               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 26.8.2016
            COM(2016) 541 final
            2016/0258(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve skupině odborníků pro Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) Evropské hospodářské komise OSN
            (Text s významem pro EHP)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Vývoj předpisů EU a dohody AETR

               Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) podepsalo 51 evropských a asijských hraničních zemí, aby se sjednotila pravidla pro dobu řízení a odpočinku (včetně technických specifikací tachografu), a omezily se tak překážky mezinárodní silniční přepravy zboží a cestujících.

               Tato mnohostranná dohoda byla vypracována pod záštitou Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN). Stala se vzorem pro obdobné předpisy v rámci Evropské unie, jmenovitě pro nařízení (ES) č. 561/2006
                  1
                o době řízení a odpočinku a pro nařízení (EHS) č. 3821/85
                  2
                o záznamovém zařízení v silniční dopravě.

               V roce 2006 zavedla EU jakožto povinné vybavení pro sledování doby řízení a doby odpočinku digitální tachograf, který nahradil tachograf analogový používaný od roku 1985. Smluvní strany dohody AETR se následně domluvily, že ve svých vozidlech používaných v mezinárodní dopravě zavedou tentýž digitální tachograf od roku 2011. Při této příležitosti také ujednaly, že do dohody AETR vloží nový článek 22a, který stanoví, že se specifikace tachografu – přestože o nich při změně přílohy IB nařízení (EHS) č. 3821/85 jednostranně rozhodla EU bez předchozí konzultace s mimounijními smluvními stranami – automaticky vztahují na všechny smluvní strany dohody AETR.

               Stížnosti mimounijních smluvních stran dohody AETR

               V roce 2009 přijala Komise nařízení (EU) č. 1266/2009
                  3
               , které mimo jiné řeší tzv. problém jedné minuty
                  4
                (od 1. října 2011) a zavádí druhý snímač pohybu (od 1. října 2012). Všechny tachografy instalované do vozidel po těchto datech musely nebo budou muset splňovat nové technické požadavky. Na základě článku 22a se tyto nové povinnosti automaticky vztahují i na mimounijní smluvní strany dohody AETR.

               V souvislosti s tímto vývojem v EU začaly některé mimounijní smluvní strany dohody AETR pociťovat stále výraznější nespokojenost s automatičností mechanismu článku 22a. Mechanismus je podle nich nevyvážený a nehodí se pro zajištění harmonizovaného zavedení digitálního tachografu. V roce 2011 proto požádaly příslušný orgán EHK OSN – Podvýbor pro silniční dopravu (SC.1) – o oficiální řešení tohoto problému. Jmenovaný podvýbor se v září 2011 v reakci na žádost mimounijních stran rozhodl vytvořit pro dohodu AETR speciální skupinu odborníků, jež měla současný stav dohody projednat a připravit návrhy na její změnu.

               Na zasedání skupiny odborníků v únoru 2016 upozornily mimounijní smluvní strany a sekretariát dohody AETR na právní překážky, pokud jde o provádění technických specifikací „inteligentního tachografu“, které Komise přijala v březnu 2016, v oblasti dohody AETR (tímto tachografem by měla být vybavena vozidla registrovaná od března 2019). Na 12. zasedání skupiny odborníků pro dohodu AETR, jež se uskutečnilo dne 27. června v Ženevě, předložilo Rusko formální návrh, který měnil současný postup provádění specifikací tachografu v oblasti dohody AETR. Podle tohoto návrhu by se o budoucích změnách technických specifikací digitálního tachografu hlasovalo v Podvýboru pro silniční dopravu AETR a v druhé fázi by se pak změny předkládaly smluvním stranám, jež by mohly návrh opatření do šesti měsíců rozporovat.

               Potřeba společného postoje EU v rámci dohody AETR

               Rozhodnutí o postoji, který má Unie hájit ve skupině odborníků pro dohodu AETR
                  5
               , přijala Rada již v roce 2013. Tento postoj se týkal zejména výše popisované záležitosti, tj. uplatňování specifikací digitálního tachografu ze strany smluvních stran dohody AETR, a změny dohody tak, aby k ní mohla přistoupit EU. Vzhledem k nedávným jednáním v rámci skupiny odborníků a ke skutečnosti, že Rusko předložilo formální návrh na změnu dohody AETR, je však třeba, aby Rada před příští schůzí skupiny odborníků a Podvýboru pro silniční dopravu, jež se budou konat ve dnech 24. a 25. října 2016, stanovila nový postoj EU.

               2.NAVRHOVANÉ ZMĚNY DOHODY AETR

               a) Zrušení článku 22a a uplatňování postupu podle článku 22

               Ustanovení o „automatické“ platnosti specifikací tachografu pro smluvní strany dohody AETR by mělo být zrušeno a pro budoucí změny těchto specifikací by se měl uplatňovat postup stanovený v článku 22 dohody. Stávající postup by se však měl nepatrně pozměnit, aby změny specifikací tachografu nemohla rozporovat pouhá jedna třetina smluvních stran.

               b) Změna článku 14 umožňující přistoupení EU k dohodě AETR

               Pravidla přijatá v rámci dohody AETR jsou použitelná ve vnitřním právním řádu EU. Aby se zaručil harmonizovaný vývoj právních předpisů EU a dohody AETR, je zapotřebí přistoupení EU k dohodě AETR.

               To by vyžadovalo změnu článku 14 dohody, jež by umožnila účast organizací regionální integrace. K samotnému přistoupení by muselo dojít v druhém kroku tím, že by Rada na návrh Komise přijala příslušné rozhodnutí.

               c) Změna článku 10 tak, aby odkazoval na nové nařízení EU, na jehož základě byly specifikace inteligentního tachografu přijaty, a vložení nové technické přílohy o specifikacích

               Změnou článku 10 dohody AETR spočívající ve vložení odkazu na nařízení (EU) č. 165/2014 a na přílohu IC nařízení (EU) 2016/799, ve které se stanoví technické specifikace pro nový inteligentní tachograf, se zajistí, že budou nejnovější technologické změny zavedené právními předpisy EU v oblasti digitálního tachografu převzaty i smluvními stranami dohody AETR. V souvislosti se změnou článku 10 by také měl být k dohodě připojen nový dodatek o specifikacích inteligentního tachografu.

               3.Nový článek 10a – propojení vnitrostátních rejstříků karet řidiče

               Aby si bylo možné vyměňovat informace o kartách řidiče, Komise vytvořila a úspěšně zavedla systém TACHOnet – aplikaci IT, jež umožňuje propojení vnitrostátních rejstříků karet řidiče (za účelem ověřování jedinečnosti těchto karet na evropské úrovni) tak, aby se předcházelo podvodům. Právním základem systému TACHOnet je nařízení (EU) č. 165/2014. Skupina odborníků se již 28. února 2014 dohodla na vložení článku 10a, jenž by měl smluvním stranám ukládat povinnost si elektronicky vyměňovat informace o kartách řidiče, jak je tomu v současné době v EU. Článek 10a však dosud nebyl do dohody začleněn, jelikož žádná smluvní strana neiniciovala oznámení příslušné změny generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů. V souladu s povinností loajální spolupráce stanovenou v čl. 4 odst. 3 Smlouvy o EU by k tomuto oznámení mělo dojít postupem popsaným v čl. 21 odst. 1 dohody AETR.

               4.PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU

               V čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU se stanoví, že „Rada na návrh Komise (...) stanoví postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody.“

               Co se týče použitelnosti čl. 218 odst. 9 SFEU, postup v něm stanovený musí být dodržen, jakmile jsou splněny v něm uvedené podmínky: a) příslušná oblast spadá do pravomoci Unie; b) postoj Unie se vyjadřuje v orgánu zřízeném mezinárodní dohodou; c) má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky. Judikatura vyjasnila, že členství Unie v příslušném orgánu není pro použitelnost čl. 218 odst. 9 SFEU nezbytným předpokladem.

               V současné době jsou smluvními stranami dohody AETR všechny členské státy EU. Nařízení (ES) č. 561/2006 stanoví, že dohoda AETR by se měla i nadále uplatňovat na silniční přepravu zboží a cestujících vozidly registrovanými v členském státě nebo v zemi, která je smluvní stranou AETR, na celou cestu mezi Unií a třetí zemí kromě Švýcarska a kromě zemí, které jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru, nebo přes území této země.

                  Právním základem navrhovaného rozhodnutí Rady je článek 91 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2016/0258 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve skupině odborníků pro Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) Evropské hospodářské komise OSN

               (Text s významem pro EHP)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 31. března 1971 ve věci AETR, 22/70, uznal, že oblast práce osádek vozidel v silniční dopravě spadá do výlučné vnější pravomoci Unie. Tato pravomoc byla od té doby vykonávána v řadě právních aktů přijatých unijním zákonodárcem, jmenovitě pak v nařízeních Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006
                  6
                a (EU) č. 165/2014 o tachografech v silniční dopravě
                  7
               . Jelikož předmět dohody AETR spadá do působnosti nařízení č. 561/2006, je k sjednání a uzavření této dohody příslušná Unie.

               (2)Evropská hospodářská komise OSN vytvořila v rámci dohody AETR skupinu odborníků. Jedná se o orgán, který je oprávněn vypracovávat a předkládat návrhy na změnu dohody AETR, včetně jejího článku 22a.

               (3)Dne 24. října 2016 se uskuteční příští zasedání skupiny odborníků pro dohodu AETR a dne 25. října 2016 proběhne schůze Podvýboru pro silniční dopravu. Při této příležitosti plánují skupina odborníků a podvýbor prozkoumat návrhy, které učinily smluvní strany a které by v případě přijetí skupinou odborníků mohly po zahájení revize dohody AETR a jejím dokončení vést ke změně dohody AETR. To bude mít právní účinky zmiňované v čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

               (4)Jakmile dojde k přijetí návrhů skupinou odborníků, mají členské státy EU jako smluvní strany dohody AETR v druhém kroku povinnost spolupracovat tak, aby byl iniciován mechanismus pro revizi dohody AETR, v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2829/77
                  8
                a s povinností loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 Smlouvy o EU, v příslušných případech s výhradou rozhodnutí Rady v souladu s čl. 218 odst. 6. Navrhované změny dohody AETR nabudou účinku až poté, co bude revize dohody AETR dokončena.

               (5)Aby se dosáhlo celoevropské harmonizace v oblasti záznamového zařízení v silniční dopravě (tachografů), je nezbytné zavést jednotný rozhodovací proces. Tento proces by měl zohledňovat zájmy Unie a zájmy třetích zemí, které jsou smluvními stranami dohody AETR.

               (6)Článek 22a dohody AETR stanoví, že změny nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 týkající se digitálního tachografu jsou automaticky přejímány všemi smluvními stranami dohody AETR bez jakékoliv formální konzultace nebo hlasování. Neúčast smluvních stran dohody AETR v procesu vypracovávání a přijímání technických specifikací pro digitální tachograf je hlavní příčinou nespokojenosti některých smluvních stran; Komise ve svém sdělení „Digitální tachograf: plán budoucích činností“
                  9
                uznává, že tento mechanismus ohrožuje správné a harmonizované zavádění digitálního tachografu mimounijními smluvními stranami. Je proto v zájmu Unie rozhodovací proces týkající se digitálních tachografů změnit a v rámci skupiny odborníků navrhnout, aby byl zrušen článek 22a a na změny technických specifikací digitálního tachografu se uplatňoval postup stanovený v čl. 22 odst. 1 až 3.

               (7)Jelikož žádné změny specifikací digitálního tachografu by se neměly dotýkat zásad a fungování dohody AETR, protože by se mělo jednat pouze o pravidelné aktualizace s ohledem na technický vývoj, měl by se počet smluvních stran, jež mohou tyto změny rozporovat, zvýšit z jedné třetiny na přinejmenším polovinu.

               (8)Řada argumentů hovoří pro přistoupení Unie k dohodě AETR. Za prvé, Unie má v oblasti práce osádek vozidel v silniční dopravě výlučnou pravomoc, což potvrdil Soudní dvůr ve svém rozsudku ve věci 22/70. Za druhé, toto přistoupení by zaručilo účinné zastupování zájmů Unie v rámci dohody AETR. A v neposlední řadě specifické aspekty dohody AETR a navrhovaného rozhodovacího procesu jsou důvodem, proč by smluvní stranou měla být Unie namísto členských států.

               (9)Článek 14 dohody AETR neumožňuje, aby k dohodě přistoupily jiné subjekty, než jsou členské státy EHK OSN a státy přijaté k EHK OSN v poradní funkci. Aby tedy Unie mohla přistoupit k dohodě AETR, měla by být navržena změna jejího článku 14, jež by zajistila přistupování organizací regionální integrace.

               (10)Článek 10 dohody AETR stanoví, že tachograf, jehož konstrukce, montáž, užívání a zkoušení se provádí v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 3821/85, se pokládá za tachograf vyhovující požadavkům dohody AETR. Tato zásada platí pro všechny úpravy specifikací tachografu bez ohledu na to, zda se přijímají na základě nařízení (EHS) č. 3821/85, nebo jiného právního aktu. Použije se tudíž na nařízení (EU) č. 165/2014, které zrušilo a nahradilo nařízení Rady (EHS) č. 3821/85, i na prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/799, kterým se stanoví technické specifikace pro nový inteligentní tachograf
                  10
               . Z těchto důvodů by měl být článek 10 dohody AETR změněn tak, aby zahrnoval odkazy na nařízení (EU) č. 165/2014 a na prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/799, které se použijí od 15. června 2019 namísto nařízení Rady (EU) č. 3821/85. Do dohody AETR by se navíc měla začlenit nová příloha, jež bude obsahovat ustanovení prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/799 a veškerá následná přizpůsobení technickému pokroku.

               (11)Osvědčení o schválení digitálních tachografů přiložené k dohodě AETR by mělo být upraveno tak, aby se mohlo používat i pro schvalování inteligentních tachografů a jejich součástí.

               (12)Vzhledem k výše uvedenému je nutné přijmout toto rozhodnutí, kterým se stanoví postoj Unie ve skupině odborníků pro Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) a v Podvýboru pro silniční dopravu,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               1.Postoj Unie ve skupině odborníků pro Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) a v Podvýboru pro silniční dopravu je v souladu s přílohami tohoto rozhodnutí a vyjádří jej členské státy, které jsou členy dohody AETR, jednajíce společně v zájmu Unie.

               2.Členské státy sdělí navrhované změny skupině odborníků.

               3.Formální a drobné úpravy tohoto postoje lze dohodnout, aniž by to vyžadovalo změnu uvedeného postoje.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 1).

                     (2)
                  Nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 8).

                     (3)
                  Nařízení Komise (EU) č. 1266/2009 ze dne 16. prosince 2009, kterým se podesáté přizpůsobuje technickému pokroku nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Úř. věst. L 339, 22.12.2009, s. 3).

                     (4)
                  Zaokrouhlování na 60 vteřin při zaznamenávání doby řízení v případě častých a krátkých zastávek.

                     (5)
                  Rozhodnutí Rady 5826/13 ze dne 15. února 2013.

                     (6)
                  Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 1.

                     (7)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014 ze dne 4. února 2014 o tachografech v silniční dopravě, o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy (Úř. věst. L 60, 28.2.2014, s. 1.).

                     (8)
                  Nařízení Rady (EHS) č. 2829/77 ze dne 12. prosince 1977 o uvedení Evropské dohody o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) v platnost (Úř. věst. L 334, 24.12.1977, s. 11).

                     (9)
                  KOM(2011) 454 v konečném znění.

                     (10)
                  Úř. věst. L 139, 26.5.2016, s. 1.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 26.8.2016
            COM(2016) 541 final
            PŘÍLOHY
            návrhu rozhodnutí Rady o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve skupině odborníků pro Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) Evropské hospodářské komise OSN

               PŘÍLOHA I

               Změna článku 22 a zrušení článku 22a

               1)
                     Článek 22 se mění takto:

               a)
                     V článku 22 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:

               „1.
                     Dodatky 1, 1B, 1C a 2 k příloze této dohody mohou být změněny postupem uvedeným v tomto článku.

               2.
                     Hlavní podvýbor pro silniční dopravu Evropské hospodářské komise zváží na žádost smluvní strany veškeré navržené změny dodatků 1, 1B, 1C nebo 2 k příloze této dohody.“

               b)
                     Odstavec 4 se nahrazuje tímto:

                  „4.
                     Změna se přijme, pokud ve lhůtě šesti měsíců ode dne oznámení nevyrozumí více než polovina příslušných správních orgánů smluvních stran generálního tajemníka o tom, že má ke změně výhrady.“

               c)
                     Doplňuje se nový odstavec 6, který zní:

               „6.
                     Pokud si návrh na změnu dodatku 1B nebo 1C k této dohodě žádá změnu jiných ustanovení dohody, nemohou změny dodatků 1B nebo 1C vstoupit v platnost přede dnem, kdy vstoupí v platnost změny těchto jiných ustanovení podle článku 21. Jsou-li v takovém případě změny dodatku 1B nebo 1C předloženy současně se změnami týkajícími se jiných ustanovení dohody, datem jejich vstupu v platnost je datum, jenž vyplyne z uplatnění postupu popsaného v článku 21.“

               2)
                     Článek 22a se zrušuje.

               PŘÍLOHA II

               Změna článku 14

               Článek 14 se mění takto:

               a)
                     Za odstavec 1 se vkládá nový odstavec 1a, který zní:

               „1a.
                     Tato dohoda je rovněž otevřena k podpisu organizacemi regionální integrace. Pro účely této dohody se „organizací regionální integrace“ rozumí jakákoliv organizace tvořená svrchovanými státy určitého daného regionu, která má pravomoci v určitých záležitostech, na něž se vztahuje tato dohoda, a která byla řádně zmocněna tuto dohodu podepsat a ratifikovat, přijmout nebo schválit nebo k ní přistoupit.

               Zástupce organizace regionální integrace, jež je smluvní stranou dohody, disponuje hlasy jejích členských států, aniž by při hlasování byla nezbytná jejich přítomnost.“

               b)
                     Odstavec 5 se nahrazuje tímto:

               „5.
                     Pro každý stát nebo organizaci regionální integrace, které ratifikují tuto dohodu nebo k ní přistoupí po uložení osmé ratifikační listiny nebo listiny o přistoupení podle odstavce 4 tohoto článku, vstupuje tato dohoda v platnost 180 dnů po datu, kdy uvedený stát nebo organizace regionální integrace uloží svou ratifikační listinu nebo listinu o přistoupení.“

               PŘÍLOHA III

               Změna článku 10

               V článku 10 se odstavec 3 nahrazuje tímto:

               „3.
                     V případě vozidel poprvé registrovaných do 14. června 2019 se kontrolní zařízení, jež s ohledem na svou konstrukci, montáž, užívání a zkoušení vyhovuje nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 a dodatku 1B k této dohodě, považuje za vyhovující požadavkům této dohody.

               V případě vozidel poprvé registrovaných počínaje dnem 15. června 2019 se kontrolní zařízení, jež s ohledem na svou konstrukci, montáž, užívání a zkoušení vyhovuje nařízení (EU) č. 165/2014 ze dne 4. února 2014 a dodatku 1C k této dohodě, považuje za vyhovující požadavkům této dohody.“

               PŘÍLOHA IV

               Dodatek 1C

               Do přílohy AETR se jako dodatek 1C doplňuje příloha IC prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/799.

               PŘÍLOHA V

               Osvědčení o schválení pro výrobky v souladu s dodatkem 1B/1C

               Kapitola III dodatku 2 „III. Osvědčení o schválení pro výrobky v souladu s dodatkem 1B“ se nahrazuje tímto:

               „III. Osvědčení o schválení pro výrobky v souladu s dodatkem 1B/1C (1)

               Jakmile smluvní strana provede schválení, vydá žadateli osvědčení o schválení vystavené podle níže uvedeného vzoru. Smluvní strany používají kopie tohoto dokumentu k informování ostatních smluvních stran o udělených nebo odňatých schváleních.

               Osvědčení o schválení pro výrobky v souladu s dodatkem 1B/1C (1)

               Název příslušného správního orgánu

               Sdělení ohledně (2):

               Schválení

               Odejmutí schválení pro

               model kontrolního zařízení

               součást kontrolního zařízení (3)

               kartu řidiče

               kartu dílny

               kartu podniku

               kartu kontrolora

               Schválení č.:

               (1)Výrobní nebo obchodní značka

               (2)Označení modelu

               (3)Název výrobce

               (4)Adresa výrobce

               (5)Předloženo ke schválení dne ………………………………………

               (6)Zkušební laboratoř nebo laboratoře

               (7)Datum a číslo zpráv………………………………………..

               (8)Datum schválení

               (9)Datum odejmutí schválení

               (10)Model (modely) součásti (součástí) kontrolního zařízení, s nímž (nimiž)

                se má součást používat …………………………………….

               (11)Místo
                     .

               (12)Datum…………………………………………………………….

               (13)Přiložená popisná dokumentace……………………………….

               (14)Poznámky (včetně zapečetění, je-li to vyžadováno)…………

                  ………………………………………………………………………..

                  ………………………………………………………………………..

                     ………………………..

                     (Podpis)

               (1) Upřesněte, zda se jedná o dodatek 1B, nebo dodatek 1C.

               (2) Označte příslušná okénka.

               (3) Upřesněte, jaké součásti se sdělení týká.


				|

		52012PC0044

			Návrh ROZHODNUTÍ RADY o předložení změny přílohy III Úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES) Evropskou unií /* COM/2012/044 final - 2012/0020 (NLE) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Žralok nosatý (Lamna
nasus) je rozšířen v celé oblasti severního Atlantického oceánu a
v širokém pásmu okolo zeměkoule na jižní polokouli. Lamna nasus je
aktivní, teplokrevný, poměrně pomalu rostoucí a pozdě dospívající
druh, který se dožívá vyššího věku a má pouze malý počet mláďat.
Organizace FAO jej zařazuje do kategorie nejohroženějších vodních
druhů s nejnižší produktivitou. Hodnocení populací žijících v Atlantickém
oceánu zaznamenala historický i aktuální pokles stavu tohoto druhu. Využívání
populací v dalších oceánech jižní polokoule je z velké části neřízené
a je nepravděpodobné, že by bylo udržitelné. Tento druh je obzvláště
ohrožen nadměrným rybolovem. Kvůli své nízké produktivitě
je velmi citlivý na tlak vyvíjený rybolovem. Během posledních desetiletí
zaznamenal v severním Atlantiku (zejména v severovýchodním Atlantiku) jeho stav
prudký propad, který vedl EU k tomu, že zakázala rybolov tohoto druhu. Tento
zákaz se vztahuje na plavidla EU, jakož i na plavidla plující pod cizí vlajkou,
která působí ve vodách EU. Lov žraloka nosatého je rozhodnutím Komise pro
rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC) zakázán rovněž v
severovýchodním Atlantickém oceánu. Jeho lov se nadále vyskytuje v
severozápadním Atlantiku a na jižní polokouli. Kromě Komise NEAFC
neexistují v současné době žádná opatření přijatá v rámci
regionálních organizací pro řízení rybolovu (RFMO) k řízení a
zachování populace žraloků nosatých nebo je jich jen velmi málo a existují
pouze omezené informace o vnitrostátních právních předpisech, které jsou v
platnosti v jiných areálových státech. Má se rovněž za to, že velký
počet úlovků žraloka nosatého zůstává nehlášen.
Z tohoto
důvodu EU v roce 2007 a 2010 navrhla, aby byl žralok nosatý zařazen
do přílohy II úmluvy CITES. Tyto návrhy podporovala většina smluvních
stran CITES, avšak nezískaly dvoutřetinovou většinu, která je nutná
pro jejich přijetí. EU též v roce 2009 a 2010 navrhla zakázat rybolov
tohoto druhu v rámci Mezinárodní komise na ochranu tuňáků v Atlantiku
(ICCAT), ale návrh byl zamítnut.
Dostupné údaje o
rozsahu mezinárodního obchodu se žralokem nosatým a jeho dopad na stav tohoto
druhu jsou omezené. V současné době vlastně neexistují žádné
konkrétní údaje týkající se exemplářů žraloka nosatého schválené na
mezinárodní úrovni, které by umožnily kvantifikaci objemu mezinárodního obchodu
s tímto druhem. Existují však jasné náznaky, že části žraloka nosatého
nebo výrobky z něj se v mezinárodním obchodu vyskytují a že existuje
významný mezinárodní trh s produkty, jako je maso nebo ploutve. EU je
pravděpodobně jedním z hlavních trhů s exempláři žraloka
nosatého, a proto má hlavní odpovědnost za zajištění toho, aby takový
obchod byl udržitelný.
Údaje o mezinárodním obchodu se žralokem
nosatým jsou nezbytné k posouzení dopadu mezinárodního obchodu na zachování
tohoto druhu. Shromažďování údajů o mezinárodním obchodu vyžaduje
mezinárodní spolupráci. Nejlepším způsobem jak tuto spolupráci zajistit
je, aby členské státy EU zařadily tento druh do přílohy III
úmluvy CITES.
Podle článku XVI úmluvy může
kterákoli strana kdykoli předložit sekretariátu seznam druhů k
zařazení do přílohy III. Změna přílohy III nabude
automaticky účinnosti 90 dnů po dni, kdy sekretariát o předložení
žádosti informuje smluvní strany.
Následkem zařazení druhů do
přílohy III musí vývoz žraloka nosatého z EU doprovázet vývozní povolení,
které potvrzuje zákonnost úlovku. Pro jiné druhy obchodu (vývoz do EU nebo
obchod mezi stranami, které nejsou členy EU) se vyžaduje, aby
osvědčení o původu vystavila vyvážející země.
Zařazením na
seznam v příloze III získají všechny strany úmluvy CITES (minimálně)
údaje o původu a množství obchodovaných exemplářů. To zlepší
znalostní základnu, pokud jde o faktory ovlivňující zachování populace
žraloka nosatého s ohledem na jakákoli možná opatření pro zachování tohoto
druhu a/nebo obchodní opatření, která by státy nebo mezinárodní organizace
mohly chtít v budoucnosti přijmout.
Zařazení na
seznam v příloze III zajišťuje, že smluvní strany CITES věnují
zvláštní pozornost podmínkám, za nichž se exempláře žraloka nosatého loví
a obchodují, a může podpořit přijetí opatření pro zachování
tohoto druhu, pokud dosud nejsou přijata, aby se zabezpečilo jeho
udržitelné využívání.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
Návrh zapsat žraloka nosatého na seznam v
příloze III úmluvy CITES byl s členskými státy EU projednáván
při mnoha příležitostech na zasedáních výboru EU pro obchod s
volně žijícími živočichy dne 11. června 2010, 15. září 2010,
6. prosince 2010, 22. března 2011 a 26. července 2011. V tomto
výboru byla ve prospěch začlenění žraloka nosatého do
přílohy III úmluvy CITES vyjádřena široká podpora.
O možném záměru EU zahrnout žraloka
nosatého do přílohy III úmluvy CITES byly strany úmluvy CITES rovněž
informovány dopisem ze dne 27. května 2011. Kromě Japonska a
Číny (které nesouhlasí s tím, aby se problematika tohoto mořského
druhu řešila v rámci úmluvy CITES) byla Evropské komisi sdělena spíše
souhlasná stanoviska (zejména z USA, Nového Zélandu, Turecka, Chorvatska,
Černé Hory, zatímco Austrálie uvedla, že toto začlenění by mohlo
ohrozit šanci na úspěch budoucího návrhu na zařazení tohoto druhu do
přílohy II úmluvy CITES).
Důsledky začlenění by byly z
hlediska sociálně-ekonomických a správních nákladů omezené:
vyžadovalo by se, aby členské státy EU vyvážející žraloka nosatého
vystavily vývozní povolení, které by potvrzovalo, že žralok byl uloven zákonným
způsobem. Vzhledem k tomu, že lov žraloka nosatého je v převážné
většině vod EU zakázán, daný objem by byl pravděpodobně
omezený. Ostatní země, které se žralokem nosatým obchodují, by měly
povinnost vydávat osvědčení o původu.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
Úmluvu CITES provádí v EU nařízení Rady
(ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů
volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin
regulováním obchodu s nimi[1].
Zařazení žraloka nosatého do přílohy III úmluvy CITES povede k
zahrnutí tohoto druhu do přílohy C nařízení Rady (ES) č. 338/97
a použije se, jakmile začlenění do přílohy III úmluvy nabude
účinnosti. Jelikož tento krok bude mít dopad na politiku EU v oblasti
životního prostředí i obchodu, hmotněprávním základem pro rozhodnutí
Rady by měl být čl. 192 odst. 1 a článek 207 Smlouvy o fungování
Evropské unie. Procesněprávním základem by měl být čl. 218
odst. 9, protože toto rozhodnutí se týká zaujmutí postoje EU ke změně
přílohy úmluvy CITES, která má právní účinky.
2012/0020 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTÍ RADY
o předložení změny přílohy III
Úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících
živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES) Evropskou unií
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 a článek 207 ve spojení
s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Úmluvu o mezinárodním obchodu ohroženými druhy
volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES)
provádí v Evropské unii (dále jen „EU“) nařízení Rady (ES) č. 338/97
ze dne 9. prosince 1996[2].
(2)
Kvůli své nízké produktivitě je druh Lamnus
nasus velmi citlivý na tlak vyvíjený rybolovem. Během posledních
desetiletí zaznamenal v severním Atlantiku (zejména v severovýchodním
Atlantiku) jeho stav prudký propad, který vedl Unii k tomu, že zakázala rybolov
tohoto druhu. Tento zákaz se vztahuje na plavidla Unie, jakož i na plavidla
plující pod cizí vlajkou, která působí ve vodách Unie. Využívání populací
v dalších oceánech jižní polokoule je z velké části neřízené a je
nepravděpodobné, že by bylo udržitelné.
(3)
Jelikož se Unie domnívala, že tento druh může
být celosvětově ohrožen vyhynutím, pokud se na mezinárodní obchod
nebude vztahovat přísná regulace s cílem zabránit, aby byl využíván
způsobem, jenž není slučitelný s jeho přežitím, navrhla na 14. a
15. zasedání Konference smluvních stran CITES v roce 2007 a 2010 zahrnutí
tohoto druhu do přílohy II úmluvy CITES. Tyto návrhy nezískaly
dvoutřetinovou většinu smluvních stran, kterou pro jejich
přijetí úmluva CITES vyžaduje. Vzhledem k tomu, že chybí důkazy
o obnově tohoto druhu a neexistuje mezinárodní režim, který by
zajišťoval jeho řízení a zachování ve všech oblastech jeho výskytu,
je třeba, aby Unie přijala na ochranu tohoto druhu další
opatření.
(4)
Mezinárodní obchod sehrál zřejmě v
nadměrném využívání populace žraloka nosatého významnou úlohu.
V současnosti nejsou k dispozici žádné konkrétní údaje o obchodu s
exempláři žraloka nosatého schválené na mezinárodní úrovni a
shromáždění těchto údajů je nezbytné k posouzení dopadu mezinárodního
obchodu na zachování tohoto druhu. S cílem podporovat mezinárodní spolupráci
při kontrole obchodu s exempláři druhu Lamna nasus a
zajistit lepší ochranu tohoto druhu by měl být všemi členskými státy
zařazen do přílohy III úmluvy CITES.
(5)
Podle článku XVI úmluvy CITES nabývá změna
přílohy III účinnosti automaticky 90 dnů po dni, kdy sekretariát
informuje smluvní strany o předložení žádosti. Tato změna příloh
úmluvy ovlivní příslušné právní předpisy Unie, jelikož by každý vývoz
žraloka nosatého z Unie musel být doprovázen vývozním povolením
potvrzujícím zákonnost úlovku. Pro jiné druhy obchodu (vývoz do Unie nebo
obchod mezi stranami, které nejsou členy Unie) by musela vyvážející
země vystavit osvědčení o původu.
(6)
Vzhledem k tomu, že tzv. gaboronský dodatek
k úmluvě CITES dosud nevstoupil v platnost, Unie se zatím
nestala stranou úmluvy.
(7)
Za těchto okolností by rozhodnutí Unie
zařadit druh Lamna nasus do přílohy III úmluvy CITES měl
být vyjádřen členskými státy jednajícími společně v zájmu
Unie v souladu s požadavkem jednoty při vnějším zastupování Unie.
(8)
Společné předložení žádosti o
zařazení druhu Lamna nasus do přílohy III úmluvy CITES by
proto měl sekretariátu úmluvy CITES zaslat členský stát, který
předsedá Radě Evropské unie, vystupující jako zástupce členských
států.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy jednající v zájmu Evropské
unie společně předloží sekretariátu CITES žádost o zahrnutí
druhu Lamna nasus do přílohy III úmluvy CITES. Společné
předložení žádosti zašle sekretariátu úmluvy CITES členský stát,
který předsedá Radě Evropské unie, jak je uvedeno v příloze
tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským
státům.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda/předsedkyně
PŘÍLOHA
Předložení [členským státem, který předsedá Radě
Evropské unie] žádosti o zahrnutí druhu Lamna nasus do přílohy III
úmluvy CITES sekretariátu úmluvy CITES jménem členských států EU
[Členský
stát, který předsedá Radě Evropské unie] předloží v souladu
s čl. XVI odst. 1 úmluvy a po konzultaci s dalšími
zúčastněnými stranami úmluvy CITES žádost o zahrnutí druhu Lamna
nasus do přílohy III úmluvy.
Sekretariát se proto za 27 členských
států Evropské unie (Belgie, Bulharsko, Česká republika, Dánsko,
Estonsko, Finsko, Francie, Itálie, Irsko, Kypr, Litva, Lotyšsko, Lucembursko,
Maďarsko, Malta, Německo, Nizozemsko, Polsko, Portugalsko, Rakousko,
Rumunsko, Řecko, Slovensko, Slovinsko, Spojené království, Španělsko,
Švédsko) žádá o zahrnutí níže uvedených druhů do přílohy III úmluvy
CITES:
FAUNA
(ŽIVOČICHOVÉ)
     Chondrichthyes
(podtřída: Elasmobranchii)
     Lamniformes
     Lamnidae
     Lamna nasus (Bonnaterre, 1788)
Obrázek 1.
Žralok nosatý (Lamna nasus)
(Zdroj:
identifikační list druhu podle organizace FAO)
V příloze 1
Vám zasíláme přehled opatření přijatých Evropskou unií k
provedení doporučení uvedených v usnesení 9.25 z 15. zasedání Konference
smluvních stran CITES.
S úctou
Příloha 1
Opatření přijatá Evropskou unií k provedení
doporučení uvedených v usnesení 9.25 z 15. zasedání Konference smluvních
stran CITES
–
Právní úprava EU vztahující se na řízení a
zachování populace žraloka nosatého a obchod s tímto druhem
Právní úprava EU pro zabránění nebo omezení využívání populace
žraloka nosatého a kontrolu obchodu pro zachování tohoto druhu je následující:
·
Nařízení Rady (EU) č. 57/2011 ze dne
18. ledna 2011 zakazuje lov žraloka nosatého[3]. Tento zákaz se vztahuje na
plavidla EU, jakož i na plavidla plující pod cizí vlajkou, která působí ve
vodách EU.
·
Nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne
20. listopadu 2009 stanoví opatření pro kontrolu,
prosazování a sankce za porušování pravidel společné rybářské
politiky EU[4].
Použije se na žraloka nosatého i na všechny ostatní druhy, na něž se
vztahuje společná rybářská politika EU.
·
Nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne
29. září 2008[5] stanoví pravidla pro dovoz produktů rybolovu do EU.
Kromě toho Komise pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC)
na výročním zasedání v listopadu 2010 odsouhlasila pro rok 2011 zákaz
všech forem cíleného lovu žraloka nosatého v jí regulované oblasti.
Nařízení Evropské unie jsou přímo
použitelná ve všech členských státech Evropské unie.
[1]               Úř. věst. L 61, 3.3.1997, s. 1.
[2]               Úř. věst. L 61, 3.3.1997, s. 1.
[3]               Viz
přiložený odkaz pro přístup k nařízení: http://eurlex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:024:0001:0125:CS:PDF
Na žraloka nosatého se vztahuje čl. 5 odst. 1 ve spojení s přílohou
IA, strana 29, a čl. 8 odst. 1 písm. e).
[4]               Viz
přiložený odkaz pro přístup k nařízení http://eurlex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2009:343:0001:0050:CS:PDF
[5]               Viz
přiložený odkaz pro přístup k nařízení http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2008:286:0001:0032:CS:PDF


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 17.3.2017
            COM(2017) 132 final
            2017/0058(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který se má zaujmout jménem Evropské unie na osmé konferenci smluvních stran Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách, pokud jde o návrhy změn příloh A a C

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

                  Stockholmská úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách (POP)
                     1
                   byla přijata v květnu 2001 v rámci Programu OSN pro životní prostředí (UNEP). Evropská unie a její členské státy
                     2
                   jsou stranami úmluvy
                     3
                   a ustanovení úmluvy byla provedena do právních předpisů Unie nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 ze dne 29. dubna 2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách a o změně směrnice 79/117/EHS
                     4
                   („nařízení o POP“).

                  Hlavním cílem Stockholmské úmluvy je ochrana lidského zdraví a životního prostředí před POP. Výslovně se odkazuje na přístup předběžné opatrnosti stanovený zásadou 15 Deklarace z Rio de Janeira o životním prostředí a rozvoji z roku 1992. Tuto zásadu uvádí do praxe článek 8 úmluvy, který stanoví pravidla pro zařazení dalších chemických látek do příloh úmluvy.

                  Na osmé konferenci smluvních stran v dubnu/květnu 2017 by měla být přijata tři rozhodnutí – o zařazení dekabromdifenyl etheru (komerční směsi, c-dekaBDE) a chlorovaných parafinů s krátkým řetězcem do přílohy A (odstraňování) a hexachlorbutadienu do přílohy C (nezáměrná produkce). Hexachlorbutadien je už uveden v příloze A a na základě doporučení Výboru pro hodnocení perzistentních znečišťujících látek („výbor“) by se mělo zvážit rovněž jeho zařazení do přílohy C, jelikož dochází k řadě případů nezáměrných úniků.

                  Pokud jde o uvedené tři látky, jejich výroba, uvádění na trh, používání a neúmyslné vypouštění již byly v Unii zastaveny či podstatně omezeny, avšak nelze vyloučit, že jsou v jiných zemích stále vyráběny, uváděny na trh, používány a/nebo ve významném množství neúmyslně vypouštěny. Vzhledem k tomu, že u těchto chemických látek může docházet k dálkovému přenosu v životním prostředí, nejsou opatření přijatá na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni Unie dostatečná k zabezpečení vysoké úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví, a je proto nezbytné přijmout rozsáhlejší opatření na mezinárodní úrovni.

               Doporučení Výboru pro hodnocení POP

               Dekabromdifenyl ether (komerční směs, c-dekaBDE)

               Na svém 11. zasedání přijal výbor vyhodnocení rizik dekabromdifenyl etheru (komerční směsi, c-dekaBDE). Ve vyhodnocení rizik mimo jiné dospěl k závěru, že:

               –C-dekaBDE je záměrně vyráběnou chemickou látkou, která je složena z plně bromovaného kongeneru dekaBDE neboli BDE-209 (≥ 90–97%) a malých množství nona- a oktabromdifenyl etheru. Možné dopady c-dekaBDE na zdraví a životní prostředí se zkoumají již více než deset let a v některých zemích a regionech, jakož i u některých společností je tato látka předmětem omezení a dobrovolných opatření souvisejících s řízením rizik. C-dekaBDE se však stále vyrábí v několika zemích po celém světě.

               –K emisím c-dekaBDE do životního prostředí dochází ve všech fázích jeho životního cyklu, avšak předpokládá se, že nejvyšší jsou během jeho životnosti a ve fázi odpadu. Údaje z monitorování ukazují, že úrovně c-dekaBDE jsou obecně nejvyšší v blízkosti vypouštění odpadních vod a v okolí zařízení pro recyklaci elektronického odpadu. Průměrná doba životnosti elektrických a elektronických zařízení je přibližně 10 let, takže c-dekaBDE se budou z aktuálně používaných předmětů uvolňovat do životního prostředí ještě v následujících letech. Nejúčinnějším kontrolním opatřením ke snížení úniků c-dekaBDE a jeho hlavní složky BDE-209 by bylo zařazení BDE-209 (c-dekaBDE) do přílohy A úmluvy bez zvláštních výjimek.

               V souladu s čl. 8 odst. 9 úmluvy se výbor na svém 12. zasedání rozhodl doporučit konferenci smluvních stran, aby zvážila zařazení dekabromdifenyl etheru (BDE-209; dekaBDE) c-dekaBDE do přílohy A úmluvy se zvláštními výjimkami pro některé základní náhradní díly, které budou dále upřesněny, pro automobilový a letecký a kosmický průmysl.

               V případě automobilového průmyslu doporučil výbor omezit výrobu a používání c-dekaBDE na určité náhradní díly pro použití u historických vozidel. Historickými vozidly se rozumí vozidla, která se již hromadně nevyrábějí, a jejichž náhradní díly jsou vymezeny jednou nebo více z následujících kategorií:

               a) hnací ústrojí a zařízení pod kapotou, jako jsou vnitřní i vnější kabely baterie, trubice mobilních klimatizačních systémů, hnací ústrojí, objímky výfuku, izolace pod kapotou, kabely a řemeny pod kapotou (kabely motoru apod.), snímače rychlosti, hadice, moduly větrání a čidla klepání;

               b) prvky palivového systému, jako jsou palivové hadice, palivové nádrže a palivové nádrže umístěné na podvozku;

               c) pyrotechnická zařízení a části související s pyrotechnickými zařízeními, jako jsou kabely zapalování airbagů, potahy/látky sedadel (pouze v případě relevance pro airbagy) a airbagy (přední a boční).

               V případě leteckého a kosmického průmyslu má ukončení používání c-dekaBDE v nových letadlech do roku 2018 širokou podporu, zatímco ohledně harmonogramu ukončení používání dekaBDE ve stávajících typech letadel a náhradních dílech pro stávající typy letadel poskytla odvětví leteckého a kosmického a obranného průmyslu v Evropě a v Severní Americe protichůdné informace. Z některých informací vyplývá, že by bylo možné ukončit používání c-dekaBDE do roku 2018, avšak objevil se i požadavek na zachování výjimky pro další používání c-dekaBDE ve všech náhradních dílech pro stávající typy letadel po zbytek jejich životnosti. Výbor dospěl k závěru, že poskytnuté informace týkající se náhradních dílů obsahujících c-dekaBDE používaných ve stávajících typech letadel výboru neumožňují další upřesnění vymezení základních náhradních dílů.

               Chlorované parafiny s krátkým řetězcem (SCCP)

               Na svém dvanáctém zasedání přijal výbor vyhodnocení rizik chlorovaných parafinů s krátkým řetězcem (SCCP). Ve vyhodnocení rizik mimo jiné dospěl k závěru, že:

               –SCCP se mohou uvolňovat do životního prostředí ve všech fázích životního cyklu: během výroby, skladování, dopravy, používání a likvidace, jakož i likvidace výrobků, které SCCP obsahují. Ačkoli jsou údaje omezené, jsou hlavními zdroji uvolňování SCCP pravděpodobně výroba přípravků a výrobků obsahujících SCCP, jako jsou plasty PVC, a jejich používání v kapalinách používaných při obrábění kovů.

               –Očekává se, že zařazení SCCP do přílohy A nebo B úmluvy za účelem ukončení či omezení výroby a používání SCCP by bylo prospěšné pro lidské zdraví, životní prostředí, zemědělství a biotu. Přínosy odstranění či omezení SCCP se považují za významné vzhledem k nákladům spojeným se značnými nepříznivými dopady na lidské zdraví a životní prostředí, k nimž by patrně vedla pokračující výroba a používání SCCP.

               V souladu s čl. 8 odst. 9 úmluvy se výbor na svém 12. zasedání rozhodl doporučit konferenci smluvních stran, aby zvážila zařazení chlorovaných parafinů s krátkým řetězcem do přílohy A úmluvy, včetně kontrol za účelem omezení přítomnosti SCCP v jiných směsích chlorovaných parafinů, se zvláštními výjimkami nebo bez nich. Výbor přihlédl k tomu, že EU přijala opatření k omezení obsahu SCCP v jiných směsích chlorovaných parafinů, což prokazuje, že kontrola nezáměrné produkce je technicky možná. V EU je povoleno pouze používání přípravků obsahujících SCCP v koncentracích nižších než 1 % hmotnostního nebo výrobků obsahujících SCCP v koncentracích nižších než 0,15 % hmotnostních. Výbor však v rozhodnutí přijatém na svém 12. zasedání nestanovil žádné konkrétní limity.

               Hexachlorbutadien

               Výbor na svém devátém zasedání schválil vyhodnocení rizik hexachlorbutadienu. Ve vyhodnocení rizik mimo jiné dospěl k závěru, že:

               –hexachlorbutadien vzniká jako neúmyslný vedlejší produkt při postupech průmyslové výroby (zejména při výrobě jiných chlorovaných uhlovodíků a při výrobě hořčíku). V zemích, které jsou stranami Stockholmské úmluvy, jsou již známa a uplatňována opatření, jež minimalizují úniky při výrobě,

               –hexachlorbutadien je neúmyslně produkován při spalování a dalších tepelných či průmyslových procesech. Opatření omezující neúmyslné úniků POP při těchto procesech povedou k dalšímu omezení úniků hexachlorbutadienu. Monitorování přítomnosti hexachlorbutadienu může vést k dodatečným nákladům.

               Hexachlorbutadien v neznámém rozsahu se uvolňuje z dřívějších skládek odpadu. Existují kontrolní opatření k minimalizaci těchto úniků. Výbor na svém 9. zasedání v říjnu 2013 doporučil zařadit hexachlorbutadien bez výjimky do přílohy A a C úmluvy.

               V souladu s čl. 8 odst. 9 úmluvy předložil výbor tato doporučení konferenci smluvních stran na jejím sedmém zasedání, aby je zvážila na svém zasedání v květnu 2015. Konference smluvních stran se na svém sedmém zasedání rozhodla zařadit hexachlorbutadien do přílohy A úmluvy a požádala o sběr dalších informací ohledně zdrojů nezáměrného uvolňování hexachlorbutadienu za účelem přijetí informovanějšího rozhodnutí ohledně možného zařazení do přílohy C na osmém zasedání konference smluvních stran. Výbor byl požádán o vyhodnocení uvedených informací a dospěl na svém 12. zasedání k závěru, že ačkoli se nezáměrná produkce a úniky v posledních desetiletích snížily, jsou stávající a přetrvávající zdroje z hlediska nezáměrné produkce a uvolňování hexachlorbutadienu stále nezanedbatelné. Na další kontrolu a snižování emisí má velmi příznivé účinky uplatňování nejlepších dostupných technik a osvědčených environmentálních postupů. Předpokládá se, že náklady na zavedení opatření ke snížení úniků hexachlorbutadienu, prosazování předpisů a dohled nebudou vysoké, jelikož kontrolní opatření se v případě nezáměrných úniků již uplatňují u jiných POP.

               Další možná opatření konference smluvních stran

               Kyselina perfluoroktansulfonová (PFOS)

               Kyselina perfluoroktansulfonová (PFOS), její soli a perfluoroktansulfonylfluorid (PFOS-F) jsou zařazeny v příloze B úmluvy spolu s přijatelnými účely, pro něž jsou jejich výroba a používání stále povoleny. Výbor na svém dvanáctém zasedání podpořil ucelené pokyny týkající se alternativ kyseliny perfluoroktansulfonové (PFOS) a souvisejících chemických látek. Pokyny zahrnují doporučení týkající se používání alternativ pro ta použití PFOS, která jsou podle úmluvy stále povolena jako přijatelné účely.

               Pokyny obsahují závěr, že pro téměř všechna stávající použití PFOS existují alternativy jak ve formě látek s obsahem fluoru, tak ve formě látek bez obsahu fluoru. Ačkoli uvedené alternativy mohou být zpočátku o něco dražší a méně efektivní, mohou být méně nebezpečné, avšak to je třeba odpovídajícím způsobem posoudit. Jelikož takové posouzení je poměrně složité, výbor byl toho názoru, že může být zapotřebí častěji využívat čl. 9 odst. 1 písm. b) úmluvy, který stanoví, že každá smluvní strana umožní nebo provede výměnu informací týkajících se alternativ perzistentních organických znečišťujících látek, včetně informací týkajících se jejich rizik a rovněž ekonomických a sociálních nákladů.

               Při hodnocení alternativ je třeba brát v úvahu, že chemické látky se strukturou podobnou struktuře látek s obsahem PFOS zařazených na seznamu by mohly vyvolávat obavy obdobné těm, jež jsou spojeny s látkami s obsahem PFOS zařazenými na seznamu. Výbor proto zdůraznil, že pro zkoumání toxikologických a environmentálních vlastností alternativ a pro zveřejnění výsledných informací a zajištění jejich důvěryhodnosti bude zapotřebí zvýšené úsilí. Větší míra mezinárodní spolupráce a větší míra transparentnosti soukromého sektoru mohou ušetřit zdroje a urychlit postupy.

               Výbor dospěl k závěru, že existují alternativy k přijatelným účelům používání PFOS ve fotografickém zobrazování, v náplních do pěnových hasicích přístrojů a v některých zdravotnických prostředcích (např. fólie kopolymeru ethylen-tetrafluorethylenu (ETFE) a výroba radiokontrastních ETFE, diagnostická zařízení pro vyšetření in vitro a barevné filtry pro CCD) a pro pokovování (tvrdé) pouze v uzavřených systémech.

               V případě následujících přijatelných účelů používání PFOS výbor nedospěl k žádnému závěru, pokud jde o to, zda je použití alternativ technicky možné, neboť neměl k dispozici podrobné chemické informace o daných alternativách: hydraulické kapaliny v letectví, fotorezistenty a protiodrazové povlaky pro polovodiče, leptadlo pro polovodiče ze sloučenin a keramické filtry.

               Co se týče používání PFOS v návnadách proti hmyzu k hubení mravenců střihačů druhů Atta a Acromyrmex, dospěl výbor k závěru, že použití alternativ se jeví jako možné v některých zemích, avšak zatím ne ve všech.

               Sekretariát úmluvy se rozhodnutím SC-7/5 žádá, aby připravil dokument, v němž budou uvedena možná opatření ze strany konference smluvních stran, pokud by konference na svém osmém zasedání dospěla k závěru, že přijatelné účely pro používání kyseliny perfluoroktansulfonové, jejích solí a perfluoroktansulfonylfluoridu, uvedené v příloze B, již nejsou zapotřebí.

               •Soulad s politikami Unie

               dekaBDE a právo Unie

               Směrnice 2011/65/EU omezuje použití dekabromdifenyl etheru v elektrických a elektronických zařízeních
                  5
               . Výroba dekabromdifenyl etheru (dekaBDE), jeho uvádění na trh a jeho používání jako látky, složky jiných látek, ve směsích a v předmětech je omezeno na základě nařízení Komise (EU) 2017/227, kterým se do přílohy XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (REACH)
                  6
                doplňuje nová položka č. 67. Podle položky č. 67 jsou výroba dekabromdifenyl etheru, jeho uvádění na trh a jeho používání povoleny pouze pro výrobu letadel
                  7
                do 2. března 2027, pro náhradní díly pro letadla vyrobená před uplynutím uvedené doby a pro výrobu náhradních dílů pro motorová vozidla a zemědělská a lesnická vozidla a některá strojní zařízení
                  8
                vyrobená před 2. březnem 2019. Kromě toho jsou vyňata elektrická a elektronická zařízení, na která se vztahuje směrnice 2011/65/EU, a výrobky uvedené na trh před 2. březnem 2019. Toto omezení bylo zveřejněno v Úředním věstníku dne 10. února 2017
                  9
               .

               Zařazení dekaBDE do přílohy A úmluvy v rozsahu, který navrhuje výbor, by vyžadovalo změnu přílohy A nařízení o POP a mělo by účinek na právo Unie vzhledem k tomu, že by musely být zrušeny některé výjimky podle nařízení REACH. Ačkoli všechna průmyslová odvětví dostala možnost podílet se na procesu hodnocení podle úmluvy, nelze mít za to, že skutečnost, že odvětví zemědělských a lesnických vozidel a strojních zařízení nevznesla žádné připomínky, znamená, že výjimky, které byly podle nařízení REACH pro tato odvětví před časem uděleny, již nejsou zapotřebí. Komise proto bude před 8. zasedáním konference smluvních stran konzultovat příslušné zúčastněné strany na základě nařízení REACH, aby jim umožnila poskytnout další upřesnění. Pokud se prokáže, že je nutné výjimky udělené podle nařízení REACH zachovat, Unie na 8. konferenci smluvních stran předloží požadavek na tyto výjimky.

               SCCP a právo Unie

               SCCP jsou uvedeny na seznamu v protokolu o POP připojeném k Úmluvě o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států, a od smluvních stran se proto požaduje, aby od jejich výroby a používání upustily. Podle nařízení Komise (EU) 2015/2030
                  10
               , kterým se mění nařízení (ES) č. 850/2004, je výroba SCCP, jejich uvádění na trh a jejich používání v Unii zakázáno.

               Odchylně je však stále povolena výroba, uvádění na trh a používání látek nebo přípravků obsahujících SCCP v koncentracích nižších než 1 % hmotnostní nebo výrobků obsahujících SCCP v koncentracích nižších než 0,15 % hmotnostních. Kromě toho je povoleno používat: a) dopravníkové pásy v těžebním průmyslu a těsnicí materiály pro přehrady obsahující SCCP, které již byly používány před 4. prosincem 2015 nebo k tomuto dni; a b) výrobky obsahující SCCP neuvedené v písmenu a), které se používaly před 10. červencem 2012 nebo k tomuto dni.

               Neočekává se, že by zařazení SCCP do přílohy A v rozsahu, který navrhuje výbor, vyžadovalo změny práva Unie, vzhledem k tomu, že výroba SCCP, jejich uvádění na trh a jejich používání je již zakázáno a limitní hodnoty pro přítomnost SCCP ve směsích jiných chlorovaných parafinů již byly stanoveny.

               Hexachlorbutadien a právo Unie

               Hexachlorbutadien je jednou z prioritních nebezpečných látek podle rámcové směrnice o vodě (směrnice 2000/60/ES)
                  11
               . Hexachlorbutadien je navíc uveden na seznamu v protokolu o POP připojeném k Úmluvě o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států Evropské hospodářské komise OSN, a od smluvních stran se proto požaduje, aby od jeho výroby a použití upustily. Nařízení Komise (EU) č. 519/2012
                  12
                tento zákaz zavádí do práva Unie. Nicméně nadále nejsou dořešeny otázky ohledně odpadů a kontaminovaných pozemků ani nebyla zvážena forma opatření, jež by měla zabránit tomu, aby se tato látka začala znovu používat.

               Ačkoli je výroba hexachlorbutadienu v Unii zakázána, je možné, že je tato látka stále nezáměrně produkována při některých průmyslových činnostech. Pokud tyto činnosti dosáhnou prahových hodnot stanovených ve směrnici o průmyslových emisích (2010/75/EU
                  13
               ), musí se při nich uplatnit nejlepší dostupné techniky k prevenci a omezování emisí a jejich dopadu na životní prostředí jako celek. Aby mohlo být průmyslové zařízení v provozu, musí získat povolení od příslušného orgánu členského státu. Tato povolení musí obsahovat mezní hodnoty emisí pro znečišťující látky uvedené v příloze II směrnice 2010/75/EU a další látky, které by mohly být emitovány ve významném množství, se zřetelem k jejich povaze a možnosti přenosu z jedné složky životního prostředí do druhé.

               Neočekává se, že by zařazení hexachlorbutadienu do přílohy C v rozsahu, který navrhuje výbor, vyžadovalo změny práva Unie, vzhledem k tomu, že prevenci a omezení nezáměrných úniků hexachlorbutadienu již upravuje směrnice 2010/75/EU.

               PFOS a právo Unie

               Výroba PFOS, její uvádění na trh a její používání je zakázáno podle nařízení (ES) č. 850/2004, avšak v souladu s přijatelnými účely vymezenými v příloze B úmluvy platí určité výjimky, které jsou registrovány podle úmluvy. V závislosti na výsledku přezkumu ohledně nutnosti zachování zmíněných přijatelných účelů, který bude proveden na osmém zasedání smluvních stran, jež také zváží, zda je nutné zachovat uvedené přijatelné účely v Unii, může být nutné provést revizi práva Unie a zrušit výjimky, které už smluvní strany, včetně Unie, nepotřebují, a tudíž už v budoucnu nemusí platit.

               Komise ve spolupráci s členskými státy v posledních letech průběžně analyzuje potřebu takových výjimek v Unii s cílem identifikovat na základě požadavku úmluvy ty z nich, které již nejsou zapotřebí. Nejnovější (dosud nezveřejněná) studie dospěla k závěru, že v Unii je stále zapotřebí zachování tří přijatelných účelů, jelikož průmysl dosud neeliminoval příslušná použití: fotorezistenty nebo protiodrazové povlaky pro polovodiče, leptadlo pro polovodiče ze sloučenin a keramické filtry, pokovování (tvrdé pokovování) pouze v uzavřených systémech. Výjimky pro tato použití by měly být zachovány i v nadcházejících letech.

               Přijatelné účely používání PFOS ve fotografickém zobrazování a v hydraulických kapalinách v letectví, které jsou v současné době v EU registrovány podle úmluvy, již nejsou nutné, jelikož daná odvětví používají alternativy.

               Přijatelné účely používání PFOS v návnadách proti hmyzu k hubení mravenců střihačů druhů Atta a Acromyrmex, v náplních do pěnových hasicích přístrojů a v některých zdravotnických prostředcích (např. fólie kopolymeru ethylen-tetrafluorethylenu (ETFE) a výroba radiokontrastních EFTE, diagnostická zařízení pro vyšetření in vitro, barevné filtry pro CCD), které nejsou v EU registrovány podle úmluvy, by měly být zrušeny, jelikož existují vhodné alternativy.

               Postup pro doplnění nových POP a změny příloh úmluvy

               Podle článku 8 úmluvy může kterákoliv ze smluvních stran předložit sekretariátu návrh na zařazení chemické látky do příloh A, B a/nebo C. Výbor pro hodnocení perzistentních organických znečišťujících látek návrh přezkoumá.

               Pokud tento přezkum dospěje k závěru, že chemická látka pravděpodobně v důsledku svého dálkového přenosu v životním prostředí povede k významným nepříznivým vlivům na lidské zdraví nebo na životní prostředí v rozsahu, který vyžaduje globální opatření, návrh se projedná a připraví se vyhodnocení rizik, které obsahuje analýzu možných kontrolních opatření a dostupnosti alternativ. Na tomto základě výbor doporučí, zda by konference smluvních stran měla posoudit zařazení chemické látky do příloh A, B a/nebo C. Konečné rozhodnutí učiní konference smluvních stran.

               Pro Unii vstupují změny příloh A, B a/nebo C v platnost jeden rok od data, kdy depozitář jejich přijetí oznámil konferencí smluvních stran.

               Doporučení výboru pro hodnocení POP a právo Unie

               Pokud bude doporučení výboru v dubnu/květnu 2017 přijato, bude mít za následek mezinárodní zákazy výroby, uvádění na trh, dovozu/vývozu a používání c-dekaBDE a SCCP, s výjimkou výroby c-dekaBDE a jejich používání pro náhradní díly motorových vozidel a případně letadel. Konference smluvních stran může být nucena posoudit potřebu dalších zvláštních výjimek, jelikož smluvní strany jí mohou předložit své požadavky.

               Zařazení c-dekaBDE do přílohy A úmluvy v rozsahu, který navrhuje výbor, bude vyžadovat změnu přílohy I nařízení o POP a může mít účinek na stávající právní předpisy Unie.

               Neočekává se, že by zařazení SCCP do přílohy A a hexachlorbutadienu do přílohy C úmluvy v rozsahu, který navrhuje výbor, vyžadovalo změny stávajících položek v přílohách nařízení o POP, bude však vyžadovat přesun uvedených chemických látek do odpovídající přílohy nařízení o POP.

               Podle čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení mohou být při zařazení látek do úmluvy provedeny změny příloh nařízení v souladu s postupy projednávání ve výborech stanovenými článkem 5a rozhodnutí 1999/468/ES
                  14
                s ohledem na ustanovení článků 10 a 11 nařízení (EU) č. 182/2011
                  15
               .

               Postoj Evropské unie

               S ohledem na výše uvedené by Unie na osmé konferenci smluvních stran Stockholmské úmluvy měla podpořit zařazení:

               dekaBDE do přílohy A, se zvláštními výjimkami pro náhradní díly pro automobilový a letecký a kosmický průmysl a zvláštními výjimkami pro letadla a pro náhradní díly pro zemědělská a lesnická vozidla a některá strojní zařízení v souladu s právními předpisy Unie. V souladu s doporučeními výboru je možné podpořit zařazení bez „zvláštních výjimek“ pro letadla a pro náhradní díly pro zemědělská a lesnická vozidla a některá strojní zařízení, pokud příslušné zúčastněné strany zahrnuté do postupu na základě nařízení REACH nebudou schopny před 8. zasedáním konference smluvních stran prokázat, že jsou uvedené výjimky stále nutné;

               SCCP do přílohy A, s podmínkami použití a výjimkami v souladu s právními předpisy Unie;

               hexachlorbutadienu do přílohy C, jež konference smluvních stran podpořila již na svém 7. zasedání, v souladu s právními předpisy Unie.

               Kromě toho by Unie měla podpořit zrušení přijatelných účelů použití PFOS a jejích derivátů, jež smluvní strany již nepotřebují, s výjimkou přijatelného použití pro fotorezistenty a protiodrazové povlaky polovodičů, jako leptadlo pro polovodiče ze sloučenin a keramické filtry a při pokovování (tvrdém) pouze v uzavřených systémech.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí Rady je čl. 218 odst. 9 SFEU, což je vhodný základ pro akt vymezující postoj Evropské unie v „orgánu zřízeném mezinárodní dohodou“ (jakým je konference smluvních stran Stockholmské úmluvy), má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky.

               Hmotněprávním základem je čl. 192 odst. 1 SFEU, vzhledem k tomu, že hlavní cíl opatření dohodnutých v rámci Stockholmské úmluvy (tj. eliminace perzistentních organických znečišťujících látek) se týká životního prostředí.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

               Vzhledem k tomu, že SCCP jsou již uvedeny v nařízení o POP (ES) č. 850/2004, nepovažují se další konzultace v rámci Unie za odůvodněné. Vzhledem k tomu, že hexachlorbutadien je již zařazen v příloze A Stockholmské úmluvy a v nařízení o POP (ES) č. 850/2004, nepovažují se další konzultace v rámci Unie za odůvodněné.

               Vzhledem k tomu, že uvádění c-dekaBDE na trh a jeho používání je v Unii omezeno na základě položky č. 67 přílohy XVII nařízení (ES) č. 1907/2006 (REACH) a vzhledem k nesouladu s doporučeními výboru se považuje za nutné provést další konzultace za účelem získání informací, jež umožní objasnit, zda jsou výjimky nedávno udělené podle REACH pro letadla a pro náhradní díly pro zemědělská a lesnická vozidla a některá strojní zařízení stále zapotřebí.

               Komise v posledních letech soustavně analyzovala nutnost další existence přijatelných účelů pro používání PFOS v Unii, přičemž spolupracovala s členskými státy a prováděla konzultace se zúčastněnými stranami, mimo jiné prostřednictvím studií, jež analyzují potřebu další existence přijatelných účelů, a diskusí na schůzích příslušných orgánů za přítomnosti zúčastněných stran. Členské státy a zúčastněné strany s uvedenou analýzou souhlasily, včetně jejích závěrů, což bylo zohledněno i v postoji Unie na předchozích zasedáních konference smluvních stran.

               Během posuzování výborem proběhly o všech látkách otevřené konzultace se zúčastněnými stranami z celého světa a zúčastněným stranám byl rovněž povolen přístup na porady výboru.

               •Posouzení dopadů

                  Předtím, než výbor učiní svá doporučení ohledně určité chemické látky podle čl. 8 odst. 9 Stockholmské úmluvy, připraví pro každou chemickou látku profil rizika a vyhodnocení rizik.

                  POP představují riziko pro lidské zdraví a pro životní prostředí a kvůli jejich potenciálu pro dálkový přenos je k omezení či vyloučení jakýchkoli úniků těchto látek zapotřebí opatření na celosvětové úrovni. S ohledem na tento cíl a na požadavky čl. 8 odst. 7 písm. a) Stockholmské úmluvy provádí výbor vyhodnocení rizik, pokud jde o možná kontrolní opatření pro chemické látky, jejichž zařazení do úmluvy je zvažováno, která zahrnují celou řadu možností pro danou chemickou látku, včetně regulace a ukončení používání. Za účelem přípravy tohoto hodnocení jsou smluvní strany úmluvy i pozorovatelé vyzváni, aby výboru poskytli odpovídající informace týkající se socioekonomických hledisek spojených s možnými kontrolními opatřeními pro danou chemickou látku.

                  V souladu s přílohou F Stockholmské úmluvy by poskytnuté informace měly patřičně zohlednit rozdílné způsobilosti a podmínky smluvních stran a měly by přihlížet k následujícím aspektům:

                  a) účinnost a účelnost možných kontrolních opatření pro dosažení cílů a snížení rizika;

                  b) alternativy (výrobky a procesy);

                  c) pozitivní a /nebo negativní dopady uplatňování možných kontrolních opatření na společnost;

                  d) odpady a důsledky zneškodňování (zejména zastaralých zásob pesticidů a sanace zamořených míst);

                  e) přístup k informacím a vzdělávání veřejnosti;

                  f) stav kontrolní a sledovací kapacity; a

                  g) jakékoliv prováděné vnitrostátní nebo regionální kontrolní činnosti, včetně informací o alternativách, a ostatní odpovídající informace o řízení rizik.

                  Na základě rizikových profilů a vyhodnocení rizik vypracovaných pro příslušné tři chemické látky, jež jsou předmětem návrhu na zařazení do příloh Stockholmské úmluvy na 8. zasedání konference smluvních stran, výbor na svém 12. zasedání doporučil opatření (viz výše), která by měla být přijata pro každou chemickou látku za účelem dosažení cílů úmluvy, přičemž je třeba zohlednit socioekonomické dopady těchto opatření.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Unie musí jakožto jedna ze smluvních stran každoročně poskytovat příspěvek do svěřenského fondu Stockholmské úmluvy. Tento příspěvek se bude vyvíjet v závislosti na závěrech diskusí o rozpočtu na období 2018–2019 vedených v rámci osmého zasedání konference smluvních stran. Roční příspěvek Unie na rok 2016 činil přibližně 113 000 EUR a byl pokryt ze stávajících finančních prostředků.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  Stockholmská úmluva vyžaduje, aby smluvní strany vytvořily prováděcí plán a aby tento plán pravidelně revidovaly tak, aby zahrnoval nově zařazené chemické látky. Úmluva rovněž obsahuje požadavky na monitorování, hodnocení účinnosti a podávání zpráv. Všechny tyto prvky jsou obsaženy v nařízení (ES) č. 850/2004, kterým se úmluva provádí.

               2017/0058 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který se má zaujmout jménem Evropské unie na osmé konferenci smluvních stran Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách, pokud jde o návrhy změn příloh A a C

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dne 14. října 2004 byla rozhodnutím Rady 2006/507/ES
                  16
                jménem Evropského společenství schválena Stockholmská úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách („úmluva“).

               (2)Unie provedla závazky vyplývající z úmluvy do právních předpisů Unie nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004
                  17
               .

               (3)Unie klade velký důraz na nezbytnost postupného doplňování příloh A, B a/nebo C úmluvy o nové látky, které splňují kritéria pro perzistentní organické znečišťující látky (POP), s ohledem na zásadu předběžné opatrnosti a s cílem splnit cíl úmluvy a závazek minimalizovat nepříznivé účinky chemických látek do roku 2020, který vlády učinily na Světovém summitu o udržitelném rozvoji v Johannesburgu v roce 2002.

               (4)Podle článku 22 úmluvy může konference smluvních stran přijímat rozhodnutí, kterými se mění přílohy A, B a/nebo C úmluvy. Tato rozhodnutí vstupují v platnost jeden rok od data, kdy depozitář přijetí změny oznámil, neplatí však pro ty smluvní strany úmluvy („strany“), které se rozhodly změnu nepřijmout.

               (5)Na základě návrhu týkajícího se komerčního dekabromdifenyl etheru (c-dekaBDE), který podalo Norsko v roce 2013, dokončil Výbor pro hodnocení perzistentních organických znečišťujících látek („výbor“) ustavený na základě úmluvy svoji práci ohledně c-dekaBDE. Výbor shledal, že c-dekaBDE splňuje kritéria úmluvy pro zařazení do přílohy A. Očekává se, že konference smluvních stran na svém osmém zasedání rozhodne o zařazení c-dekaBDE do přílohy A úmluvy.

               (6)Výroba dekabromdifenyl etheru, jeho uvádění na trh a jeho používání jako látky, složky jiných látek, ve směsích a v předmětech je omezeno podle nařízení Komise (EU) 2017/227
                  18
               , kterým se do přílohy XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (REACH)
                  19
                doplňuje položka č. 67. Podle položky č. 67 jsou výroba dekabromdifenyl etheru, jeho uvádění na trh a jeho používání povoleny pouze na omezenou dobu u nových letadel a náhradních dílů pro letadla, motorová vozidla, zemědělská a lesnická vozidla a některá strojní zařízení.

               (7)Na základě návrhu týkajícího se chlorovaných parafinů s krátkým řetězcem (SCCP), který podala v roce 2006 Unie, dospěl výbor k závěru, že chlorované parafiny s krátkým řetězcem (SCCP) splňují kritéria úmluvy pro zařazení do přílohy A. Očekává se, že konference smluvních stran na svém osmém zasedání rozhodne o zařazení SCCP do přílohy A úmluvy.

               (8)Výroba SCCP a jejich uvádění na trh a používání je s určitými výjimkami pro již používané výrobky v Unii zakázáno na základě nařízení (ES) č. 850/2004 ve znění nařízení Komise (EU) č. 2015/2030
                  20
               . Uvedené nařízení rovněž stanoví limitní hodnoty pro přítomnost SCCP ve směsích jiných chlorovaných parafinů vzniklých při výrobě. Jelikož SCCP jsou schopny dálkového přenosu v životním prostředí, bylo by celosvětové ukončení používání této látky pro občany Unie přínosnější než zákaz jeho používání v Unii podle nařízení (ES) č. 850/2004.

               (9)Na základě návrhu týkajícího se hexachlorbutadienu, který v roce 2011 podala Unie, dospěl výbor k závěru, že hexachlorbutadien splňuje kritéria úmluvy pro zařazení do příloh A a C. Na svém sedmém zasedání rozhodla konference smluvních stran o zařazení hexachlorbutadienu do přílohy A. Konference smluvních stran však přijala rozhodnutí SC-7/11, na jehož základě se výbor žádá o další hodnocení hexachlorbutadienu na základě nově dostupných informací, pokud jde o jeho zařazení do přílohy C, a o vydání doporučení konferenci smluvních stran ohledně zařazení hexachlorbutadienu do přílohy C, jež konference dále zváží na svém osmém zasedání.

               (10)Výroba hexachlorbutadienu a jeho uvádění na trh a používání je v Unii zakázáno na základě nařízení (ES) č. 850/2004 ve znění nařízení Komise (EU) č. 519/2012
                  21
               , avšak tato látka může vzniknout nezáměrně při některých průmyslových činnostech. Na takové činnosti se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU
                  22
                a vyžaduje se při nich uplatňování jistých opatření k regulaci emisí. Jelikož hexachlorbutadien je schopen dálkového přenosu v životním prostředí, bylo by celosvětové opatření týkající se neúmyslných úniků této látky pro občany Unie přínosnější než unijní opatření podle nařízení (ES) č. 850/2004.

               (11)Kyselina perfluoroktansulfonová a její deriváty jsou již uvedeny v příloze B úmluvy s řadou přijatelných účelů. Konference smluvních stran bude požádána, aby přezkoumala nutnost zachování těchto přijatelných účelů. Nařízení (ES) č. 850/2004 zakazuje výrobu PFOS a jejich uvádění na trh a používání, avšak s výjimkou některých užití, jež jsou v Unii dosud zapotřebí. Unie by proto měla podporovat zrušení „přijatelných účelů“ pro PFOS a její deriváty, které smluvní strany již nepotřebují, s výjimkou použití pro fotorezistenty a protiodrazové povlaky pro polovodiče, jako leptadla pro polovodiče ze sloučenin a keramické filtry a pro pokovování (tvrdými kovy) pouze v uzavřených systémech.

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               1. Postojem, který má Unie na osmé konferenci smluvních stran Stockholmské úmluvy zaujmout, je v souladu s doporučeními Výboru pro hodnocení perzistentních organických znečišťujících látek
                  23
                podpořit:

               –zařazení dekabromdifenyl etheru (BDE-209) přítomného v komerčním dekabromdifenyl etheru do přílohy A úmluvy. Unie by měla podpořit zařazení „se zvláštními výjimkami“ pro výrobu a používání dekaBDE v náhradních dílech pro automobilový a letecký a kosmický průmysl, v letadlech a v náhradních dílech pro zemědělská a lesnická vozidla a některá strojní zařízení. V souladu s doporučeními výboru by Unie měla podpořit zařazení bez „zvláštních výjimek“ pro letadla a pro náhradní díly pro zemědělská a lesnická vozidla a některá strojní zařízení, pokud žádné jiné strany ani přímo dotčené zúčastněné strany neprokáží jejich nutnost;

               –zařazení chlorovaných parafinů s krátkým řetězcem (SCCP) do přílohy A úmluvy;

               –zařazení hexachlorbutadienu do přílohy C úmluvy;

               –zrušení těchto přijatelných účelů v položce týkající se kyseliny perfluoroktansulfonové (PFOS) a jejích derivátů v příloze B úmluvy: fotografické zobrazování, hydraulické kapaliny v letectví, některé zdravotnické prostředky (např. fólie kopolymeru ethylen-tetrafluorethylenu (ETFE) a výroba radiokontrastních ETFE, diagnostická zařízení pro vyšetření in vitro, barevné filtry pro CCD), náplň do pěnových hasicích přístrojů, návnady proti hmyzu k hubení mravenců střihačů druhů Atta a Acromyrmex.

               2. S ohledem na vývoj během osmého zasedání konference smluvních stran Stockholmské úmluvy mohou zástupci Unie schválit menší změny tohoto postoje, aniž by bylo potřebné další rozhodnutí Rady.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                     http://www.pops.int/documents/convtext/convtext_en.pdf

                  .

                     (2)
                  Jeden členský stát EU úmluvu dosud neratifikoval (Itálie).

                     (3)
                  Rozhodnutí Rady 2006/507/ES ze dne 14. října 2004 o uzavření Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 209, 31.7.2006, s. 1).

                     (4)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 ze dne 29. dubna 2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách a o změně směrnice 79/117/EHS (Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 7).

                     (5)
                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/65/EU ze dne 8. června 2011 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních (Úř. věst. L 174, 1.7.2011, s. 88).

                     (6)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, 30.12.2006, s. 1).

                     (7)
                  Pojem „letadlo“ je vymezen pro účely dané položky.

                     (8)
                  Motorová vozidla, na která se vztahuje směrnice 2007/46/ES, zemědělská a lesnická vozidla v působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 a strojní zařízení, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES.

                     (9)
                  Nařízení Komise (EU) 2017/227 ze dne 9. února 2017, kterým se mění příloha XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, pokud jde o bis(pentabromfenyl)ether (Úř. věst. 35, 10.2.2017, s. 6).

                     (10)
                  Nařízení Komise (EU) 2015/2030 ze dne 13. listopadu 2015, kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách (Úř. věst. L 298, 14.11.2015, s. 1).

                     (11)
                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1).

                     (12)
                  Nařízení Komise (EU) č. 519/2012 ze dne 19. června 2012, kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách (Úř. věst. L 159, 20.6.2012, s. 1).

                     (13)
                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění) (Úř. věst. L 334, 17.12.2010, s. 17).

                     (14)
                  Rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23).

                     (15)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).

                     (16)
                  Rozhodnutí Rady 2006/507/ES ze dne 14. října 2004 o uzavření Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 209, 31.7.2006, s. 1).

                     (17)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 ze dne 29. dubna 2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách a o změně směrnice 79/117/EHS (Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 7).

                     (18)
                  Nařízení Komise (EU) 2017/227 ze dne 9. února 2017, kterým se mění příloha XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, pokud jde o bis(pentabromfenyl)ether (Úř. věst. 35, 10.2.2017, s. 6).

                     (19)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, 30.12.2006, s. 1).

                     (20)
                  Nařízení Komise (EU) 2015/2030 ze dne 13. listopadu 2015, kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách (Úř. věst. L 298, 14.11.2015, s. 1).

                     (21)
                  Nařízení Komise (EU) č. 519/2012 ze dne 19. června 2012, kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách (Úř. věst. L 159, 20.6.2012, s. 1).

                     (22)
                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění) (Úř. věst. L 334, 17.12.2010, s. 17).

                     (23)
                  Rozhodnutí POPRC-12/3, POPRC-12/4, POPRC-12/5.


Důležité právní upozornění

|

52007PC0772

Návrh rozhodnutí Rady kterým se Portugalsko opravňuje, aby uplatňovalo sníženou sazbu spotřební daně na pivo vyráběné místně v autonomní oblasti Madeira  /* KOM/2007/0772 konecném znení - CNS 2007/0273 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 6.12.2007KOM(2007) 772 v konečném znění2007/0273 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADYkterým se Portugalsko opravňuje, aby uplatňovalo sníženou sazbu spotřební daně na pivo vyráběné místně v autonomní oblasti Madeira(předložený Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1) SOUVISLOSTI NÁVRHU-  Odůvodnění a cíle návrhuNa základě žádosti ze dne 30. května 2007 a s odvoláním na čl. 299 odst. 2 Smlouvy Portugalsko požaduje výjimku z článku 90 Smlouvy, aby mohlo uplatňovat sazbu spotřební daně, která je nižší než vnitrostátní sazba stanovená podle směrnice Rady 92/84/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů[1], na pivo vyráběné na Madeiře, pokud roční výstav pivovaru nepřekročí 300 000 hl. Podle žádosti se předpokládá, že u výstavu vyššího než 200 000 hl bude možno využít snížené sazby pouze v případě místní spotřeby.Portugalsko objasnilo, že uplatňování snížené sazby daně na pivo vyráběné místně na Madeiře pivovary, jejichž roční výstav nepřekračuje 300 000 hl, se považuje za nezbytné pro přežití místního pivovarského průmyslu. Je nutno poznamenat, že v článku 4 směrnice Rady 92/83/EHS již existují ustanovení, která členským státům umožňují povolit uplatňování snížených sazeb spotřební daně, jež nesmí být sníženy o více než 50 % pod základní vnitrostátní sazbu, na pivo vyráběné malými nezávislými pivovary, které jsou vymezeny jako pivovary, jejichž roční výstav piva nepřekročí 200 000 hl. Pivovary nacházející se na Madeiře již využívají plného 50% snížení sazby na základě příslušných vnitrostátních předpisů. Avšak hlavně z důvodu vyššího cestovního ruchu se jeden ze dvou pivovarů nacházejících se na Madeiře přibližuje ročnímu výstavu ve výši 200 000 hl, po jehož překročení nárok na snížené sazby podle platných předpisů zanikne.Hlavní nevýhody, s nimiž se dotyčné pivovary potýkají, vyplývají z jejich odlehlosti, roztříštěnosti území a úzkých místních trhů. Tyto problémy jsou však prohloubeny silnou konkurencí ze strany piv z ostatních členských států, a to kvůli dodatečným nákladům, jež musí hradit vzhledem ke své odlehlosti, zejména v souvislosti s udržováním vysokého stavu zásob, dopravou surovin a druhotných materiálů a obalů z pevninského Portugalska. Proto i v případě, že tyto pivovary přestanou být po dosažení ročního výstavu 200 000 hl „malými“ pivovary, jak je stanoveno ve zmíněném článku 4, budou i nadále malými v porovnání s velkými národními a nadnárodními pivovary, s nimiž soutěží.Pro ilustraci, bez ohledu na konkurenční tlak je maloobchodní prodejní cena madeirského piva (ve výši 128 EUR za hektolitr) v současnosti přibližně o 7,5 % vyšší než maloobchodní prodejní cena piva vyráběného v pevninském Portugalsku a prodávaného na madeirském trhu (119 EUR za hektolitr). Pokud by proto tyto pivovary přišly o výhodu v podobě snížení daně, zvýšil by se rozdíl v maloobchodní prodejní ceně na nejméně 15 % (137 EUR za hektolitr).Aby bylo zajištěno přežití těchto pivovarů, je nezbytné, aby tyto mohly nadále využívat snížené sazby, pokud roční výstav dotyčného pivovaru překročí 200 000 hl, nepřesáhne však 300 000 hl. Aby však nebyl narušen vnitřní trh, nárok na sníženou sazbu u výstavu vyššího než 200 000 hl se vztahuje pouze na pivo pro místní spotřebu na Madeiře.Snížená sazba by byla stanovena ve výši 50 % pod základní vnitrostátní sazbou. Pivo dovážené na Madeiru z pivovarů nacházejících se v pevninském Portugalsku a v jiných členských státech, jejichž výstav překročí 200 000 hl, nemá na sníženou sazbu nárok. Žádost Portugalska je založena na čl. 299 odst. 2 Smlouvy o ES.Vzhledem k významu právní jistoty pro místní hospodářské subjekty při rozvoji jejich obchodních činností a zároveň nutnosti stanovit časovou lhůtu pro daňové výjimky Komise navrhuje schválit toto rozhodnutí na dobu šesti let pod podmínkou, že Portugalsko Komisi předloží v polovině období zprávu, která jí umožní posoudit, zda přetrvávají důvody, které opodstatnily udělení snížené sazby.-  Obecné souvislostiRámec Společenství týkající se spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů je stanoven ve dvou směrnicích. Směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktur spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů stanoví společné definice výrobků podléhajících dani, upřesňuje metody výpočtu daně a kritéria, na jejichž základě mohou být určité výrobky způsobilé pro osvobození od daně nebo pro snížené sazby. Směrnice Rady 92/84/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů stanoví minimální sazby daně pro jednotlivé kategorie výrobků.Konkrétně článek 4 směrnice Rady 92/83/EHS obsahuje ustanovení, která povolují uplatňování snížených sazeb spotřební daně, jež nesmí být sníženy o více než 50 % pod základní vnitrostátní sazbu, v případě piva vyrobeného malými nezávislými pivovary, jež jsou definovány jako pivovary, jejichž roční výstav piva nepřekročí 200 000 hl. Pivovary nacházející se na Madeiře již využívají plné 50% snížení sazby na základě příslušných vnitrostátních předpisů. Avšak hlavně z důvodu vyššího cestovního ruchu se jeden ze dvou pivovarů nacházejících se na Madeiře přibližuje ročnímu výstavu ve výši 200 000 hl, po jehož překročení nárok na snížené sazby podle platných předpisů zanikne.-  Platné předpisy vztahující se na oblast návrhuPodle čl. 299 odst. 2 Smlouvy o ES se její ustanovení vztahují na francouzské zámořské departementy, Azory, Madeiru a Kanárské ostrovy (nejvzdálenější regiony). Avšak s ohledem na strukturální sociální a hospodářskou situaci nejvzdálenějších regionů, která je prohlubována jejich odlehlostí, ostrovní povahou, malou rozlohou, složitým povrchem a podnebím a hospodářskou závislostí na malém množství produktů, přičemž neměnnost a spolupůsobení těchto faktorů vážným způsobem ohrožuje jejich rozvoj, přijímá Rada na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem kvalifikovanou většinou konkrétní opatření zaměřená zejména na vytvoření podmínek pro uplatnění Smlouvy o ES v těchto regionech, včetně společných politik.-  Soulad s ostatními politikami a cíli UnieZvláštní opatření, která stanoví čl. 299 odst. 2 Smlouvy o ES, musí brát ohled na zvláštní charakter a omezení nejvzdálenějších regionů, aniž by narušila integritu a soudržnost právního řádu Společenství, která zahrnuje také vnitřní trh a společné politiky. Tento požadavek byl zohledněn zvláště pozorným přezkumem žádosti, kterou předložily portugalské orgány. Aby nebyl narušen jednotný trh, bude se snížená sazba u výstavu nad 200 000 hl vztahovat pouze na pivo vyrobené a spotřebované místně na Madeiře.2) KONZULTACE ZÚČASTNĚNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADŮ-  Konzultace zúčastněných stranŽádost portugalské vlády byla předložena na základě žádostí dotčených hospodářských subjektů.-  Sběr a využití výsledků odborných konzultacíNebylo třeba využít externích odborných konzultací.-  Posouzení dopadůHospodářské a sociální dopady návrhu se týkají pouze Madeiry a jednoho ze dvou pivovarů, které zde v současnosti fungují, lze je proto považovat za minimální.Bez ohledu na konkurenční tlak je maloobchodní prodejní cena madeirského piva (ve výši 128 EUR za hektolitr) v současnosti přibližně o 7,5 % vyšší než maloobchodní prodejní cena piva vyrobeného v pevninském Portugalsku a prodávaného na madeirském trhu (119 EUR za hektolitr). Pokud by proto tyto pivovary přišly o výhodu v podobě snížení daně, zvýšil by se rozdíl v maloobchodní prodejní ceně na nejméně 15 % (137 EUR za hektolitr).Aby bylo zajištěno přežití těchto pivovarů, je proto nezbytné, aby tyto mohly nadále využívat snížené sazby, pokud roční výstav dotyčného pivovaru překročí 200 000 hl, nepřesáhne však 300 000 hl. Aby však nebyl narušen vnitřní trh, nárok na sníženou sazbu u výstavu vyššího než 200 000 hektolitrů se vztahuje pouze na pivo pro místní spotřebu na Madeiře.Snížená sazba by byla stanovena ve výši 50 % pod základní vnitrostátní sazbou. Pivo dovážené na Madeiru z pivovarů nacházejících se v pevninském Portugalsku a v jiných členských státech, jejichž výstav překročí 200 000 hl, nemá na sníženou sazbu nárok.3) PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU-  Shrnutí navrhovaných opatřeníNavrhované rozhodnutí opravňuje Portugalsko, aby do dne 31. prosince 2013 uplatňovalo sníženou sazbu spotřební daně, která může poklesnout pod minimální sazbu, nesmí však být snížena o více než 50 % pod základní vnitrostátní sazbu spotřební daně pro Portugalsko, na pivo vyrobené v autonomní oblasti Madeira nezávislými pivovary, jejichž celkový roční výstav nepřekročí 300 000 hl; výstav vyšší než 200 000 hl bude moci využít snížené sazby pouze v případě místní spotřeby.-  Právní základUstanovení čl. 299 odst. 2 Smlouvy.-  Zásada subsidiarityOdchylky od pravidel Smlouvy v souladu s čl. 299 odst. 2 této smlouvy spadají do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.-  Zásada proporcionalityNávrh je v souladu se zásadou proporcionality. Tento návrh nepřesahuje rámec toho, co je nutné ke kompenzaci vysokých nákladů spojených s výrobou piva v autonomní oblasti Madeira.-  Volba nástrojůUstanovení čl. 299 odst. 2 Smlouvy stanoví, že zvláštní opatření ve prospěch nejvzdálenějších regionů jsou přijata prostřednictvím rozhodnutí Rady.4) ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKYNávrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství.5) DALŠÍ INFORMACE-  Zrušení platných právních předpisůNevztahuje se na tento návrh.-  Srovnávací tabulkaNevztahuje se na tento návrh.2007/0273 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADYkterým se Portugalsko opravňuje, aby uplatňovalo sníženou sazbu spotřební daně na pivo vyráběné místně v autonomní oblasti MadeiraRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 299 odst. 2 druhý pododstavec této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[2],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Na základě žádosti ze dne 30. května 2007 a s odvoláním na čl. 299 odst. 2 Smlouvy Portugalsko požaduje výjimku z článku 90 Smlouvy, aby mohlo uplatňovat sazbu spotřební daně, která je nižší než vnitrostátní sazba stanovená podle směrnice Rady 92/84/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů[4], na pivo vyrobené na Madeiře, pokud roční výstav pivovaru nepřekročí 300 000 hl. Předpokládá se, že výstav vyšší než 200 000 hl bude moci využít sníženou sazbu pouze v případě místní spotřeby.(2) K odůvodnění své žádosti Portugalsko objasnilo, že možnosti, jež nabízí článek 4 směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů[5], nepostačují ke kompenzaci nevýhod, s nimiž se potýkají pivovary na Madeiře z důvodu odlehlosti, roztříštěnosti území a úzkých místních trhů. Podle tohoto ustanovení mohou pivovary, jejichž roční výstav piva nepřekročí 200 000 hl, využít snížených sazeb spotřební daně, nejsou-li tyto sazby sníženy o více než 50 % pod základní vnitrostátní sazbu. Portugalsko tohoto ustanovení využilo a uplatňovalo 50% snížení sazby daně na pivovary, jejichž roční výstav nepřekračuje 200 000 hl. Pokud však pivovary nacházející se na Madeiře dosáhnou výstavu převyšujícího tuto prahovou hodnotu, nebude to znamenat, že jsou dostatečně silné, aby čelily konkurenci piv z pevninského Portugalska (nebo pevninské Evropy). Jejich podíl na místním trhu se bude dále snižovat v důsledku silné konkurence, které budou nadále čelit ze strany zahraničních piv, a to kvůli dodatečným nákladům, jež musí hradit vzhledem ke své odlehlosti, zejména v souvislosti s udržováním vysokého stavu zásob, dopravou surovin a druhotných materiálů a obalů z pevninského Portugalska. Proto i v případě, že tyto pivovary přestanou být po dosažení ročního výstavu 200 000 hl „malými“ pivovary, jak je stanoveno ve zmíněném článku 4, budou i nadále malými v porovnání s velkými národními a nadnárodními pivovary, s nimiž soutěží. Pro přežití místního výrobního odvětví je proto nezbytné, aby pivovar mohl využívat snížené sazby v případě, že jeho roční výstav překročí 200 000 hl, nepřevýší však 300 000 hl.(3) Portugalsko proto požaduje, aby se nárok na sníženou sazbu, která bude stanovena ve výši 50 % pod základní vnitrostátní sazbou, vztahoval na pivo vyráběné místně nezávislými pivovary nacházejícími se na Madeiře, jejichž roční výstav nepřekročí 300 000 hl. Pokud však roční výstav překročí 200 000 hl, nárok na sníženou sazbu u množství překračujícího tuto hodnotu se bude vztahovat pouze na pivo určené pro místní spotřebu na Madeiře.(4) Z důkladného přezkumu situace vyplývá, že je nezbytné žádosti Portugalska vyhovět, má-li být zachováno pivovarské odvětví v nejvzdálenějším regionu Madeira. Je zřejmé, že za okolností daného případu a s výhradou příslušných podmínek bude cílem prodloužení snížené sazby daně vytvořit pro pivovarský průmysl na Madeiře stejné podmínky, jaké mají jeho konkurenti z pevninského Portugalska a ostatních členských států. Získané daňové zvýhodnění bude více než vyrovnáno mimořádnými náklady, které nutně vznikají v důsledku odlehlosti výrobního odvětví.(5) Aby nebyl narušen jednotný trh, bude se nárok na sníženou sazbu u výstavu nad 200 000 hl vztahovat pouze na pivo vyráběné a spotřebované místně na Madeiře.(6) Ačkoliv požadovaná výjimka z článku 90 Smlouvy je nezbytná, aby bylo zajištěno, že nebude ohrožen vývoj nejvzdálenějšího regionu Madeira, je rovněž nutné stanovit lhůtu pro daňové výjimky. Na druhou stranu je však důležité zajistit pro místní hospodářské subjekty potřebnou jistotu, aby mohly rozvíjet své obchodní činnosti. Je proto vhodné, aby výjimka byla udělena na dobu šesti let.(7) Dále je nutno požadovat předložení zprávy v polovině období, aby Komise mohla posoudit, zda jsou i nadále splněny podmínky, které opodstatňují udělení takovéto výjimky.(8) Opatřeními stanovenými tímto rozhodnutím by nemělo být dotčeno použití článků 87 a 88 Smlouvy,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Odchylně od článku 90 Smlouvy se Portugalsko opravňuje uplatňovat sazbu spotřební daně, která je nižší než vnitrostátní sazba stanovená v souladu se směrnicí 92/84/EHS, v případě piva vyráběného v autonomní oblasti Madeira nezávislými pivovary nacházejícími se v této oblasti, jejichž celkový roční výstav nepřekročí 300 000 hl. Výstav vyšší než 200 000 hl ročně může využít snížené sazby pouze v případě místní spotřeby na Madeiře.Výrazem „nezávislý pivovar“ se rozumí pivovar, který je právně a hospodářsky nezávislý na jakémkoli jiném pivovaru, který využívá provozních prostor, jež jsou fyzicky umístěny odděleně od jakéhokoli jiného pivovaru, a který nevyrábí značkové pivo v licenci. Spolupracují-li však dva nebo více pivovarů a jejich společný roční výstav nepřekročí 300 000 hl, mohou být i tyto pivovary považovány za jediný nezávislý pivovar.Snížená sazba spotřební daně, která může poklesnout pod minimální sazbu, nesmí být snížena o více než 50 % pod základní vnitrostátní sazbu spotřební daně pro Portugalsko.Článek 2Nejpozději do dne 31. prosince 2010 Portugalsko předloží Komisi zprávu o situaci, která jí umožní posoudit, zda přetrvávají důvody, které opodstatnily odchylku stanovenou v článku 1.Článek 3Toto rozhodnutí se použije do dne 31. prosince 2013.Článek 4Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.V Bruselu dne .Za Radupředseda/předsedkyně [1] Úř. věst. L 316, 31.10.1992, s. 29.[2] Úř. věst. C […], […], s. […].[3] Úř. věst. C , , s. .[4] Úř. věst. L 316, 31.10.1992, s. 29.[5] Úř. věst. L 316, 31.10.1992, s .21. Směrnice ve znění aktu o přistoupení z roku 2003.