádného uplatňování právních předpisů
Unie v oblasti energetiky, pokud jde o tyto mezivládní dohody, také
nepřinášejí dostatečnou právní jistotu investorům. Naopak
koordinace Unie přispěje ke všem stanoveným cílům. Navrhovaná
výměna informací posílí vyjednávací pozici členských států
vůči třetím zemím, a zajistí tak řádné uplatňování
právních předpisů a politik Unie. Přinese
perspektivu společného zabezpečování dodávek v EU namísto
zabezpečování na úrovni jednotlivých členských států. Používání
společně vypracovaných vzorových doložek a navrhované
ověřování slučitelnosti navíc poskytne investorům
větší právní jistotu, že mezivládní dohoda se zdá být v souladu s právními
předpisy EU. Návrh je tedy odůvodněn z hlediska
subsidiarity. Návrh je rovněž v souladu se zásadou
proporcionality, neboť zkoumané dobrovolné alternativy nezaručují, že
dojde k dostatečné výměně informací, která by zajistila
plnění politických cílů.
Mezivládní dohody jsou definovány jako veškeré
právně závazné dohody mezi členskými státy a třetími
zeměmi, které mohou mít dopad na činnost nebo fungování
vnitřního trhu s energií nebo na bezpečnost dodávek energie v EU.
Aby se zabránilo překrývání
činností, vylučují se z oblasti působnosti návrhu mezivládní
dohody, které se již musí oznamovat Komisi podle jiných právních
předpisů Unie, s výjimkou mezivládních dohod, které musí být Komisi
předloženy podle nařízení o bezpečnosti dodávek plynu[10].
Navrhuje se rovněž, aby se nový mechanismus netýkal dohod mezi obchodními
subjekty, pouze s výjimkou případů, kdy mezivládní dohoda na tyto
obchodní dohody výslovně odkazuje.
Členské státy zašlou Komisi veškeré
stávající a prozatímně uplatňované mezivládní dohody, které
uzavřely se třetími zeměmi, nejpozději do tří
měsíců od vstupu navrhovaného rozhodnutí v platnost. Komise
musí být rovněž co nejdříve informována o jejich záměru zahájit
jednání o budoucích mezivládních dohodách nebo o záměru změnit dohody
stávající. Komise musí být o jednáních pravidelně informována.
Na požádání se Komise jednání účastní jako pozorovatel. V
této souvislosti mají členské státy rovněž právo požádat Komisi, aby
jim byla při jednáních s třetími zeměmi nápomocna.
Jakmile je mezivládní dohoda ratifikována,
musí být ratifikované znění zasláno Komisi. Mezivládní
dohody musí být předloženy v celém svém rozsahu, včetně
příloh, dalších textů, na které odkazují, a všech změn. Komise
zpřístupní všechny obdržené informace členským státům
prostřednictvím databáze. Při poskytování informací
Komisi může členský stát uvést, zda je třeba některou
část informací v předkládaných dohodách pokládat za
důvěrnou.
Komise usnadňuje koordinaci mezi
členskými státy, aby bylo možno posoudit vývoj v souvislosti s
mezivládními dohodami, určit společné problémy a jejich řešení a
vypracovat vzorové doložky, které mohou členské státy použít v budoucích
mezivládních dohodách.
Kromě toho má Komise z vlastního
podnětu nejpozději do čtyř týdnů poté, co byla
informována o skončení jednání, nebo na žádost členského státu, který
mezivládní dohodu sjednal, právo posoudit slučitelnost sjednané dohody s
právem Unie, aby ověřila, že je dohoda legální. V tomto případě musí členské státy
předložit konečnou sjednanou mezivládní dohodu Komisi předtím, než
bude podepsána. Komise má na posouzení
čtyři měsíce. Pokud byla Komise
o ověření slučitelnosti požádána a ve lhůtě na
přezkoumání nevydá žádné stanovisko, má se za to, že nevznesla žádné
námitky.
Komise vypracuje zprávu o uplatňování
navrhovaného rozhodnutí čtyři roky po jeho vstupu v platnost.
Navrhované rozhodnutí vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku.

4.
ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY NÁVRHU

Návrh nemá žádné důsledky pro
rozpočet Unie. Z omezené dodatečné administrativní zátěže pro
Evropskou komisi nevyplývají žádné dodatečné náklady.
2011/0238 (COD)
Návrh
ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
kterým se zřizuje mechanismus
výměny informací o mezivládních dohodách mezi členskými státy a
třetími zeměmi v oblasti energetiky
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA
EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování
Evropské unie, a zejména na článek 194 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského
a sociálního výboru[11],
s ohledem na stanovisko Výboru
regionů[12],
v souladu s řádným legislativním
postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská rada požádala členské státy, aby od
1. ledna 2012 informovaly Komisi o všech svých nových a stávajících dvoustranných
dohodách uzavřených se třetími zeměmi v oblasti energetiky.
Komise by měla tyto informace zpřístupnit vhodnou formou všem
ostatním členským státům a zohlednit přitom nutnost ochrany
citlivých obchodních informací.
(2)
Právo Unie vyžaduje, aby členské státy
přijaly veškerá vhodná opatření k plnění závazků, které
vyplývají ze Smluv nebo z aktů orgánů Unie. Členské státy by
proto měly zabránit jakémukoli nesouladu mezi právem Unie a mezinárodními
dohodami uzavřenými mezi členskými státy a třetími zeměmi
či takový nesoulad odstranit.
(3)
Pro řádné fungování vnitřního trhu s
energií je nezbytné, aby se dovoz energie ze třetích zemí do Unie
plně řídil předpisy o vytvoření vnitřního trhu s
energií. Vnitřní trh s energií, který nefunguje správně, vede ke
zranitelnosti EU z hlediska bezpečnosti dodávek energie. Vysoký
stupeň transparentnosti u dohod mezi členskými státy a třetími
zeměmi v oblasti energetiky by Unii umožnil jednat koordinovaně a v
duchu solidarity s cílem zajistit, aby tyto dohody byly v souladu s právními
předpisy Unie a účinně zabezpečovaly dodávky energie.
(4)
Nový mechanismus výměny informací by se
měl vztahovat pouze na mezivládní dohody, které mohou mít dopad na
vnitřní trh s energií nebo bezpečnost dodávek energie, neboť
tyto dvě oblasti spolu vzájemně souvisí. Měl by zahrnovat
zejména veškeré mezivládní dohody, které mají dopad na dodávky zemního plynu,
ropy nebo elektřiny prostřednictvím pevné infrastruktury nebo které
mají vliv na množství energie dovážené do Unie ze třetích zemí.
(5)
Mezivládní dohody, který musí být oznámeny Komisi v
celém svém rozsahu na základě jiných právních předpisů Unie,
jako je [nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. …/… ze dne …,
kterým se stanoví přechodná úprava pro dvoustranné dohody o investicích
mezi členskými státy a třetími zeměmi[13]], by
měly být z mechanismu výměny informací stanoveného tímto rozhodnutím
vyňaty.
(6)
Uvedené osvobození od oznamovací povinnosti by se
nemělo vztahovat na mezivládní dohody, které musí být Komisi
předkládány podle čl. 13 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu
a Rady (EU) č. 994/2010 ze dne 20. října 2010 o opatřeních
na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu a o zrušení
směrnice Rady 2004/67/ES[14].
Takové mezivládní dohody se třetími zeměmi, které mají dopad na
rozvoj a využívání plynárenských infrastruktur a dodávek plynu, by se tedy
měly oznamovat podle pravidel stanovených v tomto rozhodnutí. Aby se
zabránilo překrývání činností, mělo by platit, že oznámení
předložené v souladu s tímto rozhodnutím splňuje oznamovací povinnost
stanovenou v nařízení (EU) č. 994/2010.
(7)
Toto rozhodnutí by se nemělo týkat dohod mezi
obchodními subjekty, pouze s výjimkou případů, kdy mezivládní dohody
na takové obchodní dohody výslovně odkazují. Obchodní subjekty však mohou
při vyjednávání obchodních dohod s hospodářskými subjekty ze
třetích zemí požádat Komisi o radu, aby se zabránilo případným
konfliktům s právem Unie.
(8)
Členské státy by měly Komisi
předložit všechny stávající a nové mezivládní dohody a mezivládní dohody
prozatímně uplatňované ve smyslu článku 25 Vídeňské úmluvy[15].
(9)
Členské státy by měly Komisi oznámit již
záměr zahájit jednání týkající se nových mezivládních dohod nebo změn
dohod stávajících. Komise by měla být o probíhajících jednáních
pravidelně informována. Měla by mít právo účastnit se jednání
jako pozorovatel. Členské státy mohou Komisi rovněž požádat, aby jim
byla při jejich jednání s třetími zeměmi nápomocna.
(10)
Komise by měla mít buď z vlastního
podnětu, nebo na žádost členského státu, který sjednal mezivládní
dohodu, právo posoudit slučitelnost sjednané dohody s právem Unie
předtím, než bude dohoda podepsána.
(11)
Všechny ratifikované dohody v konečném
znění, na něž se toto rozhodnutí vztahuje, by měly být
předány Komisi, aby o nich Komise mohla plně informovat všechny
ostatní členské státy.
(12)
Komise by měla veškeré obdržené informace
zpřístupnit všem ostatním členským státům v elektronické
podobě. Požádá-li členský stát o důvěrné zacházení s
informacemi, zejména informacemi obchodními, které předložil, měla by
Komise tuto žádost respektovat. Žádosti o zachování důvěrnosti by
však neměly omezit přístup Komise k důvěrným informacím,
protože Komise potřebuje mít komplexní informace pro vlastní posouzení.
Žádostmi o zachování důvěrnosti není dotčeno právo na
přístup k dokumentům stanovené v nařízení Evropského parlamentu
a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o
přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a
Komise[16].
(13)
Stálá výměna informací o mezivládních dohodách
na úrovni Unie by měla umožnit rozvoj osvědčených postupů.
Na základě těchto osvědčených postupů by Komise
měla doporučit, jaké vzorové doložky se mají v mezivládních dohodách
mezi členskými státy a třetími zeměmi používat. Používáním
těchto nezávazných vzorových doložek by se mělo zabránit
konfliktům mezivládních dohod s právem Unie.
(14)
Lepší vzájemné znalosti o stávajících a nových
mezivládních dohodách by měly přispět k lepší koordinaci v
oblasti energetiky mezi jednotlivými členskými státy a mezi členskými
státy a Komisí. Účinnější koordinace by měla členským
státům umožnit plně těžit z politické a ekonomické síly Unie.
(15)
Mechanismem pro výměnu informací stanoveným v
tomto rozhodnutí by nemělo být dotčeno uplatňování pravidel Unie
týkajících se porušení předpisů a hospodářské soutěže,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto rozhodnutím se zřizuje
mechanismus pro výměnu informací mezi členskými státy a Komisí o
mezivládních dohodách.
2. Toto rozhodnutí se netýká mezivládních
dohod, na které se v celém jejich rozsahu vztahují již jiné zvláštní oznamovací
postupy podle práva Unie, s výjimkou mezivládních dohod, které se
předkládají Komisi podle čl. 13 odst. 6 nařízení (EU) č.
994/2010.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
1) „mezivládními dohodami“ rozumí veškeré
právně závazné dohody mezi členskými státy a třetími
zeměmi, které mohou mít dopad na činnost nebo fungování
vnitřního trhu s energií nebo na bezpečnost dodávek energie v Unii;
2) „stávajícími mezivládními dohodami“ rozumí
mezivládní dohody, které vstoupily v platnost před vstupem tohoto
rozhodnutí v platnost.
Článek 3
Výměna informací mezi Komisí a členskými státy
1. Členské státy předloží Komisi
nejpozději do tří měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v
platnost všechny stávající a prozatímně uplatňované mezivládní
dohody, které uzavřely se třetími zeměmi, v celém jejich
rozsahu, včetně příloh a dalších textů, na něž
výslovně odkazují, a všech změn těchto dohod. Komise
zpřístupní obdržené dokumenty všem ostatním členským státům v
elektronické podobě. Stávající nebo
prozatímně uplatňované mezivládní dohody, které v době vstupu
tohoto rozhodnutí v platnost již Komisi byly sděleny podle nařízení
(EU) č. 994/2010 a které splňují požadavky tohoto odstavce, se pro
účely tohoto rozhodnutí považují za oznámené.
2. Pokud členský stát hodlá zahájit
jednání se třetí zemí s cílem změnit stávající mezivládní dohodu nebo
uzavřít novou mezivládní dohodu, uvědomí o svém záměru Komisi
písemně co nejdříve před zamýšleným zahájením jednání. Informace poskytnuté Komisi obsahují
příslušnou dokumentaci, uvádějí ustanovení, která mají být
předmětem jednání, cíle jednání a další důležité informace. V případě změn již existující dohody
zahrnují informace poskytnuté Komisi ustanovení, která mají být znovu
projednána. Komise zpřístupní obdržené
informace všem členským státům v elektronické podobě. Dotyčný členský stát bude Komisi o
probíhajících jednáních pravidelně informovat. Na
žádost Komise nebo dotyčného členského státu se Komise může
jednání účastnit jako pozorovatel.
3. Po
ratifikaci mezivládní dohody nebo změny mezivládní dohody předloží
dotyčný členský stát dohodu nebo změnu dohody, včetně
jejích příloh a dalších textů, na něž dohoda nebo změna
výslovně odkazují, Komisi, která obdržené dokumenty, s výjimkou
důvěrných informací podle článku 7, zpřístupní všem
ostatním členským státům v elektronické podobě.
Článek 4
Pomoc Komise
Pokud členský stát informuje Komisi podle
čl. 3 odst. 2 o svém záměru zahájit jednání za účelem změny
stávající mezivládní dohody nebo uzavření nové mezivládní dohody,
může Komisi požádat při jednáních s třetí zemí o pomoc.
Článek 5
Ověřování slučitelnosti ex ante
Komise může z vlastního podnětu
nejpozději do čtyř týdnů poté, co byla informována o
uzavření jednání, nebo na žádost členského státu, který sjednal
mezivládní dohodu, posoudit slučitelnost sjednané dohody s právem Unie
předtím, než bude dohoda podepsána. Požádá-li
Komise nebo dotyčný členský stát o takové posouzení ex ante,
zda je sjednaná mezivládní dohoda v souladu s právem Unie, předkládá se
sjednaný, avšak zatím nepodepsaný návrh mezivládní dohody Komisi k
přezkumu. Dotyčný členský stát
dohodu nepodepíše po dobu čtyř měsíců po předložení
návrhu mezivládní dohody. V dohodě s
dotyčným členským státem může být lhůta na přezkoumání
prodloužena. Pokud bylo o ověření
slučitelnosti požádáno a Komise během lhůty na přezkoumání
nevydá žádné stanovisko, má se za to, že nevznesla žádné námitky.
Článek 6
Koordinace s členskými státy
1. Komise usnadňuje koordinaci mezi
členskými státy s cílem:
a) posoudit vývoj v souvislosti s mezivládními
dohodami;
b) určit společné problémy v
souvislosti s mezivládními dohodami a zvážit vhodná opatření k řešení
těchto problémů;
c) na základě osvědčených
postupů vypracovat vzorové doložky, jejichž použití by zajistilo plný
soulad budoucích mezivládních dohod s právními předpisy Unie v oblasti
energetiky.
Článek 7
Důvěrnost informací
Členský stát může při
poskytování informací Komisi podle článku 3 uvést, zda má být některá
z informací, zejména obchodní informace, považována za důvěrnou a zda
mohou být poskytnuté informace sdíleny s ostatními členskými státy. Komise
tyto pokyny respektuje. Žádosti o zachování důvěrnosti neomezují
přístup Komise k důvěrným informacím.
Článek 8
Přezkum
1. Čtyři roky po vstupu tohoto
nařízení v platnost předloží Komise zprávu o uplatňování tohoto
rozhodnutí Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a
sociálnímu výboru.
2. Ve zprávě Komise zejména posoudí, zda
toto rozhodnutí poskytuje dostatečný rámec k zajištění plného souladu
mezivládních dohod s právem Unie a vysoké úrovně koordinace mezi
členskými státy v souvislosti s mezivládními dohodami.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým
dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 10
Určení
Toto rozhodnutí
je určeno členským státům.
V Bruselu dne […].
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda/předsedkyně                                   předseda/předsedkyně

[1]               Tento
závěr byl dne 28. února 2011 potvrzen Radou ve složení pro energetiku:
„[prostřednictvím] lepší a včasné výměny informací mezi Komisí a
členskými státy, zahrnující informace poskytované členskými státy
Komisi ohledně jejich nových i stávajících dvoustranných dohod
uzavřených v oblasti energetiky se třetími zeměmi“.
[2]               KOM(2011)
539.
[3]               Podle
scénářů pro rok 2030 může celkový dovoz energie z třetích
zemí dosáhnout až 57 %.
[4]               Úř.
věst. L 211, 14.8.2009.
[5]               Jediný
závazek, který zatím existuje, je stanoven v čl. 13 odst. 6 nařízení
Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 994/2010 ze dne 20. října
2010 o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu
a o zrušení směrnice Rady 2004/67/ES (nařízení o bezpečnosti
dodávek plynu), Úř. věst. L 295, 12.11.2010, s. 1–22. Toto ustanovení
ukládá členským státům povinnost oznamovat Komisi mezivládní dohody v
oblasti zemního plynu. Stávající mezivládní dohody musí být oznámeny před
3. prosincem 2011.
[6]               S
přihlédnutím k několika známým mezivládním dohodám mezi
členskými státy a třetími zeměmi, například v souvislosti s
plynovodem „South Stream“, vychází toto velmi opatrné posouzení z
předpokladu, že řada členských států takové mezivládní
dohody s hlavními dodavateli ropy a plynu uzavřela, a to zejména v
případech, kdy jsou ropa nebo plyn dopravovány potrubím.
[7]               Viz
čl. 13 odst. 6 nařízení o bezpečnosti dodávek plynu.
[8]               I když se
jako možné jeví jak nařízení, tak rozhodnutí, je rozhodnutí považováno za
vhodnější, protože právní nástroj nebude mít přímý dopad na
jednotlivce, ale je určen výhradně členským státům.
[9]               Je
třeba poznamenat, že oznamování stávajících mezivládních dohod by v
případě nutnosti nebránilo Komisi zahájit řízení pro porušení
předpisů, a to pokud lze v daném případě prokázat, jakým
způsobem konkrétní dohoda porušuje pravidla vnitřního trhu.
[10]             K
překrývání činností nedochází ani v případě nařízení o
bezpečnosti dodávek plynu, neboť oznamování v souladu s
podrobnějšími pravidly stanovenými v tomto návrhu by splňovalo
požadavky stanovené v nařízení o bezpečnosti dodávek plynu.
[11]             Úř.
věst. C , , s. . .
[12]             Úř.
věst. C , , s. . .
[13]             [KOM(2010)
344 v konečném znění, dosud nepřijato].
[14]             Úř.
věst. L 295, 12.11.2010, s. 1.
[15]             Vídeňská
úmluva o smluvním právu z roku 1969.
[16]             Úř.
věst. L 8, 12.1.2001, s. 28.


				|

		52012PC0078

			Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se mění rozhodnutí Rady ze dne 2. září 2011, kterým se částečně pozastavuje uplatňování Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Syrskou arabskou republikou /* COM/2012/078 final - 2012/0032 (NLE) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
(1)
Dne 18. ledna 1977 uzavřelo Evropské
hospodářské společenství a Syrská arabská republika dohodu o
spolupráci (dále jen „dohoda o spolupráci“)[1] s cílem podpořit celkovou spolupráci a
posílit vzájemné vztahy.
(2)
Dne 2. září 2011 Rada rozhodla o
částečném pozastavení uplatňování dohody o spolupráci[2] do té
doby, dokud syrské orgány neukončí systematické porušování lidských práv a
dokud nebude možné usoudit, že znovu dodržují obecné mezinárodní právo a
zásady, které tvoří základ dohody o spolupráci.
(3)
Vzhledem k tomu, že se situace v Sýrii od
té doby ještě více zhoršila, rozhodla Unie o přijetí dalších
omezujících opatření vůči syrskému režimu.
(4)
V této souvislosti by mělo
uplatňování dohody o spolupráci být i nadále částečně
pozastaveno. V souladu s přístupem přijatým dne 2.
září 2011 by mělo dané pozastavení postihnout syrské orgány, nikoli
syrský lid, a mělo by proto mít omezený charakter. Jelikož z obchodu
s produkty, jako je zlato, drahé kovy a diamanty, má užitek především
syrský režim a tento obchod tak podporuje jeho represivní politiku, mělo
by se pozastavení rozšířit tak, aby platilo rovněž pro obchod s
těmito materiály.
2012/0032 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTÍ RADY,
kterým se mění rozhodnutí Rady ze dne 2. září
2011, kterým se částečně pozastavuje uplatňování Dohody o spolupráci
mezi Evropským hospodářským společenstvím a Syrskou arabskou
republikou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování
Evropské unie, a zejména na článek 207 ve spojení
s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 18. ledna 1977 uzavřelo Evropské
hospodářské společenství a Syrská arabská republika dohodu o
spolupráci (dále jen „dohoda o spolupráci“)[3]
s cílem podpořit celkovou spolupráci a posílit vzájemné vztahy.
(2)
Dne 2. září 2011 Rada rozhodla o
částečném pozastavení uplatňování dohody o spolupráci[4] do té doby, dokud syrské orgány
neukončí systematické porušování lidských práv a dokud nebude možné
usoudit, že znovu dodržují obecné mezinárodní právo a zásady, které tvoří
základ dohody o spolupráci.
(3)
Vzhledem k tomu, že se situace v Sýrii od
té doby ještě více zhoršila, rozhodla Unie o přijetí dalších
omezujících opatření vůči syrskému režimu.
(4)
V této souvislosti by mělo
uplatňování dohody o spolupráci být i nadále částečně pozastaveno.
V souladu s přístupem přijatým dne 2. září 2011 by
mělo dané pozastavení postihnout syrské orgány, nikoli syrský lid, a
mělo by proto mít omezený charakter. Jelikož z obchodu s produkty,
jako je zlato, drahé kovy a diamanty, má užitek především syrský režim, a
tento obchod tak podporuje jeho represivní politiku, mělo by se
pozastavení rozšířit tak, aby platilo rovněž pro obchod s těmito
materiály,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření uvedená v příloze se
doplňují do přílohy rozhodnutí Rady ze dne 2. září 2011, kterým
se částečně pozastavuje uplatňování Dohody
o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím
a Syrskou arabskou republikou.
Článek 2
Toto rozhodnutí se oznámí Syrské arabské
republice.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem
zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne .
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda/předsedkyně
PŘÍLOHA
Seznam
opatření zmíněných v článku 1
(1)          Přímý nebo nepřímý prodej,
dodávky, převod nebo vývoz zlata, drahých kovů a diamantů
uvedených níže bez ohledu na to, zda pocházejí z Unie či nikoli,
vládě Sýrie, jejím veřejným orgánům, podnikům a institucím,
Syrské centrální bance, jakékoli osobě, subjektu nebo orgánu jednajícímu
jejich jménem nebo podle jejich pokynů nebo jakémukoli subjektu či
orgánu, které tyto vlastní či ovládají;
(2)          Nákup, dovoz či přeprava
zlata, drahých kovů a diamantů uvedených níže bez ohledu na to, zda
dotčená položka pochází ze Sýrie či nikoli, od vlády Sýrie, jejích
veřejných orgánů, podniků a institucí, Syrské centrální banky a
jakékoli osoby, subjektu nebo orgánu jednajícího jejich jménem nebo podle
jejich pokynů nebo od jakéhokoli subjektu či orgánu, které tyto
vlastní či ovládají; a
(3)          Přímé či nepřímé
poskytování technické pomoci nebo zprostředkovatelských služeb,
financování nebo finanční pomoci souvisejících se zbožím uvedeným v
písmenu a) a b) vládě Sýrie, jejím veřejným orgánům,
podnikům a institucím, Syrské centrální bance a jakékoli osobě,
subjektu nebo orgánu jednajícímu jejich jménem nebo podle jejich pokynů
nebo jakémukoli subjektu či orgánu, které tyto vlastní či ovládají.
Zlato, drahé kovy a diamanty podle této
přílohy jsou:
Kód KN          Popis
7102      Diamanty, též opracované, avšak
nezamontované ani nezasazené.
7106      Stříbro (včetně
stříbra pokoveného zlatem nebo platinou), netepané nebo ve formě
polotovarů nebo prachu.
7108      Zlato (včetně zlata
pokoveného platinou), netepané nebo ve formě polotovarů nebo prachu.
7109      Obecné kovy nebo stříbro
plátované zlatem, surové nebo opracované pouze do formy polotovarů.
7110      Platina, netepaná
nebo ve formě polotovarů nebo prachu.
7111      Obecné kovy, stříbro nebo
zlato plátované platinou, surové nebo opracované pouze do formy
polotovarů.
7112      Odpad a šrot z drahých
kovů nebo z kovů plátovaných drahými kovy; ostatní odpad a šrot
obsahující drahé kovy nebo sloučeniny drahých kovů, používaný
hlavně k rekuperaci drahých kovů.
7502      Netvářený (surový) nikl.
7503      Niklový odpad a šrot.
7504      Niklový prášek a šupiny
(vločky).
8103      Tantal a výrobky z něho,
včetně odpadu a šrotu.
8112      Rhenium, indium, germanium.
[1]               Úř.
věst. L 269, 27.9.1978, s. 2.
[2]               Úř.
věst. L 228, 3.9.2011, s. 19.
[3]               Úř.
věst. L 269, 27.9.1978, s. 2.
[4]               Úř.
věst. L 228, 3.9.2011, s. 19.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 29.4.2016
            COM(2016) 233 final
            2016/0123(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Generální radě Světové obchodní organizace k žádosti Evropské unie o prodloužení výjimky WTO týkající se autonomního preferenčního režimu pro západní Balkán

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

               Cílem tohoto návrhu je stanovit postoj, který má Evropská unie zaujmout v Generální radě Světové obchodní organizace (WTO) k prodloužení výjimky WTO týkající se autonomních obchodních preferencí, které by měla Evropská unie přiznat západnímu Balkánu do 31. prosince 2021.

               Jednalo by se o třetí prodloužení výjimky Světovou obchodní organizací.

               Dne 8. prosince 2000 se Generální rada WTO rozhodla poskytnout Evropské unii výjimku z jejích závazků podle čl. I odst. 1 Dohody GATT 1994 nezbytnou k tomu, aby mohla Evropská unie přiznat preferenční zacházení zvýhodněným zemím pro období do 31. prosince 2006
                  1
               . Dne 28. července 2006 bylo Evropské unii poskytnuto prodloužení do 31. prosince 2011
                  2
               . Dne 5. prosince 2011 bylo Evropské unii poskytnuto prodloužení do 31. prosince 2016
                  3
               .

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

               Evropská unie přiznala preferenční sazby západnímu Balkánu na základě nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 ze dne 18. září 2000, které zavádí bezcelní nebo preferenční zacházení pro produkty pocházející ze západního Balkánu (Albánie, Bosna a Hercegovina, Chorvatsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Kosovo
                  4
               , Černá Hora a Srbsko). Nařízení (ES) č. 2007/2000 bylo několikrát podstatně změněno a bylo kodifikováno nařízením Rady (ES) č. 1215/2009
                  5
               . Další změny byly zavedeny v roce 2011 na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1336/2011 ze dne 13. prosince 2011
                  6
               , konkrétně prodloužení autonomních obchodních preferencí do 31. prosince 2015. Nařízení (EU) č. 517/2013
                  7
                vyjmulo z působnosti nařízení Rady (ES) č. 1215/2009 Chorvatsko v důsledku jeho přistoupení k EU.

               Evropská unie přijala nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2423/2015 ze dne 16. prosince 2015, kterým se dále mění nařízení Rady (ES) č. 1215/2009 a obnovuje autonomní preferenční režim pro západní Balkán do 31. prosince 2020.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

               Nevztahuje se na tento návrh.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

               V čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) se stanoví, že má-li orgán zřízený mezinárodní dohodou přijmout rozhodnutí s právním účinkem, Rada na návrh Komise nebo vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku přijme rozhodnutí stanovující postoj, který má být přijat jménem Evropské unie. Poskytnutí výjimky týkající se dalších autonomních obchodních preferencí přiznaných Evropskou unií západnímu Balkánu spadá pod toto ustanovení, jelikož se rozhodnutí přijímá v orgánu zřízeném mezinárodní dohodou (Generální rada nebo Konference ministrů WTO) dotýkající se práv a závazků Evropské unie.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

               Nevztahuje se na tento návrh.

               •Proporcionalita

               Nevztahuje se na tento návrh.

               •Volba nástroje

               Nevztahuje se na tento návrh.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               Nevztahuje se na tento návrh.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

               Nevztahuje se na tento návrh.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               Nevztahuje se na tento návrh.

               2016/0123 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Generální radě Světové obchodní organizace k žádosti Evropské unie o prodloužení výjimky WTO týkající se autonomního preferenčního režimu pro západní Balkán

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V článku IX odst. 3 a 4 Dohody o zřízení Světové obchodní organizace z Marrákeše (dále jen „Dohoda o WTO“) jsou stanoveny postupy pro zproštění člena některého ze závazků, které mu jsou uloženy Dohodou o WTO nebo mnohostrannými obchodními dohodami.

               (2)Nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 ze dne 18. září 2000, které zavádí bezcelní nebo preferenční zacházení pro produkty pocházející ze západního Balkánu (Albánie, Bosna a Hercegovina, Chorvatsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Kosovo
                  8
               *, Černá Hora a Srbsko), bylo několikrát podstatně změněno a bylo kodifikováno nařízením Rady (ES) č. 1215/2009
                  9
               . Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1336/2011
                  10
                ze dne 13. prosince 2011 prodloužilo přiznání autonomních obchodních preferencí do 31. prosince 2015. Nařízení (EU) č. 517/2013
                  11
                vyjmulo z působnosti nařízení Rady (ES) č. 1215/2009 Chorvatsko v důsledku jeho přistoupení k EU. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2423/2015 ze dne 16. prosince 2015 prodlužuje přiznání autonomních obchodních preferencí do 31. prosince 2020. Nařízení Rady (ES) č. 1215/2009, v platném znění, stanoví volný přístup na trh Unie pro produkty pocházející ze zemí a území západního Balkánu, s výjimkou některých zemědělských produktů, na které se vztahují omezené úlevy ve formě celních kvót s nulovým clem.

               (3)Nebude-li existovat nezbytná výjimka ze závazků Evropské unie podle čl. I odst. 1 a článku XIII Dohody GATT 1994, bude třeba zacházení poskytnuté autonomními obchodními preferencemi rozšířit na všechny ostatní členy Světové obchodní organizace (WTO).

               (4)Je v zájmu Evropské unie požádat o prodloužení výjimky WTO týkající se autonomních obchodních preferencí přiznaných Evropskou unií západnímu Balkánu podle čl. IX odst. 3 Dohody o WTO.

               (5)Evropská unie musí tuto žádost podat Světové obchodní organizaci.

               (6)Je proto vhodné stanovit postoj, který má Evropská unie zaujmout v Generální radě WTO k této žádosti,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být jménem Evropské unie zaujat v Generální radě Světové obchodní organizace, je požádat o prodloužení stávající výjimky WTO týkající se autonomních obchodních preferencí přiznaných Evropskou unií západnímu Balkánu do 31. prosince 2021 a podpořit přijetí uvedené žádosti.

               Tento postoj vyjádří Komise.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)
                  WT/L/380.

                     (2)
                  WT/L/654.

                     (3)
                  WT/L/836.

                     (4)
                  Podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1244/99.

                     (5)
                  Úř. věst. L 328, 15.12.2009, s. 1.

                     (6)
                  Úř. věst. L 347, 30.12.2011, s. 1.

                     (7)
                  Úř. věst. L 158, 10.6.2013, s. 1.

                     (8)
                  *Tímto označením nejsou dotčeny postoje k otázce statusu a označení je v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1244/99 a se stanoviskem Mezinárodního soudního dvora k vyhlášení nezávislosti Kosova.

                     (9)
                  Úř. věst. L 328, 15.12.2009, s. 1.

                     (10)
                  Úř. věst. L 347, 30.12.2011, s. 1.

                     (11)
                  Úř. věst. L 158, 10.6.2013, s. 1.