               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 21.10.2016
            COM(2016) 669 final
            2016/0330(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o podpisu Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Norským královstvím o kumulaci původu mezi Evropskou unií, Švýcarskem, Norským královstvím a Tureckem v rámci všeobecného systému preferencí Evropské unie jménem Evropské unie

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

               Návrh souvisí s reformou pravidel původu v rámci systému GSP z roku 2010 zavedenou nařízením (EU) č. 1063/2010 ze dne 18. listopadu 2010, kterým se změnilo nařízení (EHS) č. 2454/93.

               Touto reformou bylo do systému kumulace původu, který do té doby fungoval mezi Unií, Švýcarskem a Norskem, podmínečně zahrnuto Turecko.

               Tato reforma zároveň zavedla nový systém osvědčení o původu vydaných registrovanými vývozci, jehož uplatňování bylo odloženo do 1. ledna 2017.

               Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je třeba revidovat stávající právní nástroj použitelný pro systém kumulace původu mezi Unií, Švýcarskem a Norskem. To je cílem tohoto návrhu.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Návrh je v souladu se společnou obchodní politikou, zejména v celní oblasti, s volným pohybem zboží a s pravidly původu.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Nepoužije se.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

               Smlouva o fungování Evropské unie, a zejména čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
                  rozhodnutí Rady 2001/101/ES ze dne 5. prosince 2000.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Návrh souvisí se společnou obchodní politikou, která je ve výlučné pravomoci Unie.

               •Proporcionalita

               Tento návrh je v souladu se zásadou proporcionality, jelikož jeho účinky jsou přísně omezeny na to, co je nezbytné pro rozšíření kumulace, která funguje ve vztahu k produktům původu ze Švýcarska a Norska, na Turecko.

               •Volba nástroje

               Podle čl. 218 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie přijme Rada na návrh vyjednavače rozhodnutí o podpisu dohody. Toto je návrh takového rozhodnutí.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

                  Nepoužije se.

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

               Z konzultací se zúčastněnými stranami vyplynula dohoda plně vyhovující ve všech jejích aspektech.

               •Sběr a využití výsledků odborných konzultací

                  Nepoužije se.

               •Posouzení dopadů

                  Posouzení dopadů nebylo provedeno s odkazem na průvodní plán a pokyny týkající se zlepšování právní úpravy, protože návrh se týká kumulace původu mezi Unií, Švýcarskem, Norskem a případně Tureckem, tedy systému, který již existuje a který se nyní upraví tak, aby splňoval technické požadavky vyplývající ze zavedení systému REX od 1. ledna 2017.

               •Účelnost a zjednodušování právních předpisů

                  Nepoužije se.

               •Základní práva

                  Návrh nemá žádné důsledky z hlediska ochrany základních práv.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Nepoužije se.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  Opatření budou pravidelně posuzovat smluvní strany, které budou pravidelně v kontaktu a v souvislosti se zavedením systému REX se budou se zúčastňovat školení a jednání.

               •Informativní dokumenty (u směrnic)

                  Nepoužije se.

               •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu

               Předchozí dohoda ve formě výměny dopisů mezi Společenstvím a každou ze zemí ESVO poskytující celní preference v rámci systému všeobecných preferencí (Norskem a Švýcarskem), kterou se stanoví, že se zbožím se složkou norského nebo švýcarského původu se bude po jeho příchodu na celní území Společenství zacházet jako se zbožím se složkou, která pochází ze Společenství, a která byla schválena jménem Evropského společenství (rozhodnutí Rady ze dne 5. prosince 2000), musí být nahrazena novou dohodou, aby se zohlednila reforma pravidel původu v rámci systému GSP přijatá nařízením č. 1063/2010 ze dne 18. listopadu 2010. Jednání o této nové dohodě byla s Norskem a se Švýcarskem vedena a uzavřena na základě zmocnění, které Rada udělila Komisi dne 8. března 2012.

               2016/0330 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o podpisu Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Norským královstvím o kumulaci původu mezi Evropskou unií, Švýcarskem, Norským královstvím a Tureckem v rámci všeobecného systému preferencí Evropské unie jménem Evropské unie

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Podle čl. 41 písm. b) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446
                  1
                jsou produkty, které byly získány v Norsku, ve Švýcarsku nebo v Turecku a obsahují materiály, které zde nebyly zcela získány, považovány za produkty mající svůj původ ve zvýhodněné zemi, jestliže byly tyto materiály dostatečně opracovány nebo zpracovány ve smyslu článku 45 uvedeného nařízení v přenesené pravomoci (systém kumulace).

               (2)Podle článku 54 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 se systém kumulace použije pod podmínkou, že Norsko udělí na základě reciprocity stejné zacházení produktům pocházejícím ze zvýhodněných zemí, které zapracovávají materiály pocházející z Unie.

               (3)Pokud jde o Norsko, tento systém kumulace byl původně zaveden prostřednictvím dohody ve formě výměny dopisů mezi Unií a Norskem. Tato výměna dopisů proběhla dne 29. ledna 2001 poté, co ji Rada schválila rozhodnutím 2001/101/ES
                  2
               .

               (4)Aby zajistilo uplatňování pojmu původ odpovídajícího pojmu definovanému v pravidlech původu v rámci systému všeobecných celních preferencí („GSP“) Unie, změnilo Norsko svá pravidla původu v rámci systému GSP. Proto je nezbytné dohodu ve formě výměny dopisů mezi Unií a Norskem revidovat.

               (5)Systém vzájemného uznávání náhradních osvědčení o původu zboží na tiskopise A Unií, Norskem a Švýcarskem by měl podle revidované výměny dopisů pokračovat a měl by být podmíněně uplatňován Tureckem, aby se usnadnil obchod mezi Unií, Norskem, Švýcarskem a Tureckem.

               (6)Pravidla původu v rámci systému GSP Unie reformovaného v roce 2010 navíc počítají se zavedením nového systému pro vydávání dokladů o původu registrovanými vývozci, který se použije ode dne 1. ledna 2017. Změny v dohodě ve formě výměny dopisů je třeba provést i v tomto ohledu.

               (7)Při přípravě na uplatňování tohoto nového systému a s ním souvisejících pravidel zmocnila Rada dne 8. března 2012 Komisi ke sjednání dohody ve formě výměny dopisů s Norskem, která se týká vzájemného uznávání náhradních osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo náhradních deklarací o původu a stanoví, že s produkty se složkou norského, švýcarského nebo tureckého původu se má po jejich příchodu na celní území Unie zacházet jako s produkty se složkou, která pochází z Unie. Jednání byla úspěšně završena parafováním dohody.

               (8)Dohoda by proto měla být podepsána jménem Unie s výhradou jejího pozdějšího uzavření,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Podpis Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Norským královstvím o kumulaci původu mezi Evropskou unií, Švýcarskem, Norským královstvím a Tureckem v rámci všeobecného systému preferencí Evropské unie (dále jen „dohoda“) se schvaluje jménem Unie s výhradou jejího uzavření.

               Znění dohody ve formě výměny dopisů, jež má být podepsána, se připojuje k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Generální sekretariát Rady vystaví plnou moc k podepsání dohody s výhradou jejího uzavření osobám určeným vyjednavačem dohody.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2017.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda / předsedkyně

                     (1)
                  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 ze dne 28. července 2015, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, pokud jde o podrobná pravidla k některým ustanovením celního kodexu Unie (Úř. věst. L 343, 29.12.2015, s. 1).

                     (2)
                  Rozhodnutí Rady 2001/101/ES ze dne 5. prosince 2000 o schválení dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a každou ze zemí ESVO poskytující celní preference v rámci systému všeobecných preferencí (Norskem a Švýcarskem), kterou se stanoví, že se zbožím se složkou norského nebo švýcarského původu se bude po jeho příchodu na celní území Společenství zacházet jako se zbožím se složkou, která pochází ze Společenství (dohoda o vzájemnosti) (Úř. věst. L 38, 8.2.2001, s. 24).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 21.10.2016
            COM(2016) 669 final
            PŘÍLOHA
            návrhu ROZHODNUTÍ RADY
            o podpisu Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Norským královstvím o kumulaci původu mezi Evropskou unií, Švýcarskem, Norským královstvím a Tureckem v rámci všeobecného systému preferencí Evropské unie jménem Evropské unie

               Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Norským královstvím o kumulaci původu mezi Evropskou unií, Švýcarskem, Norským královstvím a Tureckem v rámci všeobecného systému preferencí Evropské unie

               A. Dopis Unie

                     …, …

                     (místo a datum)

               Vážený pane,

               1. Evropská unie (dále jen „Unie“) a Norské království (dále jen „Norsko“) jako strany této dohody potvrzují, že obě strany používají pro účely systému všeobecných preferencí (dále jen systém „GSP“) podobná pravidla původu, jejichž obecné zásady jsou následující:

               a)definice pojmu „původní produkty“ založená na týchž kritériích;

               b)ustanovení o regionální kumulaci původu;

               c)ustanovení o uplatňování kumulace na materiály, které ve smyslu jejich pravidel původu v rámci systému GSP pocházejí z Unie, Švýcarska, Norska nebo Turecka;

               d)ustanovení o všeobecné toleranci pro nepůvodní materiály;

               e)ustanovení o nezměnitelnosti produktů ze zvýhodněné země;

               f)ustanovení o vydávání nebo vystavování náhradních dokladů o původu zboží;

               g)požadavek na správní spolupráci s příslušnými orgány ve zvýhodněných zemích v záležitostech dokladů o původu zboží.

               2. Unie a Norsko uznávají, že materiály pocházející ve smyslu jejich příslušných pravidel původu v rámci systému GSP z Unie, Švýcarska, Norska nebo Turecka získávají původ země, zvýhodněné v rámci systému GSP kterékoli ze stran, pokud byly v dané zvýhodněné zemi opracovány nebo zpracovány nad rámec operací považovaných za nedostatečné pro to, aby byl produktu udělen status původního produktu. Tento pododstavec se vztahuje na materiály pocházející ze Švýcarska a Turecka, s výhradou splnění podmínek stanovených v odstavcích 15 (Švýcarsko) a 16 (Turecko).

               Celní orgány členských států Unie a Norska si vzájemně poskytnou veškerou vhodnou správní pomoc, zvláště pro účely následného ověření dokladů o původu zboží v případě materiálů uvedených v předchozím pododstavci. Použijí se ustanovení o správní spolupráci obsažená v protokolu č. 3 k dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím ze dne 14. května 1973.

               Ustanovení tohoto odstavce se nepoužijí na produkty kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží přijatého Světovou celní organizací zřízenou Úmluvou o zřízení Rady pro celní spolupráci, podepsanou v Bruselu dne 15. prosince 1950 (dále jen „harmonizovaný systém“).

               3. Unie a Norsko se zavazují, že budou přijímat náhradní doklady o původu zboží ve formě náhradních osvědčení o původu zboží na tiskopise A (dále jen „náhradní osvědčení“) vydané celními orgány druhé strany a náhradní deklarace o původu vystavené přeposílateli zboží druhé strany, kteří byli za tímto účelem registrováni.

               Každá strana může posoudit způsobilost pro preferenční zacházení s produkty, pro které jsou vydány náhradní doklady o původu zboží, v souladu s vlastními právními předpisy.

               4. Každá strana zajistí, aby byly před vydáním nebo vystavením náhradního dokladu o původu zboží dodrženy tyto podmínky:

               a)náhradní doklady o původu zboží mohou být vydány nebo vystaveny pouze v případě, že původní doklady o původu zboží byly vydány nebo vystaveny v souladu s platnými právními předpisy Unie nebo Norska;

               b)pouze pokud zboží nebylo propuštěno do volného oběhu v jedné straně, může být pro účely zaslání všech nebo některých produktů, pro které byl vydán původní doklad o původu zboží, uvedenou stranou druhé straně doklad o původu zboží nebo náhradní doklad o původu zboží nahrazen jedním nebo více náhradními doklady o původu zboží;

               c)produkty zůstanou pod celním dohledem v přeposílající straně a nebudou pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny ani podrobeny operacím kromě těch, které je mají uchovat v dobrém stavu („zásada nezměnitelnosti“);

               h)v případě, že produkty získaly status původu na základě odchylky od pravidel původu poskytnuté jednou stranou, náhradní doklady o původu zboží se nevydají ani nevystaví, pokud jsou tyto produkty přeposílány druhé straně;

               i)celní orgány mohou vydat nebo přeposílatelé vystavit náhradní doklady o původu zboží, pokud získají produkty, které mají být přeposlány na území druhé strany, status původu prostřednictvím regionální kumulace;

               j)celní orgány mohou vydat nebo přeposílatelé vystavit náhradní doklady o původu zboží, pokud není produktům, které mají být přeposlány na území druhé strany, přeposílající stranou uděleno preferenční zacházení.

               5. Pro účely odst. 4 písm. c) platí toto:

               Pokud se zdá, že existují odůvodněné pochybnosti, pokud jde o dodržení zásady nezměnitelnosti, mohou celní orgány strany, která je zemí konečného určení, požádat deklaranta, aby poskytl důkaz o dodržení této zásady, který je možno poskytnout libovolným způsobem.

               Na žádost přeposílatele potvrdí celní orgány přeposílající strany, že produkty zůstaly po dobu jejich pobytu na území této strany pod celním dohledem a že celní orgány během jejich uskladnění na území této strany nevydaly žádné povolení, aby byly pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny operacím kromě těch, které je mají uchovat v dobrém stavu.

               Je-li náhradním dokladem náhradní osvědčení, nevyžadují celní orgány strany, která je zemí konečného určení, osvědčení, že nedošlo k manipulaci, pro dobu, kdy se produkty nacházely u druhé strany.

               6. Každá strana zajistí, aby:

               a)
                     v případě, že náhradní doklady o původu zboží odpovídají původním dokladům o původu zboží vydaným nebo vystaveným v zemi zvýhodněné v rámci systému GSP Unie nebo Norska, celní orgány členských států Unie a Norska si vzájemně poskytnou veškerou vhodnou správní pomoc pro účely následného ověření těchto náhradních dokladů o původu zboží. Na žádost strany, která je zemí konečného určení, zahájí celní orgány přeposílající strany postup následného ověření příslušných původních dokladů o původu zboží a provedou následné kroky;

               b)
                     v případě, že náhradní doklady o původu zboží odpovídají původním dokladům o původu zboží vydaným nebo vystaveným v zemi, která je zvýhodněná výhradně v rámci systému GSP strany konečného určení, zahájí tato strana postup následného ověření původních dokladů o původu zboží ve spolupráci se zvýhodněnou zemí. Původní doklady o původu zboží, které odpovídají ověřovaným náhradních dokladům o původu zboží, nebo případně kopie původních dokladů o původu zboží, které odpovídají ověřovaným náhradním dokladům o původu zboží, poskytnou celní orgány přeposílající strany celním orgánům strany, která je zemí konečného určení, aby jim umožnily zahájit postup následného ověření.

               7. Každá strana zajistí, aby:

               a)v pravém horním poli každého náhradního osvědčení byl uveden název země zprostředkující přeposlání, v níž se osvědčení vydává;

               b)pole 4 obsahovalo slova „replacement certificate“ nebo „certificat de remplacement“ a datum vydání původního osvědčení o původu zboží na tiskopise A a jeho pořadové číslo;

               c)v poli 1 bylo uvedeno jméno přeposílatele;

               d)v poli 2 může být uvedeno jméno konečného příjemce;

               e)všechny údaje o přeposlaných produktech uvedené v původním osvědčení byly přeneseny do polí 3 až 9;

               f)v poli 10 mohou být uvedeny odkazy na fakturu přeposílatele;

               g)celní orgán, který náhradní osvědčení vydal, to potvrdil v poli 11. Odpovědnost tohoto orgánu je omezena na vydání náhradního osvědčení. Údaje obsažené v poli 12 o zemi původu a zemi konečného určení musí být převzaty z původního osvědčení o původu zboží na tiskopise A. Přeposílatel podepíše osvědčení o původu zboží v poli 12. Přeposílatel, který podepsal pole 12 v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů uvedených v původním osvědčení o původu zboží na formuláři A;

               h)celní orgán, který byl požádán, aby vydal náhradní osvědčení, poznamená v původním osvědčení o původu zboží na tiskopise A hmotnost, počet a povahu zasílaných produktů a vyznačí v něm pořadová čísla všech příslušných náhradních osvědčení. Žádost o náhradní osvědčení a původní osvědčení o původu zboží na tiskopise A uchovává po dobu nejméně tří let;

               i)náhradní osvědčení o původu zboží musí být v angličtině nebo ve francouzštině.

               8. Každá strana zajistí, aby:

               a)přeposílatel zaznamenal do náhradní deklarace o původu:

               1)veškeré údaje týkající se přeposílaných produktů převzaté z původního dokladu o původu zboží;

               2)datum vystavení původního dokladu o původu zboží;

               3)údaje o původním dokladu o původu zboží, případně včetně informací o kumulaci uplatněné na zboží, na které se vztahuje deklarace o původu;

               4)jméno, adresu a své číslo jakožto registrovaného vývozce;

               5)jméno a adresu příjemce v Unii nebo v Norsku;

               6)místo a datum vystavení deklarace o původu nebo vydání osvědčení o původu zboží;

               b)každá náhradní deklarace o původu se označí slovy „Replacement statement“ nebo „Attestation de remplacement“;

               c)náhradní deklarace o původu vystaví přeposílatelé registrovaní v elektronickém systému autocertifikace/samopotvrzování původu zboží vývozci, tzv. systému registrovaných vývozců (REX), bez ohledu na hodnotu původních produktů obsažených v původní zásilce;

               d)v případě, že je doklad o původu zboží nahrazen, zaznamená přeposílatel do původního dokladu o původu zboží:

               1)datum vystavení náhradní deklarace (náhradních deklarací) o původu a množství zboží, na které se náhradní deklarace o původu vztahuje (vztahují);

               2)jméno a adresu přeposílatele;

               3)jméno a adresu příjemce nebo příjemců v Unii nebo v Norsku;

               e)původní deklarace o původu se označí slovem „Replaced“ nebo „Remplacé“;

               f)náhradní deklarace o původu platí dvanáct měsíců od data jejího vystavení;

               g)náhradní deklarace o původu musí být v angličtině nebo ve francouzštině.

               9. Původní doklady o původu zboží a kopie náhradních dokladů o původu zboží uchovává přeposílatel po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, ve kterém byly náhradní doklady o původu zboží vydány nebo vystaveny.

               10. Strany souhlasí s tím, že se podělí o náklady systému REX v souladu se způsoby spolupráce, jež budou stanoveny příslušnými orgány stran.

               11. Veškeré neshody mezi stranami vyplývající z výkladu nebo provádění této dohody se řeší výhradně na základě dvoustranného jednání mezi stranami. Pokud neshody mohou ovlivnit zájmy Švýcarska a/nebo Turecka, jsou tyto země konzultovány.

               12. Strany mohou tuto dohodu kdykoli změnit na základě vzájemné písemné dohody. Obě strany zahájí konzultace ohledně možných změn této dohody na žádost jedné ze stran. Pokud změny mohou ovlivnit zájmy Švýcarska a/nebo Turecka, jsou tyto země konzultovány. Takové změny vstoupí v platnost v den určený vzájemnou dohodou, jakmile si obě smluvní strany vzájemně oznámí splnění svých příslušných interních požadavků.

               13. V případě vážných pochybností o řádném fungování této dohody může kterákoli z obou stran pozastavit její provádění za předpokladu, že to písemně oznámí druhé straně tři měsíce předem.

               14. Tuto dohodu může kterákoli ze stran vypovědět za předpokladu, že to druhé straně písemně oznámí tři měsíce předem.

               15. První pododstavec odstavce 2 se použije na materiály pocházející ze Švýcarska, pouze pokud strany uzavřou podobnou dohodu se Švýcarskem a vzájemně si oznámí splnění této podmínky.

               16. První pododstavec odstavce 2 se použije na materiály pocházející z Turecka
                  1
               , pouze pokud strany uzavřou podobnou dohodu s Tureckem a vzájemně si oznámí splnění této podmínky.

               17. Jakmile vstoupí dohoda mezi Norskem a Tureckem podle odst. 2 prvního pododstavce této dohody v platnost, a s výhradou vzájemnosti Turecka, může každá strana stanovit, že náhradní doklady o původu zboží pro produkty obsahující materiály pocházející z Turecka, které byly zpracovány v rámci dvoustranné kumulace ve zvýhodněných zemích v rámci systému GSP, mohou být vydány nebo vystaveny v zemích, které jsou stranami dohody.

               18. Tato dohoda vstoupí v platnost v den určený vzájemnou dohodou, jakmile si Unie a Norsko vzájemně oznámí ukončení svých interních postupů přijetí. Od daného dne nahradí tato dohoda dohodu ve formě výměny dopisů podepsanou dne 14. prosince 2000
                  2
               .

               Byl bych Vám vděčen, kdybyste mi mohl potvrdit souhlas Vaší vlády s výše uvedeným.

               Mám tu čest Vám navrhnout, je-li výše uvedené pro Vaši vládu přijatelné, aby tento dopis a Vaše potvrzení představovaly společně dohodu mezi Evropskou unií a Norským královstvím.

               Přijměte prosím, vážený pane, ujištění o mé nejhlubší úctě.

               Za Evropskou unii

               B. Dopis Norska

               Vážený pane,

               mám tu čest potvrdit přijetí Vašeho dopisu tohoto znění:

               1. Unie a Norsko jako strany této dohody potvrzují, že obě strany používají pro účely systému všeobecných preferencí (dále jen systém „GSP“) podobná pravidla o původu, jejichž obecné zásady jsou následující:

               a)definice pojmu „původní produkty“ založená na týchž kritériích;

               b)ustanovení o regionální kumulaci původu;

               c)ustanovení o uplatňování kumulace na materiály, které ve smyslu jejich pravidel původu v rámci systému GSP pocházejí z Unie, Švýcarska, Norska nebo Turecka;

               d)ustanovení o všeobecné toleranci pro nepůvodní materiály;

               e)ustanovení o nezměnitelnosti produktů ze zvýhodněné země;

               f)ustanovení o vydávání nebo vystavování náhradních dokladů o původu zboží;

               g)požadavek na správní spolupráci s příslušnými orgány ve zvýhodněných zemích v záležitostech dokladů o původu zboží.

               2. Unie a Norsko uznávají, že materiály pocházející ve smyslu jejich příslušných pravidel původu v rámci systému GSP z Unie, Švýcarska, Norska nebo Turecka získávají původ země, zvýhodněné v rámci systému GSP kterékoli ze stran, pokud byly v dané zvýhodněné zemi opracovány nebo zpracovány nad rámec operací považovaných za nedostatečné pro to, aby byl produktu udělen status původního produktu. Tento pododstavec se vztahuje na materiály pocházející ze Švýcarska a Turecka, s výhradou splnění podmínek stanovených v odstavcích 15 (Švýcarsko) a 16 (Turecko).

               Celní orgány členských států Unie a Norska si vzájemně poskytnou veškerou vhodnou správní pomoc, zvláště pro účely následného ověření dokladů o původu zboží v případě materiálů uvedených v předchozím pododstavci. Použijí se ustanovení o správní spolupráci obsažená v protokolu č. 3 k dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím ze dne 14. května 1973.

               Ustanovení tohoto odstavce se nepoužijí na produkty kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží přijatého Světovou celní organizací zřízenou Úmluvou o zřízení Rady pro celní spolupráci, podepsanou v Bruselu dne 15. prosince 1950 (dále jen „harmonizovaný systém“).

               3. Unie a Norsko se zavazují, že budou přijímat náhradní doklady o původu zboží ve formě náhradních osvědčení o původu zboží na tiskopise A (dále jen „náhradní osvědčení“) vydané celními orgány druhé strany a náhradní deklarace o původu vystavené přeposílateli zboží druhé strany, kteří byli za tímto účelem registrováni.

               Každá strana může posoudit způsobilost pro preferenční zacházení s produkty, pro které jsou vydány náhradní doklady o původu zboží, v souladu s vlastními právními předpisy.

               4. Každá strana zajistí, aby byly před vydáním nebo vystavením náhradního dokladu o původu zboží dodrženy tyto podmínky:

               a)náhradní doklady o původu zboží mohou být vydány nebo vystaveny pouze v případě, že původní doklady o původu zboží byly vydány nebo vystaveny v souladu s platnými právními předpisy Unie nebo Norska;

               b)pouze pokud zboží nebylo propuštěno do volného oběhu v jedné straně, může být pro účely zaslání všech nebo některých produktů, pro které byl vydán původní doklad o původu zboží, uvedenou stranou druhé straně doklad o původu zboží nebo náhradní doklad o původu zboží nahrazen jedním nebo více náhradními doklady o původu zboží;

               c)produkty zůstanou pod celním dohledem v přeposílající straně a nebudou pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny ani podrobeny operacím kromě těch, které je mají uchovat v dobrém stavu („zásada nezměnitelnosti“);

               h)v případě, že produkty získaly status původu na základě odchylky od pravidel původu poskytnuté jednou stranou, náhradní doklady o původu zboží se nevydají ani nevystaví, pokud jsou tyto produkty přeposílány druhé straně;

               i)celní orgány mohou vydat nebo přeposílatelé vystavit náhradní doklady o původu zboží, pokud získají produkty, které mají být přeposlány na území druhé strany, status původu prostřednictvím regionální kumulace;

               j)celní orgány mohou vydat nebo přeposílatelé vystavit náhradní doklady o původu zboží, pokud není produktům, které mají být přeposlány na území druhé strany, přeposílající stranou uděleno preferenční zacházení.

               5. Pro účely odst. 4 písm. c) platí toto:

               Pokud se zdá, že existují odůvodněné pochybnosti, pokud jde o dodržení zásady nezměnitelnosti, mohou celní orgány strany, která je zemí konečného určení, požádat deklaranta, aby poskytl důkaz o dodržení této zásady, který je možno poskytnout libovolným způsobem.

               Na žádost přeposílatele potvrdí celní orgány přeposílající strany, že produkty zůstaly po dobu jejich pobytu na území této strany pod celním dohledem a že celní orgány během jejich uskladnění na území této strany nevydaly žádné povolení, aby byly pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny operacím kromě těch, které je mají uchovat v dobrém stavu.

               Je-li náhradním dokladem náhradní osvědčení, nevyžadují celní orgány strany, která je zemí konečného určení, osvědčení, že nedošlo k manipulaci, pro dobu, kdy se produkty nacházely u druhé strany.

               6. Každá strana zajistí, aby:

               a)
                     v případě, že náhradní doklady o původu zboží odpovídají původním dokladům o původu zboží vydaným nebo vystaveným v zemi zvýhodněné v rámci systému GSP Unie nebo Norska, celní orgány členských států Unie a Norska si vzájemně poskytnou veškerou vhodnou správní pomoc pro účely následného ověření těchto náhradních dokladů o původu zboží. Na žádost strany, která je zemí konečného určení, zahájí celní orgány přeposílající strany postup následného ověření příslušných původních dokladů o původu zboží a provedou následné kroky;

               b)
                     v případě, že náhradní doklady o původu zboží odpovídají původním dokladům o původu zboží vydaným nebo vystaveným v zemi, která je zvýhodněná výhradně v rámci systému GSP strany konečného určení, zahájí tato strana postup následného ověření původních dokladů o původu zboží ve spolupráci se zvýhodněnou zemí. Původní doklady o původu zboží, které odpovídají ověřovaným náhradních dokladům o původu zboží, nebo případně kopie původních dokladů o původu zboží, které odpovídají ověřovaným náhradním dokladům o původu zboží, poskytnou celní orgány přeposílající strany celním orgánům strany, která je zemí konečného určení, aby jim umožnily zahájit postup následného ověření.

               7. Každá strana zajistí, aby:

               a)v pravém horním poli každého náhradního osvědčení byl uveden název země zprostředkující přeposlání, v níž se osvědčení vydává;

               b)pole 4 obsahovalo slova „replacement certificate“ nebo „certificat de remplacement“ a datum vydání původního osvědčení o původu zboží na tiskopise A a jeho pořadové číslo;

               c)v poli 1 bylo uvedeno jméno přeposílatele;

               d)v poli 2 může být uvedeno jméno konečného příjemce;

               e)všechny údaje o přeposlaných produktech uvedené v původním osvědčení byly přeneseny do polí 3 až 9;

               f)v poli 10 mohou být uvedeny odkazy na fakturu přeposílatele;

               g)celní orgán, který náhradní osvědčení vydal, to potvrdil v poli 11. Odpovědnost tohoto orgánu je omezena na vydání náhradního osvědčení. Údaje obsažené v poli 12 o zemi původu a zemi konečného určení musí být převzaty z původního osvědčení o původu zboží na tiskopise A. Přeposílatel podepíše osvědčení o původu zboží v poli 12. Přeposílatel, který podepsal pole 12 v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů uvedených v původním osvědčení o původu zboží na formuláři A;

               h)celní orgán, který byl požádán, aby vydal náhradní osvědčení, poznamená v původním osvědčení o původu zboží na tiskopise A hmotnost, počet a povahu zasílaných produktů a vyznačí v něm pořadová čísla všech příslušných náhradních osvědčení. Žádost o náhradní osvědčení a původní osvědčení o původu zboží na tiskopise A uchovává po dobu nejméně tří let;

               i)náhradní osvědčení o původu zboží musí být v angličtině nebo ve francouzštině.

               8. Každá strana zajistí, aby:

               a)přeposílatel zaznamenal do náhradní deklarace o původu:

               1)veškeré údaje týkající se přeposílaných produktů převzaté z původního dokladu o původu zboží;

               2)datum vystavení původního dokladu o původu zboží;

               3)údaje o původním dokladu o původu zboží, případně včetně informací o kumulaci uplatněné na zboží, na které se vztahuje deklarace o původu;

               4)jméno, adresu a své číslo jakožto registrovaného vývozce;

               5)jméno a adresu příjemce v Unii nebo v Norsku;

               6)místo a datum vystavení deklarace o původu nebo vydání osvědčení o původu zboží;

               b)každá náhradní deklarace o původu se označí slovy „Replacement statement“ nebo „Attestation de remplacement“;

               c)náhradní deklarace o původu vystaví přeposílatelé registrovaní v elektronickém systému autocertifikace/samopotvrzování původu zboží vývozci, tzv. systému registrovaných vývozců (REX), bez ohledu na hodnotu původních produktů obsažených v původní zásilce;

               d)v případě, že je doklad o původu zboží nahrazen, zaznamená přeposílatel do původního dokladu o původu zboží:

               1)datum vystavení náhradní deklarace (náhradních deklarací) o původu a množství zboží, na které se náhradní deklarace o původu vztahuje (vztahují);

               2)jméno a adresu přeposílatele;

               3)jméno a adresu příjemce nebo příjemců v Unii nebo v Norsku;

               e)původní deklarace o původu se označí slovem „Replaced“ nebo „Remplacé“;

               f)náhradní deklarace o původu platí dvanáct měsíců od data jejího vystavení;

               g)náhradní deklarace o původu musí být v angličtině nebo ve francouzštině.

               9. Původní doklady o původu zboží a kopie náhradních dokladů o původu zboží uchovává přeposílatel po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, ve kterém byly náhradní doklady o původu zboží vydány nebo vystaveny.

               10. Strany souhlasí s tím, že se podělí o náklady systému REX v souladu se způsoby spolupráce, jež budou stanoveny příslušnými orgány stran.

               11. Veškeré neshody mezi stranami vyplývající z výkladu nebo provádění této dohody se řeší výhradně na základě dvoustranného jednání mezi stranami. Pokud neshody mohou ovlivnit zájmy Švýcarska a/nebo Turecka, jsou tyto země konzultovány.

               12. Strany mohou tuto dohodu kdykoli změnit na základě vzájemné písemné dohody. Obě strany zahájí konzultace ohledně možných změn této dohody na žádost jedné ze stran. Pokud změny mohou ovlivnit zájmy Švýcarska a/nebo Turecka, jsou tyto země konzultovány. Takové změny vstoupí v platnost v den určený vzájemnou dohodou, jakmile si obě smluvní strany vzájemně oznámí splnění svých příslušných interních požadavků.

               13. V případě vážných pochybností o řádném fungování této dohody může kterákoli z obou stran pozastavit její provádění za předpokladu, že to písemně oznámí druhé straně tři měsíce předem.

               14. Tuto dohodu může kterákoli ze stran vypovědět za předpokladu, že to druhé straně písemně oznámí tři měsíce předem.

               15. První pododstavec odstavce 2 se použije na materiály pocházející ze Švýcarska, pouze pokud strany uzavřou podobnou dohodu se Švýcarskem a vzájemně si oznámí splnění této podmínky.

               16. První pododstavec odstavce 2 se použije na materiály pocházející z Turecka
                  3
               , pouze pokud strany uzavřou podobnou dohodu s Tureckem a vzájemně si oznámí splnění této podmínky.

               17. Jakmile vstoupí dohoda mezi Norskem a Tureckem podle odst. 2 prvního pododstavce této dohody v platnost, a s výhradou vzájemnosti Turecka, může každá strana stanovit, že náhradní doklady o původu zboží pro produkty obsahující materiály pocházející z Turecka, které byly zpracovány v rámci dvoustranné kumulace ve zvýhodněných zemích v rámci systému GSP, mohou být vydány nebo vystaveny v zemích, které jsou stranami dohody.

               18. Tato dohoda vstoupí v platnost v den určený vzájemnou dohodou, jakmile si Unie a Norsko vzájemně oznámí ukončení svých interních postupů přijetí. Od daného dne nahradí tato dohoda dohodu ve formě výměny dopisů podepsanou dne 14. prosince 2000
                  4
               .

               Mohu Vám potvrdit souhlas své vlády s obsahem Vašeho dopisu.

                     (1)
                  Unie tuto podmínku splnila zveřejněním oznámení Komise podle článku 85 nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádějí ustanovení celního kodexu Společenství, o rozšíření systému dvoustranné kumulace stanoveného uvedeným článkem na Turecko; Úř. věst. C 134, 15.4.2016, s. 1.

                     (2)
                  Úř. věst. L 38, 8.2.2001, s. 24.

                     (3)
                  Unie tuto podmínku splnila zveřejněním oznámení Komise podle článku 85 nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádějí ustanovení celního kodexu Společenství, o rozšíření systému dvoustranné kumulace stanoveného uvedeným článkem na Turecko; Úř. věst. C 134, 15.4.2016, s. 1.

                     (4)
                  Úř. věst. L 38, 8.2.2001, s. 24.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 2.6.2016
            COM(2016) 362 final
            2016/0165(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který se má jménem Evropské unie zaujmoutve Smíšeném výboru EHP ke změně Protokolu 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody(rozpočtová položka 33.02.03.01 – Právo obchodních společností)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

               Pro zajištění nezbytné právní jistoty a jednotnosti vnitřního trhu má Smíšený výbor EHP začleňovat veškeré příslušné právní předpisy EU co nejdříve po jejich přijetí do Dohody o EHP a také umožnit, aby se státy ESVO EHP podílely na příslušných opatřeních nebo programech EU.

               Návrh rozhodnutí Smíšeného výboru EHP (připojený k tomuto návrhu rozhodnutí Rady) má pozměnit Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody tak, aby bylo státům ESVO EHP (Norsko, Island a Lichtenštejnsko) umožněno podílet se na opatřeních Unie souvisejících s rozpočtovou položkou 33 02 03 01: „Právo obchodních společností“, zapsanou do souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2016.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

               Přiložený návrh rozhodnutí Smíšeného výboru je plně v souladu s cílem Dohody o EHP, kterým je podpořit trvalé a vyvážené posilování obchodních a hospodářských vztahů mezi smluvními stranami za rovných podmínek hospodářské soutěže a dodržování těchto pravidel za účelem vytvoření jednotného Evropského hospodářského prostoru.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

               Rozhodnutí Smíšeného výboru je v souladu rovněž s ostatními politikami Unie, zejména prostřednictvím svého cíle, kterým je chránit jednotnost vnitřního trhu EU.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

               Podle čl. 1 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2894/94
                  1
                o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o EHP zaujímá postoj Unie k takovým rozhodnutím Rada na návrh Komise.

               Komise předkládá ve spolupráci s ESVČ Radě návrh rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, aby jej Rada přijala jako postoj Unie. Komise doufá, že bude moci tento postoj předložit Smíšenému výboru EHP co nejdříve.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

               Návrh je v souladu se zásadou subsidiarity z tohoto důvodu:

               Cíle tohoto návrhu, tedy zajištění jednotnosti vnitřního trhu EU, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej z důvodu účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie.

               •Proporcionalita

                  Tento návrh v souladu se zásadou proporcionality nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jeho cíle, tedy zajištění jednotnosti vnitřního trhu.

               •Volba nástroje

                  V souladu s článkem 98 Dohody o EHP je zvoleným nástrojem rozhodnutí Smíšeného výboru EHP. Smíšený výbor EHP zajišťuje účinné provádění a fungování Dohody o EHP. Za tímto účelem přijímá rozhodnutí v případech stanovených v této dohodě.

               3.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Státy ESVO EHP finančně přispějí do rozpočtu Unie, rozpočtové položky 33 02 03 01: „Právo obchodních společností“. Přesná částka bude stanovena v souladu s ustanoveními Dohody o EHP, jakmile bude přijat tento návrh rozhodnutí Rady.

               2016/0165 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který se má jménem Evropské unie zaujmout
                  ve Smíšeném výboru EHP ke změně Protokolu 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody
                  (rozpočtová položka 33.02.03.01 – Právo obchodních společností)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2894/94 ze dne 28. listopadu 1994 o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru
                  2
               , a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dohoda o Evropském hospodářském prostoru
                  3
                (dále jen „Dohoda o EHP“) vstoupila v platnost dne 1. ledna 1994.

               (2)Podle článku 98 Dohody o EHP může Smíšený výbor EHP rozhodnout mimo jiné o změně Protokolu 31 k této dohodě (dále jen „Protokol 31“).

               (3)Protokol 31 k Dohodě o EHP obsahuje ustanovení o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody.

               (4)Je vhodné rozšířit spolupráci smluvních stran Dohody o EHP v rámci opatření Unie financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, která se týkají práva obchodních společností.

               (5)Protokol 31 k Dohodě o EHP by proto měl být změněn tak, aby umožňoval tuto rozšířenou spolupráci od 1. ledna 2016.

               (6)Postoj Unie ve Smíšeném výboru EHP by měl vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který se má jménem Unie zaujmout ve Smíšeném výboru EHP k navrhované změně Protokolu 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody, vychází z návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP připojeného k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předsedkyně/předseda

                     (1)
                  Úř. věst. L 305, 30.11.1994, s. 6–8.

                     (2)
                  Úř. věst. L 305, 30.11.1994, s. 6.

                     (3)
                  Úř. věst. L 1, 3.1.1994, s. 3.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 2.6.2016
            COM(2016) 362 final
            PŘÍLOHA
            EMPTY
            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který se má jménem Evropské unie zaujmoutve Smíšeném výboru EHP ke změně Protokolu 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody(rozpočtová položka 33.02.03.01 – Právo obchodních společností)

               PŘÍLOHA

                  ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. .../2016

                  ze dne,
                  kterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP
                  o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody

               SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,

               s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na články 86 a 98 této dohody,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Je vhodné rozšířit spolupráci smluvních stran Dohody o EHP, aby zahrnovala činnosti Unie financované ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, které se týkají práva obchodních společností.

               (2)Protokol 31 k Dohodě o EHP by proto měl být změněn tak, aby umožňoval tuto rozšířenou spolupráci od 1. ledna 2016,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               V článku 7 protokolu 31 k Dohodě o EHP se doplňuje nový odstavec, který zní:

               „13.Počínaje 1. lednem 2016 se státy ESVO podílejí na činnostech Unie, kterých se týká tato rozpočtová položka souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2016:

               –rozpočtová položka 33 02 03 01: „Právo obchodních společností“.“

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem poté, co bude učiněno poslední oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP*.

                  1Použije se ode dne 1. ledna 2016.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.

               V Bruselu dne

                     Za Smíšený výbor EHP

                     předseda

                     tajemníci
                     Smíšeného výboru EHP

                     (1)
                  [Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.] [Byly oznámeny ústavní požadavky.]


title: Návrh ROZHODNUTÍ RADY o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států

text:
|

52011PC0813

	DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. SOUVISLOSTI NÁVRHUEvropská rada schválila dne 26. března 2010 návrh Evropské komise zahájit novou strategii pro zaměstnanost a růst, Evropa 2020[1], založenou na intenzivnější koordinaci hospodářských politik, která se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření za účelem posílení evropského potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost. Evropská rada za tímto účelem souhlasila s tím, že stanoví hlavní společné cíle EU, jimiž se budou řídit opatření členských států a Unie.Smlouva o fungování EU stanoví, že členské státy považují své hospodářské politiky a politiku zaměstnanosti za věc společného zájmu a koordinují je v rámci Rady. Ve dvou různých článcích Smlouva stanoví, že Rada přijme návrh hlavních směrů hospodářských politik členských států (článek 121) a hlavní zásady politiky zaměstnanosti (článek 148), a upřesňuje, že hlavní zásady politiky zaměstnanosti musí být v souladu s hlavními směry hospodářských politik. S ohledem na tento právní základ jsou hlavní zásady politiky zaměstnanosti a hlavní směry hospodářských politik předkládány jako dva různé, ale vzájemně propojené, právní nástroje:-  Doporučení Rady o hlavních směrech hospodářské politiky členských států a Unie – část I integrovaných hlavních směrů strategie Evropa 2020-  Rozhodnutí Rady o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států – část II integrovaných hlavních směrů strategie Evropa 2020.Tyto hlavní zásady a směry prováděné prostřednictvím výše uvedených právních nástrojů společně představují integrované hlavní směry pro provádění strategie Evropa 2020. Hlavní zásady zaměstnanosti byly přijaty dne 21. října 2010 a podle ustanovení příslušného rozhodnutí mají zůstat až do roku 2014 nezměněné, aby bylo možné se soustředit na jejich provádění.Všeobecné cíle a priority obsažené ve směrech politik zaměstnanosti zůstávají v platnosti. Podle čl. 148 odst. 2 musí jejich platnost pro rok 2012 potvrdit rozhodnutí Rady po konzultaci s Evropským parlamentem, Evropským hospodářským a sociálním výborem, Výborem regionů a Výborem pro zaměstnanost.2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A HODNOCENÍ DOPADUNevztahuje se na tento návrh.3. PRÁVNÍ PRVKY NÁVRHUÚř. věst. L 308, 24.11.2010, s. 46.2011/0390 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADYo hlavních směrech politik zaměstnanosti členských státůRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 148 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Evropské komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2],s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[3],s ohledem na stanovisko Výboru regionů[4],vzhledem k těmto důvodům:(1) Smlouva o fungování Evropské unie (SFEU) ve svém článku 145 stanoví, že členské státy a Unie pracují na rozvoji koordinované strategie zaměstnanosti a zejména na podpoře kvalifikace, vzdělání a přizpůsobivosti pracovníků a schopnosti trhů práce reagovat na hospodářské změny, aby dosáhly cílů vymezených v článku 3 Smlouvy o Evropské unii.(2) „Strategie Evropa 2020“ navržená Komisí, umožňuje Unii nasměrovat její hospodářství k inteligentnímu, udržitelnému růstu podporujícímu začlenění doprovázenému vysokou úrovní zaměstnanosti, produktivity a sociální soudržnosti. Pět hlavních cílů, které jsou uvedeny v příslušných hlavních směrech, představuje společné cíle, jimiž se řídí opatření členských států, a zohledňuje příslušnou výchozí situaci a podmínky v jednotlivých členských státech, jakož i situaci a podmínky v Unii. Vedoucí úlohu při realizaci cílů zaměstnanosti a pracovního trhu této nové strategie má Evropská strategie zaměstnanosti.(3) Tyto integrované hlavní směry jsou v souladu se závěry Evropské rady. Členským státům poskytují jasná vodítka, pokud jde o definování národních programů reforem a provádění reforem, s ohledem na jejich vzájemnou provázanost a v souladu s Paktem o stabilitě a růstu. Hlavní směry politik zaměstnanosti by měly být základem pro veškerá doporučení, která může Rada adresovat členským státům na základě čl. 148 odst. 4 SFEU, jakož i pro doporučení podávaná konkrétnímu členskému státu na základě čl. 121 odst. 2 uvedené smlouvy. Hlavní směry politik zaměstnanosti by měly být rovněž podkladem pro přípravu společné zprávy o zaměstnanosti, kterou Rada a Evropská komise zasílají každoročně Evropské radě.(4) Posouzení předloh národních programů reforem členských států, které je součástí návrhu společné zprávy o zaměstnanosti, ukazuje, že členské státy by měly nadále vyvíjet co největší úsilí při řešení těchto prioritních oblastí: zvyšování účasti na trhu práce a snižování strukturální nezaměstnanosti, rozvoj kvalifikovaných pracovních sil, které budou odpovídat na potřeby trhu práce a podpora kvality pracovních míst a celoživotního učení, zvyšování účinnosti systémů vzdělávání a odborné přípravy na všech úrovních a zvyšování účasti na terciárním vzdělávání, podpora sociálního začleňování a boj proti chudobě.(5) Hlavní směry politik zaměstnanosti přijaté v roce 2010 by měly zůstat až do roku 2014 nezměněné, aby bylo možné se soustředit na jejich provádění. Až do konce roku 2014 by možnosti jejich aktualizace měly být přísně omezeny.(6) Členské státy by při implementaci hlavních směrů zaměstnanosti měly pokud možno využívat Evropský sociální fond,HAS ADOPTED THIS DECISION:Článek 1Hlavní směry politik zaměstnanosti členských států, které jsou stanoveny v příloze rozhodnutí Rady ze dne 21. října 2010 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států[5], jsou platné i pro rok 2012 a členské státy k nim budou ve svých politikách zaměstnanosti přihlížet .Článek 2Toto rozhodnutí je určeno členským státům.V […] dne […].Za Radupředseda [1] KOM(2010) 2020, 3.3.2010.[2] Úř. věst. C , , s. .[3] Úř. věst. C , , s. .[4] Úř. věst. C , , s. .[5] Rozhodnutí Rady 2010/707/EU ze dne 21. října 2010 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (Úř. věst. L 308, 24.11.2010, s. 46).


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 16.12.2015
            COM(2015) 656 final
            2015/0299(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy XXI (Statistika)Dohody o EHP(statistika výdajů na zdravotní péči)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Pro zajištění nezbytné právní jistoty a jednotnosti vnitřního trhu má Smíšený výbor EHP začleňovat veškeré příslušné právní předpisy EU do Dohody o EHP co nejdříve po jejich přijetí.

               2.VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               Cílem návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP (připojeného k navrhovanému rozhodnutí Rady) je změnit přílohu XXI (Statistika) Dohody o EHP a začlenit do ní nařízení Komise (EU) 2015/359 ze dne 4. března 2015, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1338/2008, pokud jde o statistické údaje týkající se výdajů na zdravotní péči a financování zdravotní péče
                  1
               .

               Odůvodnění požadovaných úprav při začlenění nařízení (EU) 2015/359 do Dohody o EHP

               Příslušná ustanovení:

               Články 3 a 5; poskytování údajů týkajících se denní léčebné péče (HC.1.2), denní rehabilitační péče (HC.2.2), denní dlouhodobé péče (zdravotní) (HC.3.2) a systémů podnikového financování (HF.2.3).

               Odůvodnění a navrhované řešení:

               Informace týkající se denní péče (léčebné, rehabilitační, dlouhodobé) a systémů podnikového financování nejsou v Lichtenštejnsku k dispozici a na vnitrostátní úrovni nejsou relevantní. Podle zásady 11 Kodexu evropské statistiky má evropská statistika splňovat potřeby uživatelů; v pracovních programech Eurostatu a národních statistických úřadů mají být uspokojovány a zohledňovány prioritní potřeby. To a contrario znamená, že statistické údaje, které neuspokojují potřeby uživatelů, by neměly být shromažďovány.

               HC.1.2, HC.2.2, HC.3.2 – údaje týkající se denní péče (léčebné, rehabilitační, dlouhodobé):

               Poskytovatelé zdravotní péče v Lichtenštejnsku zaznamenávají pouze údaje o své činnosti v kategoriích lůžkové nebo ambulantní péče. Rozlišování mezi ambulantní a denní péčí není v Lichtenštejnsku obvyklé, a proto nejsou k dispozici žádné údaje. Nicméně denní léčebná péče (HC.1.2) je zahrnuta do ambulantní léčebné péče (HC.1.3), denní rehabilitační péče (HC.2.2) je zahrnuta do ambulantní rehabilitační péče (HC.2.3) a denní dlouhodobé péče (zdravotní) (HC.3.2) je zahrnuta do ambulantní dlouhodobé péče (zdravotní) (HC.3.3).

               Proto se navrhuje tato úprava:

               „Lichtenštejnsko je osvobozeno od povinnosti poskytovat zvlášť údaje týkající se denní léčebné péče (HC.1.2), denní rehabilitační péče (HC.2.2) a denní dlouhodobé péče (zdravotní) (HC.3.2), které musí být zahrnuty do údajů týkajících se ambulantní léčebné péče (HC.1.3), ambulantní rehabilitační péče (HC.2.3) a ambulantní dlouhodobé péče (zdravotní) (HC.3.3), a to v uvedeném pořadí.“

               HF.2.3 – Systémy podnikového financování:

               Informace o systémech podnikového financování nejsou v Lichtenštejnsku k dispozici. Kromě toho, výdaje na zdravotní péči v podnicích představují velmi malou část celkových výdajů na zdravotní péči, a zátěž spojená se shromažďováním těchto informací je proto nepřiměřená. Smluvní strany Dohody o EHP musí osvobození Lichtenštejnska od poskytování údajů pro HF.2.3 průběžně opětovně zvažovat na základě informací poskytnutých lichtenštejnským statistickým úřadem, který bude informovat Eurostat v případě, že výdaje na systémy podnikového financování již nebude možné považovat za zanedbatelné.

               Proto se navrhuje tato úprava:

               „Lichtenštejnsko je osvobozeno od poskytování údajů týkajících se systémů podnikového financování (HF.2.3). Toto osvobození Smíšený výbor EHP přezkoumá, kdykoli číselné údaje poskytnuté Lichtenštejnskem prokážou, že výdaje na systémy podnikového financování v Lichtenštejnsku již nejsou zanedbatelné.“

               3.PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU

               Podle čl. 1 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2894/94 o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o EHP zaujímá postoj Unie k takovým rozhodnutím Rada na návrh Komise.

               Komise předkládá Radě návrh rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, aby ji Rada přijala jako postoj Unie. Komise doufá, že bude moci tento postoj představit Smíšenému výboru EHP co nejdříve.

               2015/0299 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy XXI (Statistika)
                  Dohody o EHP
                  (statistika výdajů na zdravotní péči)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 338 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2894/94 ze dne 28. listopadu 1994
                  2
                o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dohoda o Evropském hospodářském prostoru
                  3
                (dále jen „Dohoda o EHP“) vstoupila v platnost dne 1. ledna 1994.

               (2)Podle článku 98 Dohody o EHP může Smíšený výbor EHP rozhodnout mimo jiné o změně přílohy XXI (Statistika) této dohody.

               (3)Nařízení Komise 2015/359/EU
                  4
                má být začleněno do Dohody o EHP. Informace týkající se denní péče a systémů podnikového financování, jakož i ambulantní a denní péči nejsou v Lichtenštejnsku k dispozici, a proto by Lichtenštejnsko mělo být osvobozeno od poskytování těchto údajů.

               (4)Příloha XXI (Statistika) Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (5)Postoj Unie ve Smíšeném výboru EHP by proto měl vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Smíšeném výboru EHP k navrhované změně přílohy XXI (Statistika) Dohody o EHP, vychází z návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP připojeného k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda

                     (1)
                  Úř. věst. L 62, 6.3.2015, s. 6.

                     (2)
                  Úř. věst. L 305, 30.11.1994, s. 6.

                     (3)
                  Úř. věst. L 1, 3.1.1994, s. 3.

                     (4)
                  Nařízení Komise (EU) 2015/359 ze dne 4. března 2015, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1338/2008, pokud jde o statistické údaje týkající se výdajů na zdravotní péči a financování zdravotní péče (Úř. věst. L 62, 6.3.2015, s. 6).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 16.12.2015
            COM(2015) 656 final
            PŘÍLOHA
            ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. .../2015ze dne XXX, kterým se mění příloha XXI (Statistika) Dohody o EHPnávrhu rozhodnutí Radyo postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy XXI (Statistika) Dohody o EHP

               PŘÍLOHA

                  ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. …/2015
                  ze dne XXX,
                  kterým se mění příloha XXI (Statistika) Dohody o EHP

               SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,

               s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)
                     Nařízení Komise (EU) 2015/359 ze dne 4. března 2015, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1338/2008, pokud jde o statistické údaje týkající se výdajů na zdravotní péči a financování zdravotní péče
                  1
               , má být začleněno do Dohody o EHP.

               (2)
                     Příloha XXI Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Za bod 18z5 (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 205/2014) přílohy XXI Dohody o EHP se vkládá nový bod, který zní:

               „18z6.
                     32015 R 0359: Nařízení Komise (EU) 2015/359 ze dne 4. března 2015, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1338/2008, pokud jde o statistické údaje týkající se výdajů na zdravotní péči a financování zdravotní péče (Úř. věst. L 62, 6.3.2015, s. 6).

               Pro účely této dohody se uvedené nařízení upravuje takto:

               a)
                     Lichtenštejnsko je osvobozeno od povinnosti poskytovat zvlášť údaje týkající se denní léčebné péče (HC.1.2), denní rehabilitační péče (HC.2.2) a denní dlouhodobé péče (zdravotní) (HC.3.2), které musí být zahrnuty do údajů týkajících se ambulantní léčebné péče (HC.1.3), ambulantní rehabilitační péče (HC.2.3) a ambulantní dlouhodobé péče (zdravotní) (HC.3.3), a to v uvedeném pořadí.

               b)
                     Lichtenštejnsko je osvobozeno od poskytování údajů týkajících se systémů podnikového financování (HF.2.3). Toto osvobození Smíšený výbor EHP přezkoumá, kdykoli číselné údaje poskytnuté Lichtenštejnskem prokážou, že výdaje na systémy podnikového financování v Lichtenštejnsku již nejsou zanedbatelné.“

               Článek 2

               Znění nařízení (EU) 2015/359 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem […] za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP*.

                  2Článek 4

               Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.

               V Bruselu dne

                  Za Smíšený výbor EHP

                  předseda/předsedkyně

                     [...]

                  tajemníci
                  Smíšeného výboru EHP

                     [...]

                     (1)
                  Úř. věst. L 62, 6.3.2015, s. 6.

                     (2)
                  [Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.] [Byly oznámeny ústavní požadavky.]


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 15.6.2016
            COM(2016) 389 final
            2016/0183(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o finančních příspěvcích členských států určených pro financování Evropského rozvojového fondu, včetně druhé splátky na rok 2016

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Odůvodnění a cíle návrhu

                  Tento návrh se týká návrhu rozhodnutí Rady o druhé splátce finančních příspěvků do Evropského rozvojového fondu (dále jen „ERF“), kterou mají členské státy uhradit v roce 2016.

                  11. ERF a další dosud otevřené ERF (tj. 8. ERF, 9. ERF a 10. ERF) jsou řízeny podle následujícího souboru pravidel:

                  Stávající Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“), v platném znění
                     1
                  ,

                  Vnitřní dohoda mezi zástupci vlád členských států Evropské unie zasedajícími v Radě o financování pomoci Evropské unie v rámci víceletého finančního rámce na období 2014–2020 podle dohody o partnerství AKT-EU a o přidělení finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy o fungování Evropské unie
                     2
                   (dále jen „vnitřní dohoda o 11. ERF“),

                  nařízení Rady (EU) 2015/323 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond
                     3
                   (dále jen „finanční nařízení pro 11. ERF“).

                  Výše uvedené dokumenty obsahují víceleté závazky členských států finančně přispívat do ERF. Finanční nařízení pro 11. ERF stanoví pravidelné příspěvky členských států do ERF na základě předem stanovených finančních závazků. Výzvy k poskytnutí pravidelných příspěvků se provádějí prostřednictvím technických rozhodnutí Rady, která odrážejí provádění dříve schválených finančních závazků.

                  Některé položky důvodové zprávy se proto nevztahují na výzvy k poskytnutí pravidelných příspěvků, jako je tato.

               Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Odkazuje se na bod 1. Odůvodnění a cíle návrhu.

               Soulad s ostatními politikami Unie

                  Odkazuje se na bod 1. Odůvodnění a cíle návrhu.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               Právní základ

                  V souladu s čl. 21 odst. 7 finančního nařízení pro 11. ERF je zvlášť uvedena částka spravovaná Komisí a zvlášť částka spravovaná Evropskou investiční bankou (EIB).

                  V souladu s článkem 52 finančního nařízení pro 11. ERF zaslala EIB Komisi aktualizované odhady závazků a plateb pro nástroje, jejichž správu zajišťuje.

                  V souladu s čl. 22 odst. 1 finančního nařízení pro 11. ERF využijí výzvy k poskytnutí příspěvků nejdříve částky vyčleněné na předchozí ERF, a to v postupném pořadí. Výzvy k poskytnutí příspěvků, jež jsou předmětem tohoto návrhu, se proto vztahují k částkám z 10. ERF pro EIB i pro Komisi.

                  V souladu s čl. 21 odst. 3 finančního nařízení pro 11. ERF rozhodne Rada o tomto návrhu nejpozději 21 kalendářních dní po jeho předložení Komisí.

                  V souladu s článkem 1 rozhodnutí Rady 2013/759/EU
                     4
                  , který zřizuje překlenovací nástroj, se příspěvky členských států stanovené v čl. 1 odst. 2 písm. a) vnitřní dohody o 8., 9. a 10. ERF po vstupu vnitřní dohody o 11. ERF v platnost úměrně tomu sníží. Toto snížení se projeví na příspěvcích členských států v letech 2015, 2016 a 2017 v závislosti na možnosti úpravy zvolené jednotlivými členskými státy.

                  V čl. 23 odst. 1 finančního nařízení pro 11. ERF se stanoví, že není-li splatná splátka příspěvků uhrazena v příslušné lhůtě, musí příslušný členský stát zaplatit úroky z neuhrazené částky, a to v souladu s postupy stanovenými v témže článku.

               Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Odkazuje se na bod 1. Odůvodnění a cíle návrhu.

               Proporcionalita

                  Odkazuje se na bod 1. Odůvodnění a cíle návrhu.

               Volba nástroje

                  Odkazuje se na bod 1. Odůvodnění a cíle návrhu.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               Konzultace se zúčastněnými stranami

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               Sběr a využití výsledků odborných konzultací

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               Posouzení dopadů

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               Účelnost právních předpisů a zjednodušování

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               Základní práva

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Odkazuje se na bod 1. Odůvodnění a cíle návrhu

               5.OSTATNÍ PRVKY

               Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               Informativní dokumenty (u směrnic)

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               Podrobné vysvětlení zvláštních ustanovení návrhu

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               2016/0183 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o finančních příspěvcích členských států určených pro financování Evropského rozvojového fondu, včetně druhé splátky na rok 2016

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o Evropské unii a Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé
                  5
               , v platném znění (dále jen „dohoda o partnerství AKT–EU“),

               s ohledem na Vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států Evropské unie zasedajícími v Radě o financování pomoci Evropské unie v rámci víceletého finančního rámce na období 2014–2020 podle dohody o partnerství AKT-EU a o přidělení finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy o fungování Evropské unie
                  6
                (dále jen „vnitřní dohoda“), a zejména na článek 7 uvedené dohody,

               s ohledem na nařízení Rady (EU) 2015/323 ze dne 2. března 2015 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond
                  7
                (dále jen „finanční nařízení pro 11. ERF“), a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V souladu s postupem uvedeným v článcích 21 až 24 finančního nařízení pro 11. ERF předloží Komise do 15. června 2016 návrh upřesňující a) částku druhé splátky příspěvku na rok 2016 a b) revidovanou výši ročního příspěvku na rok 2016, pokud se tato částka liší od skutečných potřeb.

               (2)V souladu s článkem 52 finančního nařízení pro 11. ERF zaslala Evropská investiční banka dne 28. dubna 2016 Komisi aktualizované odhady závazků a plateb pro nástroje, jejichž správu zajišťuje.

               (3)Ustanovení čl. 22 odst. 1 finančního nařízení pro 11. ERF stanoví, že výzvy k poskytnutí příspěvků využijí nejdříve částky vyčleněné na předchozí ERF. Měla by být tudíž učiněna výzva k poskytnutí příspěvků podle 10. ERF.

               (4)Na návrh Komise přijala Rada dne 24. listopadu 2015 rozhodnutí stanovit strop ročního příspěvku členských států do ERF na rok 2016 na 3 450 000 000 EUR pro Komisi a na 150 000 000 EUR pro Evropskou investiční banku
                  8
               .

               (5)Dne 12. prosince 2013 schválila Rada vytvoření překlenovacího nástroje, který se týká přechodných řídících opatření pro ERF od 1. ledna 2014 do vstupu 11. Evropského rozvojového fondu v platnost
                  9
               ,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Příspěvky do Evropského rozvojového fondu, které mají jednotlivé členské státy uhradit Evropské komisi a Evropské investiční bance v rámci druhé splátky na rok 2016, jsou uvedeny v tabulce v příloze 1.

               Úhrady uvedených příspěvků lze kombinovat s úpravami v rámci uplatňování odpočtů prostředků poskytnutých podle překlenovacího nástroje, a to na základě plánu úprav, který každý členský stát sdělil Komisi při přijetí třetí splátky na rok 2015.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda / předsedkyně

                     (1)
                  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.

                     (2)
                  Úř. věst. L 210, 6.8.2013, s. 1.

                     (3)
                  Úř. věst. L 58, 3.3.2015, s. 17–38.

                     (4)
                  Úř. věst. L 335, 14.12.2013, s. 48-49.

                     (5)
                  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.

                     (6)
                  Úř. věst. L 210, 6.8.2013, s. 1.

                     (7)
                  Úř. věst. L 58, 3.3.2015, s. 17–38.

                     (8)
                  Interinstitucionální spis 2015/0248 (NLE).

                     (9)
                  Úř. věst. L 335, 14.12.2013, nařízení Rady (EU) 2015/322 a 323 ze dne 2. března 2015.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 15.6.2016
            COM(2016) 389 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o finančních příspěvcích členských států určených pro financování Evropského rozvojového fondu, včetně druhé splátky na rok 2016

               PŘÍLOHA 1

                        ČLENSKÉ STÁTY

                        Klíč pro 10. ERF (v %)

                        2. splátka na rok 2016 (v EUR)

                        Hrazeno

                        Hrazeno

                        Celkem

                        EIB

                        Komisi

                        10. ERF

                        10. ERF

                        RAKOUSKO

                        2,41

                        2 410 000,00

                        24 100 000,00

                        26 510 000,00

                        BELGIE

                        3,53

                        3 530 000,00

                        35 300 000,00

                        38 830 000,00

                        BULHARSKO

                        0,14

                        140 000,00

                        1 400 000,00

                        1 540 000,00

                        KYPR

                        0,09

                        90 000,00

                        900 000,00

                        990 000,00

                        ČESKÁ REPUBLIKA

                        0,51

                        510 000,00

                        5 100 000,00

                        5 610 000,00

                        DÁNSKO

                        2,00

                        2 000 000,00

                        20 000 000,00

                        22 000 000,00

                        ESTONSKO

                        0,05

                        50 000,00

                        500 000,00

                        550 000,00

                        FINSKO

                        1,47

                        1 470 000,00

                        14 700 000,00

                        16 170 000,00

                        FRANCIE

                        19,55

                        19 550 000,00

                        195 500 000,00

                        215 050 000,00

                        NĚMECKO

                        20,50

                        20 500 000,00

                        205 000 000,00

                        225 500 000,00

                        ŘECKO

                        1,47

                        1 470 000,00

                        14 700 000,00

                        16 170 000,00

                        MAĎARSKO

                        0,55

                        550 000,00

                        5 500 000,00

                        6 050 000,00

                        IRSKO

                        0,91

                        910 000,00

                        9 100 000,00

                        10 010 000,00

                        ITÁLIE

                        12,86

                        12 860 000,00

                        128 600 000,00

                        141 460 000,00

                        LOTYŠSKO

                        0,07

                        70 000,00

                        700 000,00

                        770 000,00

                        LITVA

                        0,12

                        120 000,00

                        1 200 000,00

                        1 320 000,00

                        LUCEMBURSKO

                        0,27

                        270 000,00

                        2 700 000,00

                        2 970 000,00

                        MALTA

                        0,03

                        30 000,00

                        300 000,00

                        330 000,00

                        NIZOZEMSKO

                        4,85

                        4 850 000,00

                        48 500 000,00

                        53 350 000,00

                        POLSKO

                        1,30

                        1 300 000,00

                        13 000 000,00

                        14 300 000,00

                        PORTUGALSKO

                        1,15

                        1 150 000,00

                        11 500 000,00

                        12 650 000,00

                        RUMUNSKO

                        0,37

                        370 000,00

                        3 700 000,00

                        4 070 000,00

                        SLOVENSKO

                        0,21

                        210 000,00

                        2 100 000,00

                        2 310 000,00

                        SLOVINSKO

                        0,18

                        180 000,00

                        1 800 000,00

                        1 980 000,00

                        ŠPANĚLSKO

                        7,85

                        7 850 000,00

                        78 500 000,00

                        86 350 000,00

                        ŠVÉDSKO

                        2,74

                        2 740 000,00

                        27 400 000,00

                        30 140 000,00

                        SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ

                        14,82

                        14 820 000,00

                        148 200 000,00

                        163 020 000,00

                        EU-27 CELKEM

                        100,00

                        100 000 000,00

                        1 000 000 000,00

                        1 100 000 000,00


title: Návrh ROZHODNUTÍ RADY o úpravě a prodloužení doby použitelnosti opatření stanovených v rozhodnutí 2002/148/ES o uzavření konzultací se Zimbabwe podle článku 96 dohody o partnerství AKT-ES

text:
|

52011PC0030

	[pic] | EVROPSKÁ KOMISE |V Bruselu dne 1.2.2011KOM(2011) 30 v konečném znění2011/0013 (NLE)NávrhROZHODNUTÍ RADYo úpravě a prodloužení doby použitelnosti opatření stanovených v rozhodnutí 2002/148/ES o uzavření konzultací se Zimbabwe podle článku 96 dohody o partnerství AKT-ESDŮVODOVÁ ZPRÁVA1. Dne 18. února 2002 Rada Evropské unie rozhodla o přijetí „vhodných opatření“ proti Zimbabwe[1], a to po konzultacích probíhajících podle článku 96 dohody o partnerství AKT-ES[2]. Tato opatření zahrnovala pozastavení rozpočtové podpory a podpory projektů a také odložení podpisu národního indikativního programu pro 9. ERF, avšak výslovně se netýkala příspěvků na humanitární operace, na projekty přímé podpory obyvatelstva, zejména v sociálních oblastech, a na podporu demokratizace, dodržování lidských práv a zásad právního státu. Opatření rovněž zahrnovala pozastavení uplatňování článku 12 přílohy 2 dohody o partnerství AKT-ES, týkajícího se běžných plateb a pohybu kapitálu, a to v míře nezbytné pro uplatnění dalších omezujících opatření, zejména zmrazení finančních prostředků.2. Jako důvod pro zavedení těchto opatření bylo uvedeno vážné porušování lidských práv a svobody přesvědčení, sdružování a pokojného shromažďování. Dalším důvodem byly pokusy vlády Zimbabwe zabránit konání svobodných a řádných voleb, a to především tím, že byl odmítnut přístup mezinárodním pozorovatelům voleb a sdělovacím prostředkům.3. Podle čl. 2 odst. 3 rozhodnutí ze dne 18. února 2002 se měla tato opatření používat po dobu dvanácti měsíců, ale měla být odvolána v okamžiku, kdy by převládající podmínky v zemi zajišťovaly dodržování lidských práv, demokratických principů a zásad právního státu.4. Osmkrát, a to dne 18. února 2003[3], 19. února 2004[4], 17. února 2005[5], 14. února 2006[6], 19. února 2007[7], 18. února 2008[8], 20. února 2009[9] a 15. února 2010[10], dospěla Rada k závěru, že vláda Zimbabwe nadále porušuje podstatné prvky uvedené v článku 9 dohody o partnerství AKT-ES a že převládající podmínky v zemi nezajišťují dodržování lidských práv, demokratických principů a zásad právního státu, a rozhodla se prodloužit dobu použitelnosti opatření proti Zimbabwe pokaždé o dalších dvanáct měsíců.5. V září 2008, v návaznosti na volby uskutečněné v březnu 2008, byla uzavřena všeobecná politická dohoda (VPD), rozdělující moc mezi tři hlavní politické strany (ZANU PF, MDC-T, MDC-M). Všeobecná politická dohoda umožnila v únoru 2009 ustavení vlády národní jednoty, skládající se z čelních představitelů každé z těchto tří stran.6. Evropská unie podporuje vládu národní jednoty jako jediný politický rámec pro obnovu demokracie. Všeobecná politická dohoda vymezuje soubor reforem, které řeší obavy EU, pokud jde o dodržování lidských práv, zásad právního státu a demokratických principů – např. vypracování nové ústavy, pozemkový audit, národní ozdravný proces, nezávislost sdělovacích prostředků atd. Její provádění je nezbytné pro uspořádání věrohodných voleb.7. Na žádost vlády Zimbabwe se konalo setkání ministerské trojky ve dnech 18.–19. června 2009. Delegaci Zimbabwe v Bruselu vedl předseda vlády Morgan Tsvangirai. Při této příležitosti byl zahájen politický dialog podle článku 8 a poté se uskutečnila návštěva trojky EU v Zimbabwe ve dnech 11.–12. září 2009.8. Strany se dohodly, že cílem dialogu bude vytvořit společné plány s podrobným akčním plánem upřesňujícím způsob, jak hodlá vláda národní jednoty provádět VPD a jak EU zlepší své vztahy se Zimbabwe, což je předpokladem konečného zrušení opatření podle článku 96. Urovnání vztahů by rovněž umožnilo revizi společného postoje v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky[11].9. Mezitím Evropská komise připravila ad hoc krátkodobá opatření na podporu procesu stabilizace vlády národní jednoty a jejího reformního programu.10. Od února 2009 podnikla vláda národní jednoty řadu významných kroků k hospodářské a společenské stabilizaci země. Při provádění politických reforem však nedošlo k dostatečnému pokroku a to vedlo k ústavní krizi.11. Jihoafrické společenství pro rozvoj (SADC) pod vedením prezidenta Zumy jmenovalo nový Jihoafrický tým zprostředkovatelů, který úspěšně zprostředkoval jednání mezi stranami a umožnil účinně vyhodnotit provádění VPD. Vidina blížících se voleb od té doby nicméně znovu vystupňovala napětí mezi stranami.12. Jižní Afrika a SADC se v současnosti snaží zapojit vládu národní jednoty do úsilí o vytvoření prostředí příznivého pro pořádání věrohodných voleb. Součástí tohoto procesu jsou konzultace mezi Jižní Afrikou, SADC a vládou národní jednoty, jejichž cílem je vypracovat plán, který by vedl k uskutečnění demokratických voleb. Jižní Afrika, SADC a tři čelní političtí představitelé Zimbabwe se domnívají, že opatření EU jsou pro tyto snahy překážkou.13. Vzhledem k nerovnoměrnému pokroku při provádění VPD Komise Radě navrhuje, aby byla prodloužena doba použitelnosti stávajících vhodných opatření podle článku 96 do 20. února 2012.14. Evropská unie si je nicméně vědoma, že naděje na dosažení dohody stran vlády národní jednoty o volebním plánu, který schválí společenství SADC, je jedinečnou příležitostí pro obnovení spolupráce. Komise Radě navrhuje, aby po schválení volebního plánu, např. na příštím summitu SADC, přehodnotila omezení v oblasti rozvojové spolupráce. Díky tomu by bylo možné vypracovat strategický dokument země. Předpokládá se, že strategický dokument nebude připraven k podpisu dříve, než proběhnou volby.15. Pokud nebude dohodnutý volební plán řádně prováděn, EU znovu posoudí použitelnost omezení v oblasti rozvojové spolupráce podle článku 96.16. Komise navrhuje informovat vládu Zimbabwe o posunu v politice EU dopisem adresovaným prezidentu Mugabemu, přičemž kopie budou zaslány ostatním dvěma hlavním představitelům vlády národní jednoty, předsedovi vlády Tsvangiraimu a místopředsedovi vlády Mutambarovi.ZávěrVzhledem k výše uvedeným skutečnostem se žádá, aby Rada přijala přiložený návrh rozhodnutí Rady, kterým se prodlužuje doba použitelnosti vhodných opatření proti Zimbabwe.2011/0013 (NLE)NávrhROZHODNUTÍ RADYo úpravě a prodloužení doby použitelnosti opatření stanovených v rozhodnutí 2002/148/ES o uzavření konzultací se Zimbabwe podle článku 96 dohody o partnerství AKT-ESRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 217 této smlouvy,s ohledem na Dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000[12] a pozměněnou v Ouagadougou (Burkina Faso) dne 23. června 2010[13] (dále jen „dohoda o partnerství AKT-ES“), a zejména na článek 96 této dohody,s ohledem na vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států, zasedajících v Radě, o opatřeních, která mají být přijata, a postupech, které mají být dodrženy při provádění dohody o partnerství AKT-ES[14], a zejména na článek 3 této dohody,s ohledem na návrh Evropské komise,vzhledem k těmto důvodům:1.  Rozhodnutím 2002/148/ES[15] byly uzavřeny konzultace se Zimbabwskou republikou podle čl. 96 odst. 2 písm. c) dohody o partnerství AKT-ES a byla přijata vhodná opatření uvedená v příloze tohoto rozhodnutí.2.  Rozhodnutím 2010/97/SZBP[16] byla použitelnost opatření uvedených v článku 2 rozhodnutí 2002/148/ES prodloužena o dalších 12 měsíců do 20. února 2011.3.  Vytvoření vlády národní jednoty bylo uznáno jako příležitost k obnovení konstruktivního vztahu mezi Evropskou unií a Zimbabwe a k podpoře provádění zimbabwského reformního programu.4.  Nedávné politické události a neexistence dohody o volebním plánu však nadále podkopávají toto úsilí, které je narušováno i nedostatečným pokrokem vlády národní jednoty při provádění některých podstatných prvků dohody o partnerství AKT-ES, k němuž se tato vláda zavázala ve všeobecné politické dohodě (VPD).5.  Evropská unie oceňuje úsilí Jižní Afriky, která se coby zprostředkovatel VPD snaží o dosažení dohody o volebním plánu, který by vedl k uskutečnění věrohodných voleb.6.  Evropská unie proto po schválení volebního plánu Jihoafrickým společenstvím pro rozvoj (SADC) přehodnotí omezení v oblasti rozvojové spolupráce,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Opatření uvedená v připojeném dopise se obnovují jako vhodná opatření ve smyslu čl. 96 odst. 2 písm. c) dohody o partnerství AKT-ES.Tato opatření se použijí do 20. února 2012. Opatření budou průběžně přezkoumávána a budou přehodnocena, jakmile SADC schválí volební plán.Článek 2Dopis v příloze tohoto rozhodnutí je adresován prezidentu Zimbabwe Mugabemu a jeho kopie jsou určeny předsedovi vlády Tsvangiraimu a místopředsedovi vlády Mutambarovi.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie .V Bruselu dneZa Radupředseda / předsedkyněPŘÍLOHADOPIS PREZIDENTOVI ZIMBABWEEvropská unie klade velký důraz na ustanovení článku 9 dohody o partnerství AKT-ES. Dodržování lidských práv a respektování demokratických institucí a zásad právního státu jsou podstatnými prvky dohody o partnerství a představují základ našich vztahů.Dopisem ze dne 19. února 2002 Vás Evropská unie informovala o svém rozhodnutí uzavřít konzultace probíhající podle článku 96 dohody o partnerství AKT-ES a přijmout vhodná opatření ve smyslu čl. 96 odst. 2 písm. c) uvedené dohody.Dopisem ze dne 15. února 2010 Vás Evropská unie informovala o svém rozhodnutí neodvolat tato vhodná opatření a prodloužit dobu jejich použitelnosti do 20. února 2011.Evropská unie uvítala pokrok, kterého bylo dosaženo na základě všeobecné politické dohody (VPD) od ustavení vlády národní jednoty v roce 2009. Evropská unie znovu připomíná, že klade velký důraz na politický dialog podle článku 8 dohody o partnerství AKT-ES, který byl oficiálně zahájen na žádost vlády Zimbabwe na setkání ministerské trojky EU-Zimbabwe ve dnech 18.–19. června 2009 v Bruselu. Na posledním setkání ministrů dne 2. července 2010 předala široká zimbabwská delegace v čele s ministrem Mangomou představitelům EU aktualizované znění plánu závazků, který je součástí VPD. Evropská unie zaznamenala pokrok, kterého bylo dosud při provádění VPD dosaženo, a dopisem ze dne 29. září 2010 informovala vládu Zimbabwe o předběžném přidělení prostředků v rámci 10. ERF (130 milionů EUR, jež budou uvolněny po zrušení opatření podle článku 96 a podpisu strategického dokumentu země).Evropská unie podporuje trvalé úsilí vlády národní jednoty při provádění VPD a vítá úspěchy, kterých bylo dosaženo v rámci stabilizace hospodářství a obnovy základních sociálních služeb. Pozitivně hodnoceno je rovněž zesílení regionální diplomacie na podporu reforem v Zimbabwe pod vedením Jižní Afriky. Evropská unie však lituje, že nedošlo k dostatečnému pokroku, pokud jde o klíčové politické dohody v rámci VPD, zejména co se týče vytvoření příznivého prostředí pro pořádání demokratických voleb.Vzhledem k možnosti konání voleb v roce 2011 se Evropská unie domnívá, že je nanejvýš důležité dosáhnout dohody o volebním plánu mezi všemi stranami vlády národní jednoty a Jihoafrickým společenstvím pro rozvoj (SADC). Tento plán, který by stanovil soubor společně dohodnutých mezníků a vymezil úlohu SADC v oblasti kontroly a pozorování voleb, by byl zárukou toho, že výsledky voleb budou odrážet vůli voličů. V okamžiku obnovení vhodných opatření podle článku 96 zatím nebylo dohody o volebním plánu dosaženo.Evropská unie se proto rozhodla prodloužit do 20. února 2012 dobu použitelnosti vhodných opatření stanovených v rozhodnutí Rady 2002/148/ES a aktualizovaných v rozhodnutí Rady 2010/97/SZBP. Evropská unie si je nicméně vědoma, že naděje na dosažení dohody stran vlády národní jednoty o volebním plánu, který by měl být schválen společenstvím SADC, je jedinečnou příležitostí pro obnovení spolupráce. Evropská unie je tudíž připravena přehodnotit opatření podle článku 96, jakmile v rámci vlády národní jednoty dojde k dohodě o volebním plánu, který bude schválen společenstvím SADC. Pro Evropskou unii to představuje politický posun, jenž – jak doufáme – bude novým podnětem pro zlepšení vztahů mezi jednotlivými stranami.S úctouZa Evropskou unii [1] Viz rozhodnutí Rady 2002/148/ES (Úř. věst. L 50, 21.2.2002, s. 64). Kromě toho (viz závěry Rady pro obecné záležitosti ze dne 18. února 2002) přijala Rada rovněž cílená opatření SZBP (společný postoj Rady 2002/145/SZBP a nařízení Rady (ES) č. 310/2002 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe, Úř. věst. L 50, 21.2.2002, s. 1–12).[2] Cílem konzultací zahájených podle článku 96 bylo nalezení dohody o opatřeních, která má vláda Zimbabwe přijmout, aby napravila situaci, zejména v pěti oblastech (ukončení veškerého tolerování politického násilí vládou; časné pozvání mezinárodních partnerů na podporu a pozorování nadcházejících voleb a umožnění neomezeného přístupu za tímto účelem; ochrana svobody hromadných sdělovacích prostředků; nezávislost soudní moci a dodržování jejích rozhodnutí; a ukončení nezákonného obsazování nemovitostí).[3] Úř. věst. L 46, 20.2.2003, s. 25.[4] Úř. věst. L 50, 20.2.2004, s. 60.[5] Úř. věst. L 48, 19.2.2005, s. 28.[6] Úř. věst. L 48, 18.2.2006, s. 26.[7] Úř. věst. L 53, 22.2.2007, s. 23.[8] Úř. věst. L 51, 26.2.2008, s. 19.[9] Úř. věst. L 49, 20.2.2009, s. 15.[10] Úř. věst. L 44, 16.2.2010, s. 20.[11] 2009/68/SZBP ze dne 26. ledna 2009.[12] Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.[13] Úř. věst. L 287, 4.2.2010, s. 3.[14] Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 376.[15] Úř. věst. L 50, 21.2.2002, s. 64.[16] Úř. věst. L 44, 16.2.2010, s. 20.