                          EVROPSKÁ
                          KOMISE
                                                V Bruselu dne 10.6.2016
                                                COM(2016) 395 final
                                                2016/0184 (NLE)
                                          Návrh
                                ROZHODNUTÍ RADY
   o uzavření Pařížské dohody přijaté v rámci Rámcové úmluvy Organizace spojených
                    národů o změně klimatu jménem Evropské unie
CS                                                                                CS
 ---pagebreak---                                          DŮVODOVÁ ZPRÁVA
   1.        SOUVISLOSTI NÁVRHU
   •         Odůvodnění a cíle návrhu
   Návrh se týká rozhodnutí Rady o uzavření Pařížské dohody přijaté v rámci Rámcové úmluvy
   Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC) jménem Evropské unie, které má
   být přijato v souladu s čl. 218 odst. 6 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).
   Na 21. konferenci smluvních stran UNFCCC (známé jako COP 21), která se konala v Paříži
   ve dnech 30. listopadu až 12. prosince 2015, bylo přijato znění dohody o posílení celosvětové
   reakce na změnu klimatu. Dohoda vstoupí v platnost třicátým dnem ode dne, kdy své listiny o
   ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení uloží nejméně 55 smluvních stran rámcové
   úmluvy, jež podle odhadu celkem odpovídají alespoň za 55 % celosvětových emisí
   skleníkových plynů.
   Ve sdělení týkajícím se posouzení dopadů Pařížské dohody1 Komise uvedla, že Pařížská
   dohoda by měla být podepsána a ratifikována co nejdříve. Evropská rada sdělení Komise
   uvítala a zdůraznila, že Evropská unie a její členské státy musí Pařížskou dohodu ratifikovat
   co nejdříve a včas, tak aby ke dni, kdy vstoupí v platnost, byly jejími stranami2. Jako první
   krok Komise a Rada jménem Evropské unie a všech 28 členských států vlastním jménem
   dohodu podepsaly během slavnostního ceremoniálu na vysoké úrovni konaného v New Yorku
   dne 22. dubna 2016.
   Pařížská dohoda je globálním mezníkem pro posílení společných opatření na celosvětové
   úrovni a pro urychlení celosvětového přechodu k nízkouhlíkové společnosti odolné vůči
   změně klimatu. Nahradí přístup ustavený Kjótským protokolem z roku 1997, který obsahuje
   závazky do konce roku 2020. Tyto závazky nebudou po roce 2020 již platit.
   Pařížská dohoda představuje příležitost pro hospodářskou transformaci, zaměstnanost a růst. Je
   ústředním prvkem pro dosažení obecnějších cílů udržitelného rozvoje, jakož i priorit EU v oblasti
   investic, konkurenceschopnosti, oběhového hospodářství, výzkumu, inovací a transformace
   energetiky.
   Pařížská dohoda stanoví dlouhodobý kvalitativní cíl v oblasti snižování emisí v souladu s
   cílem udržet globální nárůst teploty výrazně pod úrovní 2 °C a usilovat o to, aby nepřesáhl
   1,5 °C. Za tímto účelem smluvní strany připraví, oznámí a budou zachovávat po sobě jdoucí
   vnitrostátně stanovené příspěvky. Počínaje rokem 2023 budou smluvní strany každých pět let
   provádět celkové hodnocení na základě nejnovějších vědeckých poznatků a stavu provádění k
   danému datu, jehož účelem bude sledovat dosažený pokrok a zvažovat snížení emisí,
   přizpůsobení a poskytovanou podporu.
   Ještě před konáním konference COP 21 předložily smluvní strany UNFCCC své zamýšlené
   vnitrostátně stanovené příspěvky k dohodě. Dne 6. března 2015 sdělily Evropská unie a její
   členské státy jako první velká ekonomika svůj zamýšlený vnitrostátně stanovený příspěvek,
   který vychází z rámce politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 stanoveného v
   říjnu 2014 Evropskou radou3 a z plánu boje proti celosvětové změně klimatu po roce 2020
   1
           COM(2016) 110 ze dne 2. března 2016.
   2
           Závěry Evropské rady ze dne 18. března 2016.
   3
           Závěry Evropské rady ze dne 24. října 2014.
CS                                                      2                                            CS
 ---pagebreak---    vypracovaného Evropskou komisí4. Evropská unie si stanovila ambiciózní cíl, že do roku 2030
   dosáhne v rámci celého hospodářství alespoň 40% snížení domácích emisí skleníkových plynů.
   Evropská unie již začala cíl dosáhnout alespoň 40% snížení emisí skleníkových plynů
   realizovat. Co se týče odvětví, na něž se vztahuje systém obchodování s emisemi, Komise dne
   15. července 2015 přijala návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění
   směrnice 2003/87/ES za účelem posílení nákladově efektivních způsobů snižování emisí a
   investic do nízkouhlíkových technologií. Cílem návrhu je dosáhnout výše uvedeného cíle u
   odvětví, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi.
   Evropská unie a její členské státy vyjádřily záměr jednat v rámci Pařížské dohody společně5,
   což je zohledněno v článku 4 uvedené dohody. Unie a její členské státy tedy v souladu s čl. 4
   odst. 18 dohody společně odpovídají za přípravu, oznámení a zachovávání po sobě jdoucích
   vnitrostátně stanovených příspěvků, kterých chtějí dosáhnout, a za provádění vnitrostátních
   mitigačních opatření tak, aby dosáhly cílů vnitrostátně stanoveného příspěvku podle čl. 4
   odst. 2.
   Podle čl. 4 odst. 16 Pařížské dohody je třeba o takovém společném postupu, včetně úrovně
   emisí přidělené každé smluvní straně v příslušném časovém období, informovat sekretariát.
   Úroveň emisí přidělená Unii se vztahuje na emise skleníkových plynů podle směrnice
   2003/87/ES. Úrovně emisí členských států, jakož i zahrnutí využívání půdy, změn ve
   využívání půdy a lesnictví do rámce politiky v oblasti energetiky a změny klimatu do roku
   2030 budou stanoveny v připravovaných právních předpisech.
   Norsko a Island vyjádřily úmysl podílet se na společném postupu Unie a jejích členských
   států. Podmínky upravující možný podíl Norska a Islandu na společném postupu budou
   stanoveny v doplňujících právních předpisech. Tímto návrhem není nijak dotčen způsob,
   jakým se budou Norsko a Island na společném postupu podílet.
   •         Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
   Sdělení Komise ze dne 2. března 2016 nazvané „Po pařížské konferenci: posouzení dopadů
   Pařížské dohody“ zdůrazňuje, že globální přechod na čistou energii si žádá změny
   investičního jednání a pobídek v celém spektru politik. Klíčovou prioritou Unie je vytvořit
   odolnou energetickou unii, jež bude svým občanům zajišťovat bezpečnou, udržitelnou,
   konkurenceschopnou a cenově dostupnou energii. Aby bylo možné toho dosáhnout, je nutné
   pokračovat v ambiciózních opatřeních v oblasti klimatu a zajistit pokrok v dalších aspektech
   energetické unie.
   •         Soulad s ostatními politikami Unie
   Rámec politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 stanoví pro EU ambiciózní cíl
   snížit domácí emise skleníkových plynů do roku 2030 v celém hospodářství alespoň o 40 %,
   jakož i cíle v oblasti podílu obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti ve výši
   nejméně 27 %6. Provádění rámce politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 patří
   mezi priority činností navazujících na Pařížskou dohodu. Komise během tohoto roku předloží
   návrhy na úpravu regulačního rámce EU pro energetickou účinnost a obnovitelné zdroje
   energie, včetně nového uspořádání trhu s energií.
   4
            COM(2015) 81 ze dne 25. února 2015.
   5
            Závěry Rady ze dne 18. září 2015.
   6
            Cíl u energetické účinnosti bude do roku 2020 přezkoumán v zájmu dosažení unijní úrovně 30 %.
CS                                                        3                                               CS
 ---pagebreak---    2.       PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
   Tento návrh se předkládá podle čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 6 SFEU. Článek 218
   SFEU stanoví postup pro sjednávání a uzavírání dohod mezi Evropskou unií a třetími zeměmi
   nebo mezinárodními organizacemi. Konkrétně odstavec 6 uvedeného článku stanoví, že Rada
   přijme na návrh Komise jakožto vyjednavače rozhodnutí, kterým dá zmocnění k uzavření
   dohody jménem Evropské unie.
   V souladu s článkem 191 a čl. 192 odst. 1 SFEU přispívá Evropská unie mimo jiné ke
   sledování těchto cílů: zachování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí a podpora
   opatření na mezinárodní úrovni určených k řešení regionálních a celosvětových problémů
   životního prostředí, a zejména boj proti změně klimatu.
   Unie má právní předpisy k provádění těchto cílů, které bude třeba za účelem provedení
   Pařížské dohody zrevidovat, a toho lze dosáhnout pouze prostřednictvím právních předpisů
   Unie.
CS                                               4                                              CS
 ---pagebreak---                                                         2016/0184 (NLE)
                                                 Návrh
                                            ROZHODNUTÍ RADY
      o uzavření Pařížské dohody přijaté v rámci Rámcové úmluvy Organizace spojených
                            národů o změně klimatu jménem Evropské unie
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení
   s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:
   (1)     Na 21. konferenci smluvních stran Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o
           změně klimatu (UNFCCC), která se konala v Paříži ve dnech 30. listopadu až
           12. prosince 2015, bylo přijato znění dohody o posílení celosvětové reakce na změnu
           klimatu.
   (2)     V souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2016/590 ze dne 11. dubna 20167 byla Pařížská
           dohoda podepsána dne 22. dubna 2016.
   (3)     Pařížská dohoda vstoupí v platnost třicátým dnem ode dne, kdy své listiny o ratifikaci,
           přijetí, schválení nebo přistoupení uloží nejméně 55 smluvních stran UNFCCC, jež
           podle odhadu celkem odpovídají alespoň za 55 % celkových emisí skleníkových
           plynů. Mezi strany UNFCCC patří Unie a její členské státy. Ve svých závěrech ze dne
           18. března 2016 Evropská rada zdůraznila, že Evropská unie a její členské státy musí
           Pařížskou dohodu uzavřít co nejdříve a včas, tak aby ke dni, kdy vstoupí v platnost,
           byly jejími stranami.
   (4)     Pařížská dohoda nahrazuje přístup ustavený Kjótským protokolem z roku 1997.
   (5)     Pařížská dohoda stanoví mimo jiné dlouhodobý cíl v souladu s cílem udržet globální
           nárůst teploty výrazně pod úrovní 2 °C ve srovnání s úrovní před průmyslovou
           revolucí a usilovat o to, aby tento nárůst nepřesáhl 1,5 °C. V zájmu dosažení tohoto
           cíle smluvní strany připraví, oznámí a budou zachovávat po sobě jdoucí vnitrostátně
           stanovené příspěvky.
   (6)     Podle Pařížské dohody mají smluvní strany počínaje rokem 2023 provádět každých
           pět let celkové hodnocení na základě nejnovějších vědeckých poznatků a stavu
           provádění k danému datu, jehož účelem bude sledovat dosažený pokrok a zvažovat
           snížení emisí, přizpůsobení a poskytovanou podporu, a následný příspěvek každé
           smluvní strany má představovat pokrok vůči stávajícímu příspěvku dané smluvní
           strany a odrážet její nejvyšší ambice.
   (7)     V závěrech Evropské rady z 23.–24. října 2014 týkajících se rámce politiky v oblasti
           klimatu a energetiky do roku 20308 byl schválen závazný cíl dosáhnout do roku 2030
   7
           Úř. věst. L 103,19.4.2016, s. 1.
CS                                                 5                                               CS
 ---pagebreak---            v rámci celého hospodářství ve srovnání s rokem 1990 alespoň 40% snížení domácích
           emisí skleníkových plynů. Rada na svém zasedání dne 4. března 2015 formálně
           schválila tento příspěvek Unie a jejích členských států jako jejich zamýšlený
           vnitrostátně stanovený příspěvek, který byl dne 6. března 2015 předložen sekretariátu
           UNFCCC9.
   (8)     Ve sdělení připojeném k návrhu o podpisu Pařížské dohody jménem Unie10 se
           zdůrazňuje, že globální přechod na čistou energii si žádá změny investičního jednání a
           pobídek v celém spektru politik. Klíčovou prioritou Unie je vytvořit odolnou
           energetickou unii, jež bude svým občanům zajišťovat bezpečnou, udržitelnou,
           konkurenceschopnou a cenově dostupnou energii. Aby bylo možné toho dosáhnout, je
           nutné pokračovat v ambiciózních opatřeních v oblasti klimatu a zajistit pokrok v
           dalších aspektech energetické unie11.
   (9)     Rada ve svých závěrech ze dne 18. září 2015 potvrdila, že Unie a její členské státy
           mají v úmyslu jednat v rámci Pařížské dohody společně, a uvítala záměr Norska a
           Islandu podílet se na tomto společném postupu.
   (10)    Společný postup Unie a jejích členských států bude řádně schválen a bude se týkat
           příslušné úrovně emisí přidělené Unii podle směrnice 2003/87/ES a příslušných úrovní
           emisí členských států.
   (11)    Podle čl. 4 odst. 16 Pařížské dohody je třeba o takovém společném postupu, včetně
           úrovně emisí přidělené každé smluvní straně v příslušném časovém období,
           informovat sekretariát.
   (12)    Pařížská dohoda je v souladu s environmentálními cíli Unie uvedenými v článku 191
           Smlouvy, konkrétně s cíli zachování, ochrany a zlepšování kvality životního prostředí,
           ochrany lidského zdraví a podpory opatření na mezinárodní úrovni určených k řešení
           regionálních a celosvětových problémů životního prostředí, a zejména boje proti
           změně klimatu.
   (13)    Pařížská dohoda by tudíž měla být uzavřena jménem Unie,
   PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
                                                   Článek 1
   Pařížská dohoda přijatá dne 12. prosince 2015 v rámci Rámcové úmluvy Organizace
   spojených národů o změně klimatu se schvaluje jménem Evropské unie.
   Znění Pařížské dohody je připojeno jako příloha I tohoto rozhodnutí.
   Připojené prohlášení o pravomoci v příloze II se rovněž schvaluje jménem Unie.
                                                   Článek 2
   Předseda Rady jmenuje osobu zmocněnou / osoby zmocněné uložit jménem Unie listinu o
   ratifikaci spolu s prohlášením o pravomoci v souladu s čl. 20 odst. 1 Pařížské dohody u
   generálního tajemníka Organizace spojených národů.
   8
           EUCO 169/14.
   9
           http://www4.unfccc.int/submissions/indc/Submission%20Pages/submissions.aspx
   10
           COM(2016) 110 ze dne 2. března 2016.
   11
           COM(2015) 80 ze dne 25. února 2015.
CS                                                     6                                          CS
 ---pagebreak---                                                 Článek 3
   1. Listina o ratifikaci Unie se uloží u depozitáře.
   Členské státy se snaží přijmout nezbytné kroky, aby své listiny uložily současně s Unií.
   2. Členské státy informují Komisi o svých rozhodnutích o ratifikaci Pařížské dohody či –
   podle okolností – o pravděpodobném datu dokončení nezbytných kroků.
                                                Článek 4
   Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
   V Bruselu dne
                                                  Za Radu
                                                  předseda/předsedkyně
CS                                                  7                                       CS
 ---documentbreak---                            EVROPSKÁ
                           KOMISE
                                                   V Bruselu dne 10.6.2016
                                                   COM(2016) 395 final
                                                   ANNEX 1
                                        PŘÍLOHA
                                 návrhu rozhodnutí Rady
   o uzavření jménem Evropské unie dohody přijaté na 21. konferenci smluvních stran
   Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu konané v Paříži od
   30. listopadu do 12. prosince 2015 [a o společném plnění závazků z ní vyplývajících]
                                     Pařížská dohoda
CS                                                                                CS
 ---pagebreak--- Pařížská dohoda
         Smluvní strany této dohody
         jakožto smluvní strany Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu, dále
jen „úmluva“,
         podle Durbanské platformy pro posílenou činnost, založené rozhodnutím 1/CP.17 konference
smluvních stran úmluvy na jejím sedmnáctém zasedání,
         usilujíce o dosažení cíle úmluvy a řídíce se jejími zásadami, včetně zásady rovnosti a
společných, i když rozdílných odpovědností a odpovídajících schopností, s ohledem na zvláštní
vnitrostátní podmínky,
         uznávajíce potřebu účinné a progresivní reakce na naléhavé hrozby změny klimatu na základě
nejlepších dostupných vědeckých poznatků,
         a uznávajíce také specifické potřeby a zvláštní podmínky rozvojových zemí, jež jsou
smluvními stranami této dohody, zejména těch, které jsou obzvláště zranitelné vůči nepříznivým
účinkům změny klimatu, jak je stanoveno v úmluvě,
         berouce plně v úvahu specifické potřeby a zvláštní situace nejméně rozvinutých zemí
v souvislosti s financováním a přenosem technologií,
         uznávajíce, že smluvní strany mohou být postiženy nejen změnou klimatu, ale také dopady
opatření přijatých v reakci na ni,
         zdůrazňujíce přirozený vztah mezi opatřeními, reakcemi a dopady změny klimatu na straně
jedné a rovným přístupem k udržitelnému rozvoji a vymýcení chudoby na straně druhé,
         uznávajíce zásadní prioritu zabezpečení potravin a skoncování s hladem a zvláštní zranitelnost
systémů produkce potravin vůči nepříznivým dopadům změny klimatu,
         berouce v úvahu nezbytnost spravedlivého přesunu pracovní síly a vytváření vhodné práce a
kvalitních pracovních míst v souladu s rozvojovými prioritami vymezenými jednotlivými státy,
         uznávajíce, že změna klimatu je společným problémem lidstva, smluvní strany by měly při
přijímání opatření k řešení změny klimatu respektovat, podporovat a brát v úvahu své příslušné
závazky v oblasti lidských práv, práva na zdraví, práv domorodých obyvatel, místních komunit,
migrantů, dětí, osob se zdravotním postižením a lidí ve zranitelném postavení a práva na rozvoj,
stejně jako rovnost pohlaví, posilování postavení žen a mezigenerační spravedlnost,
         uznávajíce důležitost přiměřené ochrany a zvyšování propadů a rezervoárů skleníkových
plynů uvedených v úmluvě,
         zaznamenávajíce důležitost zabezpečení integrity všech ekosystémů, včetně oceánů, a
ochrany biologické rozmanitosti, uznávané některými kulturami jako Matka Země, a
zaznamenávajíce důležitost, jakou má pro někoho pojem „klimatická spravedlnost“, při přijímání
opatření k řešení změny klimatu,
         stvrzujíce význam vzdělávání, odborného vzdělávání, povědomí veřejnosti, účasti veřejnosti,
přístupu veřejnosti k informacím a spolupráce na všech úrovních v záležitostech řešených v této
dohodě,
         uznávajíce důležitost zapojení všech úrovní veřejné správy a různých činitelů, v souladu
s vnitrostátními právními předpisy smluvních stran, při řešení změny klimatu,
         uznávajíce rovněž, že udržitelný způsob života a vzorce udržitelné spotřeby a výroby, u nichž
smluvní strany rozvinutých zemí zaujímají vedoucí postavení, hrají důležitou roli v řešení otázek
změny klimatu,
se dohodly takto:
                                                               1
 ---pagebreak---                                                Článek 1
           Pro účely této dohody se použijí definice uvedené v článku 1 úmluvy. Dále se rozumí:
           a)        „úmluvou“ Rámcová úmluva Organizace spojených národů o změně klimatu,
přijatá v New Yorku dne 9. května 1992;
           b)        „konferencí smluvních stran“ konference smluvních stran úmluvy;
           c)        „smluvní stranou“ smluvní strana této dohody.
                                               Článek 2
1.         Cílem této dohody, která podporuje provádění úmluvy včetně jejího cíle, je zlepšit globální
reakci na hrozby změny klimatu, a to v návaznosti na udržitelný rozvoj a úsilí o vymýcení chudoby,
mimo jiné pomocí:
           a)        udržení nárůstu průměrné globální teploty výrazně pod hranicí 2 °C oproti
hodnotám před průmyslovou revolucí a úsilí o to, aby nárůst teploty nepřekročil hranici 1,5 °C oproti
hodnotám před průmyslovou revolucí, a uznání, že by to výrazně snížilo rizika a dopady změny
klimatu;
           b)        zvyšování schopnosti přizpůsobit se nepříznivým dopadům změny klimatu a
posilování odolnosti vůči změně klimatu a nízkoemisního rozvoje způsobem, který neohrozí produkci
potravin;
           c)        sladění finančních toků s nízkoemisním rozvojem odolným vůči změně klimatu.
2.         Tato dohoda se bude provádět podle zásady rovnosti a společných, i když rozdílných
odpovědností a odpovídajících schopností, a se zřetelem na zvláštní vnitrostátní podmínky.
                                               Článek 3
           Všechny smluvní strany vypracují a sdělí své ambiciózní úsilí ve smyslu článků 4, 7, 9, 10,
11 a 13 jako vnitrostátně stanovené příspěvky ke globální reakci na změnu klimatu s cílem naplnit
účel této dohody uvedený v článku 2. Úsilí všech smluvních stran bude představovat pokrok v
průběhu času, přičemž současně se uznává, že pro účinné provádění této dohody je třeba podporovat
smluvní strany rozvojových zemí.
                                               Článek 4
1.         Pro dosažení dlouhodobého teplotního cíle stanoveného v článku 2 budou smluvní strany
usilovat o dosažení vrcholu globálních emisí skleníkových plynů co nejdříve s tím, že smluvním
stranám rozvojových zemí bude dosažení tohoto vrcholu trvat déle, a poté budou podle nejlepších
dostupných vědeckých poznatků emise urychleně snižovat, aby bylo dosaženo rovnováhy mezi
antropogenními emisemi ze zdrojů a snížením skleníkových plynů pomocí propadů v druhé polovině
tohoto století, na základě rovnosti a v návaznosti na udržitelný rozvoj a úsilí o vymýcení chudoby.
2.         Každá smluvní strana připraví, sdělí a bude zachovávat další vnitrostátně stanovené
příspěvky, kterých chce dosáhnout. Smluvní strany provádějí vnitrostátní mitigační opatření tak, aby
dosáhly cílů těchto příspěvků.
3.         Následný vnitrostátně stanovený příspěvek každé smluvní strany bude představovat pokrok
vůči stávajícímu vnitrostátně stanovenému příspěvku dané smluvní strany a bude odrážet její nejvyšší
možné ambice s přihlédnutím na její společné, i když rozdílné odpovědnosti a odpovídající schopnosti
a s ohledem na zvláštní vnitrostátní podmínky.
4.         Smluvní strany rozvinutých zemí by měly pokračovat ve své vůdčí roli tím, že se zaváží
k absolutním redukčním emisním cílům v rámci celého hospodářství. Smluvní strany rozvojových
zemí by měly nadále zvyšovat své mitigační úsilí a snažit se v průběhu času přejít k redukčním
emisním cílům nebo k omezení emisí v rámci celého hospodářství s ohledem na zvláštní vnitrostátní
podmínky.
                                                                2
 ---pagebreak--- 5.         Pro uplatňování tohoto článku bude smluvním stranám rozvojových zemí poskytována
podpora v souladu s články 9, 10 a 11 s tím, že se uznává, že zvýšená podpora umožní smluvním
stranám rozvojových zemí zvýšit ambice svých opatření.
6.         Nejméně rozvinuté země a malé ostrovní rozvojové státy mohou připravit a oznámit
strategie, plány a opatření pro nízkoemisní rozvoj s přihlédnutím na jejich zvláštní podmínky.
7.         Vedlejší mitigační přínosy, plynoucí z adaptačních opatření, popřípadě plánů hospodářské
diverzifikace smluvních stran, mohou přispět k mitigaci podle tohoto článku.
8.         Při sdělení svého vnitrostátně stanoveného příspěvku všechny smluvní strany poskytnou
informace nezbytné pro jeho srozumitelnost, transparentnost a porozumění v souladu s rozhodnutím
1/CP.21 a všemi příslušnými rozhodnutími konference smluvních stran sloužící jako zasedání
smluvních stran této dohody.
9.         Každá smluvní strana sdělí vnitrostátně stanovený příspěvek každých pět let v souladu s
rozhodnutím 1/CP.21 a všemi příslušnými rozhodnutími konference smluvních stran sloužící jako
zasedání smluvních stran této dohody a bude vycházet z výsledků globálního hodnocení uvedeného v
článku 14.
10.        Konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody na svém
prvním zasedání zváží společné časové rámce pro vnitrostátně stanovené příspěvky.
11.        Smluvní strana může kdykoli upravit svůj stávající vnitrostátně stanovený příspěvek za
účelem zvýšení svých ambicí, v souladu s pokyny přijatými konferencí smluvních stran sloužící jako
zasedání smluvních stran této dohody.
12.        Vnitrostátně stanovené příspěvky sdělené smluvními stranami budou zaznamenány ve
veřejném registru vedeném sekretariátem.
13.        Smluvní strany odpovídají za své vnitrostátně stanovené příspěvky. Při započítávání
antropogenních emisí a propadů odpovídajících jejich vnitrostátně stanoveným příspěvkům smluvní
strany přiměřeně dbají na environmentální integritu, transparentnost, přesnost, úplnost, srovnatelnost
a konzistentnost a zajistí zamezení dvojímu započítávání v souladu s pokyny přijatými konferencí
smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody.
14.        Při přípravě a realizaci mitigačních opatření ve vztahu k antropogenním emisím a propadům
by měly smluvní strany v souvislosti s vnitrostátně stanovenými příspěvky brát s ohledem na
ustanovení odstavce 13 tohoto článku v úvahu příslušné stávající metody a pokyny podle úmluvy.
15.        Při uplatňování této dohody smluvní strany berou v úvahu zájmy smluvních stran, jejichž
ekonomiky jsou nejvíce ovlivněny dopady opatření, kterými se čelí změně klimatu, a zvláště
smluvních stran rozvojových zemí.
16.        Smluvní strany, včetně organizací regionální hospodářské integrace a jejich členských států,
které se dohodly, že budou jednat společně podle odstavce 2 tohoto článku, oznámí sekretariátu
současně se svým vnitrostátně stanoveným příspěvkem podmínky takové dohody, včetně úrovně
emisí přidělené každé smluvní straně v příslušném časovém období. O podmínkách takové dohody
sekretariát následně uvědomí smluvní strany a signatáře úmluvy.
17.        Každá smluvní strana takové dohody bude zodpovědná za svou úroveň emisí stanovenou v
dohodě uvedené v odstavci 16 tohoto článku, v souladu s odstavci 13 a 14 tohoto článku a články 13 a
15.
18.        Pokud smluvní strany, jednající společně, tak činí v rámci organizace regionální
hospodářské integrace a spolu s ní, a pokud je taková organizace sama smluvní stranou této dohody,
pak bude každý členský stát takové organizace regionální hospodářské integrace jednotlivě a společně
s touto organizací odpovídat za svou úroveň emisí stanovenou v dohodě oznámené podle odstavce 16
tohoto článku, v souladu s odstavci 13 a 14 tohoto článku a s články 13 a 15.
19.        Všechny smluvní strany by měly usilovat o formulování dlouhodobé strategie
nízkoemisního rozvoje a informovat o ní a mít přitom na paměti článek 2 a své společné, i když
rozdílné odpovědnosti a odpovídající schopnosti, s ohledem na zvláštní vnitrostátní podmínky.
                                                                3
 ---pagebreak---                                                 Článek 5
1.         Smluvní strany by měly přijmout podle potřeby opatření k ochraně a zvyšování propadů a
rezervoárů skleníkových plynů podle čl. 4 odst. 1 písm. d) úmluvy, včetně lesů.
2.         Smluvní strany se vyzývají, aby přijaly opatření k uplatňování a podpoře, mimo jiné
prostřednictvím finanční podpory vázané na výsledky, stávajícího rámce stanoveného v souvisejících
pokynech a rozhodnutích již dohodnutých podle úmluvy pro: politické přístupy a pozitivní pobídky
pro činnosti týkající se snižování emisí z odlesňování a znehodnocování lesů a roli zachování,
udržitelného obhospodařování lesů a zvýšení zásob uhlíku v lesích v rozvojových zemích; a
alternativní politické přístupy, například společné přístupy k mitigaci a adaptaci pro integrované a
udržitelné obhospodařování lesů, a podle potřeby přitom potvrdily význam motivace k dosažení
výhod bezuhlíkových řešení, které jsou spojovány s takovými přístupy.
                                                Článek 6
1.         Smluvní strany uznávají, že některé ze smluvních stran se rozhodnou dobrovolně
spolupracovat při uplatňování svých vnitrostátně stanovených příspěvků, aby si mohly ve svých
mitigačních a adaptačních opatřeních stanovit vyšší ambice a aby podpořily udržitelný rozvoj a
environmentální integritu.
2.         Smluvní strany, které se dobrovolně zapojují do spolupráce na postupech, v rámci kterých
se využívají mezinárodně převáděné výsledky snižování emisí k dosažení vnitrostátně stanovených
příspěvků, podporují udržitelný rozvoj a zajišťují environmentální integritu a transparentnost, včetně
řízení, a uplatňují spolehlivý systém započítávání, aby mimo jiné zamezily dvojímu započítávání v
souladu s pokyny přijatými konferencí smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této
dohody.
3.         Využívání mezinárodně převáděných výsledků snižování emisí k dosažení vnitrostátně
stanovených příspěvků podle této dohody je dobrovolné a je schvalováno zúčastněnými smluvními
stranami.
4.         Zřizuje se mechanismus, jenž má přispět ke snižování emisí skleníkových plynů a podpořit
udržitelný rozvoj, podřízený pravomoci a vedení konference smluvních stran sloužící jako zasedání
smluvních stran této dohody, který mohou smluvní strany využívat na základě dobrovolnosti.
Mechanismus bude pod dohledem orgánu určeného konferencí smluvních stran sloužící jako zasedání
smluvních stran této dohody a jeho cílem je:
           a)        podporovat snižování emisí skleníkových plynů za současné podpory
udržitelného rozvoje;
           b)        motivovat veřejné a soukromé subjekty zmocněné jednotlivými smluvními
stranami a usnadňovat jim účast na snižování emisí skleníkových plynů;
           c)        přispívat ke snižování úrovně emisí v hostitelské smluvní straně, která bude mít
prospěch z mitigačních opatření vedoucích ke snižování emisí, které může použít také jiná smluvní
strana k plnění svého vnitrostátně stanoveného příspěvku;
           d)        zajistit celkové snižování globálních emisí.
5.         Snižování emisí vyplývající z mechanismu uvedeného v odstavci 4 tohoto článku nebude
sloužit k prokázání plnění vnitrostátně stanoveného příspěvku hostitelské smluvní strany, pokud toto
snížení použije k prokázání plnění svého vnitrostátně stanoveného příspěvku jiná smluvní strana.
6.         Konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody zajistí, aby
podíl z výnosů z činnosti v rámci mechanismu uvedeného v odstavci 4 tohoto článku byl použit k
uhrazení administrativních výdajů a za účelem pomoci smluvním stranám rozvojových zemí, které
jsou obzvláště zranitelné vůči nepříznivým účinkům změny klimatu, při úhradě nákladů na
přizpůsobení se změně klimatu.
7.         Konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody přijme na
svém prvním zasedání pravidla, podmínky a postupy pro mechanismus uvedený v odstavci 4 tohoto
článku.
                                                                4
 ---pagebreak--- 8.         Smluvní strany uznávají, že je důležité, aby měly k dispozici integrované, holistické a
vyvážené netržní přístupy, jež by jim pomohly při plnění jejich vnitrostátně stanovených příspěvků, v
souvislosti s udržitelným rozvojem a vymýcením chudoby, a to koordinovaným a účinným způsobem,
podle potřeby mimo jiné prostřednictvím mitigace, adaptace, financí, přenosu technologií a budování
kapacit. Tyto přístupy se zaměří na:
           a)        podporu ambicí u opatření zaměřených na mitigaci a adaptaci;
           b)        zvýšení účasti veřejného a soukromého sektoru na uplatňování vnitrostátně
stanovených příspěvků;
           c)        tvorbu příležitostí pro koordinaci různých nástrojů a příslušných institucionálních
uspořádání.
9.         Stanovuje se rámec pro netržní přístupy k udržitelnému rozvoji, který bude podporovat
netržní přístupy uvedené v odstavci 8 tohoto článku.
                                                Článek 7
1.         Smluvní strany stanovují globální adaptační cíl zahrnující zvyšování adaptační kapacity,
posilování odolnosti a snižování zranitelnosti vůči změně klimatu s cílem přispět k udržitelnému
rozvoji a zajistit přiměřenou reakci v oblasti adaptace v souvislosti s teplotním cílem uvedeným v
článku 2.
2.         Smluvní strany uznávají, že adaptace je globální výzvou, které všichni čelí a která má
místní, krajské, celostátní, regionální a mezinárodní rozměry, je klíčovou složkou dlouhodobé
globální odpovědi na změnu klimatu a přispívá k ní a slouží k ochraně lidí, zdrojů obživy
a ekosystémů, s ohledem na naléhavé a okamžité potřeby těch smluvních stran rozvojových zemí,
které jsou obzvláště zranitelné vůči nepříznivým účinkům změny klimatu.
3.         Adaptační úsilí smluvních stran rozvojových zemí bude uznáno podle podmínek, které
přijme konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody na svém
prvním zasedání.
4.         Smluvní strany uznávají, že současná potřeba adaptace je významná, že vyšší úrovně
mitigace mohou snížit potřebu dalšího adaptačního úsilí a že zvýšená potřeba adaptace může způsobit
vyšší náklady na ni.
5.         Smluvní strany uznávají, že adaptační opatření by se měla řídit přístupem, který vychází z
dané země, je citlivý k otázkám rovnosti pohlaví, umožňuje účast všech a je plně transparentní a který
zároveň bere v úvahu zranitelné skupiny, společenství a ekosystémy, a měla by vycházet z nejlepších
dostupných vědeckých poznatků a, kde je to vhodné, z tradičních znalostí, znalostí původního
obyvatelstva a místních znalostních systémů, s cílem začlenit adaptaci podle potřeby do příslušných
socioekonomických a environmentálních politik a opatření.
6.         Smluvní strany uznávají význam podpory adaptačního úsilí a mezinárodní spolupráce v této
oblasti a důležitost zohlednění potřeb smluvních stran rozvojových zemí, zejména těch, které jsou
obzvláště zranitelné vůči nepříznivým účinkům změny klimatu.
7.         Smluvní strany by měly posílit spolupráci při podpoře adaptačních opatření a brát přitom v
úvahu Cancúnský adaptační rámec, mimo jiné s ohledem na:
           a)        sdílení informací, osvědčených postupů, zkušeností a ponaučení, podle potřeby i z
oblasti vědy, plánování, politik a implementace týkající se adaptačních opatření;
           b)        posilování institucionálních uspořádání, včetně těch podle úmluvy, které slouží
této dohodě, aby byla podpořena syntéza příslušných informací a znalostí, a poskytování technické
podpory a poradenství smluvním stranám;
           c)        rozšiřování vědeckých znalostí o klimatu, včetně výzkumu, systematického
pozorování klimatického systému a systémů včasného varování, způsobem, který informuje
klimatické služby a podporuje rozhodování;
           d)        pomoc smluvním stranám rozvojových zemí při určování postupů účinné
                                                               5
 ---pagebreak--- adaptace, adaptační potřeby, priority, podporu poskytnutou a přijatou pro adaptační opatření a úsilí a
výzvy a nedostatky, způsobem, který podpoří osvědčené postupy;
          e)         zlepšování účinnosti a životnosti adaptačních opatření.
8.        Odborné organizace a agentury Organizace spojených národů se vyzývají, aby podporovaly
úsilí smluvních stran při provádění opatření uvedených v odstavci 7 tohoto článku, s ohledem na
ustanovení odstavce 5 tohoto článku.
9.        Každá smluvní strana se podle potřeby zapojí do procesů plánování adaptace a do realizace
opatření, včetně vypracování nebo podpory příslušných plánů, politik nebo příspěvků, což může
zahrnovat:
          a)         realizaci adaptačních opatření, závazků nebo úsilí;
          b)         proces vytváření a realizace národních adaptačních plánů;
          c)         posouzení dopadů změny klimatu a zranitelnosti vůči ní s cílem vypracovat
vnitrostátně stanovená prioritní opatření s ohledem na zranitelné osoby, místa a ekosystémy;
          d)         sledování a vyhodnocování adaptačních plánů, politik, programů a opatření a
vyvozování ponaučení z nich;
          e)         budování odolnosti socioekonomických a ekologických systémů, mimo jiné
prostřednictvím hospodářské diverzifikace a udržitelného hospodaření s přírodními zdroji.
10.       Každá smluvní strana by měla vhodným způsobem pravidelně předkládat a aktualizovat
adaptační sdělení, které může zahrnovat její priority, provádění a potřebu podpory, plány a opatření,
aniž by to zvýšilo zátěž pro smluvní strany rozvojových zemí.
11.       Adaptační sdělení uvedená v odstavci 10 tohoto článku budou podle potřeby pravidelně
předkládána a aktualizována jako součást jiných sdělení nebo dokumentů či ve spojení s nimi, včetně
národního adaptačního plánu, vnitrostátně stanoveného příspěvku uvedeného v čl. 4 odst. 2 nebo
národního sdělení.
12.       Adaptační sdělení uvedená v odstavci 10 tohoto článku budou zaznamenána ve veřejném
registru vedeném sekretariátem.
13.       Smluvním stranám rozvojových zemí bude za účelem provádění odstavců 7, 9, 10 a 11
tohoto článku poskytována průběžná a zvýšená mezinárodní podpora podle ustanovení článků 9, 10 a
11.
14.       Globální hodnocení uvedené v článku 14 mimo jiné:
          a)          uzná adaptační úsilí smluvních stran rozvojových zemí;
          b)          posílí realizaci adaptačních opatření s ohledem na adaptační sdělení uvedené v
odstavci 10 tohoto článku;
          c)          přezkoumá přiměřenost a účinnost adaptace a podpory poskytované na adaptaci;
          d)          posoudí celkový pokrok v plnění globálního adaptačního cíle uvedeného v
odstavci 1 tohoto článku.
                                                Článek 8
1.        Smluvní strany uznávají důležitost odvrácení, co největšího snížení a řešení ztrát a škod
způsobených nepříznivými účinky změny klimatu, včetně extrémních projevů počasí a událostí s
pomalým nástupem, a roli udržitelného rozvoje při snižování rizika ztrát a škod.
2.        Varšavský mezinárodní mechanismus pro otázky ztrát a škod způsobených nepříznivými
dopady změny klimatu bude podléhat pravomoci a vedení konference smluvních stran sloužící jako
zasedání smluvních stran této dohody a může být podporován a posílen tak, jak určí konference
smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody.
                                                               6
 ---pagebreak--- 3.         Smluvní strany by měly spolupracovat a usnadňovat řešení ztrát a škod způsobených
nepříznivými účinky změny klimatu a v tomto ohledu posílit porozumění, opatření a podporu, mimo
jiné, kde to bude vhodné, prostřednictvím Varšavského mezinárodního mechanismu.
4.         V souladu s tím mohou oblasti spolupráce a usnadňování za účelem posílení porozumění,
opatření a podpory zahrnovat:
           a)        systémy včasného varování;
           b)        připravenost na mimořádné události;
           c)        události s pomalým nástupem;
           d)        události, které mohou vyvolat nevratné a trvalé ztráty a škody;
           e)        komplexní hodnocení a řízení rizik;
           f)        nástroje pojištění rizik, sdílení klimatických rizik a další pojistná řešení;
           g)        ztráty nehospodářské povahy;
           h)        odolnost společenství, zdrojů obživy a ekosystémů.
5.         Varšavský mezinárodní mechanismus bude spolupracovat se stávajícími subjekty a
odbornými skupinami působícími podle této dohody, jakož i s příslušnými organizacemi a odbornými
subjekty mimo dohodu.
                                                 Článek 9
1.         Smluvní strany rozvinutých zemí poskytnou finanční prostředky na pomoc smluvním
stranám rozvojových zemí na mitigaci a adaptaci jako pokračování svých stávajících závazků podle
úmluvy.
2.         Ostatním smluvním stranám se doporučuje poskytovat nebo nadále poskytovat takovou
podporu dobrovolně.
3.         Jako součást globálního úsilí by měly smluvní strany rozvinutých zemí nadále stát v čele při
mobilizaci klimatického financování z široké škály zdrojů, nástrojů a kanálů, přičemž by měly vzít na
vědomí významnou roli veřejných prostředků, a to prostřednictvím různých opatření, včetně podpory
strategií jednotlivých států, a dále vzít v úvahu potřeby a priority smluvních stran rozvojových zemí.
Taková mobilizace klimatického financování by měla jít nad rámec předchozího úsilí.
4.         Poskytování navýšených finančních zdrojů by mělo sloužit k dosažení rovnováhy mezi
adaptací a mitigací, s přihlédnutím ke strategiím jednotlivých států a k prioritám a potřebám
smluvních stran rozvojových zemí, zejména těch, které jsou obzvláště zranitelné vůči nepříznivým
účinkům změny klimatu a mají významně omezené kapacity, jako například nejméně rozvinuté země
a malé ostrovní rozvojové státy, s uvážením potřeby veřejných zdrojů a grantů na adaptaci.
5.         Smluvní strany rozvinutých zemí budou každé dva roky sdělovat příslušné orientační
kvantitativní a kvalitativní informace týkající se odstavců 1 a 3 tohoto článku, včetně předpokládané
výše veřejných finančních prostředků, které mají být poskytnuty smluvním stranám rozvojových
zemí, mají-li tyto informace k dispozici. Ostatním smluvním stranám, které poskytují prostředky, se
doporučuje sdělovat tyto informace každé dva roky na základě dobrovolnosti.
6.         Globální hodnocení uvedené v článku 14 vezme v úvahu příslušné informace o úsilí
týkajícím se klimatického financování, které poskytují smluvní strany rozvinutých zemí nebo orgány
dohody.
7.         Smluvní strany rozvinutých zemí podávají každé dva roky transparentní a odpovídající
informace o podpoře poskytnuté smluvním stranám rozvojových zemí a mobilizované
prostřednictvím veřejných intervencí v souladu s podmínkami, postupy a pokyny, které přijme, jak je
stanoveno v čl. 13 odst. 13, konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této
dohody na svém prvním zasedání. Ostatním smluvním stranám se doporučuje, aby tak učinily také.
                                                                  7
 ---pagebreak--- 8.        Finanční mechanismus úmluvy, včetně subjektů pověřených jeho provozem, bude sloužit
jako finanční mechanismus této dohody.
9.        Instituce sloužící této dohodě, včetně subjektů provozujících finanční mechanismus
úmluvy, musí usilovat o zajištění účinného přístupu k finančním prostředkům prostřednictvím
zjednodušených schvalovacích postupů a zvýšené podpory připravenosti pro smluvní strany
rozvojových zemí, zejména nejméně rozvinuté země a malé ostrovní rozvojové státy, v rámci jejich
vnitrostátních klimatických strategií a plánů.
                                               Článek 10
1.        Smluvní strany sdílejí dlouhodobou vizi o významu plné realizace rozvoje a přenosu
technologií s cílem zvýšit odolnost vůči změně klimatu a snížit emise skleníkových plynů.
2.        Smluvní strany berou na vědomí význam technologií pro realizaci mitigačních a
adaptačních opatření podle této dohody a uznávají úsilí o nasazení a šíření stávajících technologií, a
na základě toho posílí spolupráci na rozvoji a přenosu technologií.
3.        Technologický mechanismus ustanovený podle úmluvy slouží této dohodě.
4.        Zřizuje se technologický rámec, který bude poskytovat jednotný rámec pro práci
technologického mechanismu na podporu a pomoc pro intenzivnější činnost při rozvoji a přenosu
technologií s cílem podpořit provádění této dohody, a to při naplňování dlouhodobé vize uvedené v
odstavci 1 tohoto článku.
5.        Pro účinnou a dlouhodobou globální reakci na změnu klimatu a pro podporu hospodářského
růstu a udržitelného rozvoje je zásadní zrychlit, povzbudit a umožnit inovace. Takové úsilí bude
vhodně podpořeno mimo jiné i technologickým mechanismem a v oblasti financování také finančním
mechanismem úmluvy, aby bylo možné spolupracovat na výzkumu a vývoji a usnadnit smluvním
stranám rozvojových zemí přístup k technologiím, zejména v raných fázích technologického cyklu.
6.        Smluvním stranám rozvojových zemí bude poskytována podpora, včetně finanční podpory,
na provádění tohoto článku, mj. na posílení spolupráce na rozvoji a přenosu technologií v různých
fázích technologického cyklu, s cílem dosáhnout rovnováhy mezi podporou mitigace a adaptace.
Globální hodnocení uvedené v článku 14 vezme v úvahu dostupné informace o úsilí souvisejícím s
podporou rozvoje a přenosu technologií pro smluvní strany rozvojových zemí.
                                               Článek 11
1.        Budování kapacit podle této dohody by mělo zvýšit kapacitu a schopnost smluvních stran
rozvojových zemí, zejména zemí s nejmenší kapacitou, jako jsou nejméně rozvinuté země a země,
které jsou obzvláště zranitelné vůči nepříznivým účinkům změny klimatu, například malé ostrovní
rozvojové státy, provádět účinná klimatická opatření, a mimo jiné realizovat adaptační a mitigační
opatření, a mělo by usnadnit rozvoj, šíření a zavádění technologií, přístup ke klimatickému
financování, příslušná hlediska vzdělávání, odborného vzdělávání a povědomí veřejnosti a
transparentní, včasné a přesné sdělování informací.
2.        Budování kapacit by mělo být řízeno jednotlivými zeměmi na základě jejich vnitrostátních
potřeb a v reakci na ně a mělo by přispět k tomu, aby smluvní strany vzaly tento úkol za svůj,
zejména smluvní strany rozvojových zemí, a to i na celostátní, krajské a místní úrovni. Budování
kapacit by mělo vycházet ze získaných zkušeností, včetně těch z budování kapacit podle úmluvy, a
tento proces by měl být účinný a soustavný, za účasti všech, průřezový a citlivý k otázkám rovnosti
pohlaví.
3.        Všechny smluvní strany by měly spolupracovat na zvyšování kapacity smluvních stran
rozvojových zemí k provádění této dohody. Smluvní strany rozvinutých zemí by měly zvýšit podporu
pro budování kapacit ve smluvních stranách rozvojových zemí.
4.        Všechny smluvní strany, které zvyšují kapacitu smluvních stran rozvojových zemí k
provádění této dohody, mimo jiné prostřednictvím regionálních, bilaterálních a multilaterálních
přístupů, o takových akcích či opatřeních na budování kapacit pravidelně informují. Smluvní strany
rozvojových zemí by měly pravidelně informovat o svém pokroku při realizaci plánů, politik, akcí či
opatření k budování kapacit za účelem plnění této dohody.
                                                              8
 ---pagebreak--- 5.         Činnosti týkající se budování kapacit se posilují prostřednictvím vhodných institucionálních
uspořádání na podporu provádění této dohody, včetně vhodných institucionálních uspořádání
ustanovených podle úmluvy, která slouží této dohodě. Konference smluvních stran sloužící jako
zasedání smluvních stran této dohody na svém prvním zasedání posoudí a přijme rozhodnutí o
výchozích institucionálních uspořádáních pro budování kapacit.
                                              Článek 12
           Smluvní strany podle potřeby spolupracují při přijímání opatření k posílení vzdělávání,
odborného vzdělávání, povědomí veřejnosti, účasti veřejnosti a přístupu veřejnosti k informacím o
změně klimatu, s vědomím důležitosti těchto kroků k posílení opatření podle této dohody.
                                              Článek 13
1.         Aby bylo možné budovat vzájemnou důvěru a podpořit účinné provádění dohody, zřizuje se
rámec posílené transparentnosti pro opatření a podporu, s vnitřní flexibilitou, která bere v úvahu různé
schopnosti smluvních stran a vychází z kolektivních zkušeností.
2.         Rámec transparentnosti zajistí flexibilitu při uplatňování ustanovení tohoto článku těm
smluvním stranám rozvojových zemí, které ji potřebují vzhledem ke svým schopnostem. Podmínky,
postupy a pokyny uvedené v odstavci 13 tohoto článku musí tuto flexibilitu odrážet.
3.         Rámec transparentnosti vychází z opatření v oblasti transparentnosti podle úmluvy a
posiluje je, přičemž uznává zvláštní podmínky nejméně rozvinutých zemí a malých ostrovních
rozvojových států, a je prováděn tak, aby usnadňoval procesy, nebyl rušivý a represivní, aby
respektoval státní suverenitu a nepředstavoval pro smluvní strany nadměrnou zátěž.
4.         Opatření v oblasti transparentnosti v rámci úmluvy, včetně národních sdělení, dvouletých
zpráv a dvouletých aktualizovaných zpráv, mezinárodní hodnocení a přezkum a mezinárodní
konzultace a analýzy tvoří součást zkušeností, ze kterých se bude vycházet při vypracování
podmínek, postupů a pokynů podle odstavce 13 tohoto článku.
5.         Účelem rámce pro transparentnost opatření je poskytnout jasnou představu o činnostech v
oblasti změny klimatu na základě cíle úmluvy uvedeného v jejím článku 2, včetně srozumitelnosti a
sledování pokroku v plnění vnitrostátně stanovených příspěvků jednotlivých smluvních stran podle
článku 4 a adaptačních opatření smluvních stran podle článku 7, včetně osvědčených postupů, priorit,
potřeb a nedostatků, jako podklad pro globální hodnocení podle článku 14.
6.         Cílem rámce pro transparentnost podpory je zajistit jasné informace o podpoře poskytnuté a
přijaté jednotlivými smluvními stranami na opatření týkající se změny klimatu podle článků 4, 7, 9,
10 a 11 a v možném rozsahu poskytnout úplný přehled o souhrnné poskytnuté finanční podpoře jako
podklad pro globální hodnocení podle článku 14.
7.         Každá smluvní strana pravidelně poskytuje následující informace:
           a)        národní inventarizační zprávu o antropogenních emisích ze zdrojů a snížení
pomocí propadů skleníkových plynů, vypracovanou pomocí osvědčených metodik přijatých
Mezivládním panelem pro změnu klimatu a schválených konferencí smluvních stran sloužící jako
zasedání smluvních stran této dohody;
           b)        údaje nezbytné pro sledování pokroku při realizaci a plnění jejího vnitrostátně
stanoveného příspěvku podle článku 4.
8.         Každá smluvní strana by měla rovněž poskytnout příslušné informace týkající se dopadů
změny klimatu a adaptace podle článku 7.
9.         Smluvní strany rozvinutých zemí podávají a jiné smluvní strany, které poskytují podporu,
by měly podávat informace o finanční podpoře a podpoře pro přenos technologií a budování kapacit
poskytnuté smluvním stranám rozvojových zemí podle článků 9, 10 a 11.
10.        Smluvní strany rozvojových zemí by měly poskytovat informace o finanční podpoře a
podpoře pro přenos technologií a budování kapacit, kterou potřebují a kterou přijaly podle článků 9,
10 a 11.
                                                                9
 ---pagebreak--- 11.        Informace předložené jednotlivými smluvními stranami podle odstavců 7 a 9 tohoto článku
budou podrobeny technickému odbornému přezkoumání v souladu s rozhodnutím 1/CP.21.
Přezkumný proces bude zahrnovat pomoc při určení potřeb budování kapacit pro takové smluvní
strany rozvojových zemí, které to vzhledem ke svým kapacitám potřebují. Navíc se každá smluvní
strana zúčastní nápomocného, mnohostranného posouzení pokroku při realizaci úsilí podle článku 9 a
provádění a plnění vnitrostátně stanoveného příspěvku.
12.        Technické odborné přezkoumání podle tohoto odstavce se skládá z posouzení příslušné
podpory poskytnuté danou smluvní stranou a jejího provádění a plnění vnitrostátně stanoveného
příspěvku. Přezkum rovněž určí oblasti zlepšení pro danou smluvní stranu a zhodnotí, zda informace
odpovídají podmínkám, postupům a pokynům uvedeným v odstavci 13 tohoto článku, s přihlédnutím
k flexibilitě přiznané smluvní straně podle odstavce 2 tohoto článku. Přezkoumání věnuje zvláštní
pozornost příslušným vnitrostátním schopnostem a podmínkám smluvních stran rozvojových zemí.
13.        Konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody na svém
prvním zasedání přijme příslušné společné podmínky, postupy a pokyny pro transparentnost opatření
a podpory, a to na základě zkušeností z opatření týkajících se transparentnosti podle úmluvy a
rozpracováním ustanovení tohoto článku.
14.        Rozvojovým zemím bude na provádění tohoto článku poskytnuta podpora.
15.        Dále bude smluvním stranám rozvojových zemí průběžně poskytována podpora na
budování kapacit týkajících se transparentnosti.
                                             Článek 14
1.         Konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody bude
pravidelně vyhodnocovat provádění této dohody, aby zhodnotila kolektivní pokrok v plnění účelu této
dohody a jejích dlouhodobých cílů (tato činnost je v této dohodě označována jako „globální
hodnocení“). Bude tak činit komplexním a nápomocným způsobem a bude brát v úvahu mitigaci,
adaptaci a nástroje k provádění a podpoře, a to na základě rovnosti a nejlepších dostupných
vědeckých poznatků.
2.         Konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody provede
své první globální hodnocení v roce 2023 a následně každých pět let, nerozhodne-li konference
smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody jinak.
3.         Z výsledku globálního hodnocení budou smluvní strany vycházet při aktualizaci a
posilování svých opatření a podpory, a to vnitrostátně určeným způsobem a v souladu s příslušnými
ustanoveními této dohody, jakož i při posilování mezinárodní spolupráce v oblasti klimatických
opatření.
                                             Článek 15
1           Zřizuje se mechanismus, jenž má usnadnit provádění a podpořit dodržování ustanovení této
dohody.
2.         Mechanismus uvedený v odstavci 1 tohoto článku tvoří výbor založený na odbornosti, který
poskytuje pomoc a funguje způsobem, který je transparentní, nekonfliktní a nerepresivní. Výbor
věnuje zvláštní pozornost příslušným vnitrostátním schopnostem a podmínkám smluvních stran.
3.         Výbor vykonává svou činnost podle podmínek a postupů přijatých konferencí smluvních
stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody na jejím prvním zasedání a podává každý
rok zprávu konferenci smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody.
                                             Článek 16
1.         Konference smluvních stran, nejvyšší orgán úmluvy, slouží jako zasedání smluvních stran
této dohody.
2.         Smluvní strany úmluvy, které nejsou smluvními stranami této dohody, se mohou účastnit
jako pozorovatelé kteréhokoli zasedání konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních
stran této dohody. V případě, že konference smluvních stran slouží jako zasedání smluvních stran této
                                                             10
 ---pagebreak--- dohody, pak rozhodnutí podle této dohody přijímají pouze ty smluvní strany, které jsou smluvními
stranami této dohody.
3.         V případě, že konference smluvních stran slouží jako zasedání smluvních stran této dohody,
pak každý člen předsednictva konference smluvních stran zastupující některou smluvní stranu
úmluvy, která ale v té době není smluvní stranou této dohody, bude nahrazen dalším členem, jehož si
smluvní strany této dohody zvolí ze svých řad.
4.         Konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody pravidelně
přezkoumává provádění této dohody a v rámci svého mandátu činí rozhodnutí nezbytná k podpoře
jejího účinného provádění. Vykonává funkce svěřené jí touto dohodou a dále:
           a)         zřizuje takové pomocné orgány, jaké považuje za nezbytné pro provádění této
dohody;
           b)        vykonává další funkce potřebné k provádění této dohody.
5. Jednací řád konference smluvních stran a finanční postupy používané v úmluvě se použijí obdobně
v této dohodě, pokud konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody
nerozhodne na základě konsenzu jinak.
6.         První zasedání konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této
dohody svolá sekretariát zároveň s prvním zasedáním konference smluvních stran, které je
naplánováno po datu vstupu této dohody v platnost. Následná řádná zasedání konference smluvních
stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody se konají společně s řádnými zasedáními
konference smluvních stran, nerozhodne-li konference smluvních stran sloužící jako zasedání
smluvních stran této dohody jinak.
7.         Mimořádná zasedání konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran
této dohody se konají v takových jiných termínech, kdy to konference smluvních stran sloužící jako
zasedání smluvních stran této dohody považuje za nezbytné, nebo na písemnou žádost kterékoli
smluvní strany za předpokladu, že do šesti měsíců od data, kdy sekretariát oznámí takovou žádost
ostatním stranám, podpoří tuto žádost nejméně jedna třetina smluvních stran.
8.         Organizace spojených národů a její specializované agentury a Mezinárodní agentura pro
atomovou energii, jakož i jejich členské státy nebo jejich pozorovatelé, již nejsou smluvní stranou
úmluvy, mohou být zastoupeni na zasedáních konference smluvních stran sloužící jako zasedání
smluvních stran této dohody jako pozorovatelé. Orgány nebo agentury, ať už národní, nebo
mezinárodní, vládní, či nevládní, které jsou způsobilé v záležitostech, na něž se vztahuje tato dohoda,
a které informovaly sekretariát o svém přání být zastoupeny jako pozorovatelé na některém zasedání
konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody, mohou být takto
přijaty, pokud proti tomu nemá námitku nejméně jedna třetina přítomných smluvních stran. Přizvání a
účast pozorovatelů se řídí jednacím řádem uvedeným v odstavci 5 tohoto článku.
                                              Článek 17
1.         Sekretariát zřízený článkem 8 úmluvy slouží jako sekretariát této dohody.
2.         Ustanovení čl. 8 odst. 2 úmluvy o funkcích sekretariátu a čl. 8 odst. 3 úmluvy o opatřeních
přijatých pro fungování sekretariátu se použijí obdobně pro tuto dohodu. Sekretariát dále vykonává
funkce, jež jsou mu přiděleny podle této dohody a jež mu přidělí konference smluvních stran sloužící
jako zasedání smluvních stran této dohody.
                                              Článek 18
1.         Pomocný orgán pro vědecké a technologické poradenství a pomocný orgán pro provádění
úmluvy, zřízené články 9 a 10 úmluvy, slouží také jako pomocný orgán pro vědecké a technologické
poradenství a pomocný orgán pro provádění této dohody. V této dohodě se obdobně použijí
ustanovení úmluvy vztahující se k fungování těchto dvou orgánů. Zasedání pomocného orgánu pro
vědecké a technologické poradenství a pomocného orgánu pro provádění této dohody se konají
společně s příslušnými zasedáními pomocného orgánu pro vědecké a technologické poradenství a
pomocného orgánu pro provádění úmluvy.
                                                              11
 ---pagebreak--- 2.          Smluvní strany úmluvy, které nejsou smluvními stranami této dohody, se mohou účastnit
jako pozorovatelé všech zasedání těchto pomocných orgánů. V případě, že pomocné orgány slouží
jako pomocné orgány této dohody, pak rozhodnutí podle této dohody přijímají pouze ty smluvní
strany, které jsou smluvními stranami této dohody.
3.          Vykonávají-li pomocné orgány zřízené podle článků 9 a 10 úmluvy své funkce v souvislosti
se záležitostmi týkajícími se této dohody, pak každý člen předsednictva těchto pomocných orgánů
zastupující některou smluvní stranu úmluvy, která ale v té době není smluvní stranou této dohody,
bude nahrazen dalším členem, jehož si smluvní strany této dohody zvolí ze svých řad.
                                                Článek 19
1.          Pomocné orgány nebo jiné institucionální uspořádání vytvořené úmluvou nebo na jejím
základě, odlišné od těch, které jsou uvedeny v této dohodě, budou sloužit této dohodě na základě
rozhodnutí konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody.
Konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody vymezí funkce, které
budou takové pomocné orgány nebo subjekty vykonávat.
2.          Konference smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran této dohody může
poskytnout takovým pomocným orgánům nebo institucionálně zřízeným subjektům další pokyny.
                                                Článek 20
1.          Tato dohoda je otevřena k podpisu a bude podléhat ratifikaci, přijetí nebo schválení státy a
organizacemi regionální hospodářské integrace, které jsou smluvními stranami úmluvy. Bude
otevřena k podpisu v sídle Organizace spojených národů v New Yorku od 22. dubna 2016 do 21.
dubna 2017. Poté bude tato dohoda otevřena k přistoupení ode dne následujícího po dni, kdy bude
uzavřena pro podpis. Listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení budou uloženy u
depozitáře.
2.          Organizace regionální hospodářské integrace, která se stane smluvní stranou této dohody,
aniž by kterýkoli z jejích členských států byl smluvní stranou této dohody, je vázána všemi
povinnostmi podle této dohody. V případě organizace regionální hospodářské integrace s jedním nebo
více členskými státy, které jsou smluvními stranami této dohody, rozhodne taková organizace a její
členské státy o tom, jak si rozdělí odpovědnost za plnění závazků podle této dohody. V takových
případech tato organizace a její členské státy nebudou oprávněny uplatňovat práva podle této dohody
souběžně.
3.          Ve svých listinách o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení oznámí jednotlivé
organizace regionální hospodářské integrace rozsah svých pravomocí v záležitostech, které se řídí
touto dohodou. Tyto organizace rovněž uvědomí o všech podstatných změnách v rozsahu svých
pravomocí depozitáře, který obratem informuje ostatní smluvní strany.
                                                Článek 21
1.          Tato dohoda vstupuje v platnost třicátým dnem po dni, kdy alespoň 55 smluvních stran
úmluvy odpovědných v součtu za alespoň odhadovaných 55 procent celkových globálních emisí
skleníkových plynů uložilo u depozitáře své listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení.
2.          Pouze pro omezené účely odstavce 1 tohoto článku pojem „celkové globální emise
skleníkových plynů“ znamená jejich aktuální množství sdělené nejpozději v den přijetí této dohody
smluvními stranami úmluvy.
3.          Pro každý stát nebo organizaci regionální hospodářské integrace, která ratifikuje, přijme
nebo schválí tuto dohodu nebo k ní přistoupí poté, co byly splněny podmínky stanovené v odstavci 1
tohoto článku pro vstup v platnost, vstupuje tato dohoda v platnost třicátým dnem po dni, kdy takový
stát nebo organizace regionální hospodářské integrace uložily u depozitáře své listiny o ratifikaci,
přijetí, schválení nebo přistoupení.
4.          Pro účely odstavce 1 tohoto článku se listina uložená organizací regionální hospodářské
integrace nezapočítává jako další listina k listinám uloženým jejími členskými státy.
                                                Článek 22
                                                               12
 ---pagebreak---           Ustanovení článku 15 úmluvy o přijímání změn úmluvy se obdobně použijí i v této dohodě.
                                              Článek 23
1.        Ustanovení článku 16 úmluvy o přijímání příloh úmluvy a jejich změn se obdobně použijí i
v této dohodě.
2.        Přílohy této dohody tvoří její nedílnou součást, a pokud není výslovně stanoveno jinak,
odkaz na tuto dohodu je současně odkazem na její přílohy. Tyto přílohy se omezují na seznamy,
formuláře a jiný materiál popisné povahy, která je vědeckého, technického, procedurálního nebo
správního charakteru.
                                              Článek 24
          Ustanovení článku 14 úmluvy o urovnávání sporů se obdobně použijí i v této dohodě.
                                              Článek 25
1.        Každá smluvní strana má jeden hlas, s výjimkou případů podle odstavce 2 tohoto článku.
2.        Organizace regionální hospodářské integrace, v záležitostech spadajících do jejich
pravomoci, uplatňují své právo volit s počtem hlasů rovným počtu jejich členských států, které jsou
smluvními stranami této dohody. Taková organizace neuplatňuje své hlasovací právo, jestliže své
právo uplatňuje některý z jejích členských států, a naopak.
                                              Článek 26
          Depozitářem této dohody je generální tajemník Organizace spojených národů.
                                              Článek 27
          K této dohodě nemohou být učiněny žádné výhrady.
                                              Článek 28
1.        Kdykoli po uplynutí tří let ode dne, kdy tato dohoda vstoupila v platnost pro určitou
smluvní stranu, může tato smluvní strana od této dohody odstoupit podáním písemného oznámení
depozitáři.
2.        Každé takové odstoupení nabývá účinku po uplynutí jednoho roku ode dne, kdy depozitář
obdrží oznámení o odstoupení, nebo k pozdějšímu datu, které může být v oznámení o odstoupení
uvedeno.
3.        Každá smluvní strana, která odstupuje od úmluvy, se považuje za odstoupivší i od této
dohody.
                                              Článek 29
          Prvopis této dohody, jejíž znění v jazyce anglickém, arabském, čínském, francouzském,
ruském a španělském mají stejnou platnost, je uložen u generálního tajemníka Organizace spojených
národů.
V Paříži dvanáctého prosince dva tisíce patnáct.
NA DŮKAŽ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci k této dohodě své podpisy.
                                                            13
 ---documentbreak--- NA ---documentbreak---                           EVROPSKÁ
                          KOMISE
                                                  V Bruselu dne 10.6.2016
                                                  COM(2016) 395 final
                                                  ANNEX 2
                                       PŘÍLOHA
                               návrhu rozhodnutí Rady
   o uzavření Pařížské dohody přijaté v rámci Rámcové úmluvy Organizace spojených
                    národů o změně klimatu jménem Evropské unie
           Prohlášení Unie učiněné v souladu s čl. 20 odst. 3 Pařížské dohody
CS                                                                                CS
 ---pagebreak---                                             PŘÍLOHA
                                     návrhu rozhodnutí Rady
      o uzavření Pařížské dohody přijaté v rámci Rámcové úmluvy Organizace spojených
                         národů o změně klimatu jménem Evropské unie
                Prohlášení Unie učiněné v souladu s čl. 20 odst. 3 Pařížské dohody
   V současné době jsou členy Evropské unie tyto státy: Belgické království, Bulharská
   republika, Česká republika, Dánské království, Estonská republika, Finská republika,
   Francouzská republika, Chorvatská republika, Irsko, Italská republika, Kyperská republika,
   Litevská republika, Lotyšská republika, Lucemburské velkovévodství, Maďarsko,
   Nizozemské království, Polská republika, Portugalská republika, Rakouská republika,
   Republika Malta, Republika Slovinsko, Rumunsko, Řecká republika, Slovenská republika,
   Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Spolková republika Německo, Španělské
   království a Švédské království.
   Evropská unie prohlašuje, že má v souladu se Smlouvou o fungování Evropské unie, a
   zejména s článkem 191 a čl. 192 odst. 1 této smlouvy, pravomoc uzavírat mezinárodní
   dohody a plnit z nich vyplývající závazky, které přispívají ke sledování těchto cílů:
   –      zachování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí,
   –      ochrana lidského zdraví,
   –      uvážlivé a racionální využívání přírodních zdrojů,
   –      podpora opatření na mezinárodní úrovni určených k řešení regionálních a
          celosvětových problémů životního prostředí, a zejména boj proti změně klimatu.
   Evropská unie prohlašuje, že závazek obsažený v jejím zamýšleném vnitrostátně stanoveném
   příspěvku předloženém dne 6. března 2015 bude plněn prostřednictvím opatření Unie a jejích
   členských států v rámci jejich odpovídajících pravomocí.
   Evropská unie bude v souladu s čl. 20 odst. 3 dohody i nadále pravidelně poskytovat
   informace o právních nástrojích Evropské unie přijatých za účelem plnění jejích závazků v
   rámci vnitrostátně stanovených příspěvků.
CS                                                2                                           CS


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 14.9.2015
            COM(2015) 436 final
            2015/0201(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Kolumbijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Nařízení Rady (ES) č. 539/2001
                  1
                stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic členských států vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni. Nařízení (ES) č. 539/2001 se používá ve všech členských státech s výjimkou Irska a Spojeného království.

               Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 bylo pozměněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014
                  2
               , které převedlo 19 zemí do přílohy II obsahující seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou osvobozeni od vízové povinnosti. Jde o těchto 19 zemí: Dominika, Grenada, Kiribati, Kolumbie, Marshallovy ostrovy, Mikronésie, Nauru, Palau, Peru, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svatá Lucie, Svatý Vincenc a Grenadiny, Šalamounovy ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východní Timor. Položky týkající se těchto zemí v příloze II jsou doplněny o poznámku pod čarou, která stanoví, že „[o]svobození od vízové povinnosti se použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií“.

               Nařízení (EU) č. 509/2014 bylo přijato dne 20. května 2014 a vstoupilo v platnost dne 9. června 2014. První dohody o zrušení vízové povinnosti byly podepsány dne 6. května 2015 (se Spojenými arabskými emiráty), dne 26. května 2015 (s Východním Timorem) a dne 28. května 2015 (s Dominikou, Grenadou, Samoou, Svatou Lucií, Svatým Vincencem a Grenadinami, Trinidadem a Tobagem a Vanuatu) a provádějí se prozatímně ode dne jejich podpisu do dne jejich vstupu v platnost.

               Podle 5. bodu odůvodnění nařízení (EU) č. 509/2014 a na základě společného prohlášení vydaného v době jeho přijetí podléhají Kolumbie a Peru zvláštnímu postupu, který vyžaduje další hodnocení těchto zemí z hlediska příslušných kritérií, dříve než Komise předloží Radě doporučení vydat rozhodnutí, která ji zmocní k zahájení jednání o dohodách o zrušení vízové povinnosti s těmito dvěma zeměmi. V říjnu roku 2014 přijala Komise zprávu
                  3
               , která obšírně hodnotí situaci Kolumbie z hlediska plnění kritérií uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 539/2001 ve znění nařízení (EU) č. 509/2014; paralelně s ní byla přijata zpráva o Peru
                  4
               . Ve zprávě byly přezkoumány údaje a vývoj v oblasti migrace a mobility (schengenská víza, legální migrace, nelegální migrace, zabezpečení cestovních dokladů a podvody s cestovními doklady), trestné činnosti a bezpečnosti, hospodářství, obchodu a cestovního ruchu, vnějších vztahů a otázek týkajících se lidských práv, regionální soudržnosti a vzájemnosti. Zpráva dále posuzuje možné rizikové scénáře plynoucí z liberalizace vízového režimu. Komise dospěla k závěru, že značné zlepšení hospodářské, sociální a bezpečnostní situace v Kolumbii v posledních letech je důvodem, proč by Kolumbijcům měl být udělen bezvízový vstup na území členských států s tím, že rizika související s liberalizací vízového režimu jsou zvládnutelná, například intenzivnější spoluprací v oblasti navracení a řádným prováděním hraničních kontrol. Dohoda o zrušení vízové povinnosti navíc obsahuje nezbytné záruky k pozastavení či ukončení provádění dohody, bude-li to zapotřebí, aby bylo zabráněno bezpečnostním nebo migračním rizikům pro Unii.

               V březnu 2015 předložila Komise Radě doporučení, aby Komisi zmocnila k zahájení jednání o dohodách o zrušení vízové povinnosti s Kolumbií a Peru
                  5
               . Dne 19. května 2015 předložila Rada Komisi směrnice pro jednání. Jednání s Kolumbií se uskutečnilo dne 20. května 2015 v Bruselu. Během jednání bylo přezkoumáno celé znění návrhu, navrženo několik úprav a dosaženo dohody o všech jeho aspektech.

               Dohoda byla hlavními vyjednavači parafována dne 9. června 2015; slavnostní ceremoniál proběhl na okraj summitu EU-CELAC dne 10. června 2015. Znění dohody bylo členským státům zasláno dne 27. května 2015 a bližší informace byly poskytnuty během zasedání Pracovní skupiny Rady pro víza dne 15. června 2015.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD

               Na straně Unie tvoří právní základ dohody čl. 77 odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s článkem 218 této smlouvy.

               Připojený návrh představuje právní nástroj pro uzavření dohody. Rada rozhodne kvalifikovanou většinou po podpisu dohody jménem Unie osobou jmenovanou předsednictvím Rady a po obdržení souhlasu Evropského parlamentu v souladu s čl. 218 odst. 6 druhým pododstavcem písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie.

               3.VÝSLEDKY JEDNÁNÍ

               Komise soudí, že bylo dosaženo cílů, které stanovila Rada ve svých směrnicích pro jednání, a že návrh dohody o zrušení vízové povinnosti je pro Unii přijatelný.

               Konečný obsah dohody lze shrnout takto:

               Účel

               Dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Kolumbie, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               Aby bylo zaručeno rovné zacházení pro všechny občany EU, bylo do dohody zahrnuto ustanovení, že Kolumbie může pozastavit či ukončit provádění dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům Evropské unie a také Unie může pozastavit či ukončit provádění dohody jen ve vztahu ke všem svým členským státům.

               Zvláštní situace Spojeného království a Irska je zohledněna v preambuli.

               Oblast působnosti

               Zrušení vízové povinnosti se vztahuje na všechny kategorie osob (držitele běžných cestovních, diplomatických, služebních/úředních a zvláštních pasů) cestujících za jakýmkoli účelem, s výjimkou osob cestujících za účelem vykonávání výdělečné činnosti. Pokud jde o tuto kategorii osob, jednotlivé členské státy i Kolumbie mají nadále možnost uložit vízovou povinnost občanům druhé strany v souladu s použitelnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy. Aby bylo zajištěno harmonizované provádění dohody, připojuje se k dohodě společné prohlášení o výkladu kategorie „osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti“.

               Délka pobytu

               Dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Kolumbie, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů. K dohodě je připojeno společné prohlášení o výkladu této doby 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               Dohoda zohledňuje situaci členských států, které dosud neuplatňují schengenské acquis v plném rozsahu. Dokud tyto státy nebudou součástí schengenského prostoru bez vnitřních hranic, dává zrušení vízové povinnosti státním příslušníkům Kolumbie právo pobývat na území každého z uvedených členských států (v současnosti Bulharska, Chorvatska, Kypru a Rumunska) po dobu 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů bez ohledu na délku pobytu vypočtenou pro celý schengenský prostor.

               Územní působnost

               Dohoda obsahuje ustanovení o územní působnosti: státní příslušníci Kolumbie, kteří cestují do Francie a Nizozemska, mají právo pobývat bez víza pouze na evropském území těchto členských států.

               Prohlášení

               Kromě společných prohlášení uvedených výše jsou k dohodě připojena čtyři další společná prohlášení:

               –o přidružení Norska, Islandu, Švýcarska a Lichtenštejnska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis,

               –o úplném informování občanů o obsahu dohody o zrušení vízové povinnosti a jejích důsledcích a o souvisejících otázkách, jako jsou podmínky vstupu,

               –o zavedení biometrických pasů Kolumbijskou republikou, ve kterém se Kolumbie zavazuje vydávat biometrické pasy nejpozději od 31. srpna 2015 a podle nějž je nezavedení biometrických pasů do 31. prosince 2015 dostatečným důvodem pro pozastavení provádění dohody, a

               –o spolupráci v oblasti nelegální migrace. Toto prohlášení připomíná závazek podle čl. 49 odst. 3 dohody o politickém dialogu a spolupráci mezi Unií a Andským společenstvím, pokud jde o zpětné přebírání jejich nelegálních migrantů. Strany budou plnění tohoto závazku úzce sledovat a souhlasí s uzavřením dohody o zpětném přebírání osob na žádost kterékoli ze stran, zejména v případě nárůstu nelegální migrace a v případě problémů v souvislosti se zpětným přebíráním nelegálních migrantů. Neuzavření dohody o zpětném přebírání osob, bude-li o ně požádáno, je dostatečným důvodem pro pozastavení provádění dohody.

               4.ZÁVĚRY

               S ohledem na výše uvedené výsledky Komise navrhuje, aby Rada po obdržení souhlasu Evropského parlamentu schválila dohodu mezi Evropskou unií a Kolumbií o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty.

               2015/0201 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Kolumbijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 218 odst. 6 druhým pododstavcem písm. a) této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Komise sjednala jménem Evropské unie dohodu s Kolumbijskou republikou (dále jen „Kolumbie“) o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty (dále jen „dohoda“).

               (2)Tato dohoda byla jménem Evropské unie podepsána dne … 2015 a ode dne následujícího po dni podpisu je na základě rozhodnutí Rady …/…/EU ze dne […] prozatímně prováděna s výhradou možného uzavření k pozdějšímu datu.

               (3)Dohoda by měla být schválena.

               (4)Dohodou se zřizuje smíšený výbor pro správu dohody, který přijme svůj jednací řád. Pro tento případ je vhodné zavést zjednodušený postup pro stanovení postoje Unie.

               (5)V souladu s Protokolem o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva a s Protokolem o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojenými ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a potvrzujíc, že ustanovení této dohody se nevztahují na Spojené království a Irsko,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Dohoda mezi Evropskou unií a Kolumbií o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty se schvaluje jménem Unie.

               Článek 2

               Předseda Rady učiní oznámení uvedené v čl. 8 odst. 1 dohody
                  6
               .

               Článek 3

               Komise, které jsou nápomocni odborníci z členských států, zastupuje Unii v odborném smíšeném výboru zřízeném článkem 6 dohody.

               Článek 4

               Stanovisko Unie v rámci odborného smíšeného výboru k přijetí jeho jednacího řádu podle čl. 6 odst. 4 dohody přijímá Komise po konzultaci se zvláštním výborem jmenovaným Radou.

               Článek 5

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda

                     (1)
                  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.

                     (2)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (3)
                  COM (2014) 665, 29.10.2014.

                     (4)
                  COM (2014) 663, 29.10.2014.

                     (5)
                  COM (2015) 119, 11.3.2015.

                     (6)
                  Den vstupu dohody v platnost zveřejní generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 14.9.2015
            COM(2015) 436 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Kolumbijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               PŘÍLOHA

               návrhu rozhodnutí Rady

               o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Kolumbijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               DOHODA

               mezi Evropskou unií a Kolumbijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               EVROPSKÁ UNIE a

               KOLUMBIJSKÁ REPUBLIKA, dále jen „Kolumbie“,

               společně dále jen „smluvní strany“,

               S CÍLEM dále rozvíjet přátelské vztahy mezi smluvními stranami a přejíce si usnadnit cestování tím, že svým občanům zajistí bezvízový vstup a krátkodobý pobyt,

               S OHLEDEM na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni
                  1
               , mimo jiné převedší 19 zemí včetně Kolumbie do seznamu třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou v případě krátkodobých pobytů osvobozeni od vízové povinnosti v členských státech,

               MAJÍCE NA PAMĚTI, že podle článku 1 nařízení (EU) č. 509/2014 se osvobození od vízové povinnosti pro státní příslušníky těchto 19 států použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií,

               PŘEJÍCE SI zaručit dodržování zásady rovného zacházení pro všechny občany EU,

               BEROUCE V ÚVAHU, že na osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti se během jejich krátkodobého pobytu tato dohoda nevztahuje, a proto se na tuto kategorii osob nadále vztahují příslušná pravidla práva Evropské unie, vnitrostátního práva členských států a vnitrostátního práva Kolumbie v oblasti vízové povinnosti nebo osvobození od ní a v oblasti přístupu k zaměstnání,

               ZOHLEDŇUJÍCE Protokol o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva a Protokol o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojené ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a potvrzujíce, že se ustanovení této dohody nevztahují na Spojené království a Irsko,

               SE DOHODLY TAKTO:

               ČLÁNEK 1

               Účel

               Touto dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Kolumbie, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               ČLÁNEK 2

               Definice

               Pro účely této dohody se rozumí:

               a)
                     „členským státem“ kterýkoli členský stát Evropské unie s výjimkou Spojeného království a Irska;

               b)
                     „občanem Evropské unie“ státní příslušník členského státu ve smyslu písmene a);

               c)
                     „občanem Kolumbie“ osoba, která má státní občanství Kolumbie;

               d)
                     „schengenským prostorem“ prostor bez vnitřních hranic zahrnující území členských států podle písmene a) uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu;

               e)
                     „schengenským acquis“ všechna opatření, jejichž účelem je zajistit volný pohyb osob v prostoru bez vnitřních hranic, ve spojení s bezprostředně souvisejícími doprovodnými opatřeními týkajícími se kontrol na vnějších hranicích, azylu a přistěhovalectví, jakož i opatřeními k předcházení trestné činnosti a boji proti ní.

               ČLÁNEK 3

               Oblast působnosti

               1.
                     Občané Evropské unie, kteří jsou držiteli platných běžných cestovních, diplomatických, služebních, úředních či zvláštních pasů vydaných členským státem, mohou vstupovat na území Kolumbie a pobývat na něm bez víza po dobu stanovenou v čl. 4 odst. 1.

               Občané Kolumbie, kteří jsou držiteli platných běžných cestovních, diplomatických, služebních, úředních či zvláštních pasů vydaných Kolumbií, mohou vstupovat na území členských států a pobývat na něm bez víza po dobu stanovenou v čl. 4 odst. 2.

               2.
                     Odstavec 1 tohoto článku se nevztahuje na osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti.

               U této kategorie osob může každý členský stát sám rozhodnout, zda uloží občanům Kolumbie vízovou povinnost či zda je od této povinnosti osvobodí v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 539/2001
                  2
               .

               U této kategorie osob může Kolumbie v souladu se svým vnitrostátním právem sama rozhodnout, zda uloží občanům každého jednotlivého členského státu vízovou povinnost, či zda je od této povinnosti osvobodí.

               3.
                     Zrušení vízové povinnosti stanovené touto dohodou se uplatňuje, aniž jsou dotčeny právní předpisy smluvních stran týkající se podmínek pro vstup a krátkodobý pobyt. Členské státy a Kolumbie si vyhrazují právo odepřít vstup na svá území a krátkodobý pobyt na těchto územích, není-li splněna jedna nebo více těchto podmínek.

               4.
                     Zrušení vízové povinnosti platí bez ohledu na dopravní prostředek použitý k překročení hranic smluvních stran.

               5.
                     Záležitosti, na které se tato dohoda nevztahuje, se řídí právem Evropské unie, vnitrostátním právem členských států a vnitrostátním právem Kolumbie.

               ČLÁNEK 4

               Délka pobytu

               1.
                     Občané Evropské unie mohou pobývat na území Kolumbie po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               2.
                     Občané Kolumbie mohou pobývat na území členských států uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů. Tato doba se počítá bez ohledu na délku pobytu v těch členských státech, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují.

               Občané Kolumbie mohou pobývat na území každého z členských států, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují, po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů, bez ohledu na délku pobytu vypočtenou pro území členských států uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu.

               3.
                     Touto dohodou není dotčena možnost, aby Kolumbie a členské státy v souladu se svým vnitrostátním právem a právem Evropské unie prodloužily tuto délku pobytu na dobu delší než 90 dnů.

               ČLÁNEK 5

               Územní působnost

               1.
                     Pro Francouzskou republiku se tato dohoda vztahuje pouze na její evropské území.

               2.
                     Pro Nizozemské království se tato dohoda vztahuje pouze na jeho evropské území.

               ČLÁNEK 6

               Smíšený výbor pro správu dohody

               1.
                     Smluvní strany zřídí odborný smíšený výbor (dále jen „výbor“) složený ze zástupců Evropské unie a Kolumbie. Evropskou unii zastupuje Evropská komise.

               2.
                     Výbor plní tyto úkoly:

               a)
                     sleduje provádění této dohody;

               b)
                     navrhuje změny této dohody nebo dodatky k ní;

               c)
                     urovnává spory vyplývající z výkladu či provádění této dohody;

               d)
                     jakékoli další úkoly, na nichž se smluvní strany dohodnou.

               3.
                     Výbor se svolává podle potřeby na žádost jedné ze smluvních stran.

               4.
                     Výbor přijme svůj jednací řád.

               ČLÁNEK 7

               Vztah mezi touto dohodou a stávajícími dvoustrannými dohodami o zrušení vízové povinnosti
                  mezi členskými státy a Kolumbií

               Tato dohoda má přednost před ustanoveními jakékoli dvoustranné dohody či ujednání mezi jednotlivými členskými státy a Kolumbií, pokud upravují záležitosti spadající do působnosti této dohody.

               ČLÁNEK 8

               Závěrečná ustanovení

               1.
                     Smluvní strany ratifikují nebo schválí tuto dohodu v souladu se svými vnitřními postupy a tato dohoda vstoupí v platnost prvním dnem druhého měsíce po datu pozdějšího z obou oznámení, jimiž se smluvní strany o dokončení těchto postupů vzájemně uvědomí.

               Tato dohoda se do svého vstupu v platnost provádí ode dne následujícího po dni jejího podpisu.

               2.
                     Tato dohoda se uzavírá na dobu neurčitou, pokud nebude vypovězena v souladu s odstavcem 5.

               3.
                     Tuto dohodu lze měnit písemnou dohodou smluvních stran. Změny vstupují v platnost poté, co si smluvní strany vzájemně oznámily dokončení svých vnitřních postupů nezbytných k tomuto účelu.

               4.
                     Každá smluvní strana může pozastavit provádění této dohody zcela nebo zčásti, zejména z důvodů veřejného pořádku, ochrany národní bezpečnosti nebo ochrany veřejného zdraví, nedovoleného přistěhovalectví nebo při opětovném zavedení vízové povinnosti kteroukoli ze smluvních stran. Rozhodnutí o pozastavení musí být oznámeno druhé smluvní straně nejpozději dva měsíce před jeho zamýšleným vstupem v platnost. Smluvní strana, která pozastavila provádění této dohody, bezodkladně uvědomí druhou smluvní stranu, jakmile důvody pozastavení pominou, a pozastavení zruší.

               5.
                     Každá smluvní strana může tuto dohodu vypovědět písemným oznámením druhé smluvní straně. Dohoda pozbývá platnosti 90 dnů po dni jeho doručení.

               6.
                     Kolumbie může pozastavit či ukončit provádění této dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům.

               7.
                     Evropská unie může pozastavit či ukončit provádění této dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům.

               Sepsáno ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ S OHLEDEM NA ISLAND, NORSKO, ŠVÝCARSKO
                  A LICHTENŠTEJNSKO

               Smluvní strany berou na vědomí těsný svazek mezi Evropskou unií a Norskem, Islandem, Švýcarskem a Lichtenštejnskem, zejména na základě dohod ze dne 18. května 1999 a 26. října 2004 o přidružení těchto zemí k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis.

               Za těchto okolností je žádoucí, aby orgány Norska, Islandu, Švýcarska a Lichtenštejnska na jedné straně a Kolumbie na straně druhé bezodkladně uzavřely dvoustranné dohody o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty za podobných podmínek, jaké stanoví tato dohoda.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O VÝKLADU KATEGORIE „OSOBY CESTUJÍCÍ ZA ÚČELEM VYKONÁVÁNÍ VÝDĚLEČNÉ ČINNOSTI“
                  PODLE ČL. 3 ODST. 2 TÉTO DOHODY

               Aby byl zajištěn jednotný výklad, dohodly se smluvní strany, že pro účely této dohody kategorie „osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti“ zahrnuje osoby vstupující na území druhé smluvní strany za účelem vykonávání placeného zaměstnání nebo odměňované činnosti jako zaměstnanci nebo poskytovatelé služeb.

               Tato kategorie by neměla zahrnovat:

               –
                     obchodníky, tj. osoby cestující za účelem obchodních jednání (které nejsou zaměstnány v zemi druhé smluvní strany),

               –
                     sportovce a umělce vykonávající činnost na jednorázovém základě,

               –
                     novináře vyslané sdělovacími prostředky země, kde mají pobyt, a

               –
                     interní stážisty vyslané v rámci společnosti.

               Provádění tohoto prohlášení bude v rámci svých povinností, stanovených v článku 6 této dohody, sledovat smíšený výbor, který může navrhovat změny, pokud je bude na základě zkušeností smluvních stran považovat za nezbytné.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O VÝKLADU DOBY 90 DNŮ
                  BĚHEM JAKÉHOKOLI OBDOBÍ 180 DNŮ UVEDENÉ V ČLÁNKU 4 TÉTO DOHODY

               Smluvní strany se dohodly, že dobou nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů podle článku 4 této dohody se rozumí nepřetržitý pobyt nebo několik po sobě jdoucích návštěv, jejichž celková doba trvání během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů.

               Slovo „jakýkoli“ znamená, že se použije „pohyblivé“ referenční období 180 dnů a zpětně se započítá každý den pobytu v posledním období 180 dnů, aby se ověřilo, že je i nadále splňován požadavek 90 dnů v jakémkoli období 180 dnů. To znamená mimo jiné, že nepřítomnost po dobu 90 po sobě jdoucích dnů opravňuje k novému pobytu v délce až 90 dnů.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O INFORMOVÁNÍ OBČANŮ
                  O DOHODĚ O ZRUŠENÍ VÍZOVÉ POVINNOSTI

               Uznávajíce důležitost, jakou má transparentnost pro občany Evropské unie a Kolumbie, se smluvní strany dohodly, že zajistí úplné informování občanů o obsahu dohody o zrušení vízové povinnosti a jejích důsledcích i o souvisejících otázkách, jako jsou podmínky vstupu.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O ZAVEDENÍ BIOMETRICKÝCH PASŮ KOLUMBIJSKOU REPUBLIKOU

               Kolumbijská republika jakožto smluvní strana prohlašuje, že již zadala zakázku na výrobu biometrických pasů, a zavazuje se biometrické pasy svým občanům vydávat nejpozději ode dne 31. srpna 2015. Tyto pasy plně vyhovují požadavkům ICAO uvedeným v dokumentu ICAO Doc 9303.

               Smluvní strany souhlasí, že nezavedení biometrických pasů do 31. prosince 2015 je dostatečným důvodem pro pozastavení provádění této dohody v souladu s postupy podle čl. 8 odst. 4.

               SPOLEČNÁ DEKLARACE O SPOLUPRÁCI V OBLASTI NELEGÁLNÍ MIGRACE

               Smluvní strany připomínají svůj závazek podle čl. 49 odst. 3 dohody o politickém dialogu a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Andským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (podepsané v roce 2003), pokud jde o zpětné přebírání svých nelegálních migrantů.

               Smluvní strany budou plnění tohoto závazku úzce sledovat. Souhlasí s tím, že na žádost kterékoli ze stran, a zejména v případě nárůstu nelegální migrace a v případě problémů v souvislosti se zpětným přebíráním nelegálních migrantů po vstupu dohody o zrušení vízové povinnosti v platnost, uzavřou dohodu upravující zvláštní povinnosti obou stran v oblasti zpětného přebírání osob.

               Smluvní strany se shodly, že taková dohoda o zpětném přebírání osob významně posílí vzájemné závazky přijaté v této dohodě a že neuzavření takové dohody o zpětném přebírání osob, bude-li o ně požádáno, je dostatečným důvodem pro pozastavení provádění této dohody v souladu s postupy podle čl. 8 odst. 4.

               _________________

                     (1)
                  Úř. věst. L 149, 20.5.2014, p. 67.

                     (2)
                  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1).