               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 12.3.2019
            COM(2019) 140 final
            2019/0081(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci Úmluvy o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku, pokud jde o žádost o přistoupení k uvedené úmluvě, kterou předložilo Spojené království

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci Úmluvy o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku (dále jen „úmluva NEAFC“) v souvislosti s přistoupením Spojeného království Velké Británie a Severního Irska (dále jen „Spojené království“) k uvedené úmluvě.

               2.Souvislosti návrhu

               Spojené království dne 29. března 2017 oznámilo Evropské radě svůj záměr vystoupit z Evropské unie podle článku 50 Smlouvy o Evropské unii. Spojené království se tak stane třetí zemí a právo Unie pro něj přestane platit od 30. března 2019, pokud nebude stanoveno jiné datum v dohodě o vystoupení mezi Unií a Spojeným královstvím nebo pokud jiné datum nestanoví jednomyslně Evropská rada po dohodě se Spojeným královstvím.

               Spojené království zůstává do svého vystoupení z Unie členským státem, který požívá všech práv a je vázán všemi povinnostmi vyplývajícími ze Smluv, včetně dodržování zásady loajální spolupráce. Ve svých pokynech ze dne 29. dubna 2017 uznala Evropská rada potřebu vzít v mezinárodním kontextu v úvahu specifika Spojeného království jako vystupujícího členského státu za předpokladu, že dodrží své závazky a zůstane loajální vůči zájmům Unie, dokud je členským státem.

               Unie a Spojené království sjednaly dohodu o vystoupení podle článku 50 Smlouvy o Evropské unii a Evropská rada ji schválila dne 25. listopadu 2018 (dále jen „dohoda o vystoupení“). Vnitřní postupy pro uzavření této dohody probíhají na úrovni Unie
                  1
               . Část čtvrtá dohody o vystoupení stanoví přechodné období, během něhož se na Spojené království a ve Spojeném království bude i nadále uplatňovat právo Unie, včetně mezinárodních dohod uzavřených Unií (dále jen „přechodné období“). Unie bude informovat své mezinárodní partnery o zvláštních ujednáních, s nimiž počítá dohoda o vystoupení a podle nichž bude Spojené království v přechodném období považováno za členský stát pro účely mezinárodních dohod uzavřených Unií, včetně úmluvy NEAFC.

               Komise ve sdělení „Příprava na vystoupení Spojeného království z Evropské unie dne 30. března 2019: alternativní akční plán“ ze dne 13. listopadu 2018 stanovila pohotovostní opatření, která hodlá přijmout v případě, že k datu vystoupení nevstoupí dohoda o vystoupení v platnost. Komise v tomto sdělení uvedla kroky, které považuje za nezbytné, a připomněla, že v pozdější fázi může být nutné učinit kroky další.

               Evropská rada (článek 50) zopakovala dne 13. prosince 2018 svou výzvu, aby se na všech úrovních zintenzivnila práce zajišťující připravenost na důsledky vystoupení Spojeného království, a to při zohlednění veškerých možných vyústění.

               Úmluva NEAFC se v současnosti vztahuje na Spojené království v důsledku toho, že je Unie smluvní stranou této úmluvy. Tato situace skončí ke dni, kdy se na Spojené království přestane úmluva NEAFC vztahovat jako na členský stát Unie.

               Základním cílem úmluvy NEAFC je „podpořit ochranu a optimální využívání rybolovných zdrojů v oblasti severovýchodního Atlantiku v rámci přiměřeném režimu rozšířené soudní pravomoci pobřežního státu nad rybolovem, a tedy podpořit mezinárodní spolupráci a konzultace ohledně těchto zdrojů“. Úmluva NEAFC vstoupila v platnost dne 17. března 1982. Depozitářem úmluvy NEAFC je Spojené království.

               Úmluva NEAFC z roku 1982 nahradila původní Úmluvu o rybolovu v severovýchodním Atlantiku z roku 1959 v důsledku vystoupení členských států Evropské unie jako jednotlivých členů z organizace NEAFC v roce 1963 a rozšíření hranic rybolovných oblastí států na 200 mil v roce 1977. Úmluva NEAFC z roku 1959 zase nahradila Úmluvu z roku 1946 o regulaci velikosti ok a rybářských sítích a velikosti ryb.

               Úmluva NEAFC z roku 1982 byla pozměněna v roce 2004 (byla přidána ujednání o řešení sporů) a v roce 2006 (harmonizace úmluvy NEAFC s vývojem mezinárodního práva a nástrojů). Změny z let 2004 a 2006 neprošly celým procesem ratifikace ve všech smluvních stranách. Prostřednictvím „Londýnského prohlášení“ z roku 2006 se strany dohodly, že do dokončení ratifikace budou změny uplatňovat na dobrovolném základě.

               Pro účely úmluvy NEAFC zřídily smluvní strany Komisi pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (dále jen „NEAFC“). NEAFC má právní subjektivitu a ve vztazích k dalším mezinárodním organizacím a na územích smluvních stran má způsobilost k právům a právním úkonům, která je nezbytná k výkonu jejích funkcí a k dosažení jejích cílů.

               Existuje pět smluvních stran, ve všech případech se jedná o pobřežní státy v oblasti úmluvy NEAFC: Evropská unie (EU), Dánsko (s ohledem na Faerské ostrovy a Grónsko), Island, Norsko a Ruská federace. Státům vlajky, které mají skutečný zájem o rybolov v severovýchodním Atlantiku, je možné udělit status spolupracující nesmluvní strany, a umožnit jim tak povolit plavidlům plujícím pod jejich vlajkou, aby provozovala svou činnost v oblasti úmluvy NEAFC, pokud budou souhlasit s prosazováním opatření NEAFC. V současnosti existuje šest spolupracujících nesmluvních stran: Bahamy, Kanada, Curaçao, Libérie, Panama a Nový Zéland.

               Evropská unie je smluvní stranou úmluvy NEAFC
                  2
               , protože její předmět spadá do oblasti působnosti společné rybářské politiky, v níž má Unie výlučnou pravomoc. Úmluva NEAFC se na členské státy vztahuje podle práva Unie.

               NEAFC je příslušná organizace, která přijímá doporučení pro řídící opatření týkající se rybolovu mimo oblasti spadající pod rybářskou jurisdikci smluvních stran (dále jen „oblast upravená předpisy“) a pro oblasti spadající pod rybářskou jurisdikci smluvních stran, pokud to příslušná smluvní strana požaduje. Přijatá doporučení se stávají pro smluvní strany závaznými, pokud proti doporučení nepředloží některá smluvní strana včas námitku.

               Dne 8. ledna 2019 předložilo Spojené království žádost o přistoupení k úmluvě NEAFC jako smluvní strana. Ve stejný den o tom depozitář informoval Evropskou komisi.

               Podle úmluvy NEAFC může jakýkoli stát (s výjimkou členského státu Evropské unie) kdykoli přistoupit k úmluvě, pokud žádost o přistoupení tohoto státu schválí tři čtvrtiny všech smluvních stran. Žádost je schválena, jestliže do 90 dnů ode dne oznámení oznámí tři čtvrtiny smluvních stran depozitáři schválení žádosti
                  3
               . Depozitář oznamuje státu žádajícímu o přistoupení a všem smluvním stranám výsledek žádosti. Přistoupení se uskutečňuje uložením listiny o přistoupení u depozitáře a nabývá účinku dnem jejího přijetí.

               Spojené království objasnilo, že jeho žádost byla předložena v rámci pohotovostního plánování pro případ, že nebude existovat dohoda o vystoupení, a že v opačném případě nebude proces přistoupení k úmluvě NEAFC dokončen, a to až do vhodné doby během přechodného období v souladu s dohodou o vystoupení.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Toto rozhodnutí Rady by mělo Komisi umožnit, aby jménem Unie schválila přistoupení Spojeného království k úmluvě NEAFC, a to s přihlédnutím k těmto podmínkám: vzhledem k současné nejistotě ohledně data a podmínek vystoupení Spojeného království z Unie by mělo být schválení Unie sděleno depozitáři NEAFC, pouze pokud k vystoupení dojde bez dohody o vystoupení do uplynutí lhůty pro oznámení podle čl. 20 odst. 4 úmluvy NEAFC.

               Základním cílem společné rybářské politiky, jak je stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013
                  4

               , je „zajistit, aby rybolovné činnosti byly environmentálně, hospodářsky a sociálně udržitelné, byly řízeny v souladu s cílem dosáhnout přínosů v hospodářské a sociální oblasti a v oblasti zaměstnanosti a obnovit a zachovat rybí populace nad úrovněmi, které mohou poskytnout maximální udržitelný výnos, a přispívaly k dostupnosti dodávek potravin“.

               Je v zájmu Unie, aby Spojené království spolupracovalo na řízení populací společného zájmu zcela v souladu s ustanoveními Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (dále jen „úmluva z Montego Bay“) a Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací ze dne 4. srpna 1995 (dále jen „UNFSA“) nebo jakékoli jiné mezinárodní dohody nebo normy mezinárodního práva

               Podle článků 56, 63 a 116 úmluvy z Montego Bay má Spojené království legitimní rybolovné zájmy v oblasti úmluvy NEAFC (na volném moři) a jako pobřežní stát vzhledem k tomu, že vody ve výlučné ekonomické zóně Spojeného království spadají do oblasti působnosti úmluvy NEAFC.

               Jak je stanoveno v čl. 63 odst. 2 úmluvy z Montego Bay a v článku 8 dohody UNFSA, pokud se stejné populace nebo populace symbiotických druhů vyskytují jak ve výlučné ekonomické zóně, tak i v oblasti za touto zónou a k ní přilehlé, pobřežní stát a státy takové druhy v přilehlé oblasti lovící musí spolupracovat, aby dosáhly dohody o nutných opatřeních k zachování těchto populací v přilehlé oblasti. Tato spolupráce může být navázána v rámci regionálních organizací pro řízení rybolovu, nebo nespadá-li dotčená populace do pravomoci takové organizace, prostřednictvím ujednání ad hoc mezi zeměmi, které mají na tomto rybolovu zájem.

               Přistoupení Spojeného království k úmluvě NEAFC umožní Spojenému království spolupracovat na nezbytných opatřeních pro řízení rybolovu s náležitým ohledem na práva, zájmy a povinnosti jiných zemí a Evropské unie a zajistit, aby byly rybolovné činnosti prováděny, aniž by byly dotčené populace využívány neudržitelným způsobem.

               S ohledem na legitimní rybolovné zájmy Spojeného království v oblasti úmluvy NEAFC, povinnost Spojeného království spolupracovat na nezbytném řízení rybolovu a nutnost zajistit závaznou povahu doporučení NEAFC po přistoupení Spojeného království doporučuje Komise, aby byla žádost Spojeného království přijata s přihlédnutím k podmínkám, za jakých vystoupí Spojené království z Unie.

               Pokud Spojené království vystoupí z Unie bez dohody o vystoupení do konce lhůty pro schválení žádosti Spojeného království o přistoupení k úmluvě NEAFC, navrhuje se, aby byla Komise oprávněna informovat depozitáře úmluvy NEAFC o kladném postoji Unie k přistoupení Spojeného království.

               V případě, že Spojené království vystoupí z Unie na základě dohody o vystoupení a souvisejícího přechodného období, Unie oznámí při podpisu dohody o vystoupení svým mezinárodním partnerům, včetně ostatních stran úmluvy NEAFC, že se během tohoto přechodného období bude Spojené království považovat pro účely mezinárodních dohod, jichž je Unie smluvní stranou, za členský stát.  V důsledku toho by musela být žádost Spojeného království o přistoupení k úmluvě NEAFC předložena znovu v souladu s podmínkami dohody o vystoupení.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které má jménem Unie zaujmout orgán zřízený dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie.“
                  5

               4.1.2.Použití na stávající případ

               K úmluvě NEAFC může kdykoli přistoupit kterýkoli stát. Žádost je schválena, jestliže do 90 dnů ode dne, kdy depozitář oznámí, že obdržel žádost, oznámí tři čtvrtiny všech smluvních stran depozitáři souhlas se žádostí. Depozitář oznámí státu žádajícímu o přistoupení a všem smluvním stranám výsledek žádosti.

               Přistoupení se uskutečňuje uložením listiny o přistoupení u depozitáře a nabývá účinku dnem jejího přijetí. Depozitář informuje všechny signatáře a všechny přistupující strany o všech ukládaných ratifikačních, přijímacích listinách a listinách o přistoupení a oznámí signatářům den a strany, pro které tato úmluva vstupuje v platnost.

               Přistoupení Spojeného království, jakmile bude účinné, bude závazné podle mezinárodního práva v souladu s článkem 24 úmluvy NEAFC a může rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právních předpisů EU.

               Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec úmluvy NEAFC. Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se zaujímá postoj jménem Unie. Máli zamýšlený akt více účelů nebo složek a lze-li jeden z těchto účelů nebo složek identifikovat jako hlavní, zatímco ostatní účely či složky jsou pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné rybářské politiky.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 43 SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 43 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2019/0081 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci Úmluvy o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku, pokud jde o žádost o přistoupení k uvedené úmluvě, kterou předložilo Spojené království

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 43 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Úmluva o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku
                  6
                („úmluva NEAFC“) byla schválena rozhodnutím Rady 81/608/EHS
                  7
                a vstoupila v platnost dne 17. března 1982.

               (2)Spojené království dne 29. března 2017 oznámilo svůj záměr vystoupit z Unie podle článku 50 Smlouvy o Evropské unii. Smlouvy se přestanou na Spojené království uplatňovat dnem vstupu v platnost dohody o vystoupení, nebo v případě, že dohoda nebude uzavřena, dva roky od tohoto oznámení, totiž od 30. března 2019, pokud se Evropská rada po dohodě se Spojeným královstvím jednomyslně nerozhodne tuto lhůtu prodloužit.

               (3)Spojené království zůstává do svého vystoupení z Unie členským státem, který požívá všech práv a je vázán všemi povinnostmi vyplývajícími ze Smluv, včetně dodržování zásady loajální spolupráce.

               (4)V pokynech ze dne 29. dubna 2017 uznala Evropská rada potřebu vzít v mezinárodním kontextu v úvahu specifika Spojeného království jako vystupujícího členského státu za předpokladu, že dodrží své závazky a zůstane loajální vůči zájmům Unie, dokud je členským státem.

               (5)Dohoda o vystoupení obsahuje ujednání o použitelnosti ustanovení práva Unie pro Spojené království a v něm po dni, kdy Smlouvy přestanou být pro Spojené království použitelné („přechodné období“). Pokud uvedená dohoda vstoupí v platnost, bude se právo Unie včetně mezinárodních dohod, jichž je Unie stranou, na Spojené království a ve Spojeném království nadále uplatňovat během přechodného období v souladu s uvedenou dohodou a přestane se uplatňovat na konci uvedeného období.

               (6)Úmluva NEAFC se v současnosti vztahuje na Spojené království v důsledku toho, že je Unie smluvní stranou uvedené úmluvy, a čl. 20 odst. 4 úmluvy NEAFC vylučuje přistoupení členských států Unie.

               (7)Podle čl. 20 odst. 4 úmluvy NEAFC může kterýkoli stát přistoupit k úmluvě NEAFC, pokud je žádost o přistoupení tohoto státu schválena třemi čtvrtinami všech smluvních stran úmluvy do 90 dnů ode dne, kdy depozitář oznámil přijetí žádosti.

               (8)Dne 8. ledna 2019 předložilo Spojené království žádost, aby mohlo přistoupit k úmluvě NEAFC jako smluvní strana, pro případ, že do dne, kdy pro něj přestanou platit Smlouvy, nebude existovat dohoda o vystoupení.

               (9)Podle článků 56, 63 a 116 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (úmluvy z Montego Bay)
                  8
                má Spojené království legitimní rybolovné zájmy v oblasti úmluvy NEAFC (na volném moři) a jako pobřežní stát vzhledem k tomu, že vody ve výlučné ekonomické zóně Spojeného království spadají do oblasti působnosti úmluvy NEAFC.

               (10)Aby nedocházelo k neudržitelnému rybolovu, je v zájmu Unie, aby Spojené království spolupracovalo na řízení populací společného zájmu zcela v souladu s ustanoveními úmluvy z Montego Bay a Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací ze dne 4. srpna 1995 („dohoda UNFSA“)
                  9
                nebo jakékoli jiné mezinárodní dohody nebo normy mezinárodního práva

               (11)Jak je stanoveno v čl. 63 odst. 2 úmluvy z Montego Bay a v článku 8 dohody UNFSA, pokud se stejné populace nebo populace symbiotických druhů vyskytují jak ve výlučné ekonomické zóně, tak i v oblasti za touto zónou a k ní přilehlé, pobřežní stát a státy takové druhy v přilehlé oblasti lovící musí spolupracovat, aby dosáhly dohody o nutných opatřeních k zachování těchto populací v přilehlé oblasti. Takováto spolupráce může být navázána v rámci regionálních organizací pro řízení rybolovu, nebo nespadá-li dotčená populace do pravomoci takové organizace, prostřednictvím ujednání ad hoc mezi zeměmi, které mají na tomto rybolovu zájem.

               (12)Přistoupení Spojeného království k úmluvě NEAFC umožní Spojenému království spolupracovat na nezbytných opatřeních pro řízení rybolovu s náležitým ohledem na práva, zájmy a povinnosti jiných zemí a Unie a zajistit, aby byly rybolovné činnosti prováděny způsobem, jehož výsledkem bude udržitelné využívání dotčené populace nebo dotčených populací.

               (13)Je proto v zájmu Unie schválit žádost o přistoupení k úmluvě NEAFC předloženou Spojeným královstvím, pokud k vystoupení Spojeného království z Unie dojde bez dohody o vystoupení do uplynutí oznamovací lhůty podle čl. 20 odst. 4 úmluvy NEAFC,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               1.
                     Postojem, který má být jménem Unie zaujat v rámci Úmluvy o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku („úmluva NEAFC“), je schválit žádost Spojeného království o přistoupení k úmluvě NEAFC.

               2.
                     Komise je oprávněna oznámit depozitáři úmluvy NEAFC postoj Unie pouze v případě, že k vystoupení Spojeného království z Unie dojde bez dohody o vystoupení před uplynutím oznamovací lhůty podle čl. 20 odst. 4 úmluvy NEAFC.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Viz rozhodnutí Rady (EU) 2019/274 ze dne 11. ledna 2019 o podpisu Dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii jménem Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii (Úř. věst. L 47 I, 19.2.2019, s. 1).

                     (2)

                        Úř. věst. L 227, 12.8.1981, s. 21.

                     (3)

                        Pokud jde o žádost Spojeného království předloženou dne 8. ledna 2019, lhůta 90 dnů uplyne dne 8. dubna 2019.

                     (4)

                        Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 22.

                     (5)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (6)

                        Úř. věst. L 227, 12.8.1981, s. 22.

                     (7)

                        Rozhodnutí Rady 81/608/EHS ze dne 13. července 1981 o uzavření Úmluvy o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku (Úř. věst. L 227, 12.8.1981, s. 21).

                     (8)

                        Úř. věst. L 179, 23.6.1998, s. 3.

                     (9)

                        Úř. věst. L 189, 3.7.1998, s. 14.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 28.3.2019
            COM(2019) 159 final
            2019/0087(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Výboru pro ochranu mořského prostředí a ve Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace k přijetí změn přílohy II Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí, změn Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů z roku 2011, změn Mezinárodních předpisů pro záchranné prostředky, změn formulářů C, E a P dodatku k Mezinárodní úmluvě o bezpečnosti lidského života na moři a změn v Mezinárodním předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být jménem Unie zaujat na 74. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí Mezinárodní námořní organizace (dále též jen „MEPC 74“), které se uskuteční v Londýně ve dnech 13.–17. května 2019, a na 101. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace (dále též jen „MSC 101“), které se bude konat v Londýně ve dnech 5.–14. června 2019, v souvislosti s plánovaným přijetím změn přílohy II úmluvy MARPOL týkajících se zbytků lodního nákladu a splašků perzistentních plovoucích produktů s vysokou viskozitou a/nebo s vysokým bodem tání z nádrží, změn Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů z roku 2011 (předpisu o ESP), změn odstavce 6.1.1.3

                Mezinárodních předpisů pro záchranné prostředky (předpisů LSA), změn odstavce 4.4.8.1 předpisů LSA, změn záznamů o zařízení (formulářů C, E a P dodatku k úmluvě SOLAS) a změn částí A a A-1 Mezinárodního předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí (předpisu IGF).

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Úmluva o Mezinárodní námořní organizaci (IMO)

               Úmluvou o Mezinárodní námořní organizaci (IMO) se zřizuje Mezinárodní námořní organizace, jejímž cílem je poskytnout fórum pro spolupráci mezi vládami v oblasti vládní regulace a postupů týkajících se nejrůznějších technických záležitostí, jež ovlivňují námořní dopravu využívanou v mezinárodním obchodě, podpořit všeobecné přijetí nejvyšších možných standardů v záležitostech týkajících se námořní bezpečnosti, efektivnosti plavby a prevence a kontroly znečištění moří z lodí za současné podpory rovných podmínek a zabývat se souvisejícími správními a právními otázkami.

               Úmluva vstoupila v platnost dne 17. března 1958.

               Stranami úmluvy jsou všechny členské státy EU.

               Všechny členské státy jsou stranami Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí (dále též „úmluva MARPOL“) z roku 1973, jež vstoupila v platnost dne 2. října 1983. Unie není stranou úmluvy MARPOL.

               Všechny členské státy jsou stranami Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (dále též „úmluva SOLAS“) z roku 1974, jež vstoupila v platnost dne 25. května 1980. Unie není stranou úmluvy SOLAS.

               Mezinárodní předpis pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů z roku 2011 (předpis o ESP) stanoví požadavky na rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů s jednoduchým trupem a dvojitým trupem a ropných tankerů s jednoduchým trupem a dvojitým trupem v souladu s ustanoveními pravidla XI-1/2 úmluvy SOLAS.

               Mezinárodní předpisy pro záchranné prostředky (předpisy LSA) stanoví požadavky mezinárodních norem pro záchranné prostředky, na něž se vztahuje kapitola III úmluvy SOLAS, včetně osobních záchranných prostředků, vizuálních prostředků, záchranných plavidel, záchranářských člunů, spouštěcích a naloďovacích prostředků a námořních evakuačních systémů, zařízení pro vrhání lanek a celkového poplašného systému a palubního rozhlasu.

               Účelem Mezinárodního předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí (předpisu IGF) je stanovit mezinárodní normu pro plavidla používající jako palivo plyn nebo kapaliny s nízkým bodem vzplanutí. Předpis se zabývá všemi oblastmi, které vyžadují zvláštní zvážení při použití plynu nebo kapalin s nízkým bodem vzplanutí jako paliva, a stanoví kritéria pro uspořádání a instalaci strojních zařízení pro pohonné a pomocné účely používajících jako paliva zemní plyn, která budou mít z hlediska bezpečnosti a spolehlivosti rovnocennou úroveň integrity, jakou lze dosáhnout u nových a srovnatelných hlavních a pomocných strojních zařízení s konvenčním naftovým palivem.

               2.2.Mezinárodní námořní organizace

               Mezinárodní námořní organizace (IMO) je specializovanou agenturou OSN s odpovědností za bezpečnost a zabezpečení lodní dopravy a prevenci znečišťování z lodí. Jedná se o orgán, který na celosvětové úrovni stanoví normy pro bezpečnost, zabezpečení a environmentální profil mezinárodní lodní dopravy. Jeho hlavním úkolem je vytvořit regulační rámec pro odvětví námořní dopravy, jenž bude spravedlivý, efektivní, všeobecně přijímaný a obecně uplatňovaný.

               Členství v organizaci je otevřeno všem státům a členy IMO jsou všechny členské státy EU. Evropská komise má v rámci Mezinárodní námořní organizace (IMO) status pozorovatele od roku 1974 na základě dohody o spolupráci mezi Mezivládní námořní konzultační organizací (IMCO)
                  1
                a Komisí Evropských společenství v záležitostech společného zájmu stran.

               Výbor pro ochranu mořského prostředí organizace IMO se skládá ze všech členů IMO a schází se nejméně jednou ročně. Zkoumá environmentální otázky spadající do působnosti organizace a týkající se kontroly a prevence znečištění z lodí upravené úmluvou MARPOL, včetně ropy, hromadně přepravovaných chemických látek, odpadních vod, odpadků a emisí z lodí, včetně látek znečišťujících ovzduší a emisí skleníkových plynů. Další zkoumané záležitosti zahrnují nakládání s balastovou vodou, protihnilobné systémy, recyklaci lodí, připravenost a reakci na znečištění a určení zvláštních oblastí a zvláště citlivých mořských oblastí.

               Výbor pro ochranu mořského prostředí IMO přijme veškerá opatření nezbytná k plnění všech úkolů svěřených mu úmluvou IMO, shromážděním IMO či radou IMO, nebo úkolů, které mu mohou být svěřeny v rámci výše uvedené oblasti působnosti nebo podle jiných mezinárodních nástrojů a jež IMO akceptuje. Rozhodnutí Výboru pro ochranu mořského prostředí a jeho pomocných orgánů se přijímají většinou členů.

               Výbor pro námořní bezpečnost IMO se také skládá ze všech členů IMO a schází se nejméně jednou ročně. Zkoumá všechny otázky spadající do působnosti organizace a týkající se plavebních pomůcek, konstrukce a vybavení plavidel, obsazení posádkou z bezpečnostního hlediska, pravidel pro předcházení srážkám, zacházení s nebezpečným nákladem, námořních bezpečnostních postupů a požadavků, hydrografických informací, lodních deníků a navigačních záznamů, vyšetřování námořních nehod, záchrany a vyprošťování a jakýchkoli dalších otázek, které přímo ovlivňují námořní bezpečnost.

               Výbor pro námořní bezpečnost IMO přijme veškerá opatření nezbytná k plnění všech úkolů svěřených mu úmluvou IMO, shromážděním IMO či radou IMO, nebo úkolů, které mu mohou být svěřeny v rámci výše uvedené oblasti působnosti podle jiných mezinárodních nástrojů a jež IMO akceptuje. Rozhodnutí Výboru pro námořní bezpečnost a jeho pomocných orgánů se přijímají většinou členů.

               2.3.Zamýšlený akt Výboru pro ochranu mořského prostředí IMO

               Ve dnech 13. a 17. května 2019 má Výbor pro ochranu mořského prostředí na svém 74. zasedání (MEPC 74) přijmout změny přílohy II úmluvy MARPOL týkající se zbytků lodního nákladu a splašků perzistentních plovoucích produktů s vysokou viskozitou a/nebo s vysokým bodem tání z nádrží s cílem snížit dopad na životní prostředí. Účelem zamýšlených změn přílohy II úmluvy MARPOL je řešit závažné znečištění způsobené např. vypouštěním parafínu pobřežními státy Severního moře a Baltského moře během posledních několika let.

               2.4.Zamýšlený akt Výboru pro námořní bezpečnost IMO

               Ve dnech 5.–14. června 2019 má Výbor pro námořní bezpečnost na svém 101. zasedání (MSC 101) přijmout změny v Mezinárodním předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů z roku 2011 (předpisu o ESP), změny Mezinárodních předpisů pro záchranné prostředky (předpisů LSA), změny odstavce 4.4.8.1 předpisů LSA, změny záznamů zařízení (formulářů C, E a P dodatku k úmluvě SOLAS) a změny částí A a A-1 Mezinárodního předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí (předpisu IGF).

               2.4.1.Účelem navrhovaných změn předpisu o ESP je začlenit redakční úpravy, jež určují všechny povinné požadavky a zdokonalují tabulky a formuláře.  Změny dále sloučí redakční úpravy s novými podstatnými požadavky, aby zohlednily nedávné aktualizace jednotných požadavků série Z10 Mezinárodního sdružení klasifikačních společností (International Association of Classification Societies, dále též „IACS“). Jednotné požadavky série Z10 se týkají prohlídek trupu ropných tankerů, plavidel na přepravu hromadných nákladů, chemických tankerů, ropných tankerů s dvojitým trupem a dvouplášťových plavidel na přepravu hromadných nákladů. Jednotné požadavky IACS jsou usnesení, která Mezinárodní sdružení klasifikačních společností přijalo o záležitostech, jež přímo souvisejí s požadavky a postupy klasifikačních společností týkajícími se konkrétních pravidel a s obecnou filozofií, z níž vycházejí pravidla a postupy těchto klasifikačních společností, nebo které do působnosti těchto požadavků, postupů a filozofie spadají. S výhradou ratifikace řídícím orgánem každé členské společnosti IACS budou jednotné požadavky začleněny do pravidel a postupů členských společností do jednoho roku po schválení skupinou pro obecné koncepce IACS. Jednotné požadavky představují minimální požadavky. Jazyk použitý v návrzích změn je navíc uveden do souladu s názvoslovím IMO, aby se zamezilo nejednoznačnosti a nekonzistentnosti.

               2.4.2.Účelem zamýšlených změn předpisu LSA je zajistit jednotné provádění odstavce 6.1.1.3, pokud jde o ruční spouštění malých záchranářských člunů, které nejsou součástí záchranných plavidel lodi.

               2.4.3.Cílem změn odstavce 4.4.8.1 předpisu LSA je vyjmout záchranné čluny se dvěma nezávislými pohonnými systémy z vybavení dostatečnými plovoucími vesly a s nimi souvisejícími položkami (havlenkami, opěrami nebo rovnocennými uspořádáními) k dosažení pohybu vpřed na klidném moři. V průběhu prohlídek bylo zjištěno, že některé záchranné čluny se dvěma nezávislými pohonnými systémy nebyly vybaveny ani pádly či vesly ani jinou vhodnou úpravou, která by to zajistila, a byl učiněn závěr, že příslušný požadavek předpisu LSA a dodatku 1 MSC/oběž. 980 nebere v úvahu záchranné čluny konstruované se dvěma nezávislými pohonnými systémy.

               2.4.4.MSC 100 schválilo návrh jednotného výkladu, v němž se uvádí, že „U záchranných člunů vybavených dvěma nezávislými pohonnými systémy, u kterých uspořádání sestává ze dvou samostatných motorů, hřídelových vedení, palivových nádrží, potrubních systémů a jakýchkoli dalších souvisejících doplňkových zařízení, nemusí být bod 4.4.8.1 předpisu LSA použit. Pokud jde o všechny ostatní aspekty, záchranný člun by měl být v plném souladu s odstavcem 4.4.8 předpisu LSA.“

               Stávající bod 4.4.8.1 předpisu LSA se nahrazuje tak, aby byl v souladu s návrhem jednotného výkladu, který schválilo MSC 100.

               2.4.5.Účelem zamýšlených změn záznamů zařízení (formulářů C, E a P dodatku úmluvy SOLAS) je změnit položku 8.1 ve formulářích C, E a P v dodatku úmluvy SOLAS vložením poznámky pod čarou, která by uváděla, že se všechny uvedené ukazatele nevztahují na všechny lodě, a lze je proto dle potřeby vymazat. Obecně platí, že ne všechny typy lodí mají nainstalovány dotyčné ukazatele (kormidlo, lodní šroub, nápor, stoupání šroubu a ukazatel provozního režimu).

               2.4.6.Cílem plánovaných změn částí A a A-1 Mezinárodního předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí (předpisu IGF) je zajistit soudržnost předpisu IGF, pokud jde o stávající požadavky na lodě používající jako palivo zemní plyn, a to zavedením nezbytných změn na základě zkušeností získaných při uplatňování předpisu.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               3.1.Změny přílohy II úmluvy MARPOL týkající se požadavků na vypouštění splašků z nádrží obsahujících produkty s vysokou viskozitou a perzistentní plovoucí produkty

               Na 68. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí (MEPC 68), které se konalo v Londýně ve dnech 11.–15. května 2015, byl schválen nový výstup nazvaný „Review of MARPOL Annex II requirements that have an impact on cargo residues and tank washings of high viscosity, solidifying and persistent floating products and associated definitions and preparation of amendments“ (Přezkum požadavků přílohy II úmluvy MARPOL, které mají dopad na zbytky lodního nákladu a splašky z nádrží o vysoké viskozitě a tuhnoucí a perzistentní plovoucí produkty a související definice a příprava změn), který byl zařazen do dvouletého programu podvýboru pro zabránění znečištění a reakci na ně s cílovým rokem dokončení 2018.

               Návrh změn přílohy II úmluvy MARPOL byl dokončen na 5. zasedání podvýboru pro zabránění znečištění a reakci na ně (PPR 5), které se konalo ve dnech 5.–9. února 2018 v Londýně. Výbor pro ochranu mořského prostředí na svém 73. zasedání (MEPC 73), které se konalo v Londýně ve dnech 22.–26. října 2018, schválil návrh změn přílohy II úmluvy MARPOL s cílem přijmout jej na 74. zasedání MEPC.

               Návrhy změn přílohy II úmluvy MARPOL jsou uvedeny v příloze 13 dokumentu IMO MEPC 73/19. V odstavci 11.12 zprávy ze zasedání MEPC 73 (MEPC 73/19) se uvádí, že změny by měly být přijaty na 74. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí.

               3.2.Změny Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů z roku 2011 (předpisu o ESP)

               Na 5. zasedání podvýboru pro navrhování a konstrukci lodí (SDC 5), které se konalo v Londýně ve dnech 22.–26. ledna 2018, bylo připomenuto, že podvýbor pro navrhování a konstrukci lodí (SDC 4) na svém 4. zasedání, které se konalo v Londýně ve dnech 13.–17. února 2017, pověřil Mezinárodní sdružení klasifikačních společností (IACS) a sekretariát provedením analýzy předpisu o ESP z roku 2011 za účelem navržení redakčních úprav k určení všech povinných požadavků, zdokonalení formátu tabulek a formulářů a předložení zprávy o dosaženém pokroku k posouzení na zasedání SDC 5.

               SDC na svém 5. zasedání souhlasil s tím, že všechna zásadní ustanovení, která jsou nyní uvedena v poznámkách pod čarou v předpisu o ESP z roku 2011, by měla být uvedena v hlavní části nového konsolidovaného znění. SDC 5 dále souhlasil se zdokonalením formátu tabulek a formulářů v předpisu o ESP. A konečně také SDC 5 souhlasil se sloučením redakčních úprav s novými podstatnými změnami předpisu o ESP z roku 2011, které navrhlo sdružení IACS a které se týkají nedávných aktualizací jednotných požadavků série Z10 IACS.

               SDC 5 schválil návrh na předložení navržených změn předpisu o ESP z roku 2011 ke schválení na 99. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost (dále jen „MSC 99“), které se konalo v Londýně ve dnech 16.25. května 2018, za účelem následného přijetí změn na 100. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost (dále jen „MSC 100“) a vstupu v platnost dne 1. července 2020.

               MSC 99 zvážil návrh změn předpisu o ESP z roku 2011 vypracovaného SDC 5 v souladu s postupem pro provádění pravidelných aktualizací předpisu a schválil návrh změn předpisu o ESP z roku 2011 za účelem jejich přijetí na 100. zasedání MSC.

               Na zasedání MSC 100, které se konalo v Londýně ve dnech 3.–7. prosince 2018, byl projednán návrh změn spolu s navrženými úpravami a bylo zjištěno, že jazyk použitý v návrhu změn není v souladu s názvoslovím IMO, tj. užívá slovo „má“ namísto slova „musí“, což by mohlo mít negativní dopad na budoucí vývoj pravidel IMO, neboť by to mohlo vést k nejasnostem a nesrovnalostem. Kromě toho bylo konstatováno, že by návrh změn předpisu o ESP z roku 2011 měl zohlednit návrh konsolidované verze předpisu o ESP, který v současnosti vypracovává podvýbor pro navrhování a konstrukci lodí.

               Po jednání MSC 100 rozhodl, že přijetí návrhu změn předpisu o ESP z roku 2011 bude odloženo s cílem připravit revidovaný soubor návrhu změn předpisu o ESP z roku 2011 s použitím slov „musí/měl by“ namísto „má“ dle potřeby k předložení výboru MSC 101 za účelem jeho přijetí.

               Tento bod byl zahrnut do rozhodnutí Rady 2018/1601
                  2
               . Podle čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí Rady mohou být drobné změny postoje, který má být zaujat jménem Unie v souvislosti s dotčenými změnami předpisu o ESP z roku 2011, dohodnuty bez dalšího rozhodnutí Rady. Jelikož však změny předpisu o ESP nelze považovat za drobné, tento bod je opět zahrnut v tomto návrhu rozhodnutí Rady o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Mezinárodní námořní organizaci během 101. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost.

               Návrh usnesení MSC o změnách předpisu o ESP z roku 2011 je uveden v příloze [X] zprávy ze 100. zasedání MSC [(MSC 100/XX/dod. X)]. Odstavec [10.20] zprávy ze 100. zasedání MSC [(MSC 100/XX)] uvádí, že změny mají být přijaty na 101. zasedání MSC.

               3.3.Změny odstavce 6.1.1.3 Mezinárodních předpisů pro záchranné prostředky (předpisů LSA)

               Výbor pro námořní bezpečnost na svém 96. zasedání (MSC 96), které se konalo v Londýně ve dnech 11.–20. května 2016, souhlasil s tím, že do dvouletého programu podvýboru pro roky 2016 –2017 a prozatímního programu SSE 4 zahrne nový výstup „Uniform implementation of paragraph 6.1.1.3 of the LSA Code“ (Jednotné provádění odstavce 6.1.1.3 předpisu LSA) s cílovým rokem dokončení 2017. Cílem výstupu je vypracovat změny odstavce 6.1.1.3 předpisu LSA za účelem usnadnit jeho jednotné provádění, a zejména umožnit použití ručně ovládaných mechanismů pro spouštění záchranářských člunů, které nejsou součástí záchranných plavidel lodi.

               Obavy ohledně nebezpečí, které by návrh změny předpisu LSA zavedl v případě, že by mělo být povoleno spuštění záchranného člunu z místa uložení do vnější polohy bez přiděleného počtu osob posádky záchranného člunu na palubě, jakož i názory týkající se oblasti působnosti změny byly projednány na 4. zasedání podvýboru pro systémy a vybavení lodí (SSE 4), které se konalo v Londýně ve dnech 20.–24. března 2017, a na 5. zasedání podvýboru pro systémy a vybavení lodí (SSE 5), které se konalo v Londýně ve dnech 12.–16. března 2018.

               Na 100. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost (MSC 100), které se konalo v Londýně ve dnech 3.–7. prosince 2018, se výbor dohodl, že schválí návrh změn předpisu LSA s cílem jeho přijetí na 101. zasedání MSC. Bez ohledu na toto rozhodnutí vyzval výbor podvýbor pro systémy a vybavení lodí, aby na svém 6. zasedání, které se konalo v Londýně ve dnech 4.–8. března 2019, zvážil přetrvávající obavy ohledně návrhu změn s cílem poskytnout před přijetím změn doporučení MSC 101.

               Návrh změn odstavce 6.1.1.3 předpisu LSA je uveden v příloze [x] zprávy ze 100. zasedání MSC [(MSC 100/xx/dod. x)]. Odstavec [9.6] zprávy ze 100. zasedání MSC [(MSC 100/XX)] uvádí, že změny mají být přijaty na 101. zasedání MSC.

               3.4.Změny odstavce 4.4.8.1 předpisů pro záchranné prostředky

               Na pátém zasedání podvýboru pro systémy a vybavení lodí (SSE 5), které se konalo v Londýně ve dnech 12.–16. března 2018, Unie úspěšně navrhla jednotný výklad (UI) odstavce 4.4.8.1 předpisů pro záchranné prostředky (LSA) a standardizované formuláře pro protokoly hodnocení a zkoušek záchranných prostředků (MSC/oběž. 980/dod. 1, oddíl 4.4.1.2). MSC 100 schválil znění návrhu jednotného výkladu a rovněž další změny odstavce 4.4.8.1 předpisu LSA s cílem dosáhnout souladu mezi požadavky předpisů a jednotného výkladu.

               Změny odstavce 4.4.8.1 Mezinárodních předpisů pro záchranné prostředky (předpisů LSA) jsou uvedeny v příloze [x] zprávy ze 100. zasedání MSC [(MSC 100/xx/dod. x)]. Odstavec [9.23] zprávy ze 100. zasedání MSC [(MSC 100/xx)] uvádí, že změny předpisů LSA mají být přijaty na 101. zasedání MSC.

               3.5.Změny záznamů zařízení (formulářů C, E a P v dodatku úmluvy SOLAS)

               Na 100. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost (MSC 100), které se konalo v Londýně ve dnech 3.–7. prosince 2018, bylo dohodnuto, že změny záznamů zařízení (formulářů C, E a P v dodatku úmluvy SOLAS) budou zváženy v souladu s tím, že výbory mohou zvažovat drobné opravy/otázky v rámci bodu pořadu jednání „jakékoli jiné záležitosti“. MSC 100 po zvážení schválil návrh změn s cílem jeho přijetí na 101. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost (MSC 101).

               Návrh změn záznamů zařízení (formulářů C, E a P dodatku úmluvy SOLAS) jsou uvedeny v příloze [x] zprávy ze 100. zasedání MSC [(MSC 100/xx/dod. x)]. Odstavec [9.30] zprávy ze 100. zasedání MSC [(MSC 100/XX)] uvádí, že změny mají být přijaty na 101. zasedání MSC.

               3.6.Změny částí A a A-1 Mezinárodního předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí (předpis IGF)

               Čtvrté zasedání podvýboru pro přepravu nákladů a kontejnerů (Sub-Committee on Carriage of Cargoes and Containers, CCC 4), které se konalo v Londýně ve dnech 11.–15. září 2017, obnovilo pracovní skupinu pro vypracování technických ustanovení pro bezpečnost plavidel používajících paliva s nízkým bodem vzplanutí (Working Group on Development of Technical Provisions for the Safety of Ships Using Low-flashpoint Fuels), aby dále pracovala na návrhu změn předpisu IGF týkajících se palivových článků a vypracování návrhů technických ustanovení pro bezpečnost plavidel používajících jako palivo methanol či ethanol. CCC 4 schválil návrh změn částí A a A-1 předpisu IGF týkajících se specifických požadavků na zemní plyn, které připravila pracovní skupina, a vyzval Výbor pro námořní bezpečnost (MSC 99), aby na svém 99. zasedání, které se konalo v Londýně ve dnech 16.–25. května 2018, schválil změny za účelem jejich přijetí na 100. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost (MSC 100).

               MSC 99 zvážil návrh změn částí A a A-1 Mezinárodního předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí (předpisu IGF) spolu s dalšími připomínkami k návrhu změn, včetně návrhu na zahrnutí alternativního řešení ochrany proti úniku zkapalnělého paliva z potrubí mimo strojovnu. Po projednání se MSC 99 rozhodl odložit schvalování návrhu změn částí A a A-1 předpisu IGF a pověřil podvýbor pro přepravu nákladů a kontejnerů (CCC 5), aby na svém 5. zasedání, které se konalo dne 14. září 2018 v Londýně, znovu zvážil návrh změn pravidla 9.5.6 a oznámil výsledek výboru MSC na jeho 100. zasedání jako naléhavou záležitost.

               CCC 5 posoudil návrh změn pravidla 9.5.6 předpisu IGF a dohodl, že nejsou zapotřebí žádné další změny pravidla 9.5.6. CCC 5 se tedy rozhodl vyzvat Výbor pro námořní bezpečnost, aby na svém 100. zasedání, které se konalo v Londýně ve dnech 3.–7. prosince 2018, jako naléhavou záležitost schválil návrh změn částí A a A-1 předpisu IGF, jak je uveden v příloze 1 dokumentu CCC 4/12, s cílem následného přijetí na 101. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost (MSC 101).

               MSC 100 souhlasil s CCC 5, že nejsou zapotřebí žádné další změny pravidla 9.5.6, pokud jde o alternativní řešení ochrany proti úniku. Názory se však lišily, pokud jde o potřebu zahrnout další text s cílem zajistit použitelnost požadavků na detekci úniků na potrubí přepravující zkapalněné palivo. MSC 100 souhlasil s textem vypracovaným CCC 4 a schválil změny částí A a A-1 předpisu IGF za účelem jejich přijetí na 101. zasedání MSC, přičemž poznamenal, že další návrhy mohou být předloženy ve fázi přijímání.

               Návrhy změn částí A a A-1 Mezinárodního předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí (předpisu IGF) jsou uvedeny v příloze [x] zprávy ze 100. zasedání MSC [(MSC 100/xx/dod. x)]. Odstavec [11.5] zprávy ze 100. zasedání MSC [(MSC 100/XX)] uvádí, že změny mají být přijaty na 101. zasedání MSC.

               3.7.Příslušné právní předpisy a pravomoci EU

               3.7.1.Změny pravidla přílohy II úmluvy MARPOL

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání zahrnuje mezinárodní normy týkající se znečištění z lodí do práva EU a snaží se zajistit, aby osoby odpovědné za nezákonné vypouštění podléhaly odpovídajícím sankcím. Znečišťující látky jsou ve směrnici definovány jako látky, na něž se vztahují přílohy I a II úmluvy MARPOL. Kromě toho směrnice 2000/59/ES o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu vyžaduje, aby členské státy zajistily dostupnost přístavních zařízení pro příjem odpadu, která by odpovídala potřebám lodí běžně využívajících jejich přístavy, a vyžaduje, aby lodě před odplutím předávaly těmto zařízením odpad, včetně zbytků lodního nákladu, s konečným cílem snížit vypouštění odpadu z lodí na moři. Splašky z nádrží podle přílohy II se podle této směrnice považují za zbytky nákladu. Směrnice 2000/59/ES rovněž vyžaduje, aby lodě předem oznamovaly dalšímu přístavu jakýkoli odpad a zbytky lodního nákladu, které si přejí předat, co se bude uchovávat na palubě, jakož i dostupnou skladovací kapacitu.

               Změny, které mají být přijaty na 101. zasedání MSC a které by zavedly změny přílohy II úmluvy MARPOL týkající se zbytků lodního nákladu a splašků z nádrží obsahujících perzistentní plovoucí produkty s vysokou viskozitou a/nebo s vysokým bodem tání, by proto ovlivnily právní předpisy EU, a to uplatněním směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání a směrnice 2000/59/ES o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu.

               3.7.2.Změny Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů z roku 2011 (předpisu o ESP)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem má za cíl zavést urychlený program zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce stanovených v úmluvě MARPOL 73/78 podle definice v článku 3 tohoto nařízení u ropných tankerů s jednoduchým trupem a zakázat přepravu těžkých ropných produktů v ropných tankerech s jednoduchým trupem do přístavů členských států nebo z přístavů členských států.

               Nařízení (EU) č. 530/2012 činí povinným použití systému hodnocení stavu (CAS) organizace IMO u ropných tankerů s jednoduchým trupem, které jsou starší než 15 let. V článku 5 se vyžaduje, aby tyto ropné tankery dodržovaly CAS, který je poté vymezen v článku 6 jako systém hodnocení stavu přijatý usnesením MEPC 94(46) ze dne 27. dubna 2001 ve znění usnesení MEPC 99(48) ze dne 11. října 2002 a usnesení MEPC 112(50) ze dne 4. prosince 2003. Rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel přepravujících volně ložený náklad a ropných tankerů neboli rozšířený inspekční program (ESP) upřesňuje, jak toto důkladnější posouzení provádět. Protože CAS využívá ESP jako nástroj pro dosažení svého cíle, budou veškeré změny inspekcí v rámci ESP přímo a automaticky uplatnitelné prostřednictvím nařízení (EU) č. 530/2012.

               Změny, které mají být přijaty na 101. zasedání MSC a které by zavedly změny předpisu o ESP, by proto ovlivnily právní předpisy EU prostřednictvím uplatňování cílů nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem.

               3.7.3.Změny odstavce 6.1.1.3 předpisu LSA

               Spouštěcí zařízení a navijáky jsou zahrnuty v prováděcím nařízení Komise (EU) 2018/773 ze dne 15. května 2018 o požadavcích na návrh, zhotovení a funkčnost a zkušebních normách pro lodní výstroj a o zrušení prováděcího nařízení (EU) 2017/306. Pokud jde o spouštěcí zařízení, odkazuje se v uvedeném prováděcím nařízení na předpisy LSA a rezoluci MSC.81(70) ve vztahu k položkám MED/1.21, 1.23, 1.24 a 1.25. Tato výstroj tedy spadá do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/90/EU ze dne 23. července 2014 o lodní výstroji a o zrušení směrnice Rady 96/98/ES.

               Změny, které mají být přijaty na 101. zasedání MSC a kterými by se zavedly změny předpisů LSA, by proto ovlivnily právní předpisy EU uplatněním směrnice 2014/90/EU a prováděcího nařízení (EU) 2018/778.

               3.7.4.Změny odstavce 4.4.8.1 předpisu LSA

               Záchranné čluny jsou zahrnuty v prováděcím nařízení Komise (EU) 2018/773 ze dne 15. května 2018 o požadavcích na návrh, zhotovení a funkčnost a zkušebních normách pro lodní výstroj a o zrušení prováděcího nařízení (EU) 2017/306. V uvedeném prováděcím nařízení se odkazuje na předpisy LSA a na usnesení MSC/oběžník 980 ve vztahu k položce MED/1.7. Tato výstroj tedy spadá do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/90/EU ze dne 23. července 2014 o lodní výstroji a o zrušení směrnice Rady 96/98/ES.

               Změny, které mají být přijaty na 101. zasedání MSC a kterými by se zavedly změny předpisů LSA, by proto ovlivnily právní předpisy EU uplatněním směrnice 2014/90/EU a prováděcího nařízení (EU) 2018/778.

               3.7.5.Změny záznamů zařízení (formulářů C, E a P v dodatku úmluvy SOLAS)

               Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. a) bodu i) směrnice 2009/45/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě uplatňuje úmluvu SOLAS v platném znění na osobní lodě třídy A.

               Změny, které mají být přijaty na 101. zasedání MSC a které by zavedly změny záznamů zařízení, by proto ovlivnily (právní předpisy) EU uplatněním směrnice 2009/45/ES.

               3.7.6.Změny částí A a A-1 Mezinárodního předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí (předpis IGF)

               Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. a) bodu i) směrnice 2009/45/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě uplatňuje úmluvu SOLAS v platném znění na osobní lodě třídy A. Předpis IGF je pro osobní lodě povinný na základě úmluvy SOLAS. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/94/EU ze dne 22. října 2014 o zavádění infrastruktury pro alternativní paliva kromě toho vyžaduje, aby členské státy zajistily dostupnost zkapalněného zemního plynu v hlavních přístavech EU pro námořní lodě od konce roku 2025. Členské státy EU dokončily vypracování vnitrostátních rámců politiky pro tržní rozvoj alternativních paliv a jejich infrastruktury se zvláštním zaměřením na různá podpůrná opatření a iniciativy na podporu a rozvoj čerpacích stanic LNG pro námořní lodě.

               Změny, které mají být přijaty na 101. zasedání MSC a které by zavedly změny předpisů LSA, by proto ovlivnily právní předpisy EU uplatněním směrnice 2009/45/ES a směrnice 2014/94/EU.

               3.7.7.Pravomoci EU

               Změny přílohy II úmluvy MARPOL týkající se zbytků lodního nákladu a splašků z nádrží obsahujících perzistentní plovoucí produkty s vysokou viskozitou a/nebo s vysokým bodem tání by ovlivnily uplatňování právních předpisů EU uplatněním směrnice 2005/35/ES a směrnice 2000/59/ES.

               Změny předpisu o ESP z roku 2011 by ovlivnily právní předpisy EU prostřednictvím uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem.

               Změny odstavce 6.1.1.3 Mezinárodních předpisů pro záchranné prostředky

               (předpisy LSA) by ovlivnily uplatňování práva EU uplatněním směrnice 2014/90/EU a prováděcího nařízení (EU) 2018/778.

               Změny jednotného výkladu odstavce 4.4.8.1 předpisů LSA by ovlivnily uplatňování práva EU uplatněním směrnice 2014/90/EU a prováděcího nařízení (EU) 2018/778.

               Změny záznamů zařízení (formulářů C, E a P dodatku úmluvy SOLAS) by ovlivnily právní předpisy EU uplatněním směrnice 2009/45/ES.

               Změny částí A a A-1 Mezinárodního předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí (předpis IGF) by ovlivnily právní předpisy EU uplatněním směrnice 2009/45/ES a směrnice 2014/94/EU.

               4.Právní základ

               4.1Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použijí bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody
                  3
               .

               Výraz „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté normotvůrcem Unie“
                  4
               .

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Výbor pro ochranu mořského prostředí a Výbor pro námořní bezpečnost IMO jsou orgány zřízené dohodou, konkrétně Úmluvou o Mezinárodní námořní organizaci.

               Akty, které mají Výbor pro ochranu mořského prostředí a Výbor pro námořní bezpečnost IMO přijmout, představují akty s právními účinky. Zamýšlené akty mohou rozhodujícím způsobem ovlivňovat obsah těchto právních předpisů EU:

               –Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání a směrnice 2000/59/ES o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu. Důvodem je skutečnost, že znečišťující látky jsou ve směrnici 2005/35/ES definovány jako látky, na něž se vztahují přílohy I a II úmluvy MARPOL. Směrnice 2000/59/EU kromě toho požaduje, aby členské státy zajistily dostupnost přístavních zařízení pro příjem odpadu, která by odpovídala potřebám lodí běžně využívajících jejich přístavy, přičemž konečným cílem je omezit vypouštění lodního odpadu a zbytků lodního nákladu do moře, a tím zvýšit ochranu mořského prostředí.

               –Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem. Důvodem je skutečnost, že nařízení (EU) č. 530/2012 požaduje použití systému hodnocení stavu (CAS) Mezinárodní námořní organizace (IMO) a CAS používá k dosažení svého cíle program rozšířených inspekcí (ESP).

               –Prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/773 ze dne 15. května 2018 o požadavcích na návrh, zhotovení a funkčnost a zkušebních normách pro lodní výstroj a o zrušení prováděcího nařízení (EU) 2017/306 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/90/EU ze dne 23. července 2014 o lodní výstroji a o zrušení směrnice Rady 96/98/ES. Důvodem je skutečnost, že pokud jde o spouštěcí zařízení, prováděcí nařízení (EU) 2018/773 odkazuje na předpisy LSA, a proto tento typ zařízení spadá do oblasti působnosti směrnice 2014/90/EU.

               –Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě. Důvodem je skutečnost, že směrnice 2009/45 stanoví, že osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS v platném znění.

               –Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě spolu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/94/EU o zavádění infrastruktury pro alternativní paliva. Důvodem je skutečnost, že směrnice 2009/45/ES stanoví, že osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS v platném znění, a že směrnice 2014/94/EU vyžaduje, aby členské státy zajistily, aby byl od konce roku 2025 zkapalněný zemní plyn dostupný v hlavních přístavech EU pro námořní lodě.

               Zamýšlené akty nedoplňují ani nepozměňují institucionální rámec dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž je postoj jménem Unie zaujat. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká námořní dopravy. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 100 odst. 2 SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 100 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2019/0087 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Výboru pro ochranu mořského prostředí a ve Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace k přijetí změn přílohy II Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí, změn Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů z roku 2011, změn Mezinárodních předpisů pro záchranné prostředky, změn formulářů C, E a P dodatku k Mezinárodní úmluvě o bezpečnosti lidského života na moři a změn v Mezinárodním předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Opatření Unie v odvětví námořní dopravy by měla směřovat k ochraně mořského prostředí a ke zlepšení námořní bezpečnosti.

               (2)Úmluva Mezinárodní námořní organizace (dále jen „IMO“) vstoupila v platnost dne 17. března 1958. IMO je specializovanou agenturou OSN s odpovědností za bezpečnost a zabezpečení lodní dopravy a prevenci znečišťování ovzduší a moře z lodí.

               (3)Podle čl. 38 písm. a) Úmluvy o IMO plní Výbor pro ochranu mořského prostředí funkce, které pro Mezinárodní námořní organizaci vyplývají nebo mohou vyplývat z mezinárodních úmluv o prevenci a kontrole znečištění moří z lodí, zejména pokud jde o přijímání a změny pravidel nebo jiných ustanovení.

               (4)Podle čl. 28 písm. b) Úmluvy o IMO přijme Výbor pro námořní bezpečnost veškerá opatření nezbytná k plnění všech úkolů svěřených mu v souladu s uvedenou úmluvou, shromážděním IMO či radou IMO, nebo úkolů, které mu mohou být svěřeny v oblasti působnosti uvedeného článku nebo podle jiných mezinárodních nástrojů a jež IMO akceptuje.

               (5)Mezinárodní úmluva o zabránění znečišťování z lodí (dále jen „úmluva MARPOL“) vstoupila v platnost dne 2. října 1983.

               (6)Podle čl. 16 odst. 2 písm. c) úmluvy MARPOL může změny úmluvy přijímat příslušný orgán, v tomto případě Výbor pro ochranu mořského prostředí.

               (7)Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři (dále jen „úmluva SOLAS“) vstoupila v platnost dne 25. května 1980.

               (8)V souladu s čl. VIII písm. b) bodem iii) úmluvy SOLAS může Výbor pro námořní bezpečnost IMO přijmout změny úmluvy SOLAS.

               (9)Výbor pro ochranu mořského prostředí má na svém 74. zasedání ve dnech 13.–17. května 2019 (dále též „MEPC 74“) přijmout změny přílohy II úmluvy MARPOL.

               (10)Výbor pro námořní bezpečnost má na svém 101. zasedání ve dnech 5.–14. června 2019 (dále též „MSC 101“) přijmout změny Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů z roku 2011 (dále též „předpis o ESP z roku 2011“), Mezinárodních předpisů pro záchranné prostředky („předpisů LSA“), záznamů zařízení (formulářů C, E a P dodatku k úmluvě SOLAS) a změny částí A a A-1 Mezinárodního předpisu o bezpečnosti plavidel používajících plyny nebo jiná paliva s nízkým bodem vzplanutí (dále též „předpis IGF“).

               (11)Je vhodné stanovit postoj, který má být jménem Unie zaujat během 74. zasedání MEPC, jelikož změny přílohy II úmluvy MARPOL budou moci rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah práva Unie, a to směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES
                  5
                a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES
                  6
               .

               (12)Je vhodné stanovit postoj, který má být jménem Unie zaujat během 101. zasedání MSC, jelikož změny předpisu o ESP z roku 2011 budou moci rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah práva Unie, konkrétně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012
                  7
               , jelikož změny předpisu LSA budou moci rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah práva Unie, konkrétně prováděcího nařízení Komise (EU) č. 2018/773
                  8
                a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/90/EU
                  9
               , jelikož změny úmluvy SOLAS budou moci rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah práva Unie, konkrétně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES
                  10
               , a jelikož změny předpisu IGF budou moci rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah práva Unie, konkrétně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě spolu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/94/EU
                  11
               .

               (13)Změny přílohy II úmluvy MARPOL by měly zajistit snížení dopadu na životní prostředí souvisejícího se zbytky lodního nákladu a splašky z nádrží obsahujícími perzistentní plovoucí produkty s vysokou viskozitou a/nebo s vysokým bodem tání.

               (14)Změny předpisu o ESP z roku 2011 by měly obsahovat redakční úpravy předpisu, jež určují všechny povinné požadavky a zdokonalují tabulky a formuláře, jakož i sloučit redakční úpravy s novými podstatnými požadavky, aby byly zohledněny nedávné aktualizace jednotných požadavků série Z10 Mezinárodního sdružení klasifikačních společností.

               (15)Změny odstavce 6.1.1.3 předpisu LSA by měly zajistit jednotné provádění, pokud jde o ruční spouštění malých záchranářských člunů, které nejsou součástí záchranných plavidel lodi.

               (16)Změny odstavce 4.4.8.1 předpisu LSA by měly pro záchranné čluny se dvěma nezávislými pohonnými systémy zajistit výjimku z vybavení dostatečnými plovoucími vesly a s nimi souvisejícími položkami k dosažení pohybu vpřed na klidném moři.

               (17)Změny bodu 8.1 v záznamech o zařízení formulářů C, E a P v dodatku úmluvy SOLAS by měly vyjasnit skutečnost, že všechny uvedené ukazatele se nevztahují na všechny lodě, a lze je proto dle potřeby vymazat.

               (18)Změny částí A a A-1 předpisu IGF by měly zajistit jednotnost, pokud jde o stávající požadavky na lodě používající zemní plyn jako palivo, a to zavedením nezbytných změn na základě zkušeností získaných při uplatňování předpisu.

               (19)Postoj Unie vyjádří členské státy Unie, jež jsou členy Výboru pro ochranu mořského prostředí a Výboru pro námořní bezpečnost IMO, jednajíce společně v zájmu Unie,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postojem, který má být zaujat jménem Unie na 74. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí IMO, je souhlasit s přijetím změn přílohy II Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí, které se týkají požadavků na vypouštění splašků z nádrží obsahujících produkty s vysokou viskozitou a perzistentní plovoucí produkty stanovené v příloze 13 dokumentu IMO MEPC 73/19/dod. 1.

               Článek 2

               Postojem, který má být jménem Unie zaujat na 101. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace, je souhlasit s:

               a)přijetím změn Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů stanovených v příloze [X] dokumentu IMO [MSC 100/XX/dod. X];

               b)přijetím změn odstavce 6.1.1.3 předpisu LSA stanovených v příloze [X] dokumentu IMO [MSC 100/XX/dod. X];

               c)přijetím změn odstavce 4.4.8.1 předpisu LSA stanovených v příloze [X] dokumentu IMO [MSC 100/XX/dod. X];

               d)přijetím změn bodu 8.1 v záznamech o zařízení formulářů C, E a P v dodatku k úmluvě SOLAS stanovených v příloze [X] dokumentu IMO [MSC 100/XX/dod. X];

               e)přijetím změn částí A a A-1 předpisu IGF stanovených v příloze [X] dokumentu IMO [MSC 100/XX/dod. X].

               Článek 3

               1.Postoj, který má být zaujat jménem Unie podle článku 1, vyjádří členské státy, jež jsou všechny členy IMO, jednající společně v zájmu Unie.

               2.Postoj, který má být zaujat jménem Unie podle článku 2, vyjádří členské státy, jež jsou všechny členy IMO, jednající společně v zájmu Unie.

               3.Drobné úpravy postojů uvedených v článcích 1 a 2 lze dohodnout bez dalšího rozhodnutí Rady.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Název byl v roce 1982 změněn na Mezinárodní námořní organizaci (IMO).

                     (2)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2018/1601 ze dne 15. října 2018 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat na 73. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí a na 100. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace k přijetí změn pravidla 14 přílohy VI Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí a Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů z roku 2011, Úř. věst. L 267, 25.10.2018, s. 6.

                     (3)

                        Věc C-399/12 Německo v. Rada (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (4)

                        Věc C-399/12 Německo v. Rada (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, body 61–64.

                     (5)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, 30.9.2005, s. 22).

                     (6)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (Úř. věst. L 332, 28.12.2000, s. 81).

                     (7)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 ze dne 13. června 2012 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem (Úř. věst. L 172, 30.6.2012, s. 3).

                     (8)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/773 ze dne 15. května 2018 o požadavcích na návrh, zhotovení a funkčnost a zkušebních normách pro lodní výstroj a o zrušení prováděcího nařízení (EU) 2017/306 (Úř. věst. L 133, 30.5.2018, s. 1).

                     (9)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/90/EU ze dne 23. července 2014 o lodní výstroji a o zrušení směrnice Rady 96/98/ES (Úř. věst. L 257, 28.8.2014, s. 146).

                     (10)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES ze dne 6. května 2009 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě (Úř. věst. L 163, 25.6.2009, s. 1).

                     (11)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/94/EU ze dne 22. října 2014 o zavádění infrastruktury pro alternativní paliva (Úř. věst. L 307, 28.10.2014, s. 1).


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 12.4.2019
            COM(2019) 181 final
            2019/0093(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci pracovní skupiny pro zeměpisná označení zřízené Dohodou o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé, pokud jde o přijetí jejího jednacího řádu

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie v rámci pracovní skupiny pro zeměpisná označení zřízené Dohodou o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé, pokud jde o plánované přijetí jejího jednacího řádu („jednací řád“).

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Dohoda o volném obchodu mezi EU a Korejskou republikou

               Dohoda o volném obchodu mezi Evropskou unií a všemi jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé (dále jen „dohoda“) je první obchodní dohodou nové generace, kterou Evropská unie uzavřela, a rovněž první dohodnou uzavřenou s asijskou zemí. Cílem dohody je posílit dvoustranný obchod a hospodářský růst jak v EU, tak v Koreji.

               Dohoda byla podepsána dne 6. října 2010 a je prozatímně uplatňována od 1. července 2011
                  1
               .

               2.2.Pracovní skupina pro zeměpisná označení

               Podle článku 15.3 dohody se zřizují pracovní skupiny pod záštitou Výboru pro obchod, konkrétně pracovní skupina pro zeměpisná označení (čl. 15.3 odst. 1 písm. g) „Pracovní skupina pro zeměpisná označení“). Dohoda stanoví pravidla pro zeměpisná označení podle článků 10.18 až 10.26. Činnosti a fungování pracovní skupiny pro zeměpisná označení upravuje článek 10.25 dohody.

               Pro účely článku 10.25 dohody schvaluje změny dohody učiněné prostřednictvím rozhodnutí pracovní skupiny pro zeměpisná označení Komise jménem Evropské unie
                  2
               .

               Pracovní skupina pro zeměpisná označení je fórem a rozhodovacím orgánem, který může rozhodovat o změně příloh 10-A a 10-B dohody. Podle čl. 10.25 odst. 1 může pracovní skupina vydávat doporučení a přijímat rozhodnutí na základě konsensu.

               2.3.Zamýšlený akt pracovní skupiny pro zeměpisná označení

               V souladu s rozhodnutím Výboru pro obchod EU-Korea č. 1 ze dne 23. prosince 2011 o přijetí jednacího řádu Výboru pro obchod
                  3
                a zejména článkem 15.4 přílohy může každý specializovaný výbor a pracovní skupina stanovit svůj jednací řád, o kterém podají zprávu Výboru pro obchod.

               Dne 30. května 2018 pracovní skupina pro zeměpisná označení na svém 6. zasedání schválila přijetí rozhodnutí o svém jednacím řádu („zamýšlený akt“).

               Účelem zamýšleného aktu je regulace fungování pracovní skupiny pro zeměpisná označení a stanovit podrobnosti týkající se zejména jejích pravomocí a rozhodovacího procesu.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Smlouvy propůjčují Unii výlučnou pravomoc v oblasti společné obchodní politiky, což zahrnuje samostatnou obchodní politiku a uzavírání mezinárodních obchodních dohod. Vzhledem k tomu, že zamýšlený akt je předpokladem uspokojivého fungování pracovní skupiny pro zeměpisná označení a přispěje tak k účinnému provádění dohody o volném obchodu mezi EU a Korejskou republikou, je přijetí zamýšleného aktu v souladu s cíli obchodní politiky Unie.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody.“

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie.
                  4
               “

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Pracovní skupina pro zeměpisná označení je orgán zřízený dohodou, konkrétně Dohodou o volném obchodu mezi EU a Korejskou republikou.

               Akt, který má pracovní skupina pro zeměpisná označení přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude podle mezinárodního práva v souladu s článkem 10.25 Dohody o volném obchodu mezi EU a Korejskou republikou závazný.

               Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v jehož souvislosti je postoj jménem Unie zaujat. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel nebo složka.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné obchodní politiky.

               Hmotněprávní základ navrhovaného rozhodnutí proto tvoří následující ustanovení: článek 207 SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 207 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               5.Zveřejnění zamýšleného aktu

               Nevztahuje se na tento návrh.

               2019/0093 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci pracovní skupiny pro zeměpisná označení zřízené Dohodou o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé, pokud jde o přijetí jejího jednacího řádu

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Dohodu o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé
                  5
                (dále jen „dohoda“) uzavřela Unie rozhodnutím Rady (EU) 2015/2169
                  6
               , dohoda vstoupila v platnost dne 13. prosince 2015.

               (2)Článkem 15.3 odst. 1 dohody se zřizuje pracovní skupina pro zeměpisná označení pod záštitou Výboru pro obchod zřízeného článkem 15.1 odst. 1 dohody.

               (3)Podle článku 15.4 jednacího řádu Výboru pro obchod EU-Korea přijatého rozhodnutím Výboru pro obchod EU-Korea č. 1 dne 23. prosince 2011
                  7
                může každá pracovní skupina stanovit svůj jednací řád, o kterém se tomuto výboru podává zpráva.

               (4)Měl by být stanoven jednací řád pracovní skupiny pro zeměpisná označení.

               (5)Je vhodné stanovit postoj, který se má v rámci pracovní skupiny pro zeměpisná označení jménem Unie zaujmout, jelikož jednací řád této pracovní skupiny bude pro Unii závazný,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie v rámci pracovní skupiny pro zeměpisná označení, pokud jde o její jednací řád, by měl vycházet z návrhu rozhodnutí uvedené pracovní skupiny připojené k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Dohoda o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 127, 14.5.2011, s. 1).

                     (2)

                        2011/265/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 16. září 2010 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním uplatňování Dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 127, 14.5.2011, s. 1.).

                     (3)

                        Úř. věst. L 58, 1.3.2013, s. 9.

                     (4)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (5)

                        Úř. věst. L 127, 14.5.2011, s. 6.

                     (6)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2015/2169 ze dne 1. října 2015 o uzavření Dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 307, 25.11.2015, s. 2).

                     (7)

                        Rozhodnutí Výboru pro obchod EU-Korea č. 1 ze dne 23. prosince 2011 o přijetí jednacího řádu Výboru pro obchod (Úř. věst. L 58, 1.3.2013, s. 9).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 12.4.2019
            COM(2019) 181 final
            PŘÍLOHA

            návrhuROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci pracovní skupiny pro zeměpisná označení zřízené Dohodou o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé, pokud jde o přijetí jejího jednacího řádu

               PŘÍLOHA

               ROZHODNUTÍ č. 1 PRACOVNÍ SKUPINY PRO ZEMĚPISNÁ OZNAČENÍ EU-KOREA

               ze dne 30. května 2018,

               kterým se přijímá její jednací řád

               PRACOVNÍ SKUPINA PRO ZEMĚPISNÁ OZNAČENÍ EU-KOREA,

               s ohledem na Dohodu o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé
                  1
                (dále jen „dohoda“),

               s ohledem na rozhodnutí Výboru pro obchod EU-Korea č. 1 ze dne 23. prosince 2011 o přijetí jednacího řádu Výboru pro obchod
                  2
               , a zejména na čl. 15.4 přílohy uvedeného rozhodnutí,

               vzhledem k těmto důvodům:

                (1)
                     Podle článku 15.4 jednacího řádu Výboru pro obchod EU-Korea přijatého rozhodnutím Výboru pro obchod EU-Korea č. 1 dne 23. prosince 2011 může každý specializovaný výbor a pracovní skupina stanovit svůj jednací řád, o kterém se Výboru pro obchod podává zpráva.

               (2)
                     Měl by být stanoven jednací řád pracovní skupiny pro zeměpisná označení,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Přijímá se jednací řád pracovní skupiny pro zeměpisná označení uvedený v příloze.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V … dne …

               Za pracovní skupinu pro zeměpisná označení

                        Vedoucí týmu

                        Ministerstvo obchodu, průmyslu a energetiky Korejské republiky

                        Spolupředseda pracovní skupiny pro zeměpisná označení

                        Vedoucí oddělení

                        Generální ředitelství pro zemědělství a rozvoj venkova Evropské komise

                        Spolupředseda pracovní skupiny pro zeměpisná označení

               PŘÍLOHA

               JEDNACÍ ŘÁD PRACOVNÍ SKUPINY PRO ZEMĚPISNÁ OZNAČENÍ

               Článek 1
               Složení a předsednictví

               1)Pracovní skupina pro zeměpisná označení zřízená podle čl. 15.3 odst. 1 písm. g) Dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé (dále jen „dohoda“) plní své povinnosti, jak stanoví článek 10.25 dohody.

               2)Pracovní skupina pro zeměpisná označení se skládá ze zástupců Korejské republiky (dále jen „Korea“) na straně jedné a zástupců Evropské unie na straně druhé.

               3)Podle čl. 15.3 odst. 3 dohody předsedají pracovní skupině pro zeměpisná označení společně zástupci Koreje a Evropské unie.

               4)Každý ze spolupředsedů může převést jakékoli funkce spolupředsedy na jmenovaného zástupce, v takovém případě se všechny níže uvedené odkazy na spolupředsedu vztahují i na jmenovaného zástupce.

               5)Každý spolupředseda určí kontaktní místo pro všechny záležitosti týkající se pracovní skupiny pro zeměpisná označení. Tato kontaktní místa jsou společně odpovědná za povinnosti sekretariátu pracovní skupiny pro zeměpisná označení.

               Článek 2
               Zasedání

               Podle čl. 10.25 odst. 2 dohody se zasedání konají střídavě na území obou stran. Pracovní skupina pro zeměpisná označení se schází v den, na místě a způsobem dohodnutým stranami včetně videokonference, avšak nejpozději 90 dní od podání žádosti kteroukoli ze stran.

               Článek 3
               Korespondence

               1)Korespondence určená předsedům pracovní skupiny pro zeměpisná označení se zasílá na kontaktní místa, z nichž je rozeslána členům pracovní skupiny.

               2)Korespondence může probíhat jakýmikoli písemnými prostředky, včetně elektronické pošty.

               3)Podle článku 15 jednacího řádu je Výbor pro obchod informován o kontaktních místech určených pracovní skupinou pro zeměpisná označení. Veškerá korespondence, dokumenty a komunikace, včetně výměny e-mailů, mezi kontaktními místy pracovní skupiny pro zeměpisná označení v souvislosti s prováděním dohody se souběžně přeposílá sekretariátu Výboru pro obchod, delegaci Evropské unie v Korejské republice a zastoupení Korejské republiky při Evropské unii.

               Článek 4
               Program zasedání

               1)Kontaktní místa vypracují před každým zasedáním předběžný program zasedání. Tento předběžný program se společně s příslušnými dokumenty zašle nejpozději sedm dnů před zasedáním pracovní skupině pro zeměpisná označení, včetně jejích spolupředsedů. Předběžný pořad jednání může obsahovat jakýkoli bod obsažený v článku 10.25 dohody.

               2)Každá ze stran může alespoň 14 dnů před zasedáním požádat o zařazení bodu zahrnutého v článku 10.25 dohody na pořad jednání. Tyto body jsou začleněny do předběžného programu zasedání.

               3)Poslední verze předběžného programu zasedání se zašle spolupředsedům alespoň pět dnů před zasedáním.

               4)Program musí na počátku každého zasedání jednomyslně schválit spolupředsedové. Jakýkoli bod, který není uveden v předběžném programu zasedání, může být do programu zahrnut po dohodě obou spolupředsedů.

               Článek 5
               Žádosti o změny přílohy A-10 nebo B-10 dohody

               1)Každá ze stran může dopisem podepsaným spolupředsedou dotčené strany požádat o doplnění nebo odstranění jednotlivých zeměpisných označení z příloh 10-A nebo 10-B dohody.

               2)Podle čl. 10.25 odst. 1 a 3 dohody může pracovní skupina pro zeměpisná označení na základě konsensu rozhodnout o změně příloh 10-A a 10-B přidáním jednotlivých zeměpisných označení Evropské unie nebo Koreje, která prošla příslušným postupem stanoveným v dohodě. Pracovní skupina pro zeměpisná označení může rovněž na základě konsensu doporučit Výboru pro obchod přidání nebo odstranění zeměpisných označení, o němž tento výbor učiní konečné rozhodnutí v souladu s čl. 10.21 odst. 4 a články 10.24 a 10.25.

               3)Podle čl. 15.3 odst. 5 může Výbor pro obchod vykonat úkol přidělený pracovní skupině a rozhodnout o změně příloh 10-A a 10-B. Dále podle čl. 15.5 odst. 2 může Výbor pro obchod rozhodnout o změně příloh 10-A a 10-B a strany mohou přijmout rozhodnutí v závislosti na svých příslušných platných právních požadavcích a postupech.

               4)Při rozhodování o změně příloh 10-A a 10-B strany usilují o to, aby byly řádně zohledněny příslušné zájmy obou stran v souvislosti se zeměpisnými označeními.

               Článek 6
               Rozhodnutí a doporučení

               1)Pracovní skupina pro zeměpisná označení přijímá doporučení a rozhodnutí na základě konsensu, jak stanoví článek 10.25 dohody.

               2)Doporučení pracovní skupiny pro zeměpisná označení ve smyslu článku 10.25 dohody jsou určena stranám a musí být opatřena podpisy obou spolupředsedů.

               3)Rozhodnutí pracovní skupiny pro zeměpisná označení ve smyslu článku 10.25 dohody musí být opatřena podpisy obou spolupředsedů. Každé rozhodnutí stanoví den, ke kterému vstupuje v platnost.

               4)Rozhodnutí a doporučení přijatá pracovní skupinou pro zeměpisná označení mají pořadové číslo, obsahují datum přijetí a popis předmětu.

               Článek 7
               Písemný postup

               1)Doporučení nebo rozhodnutí pracovní skupiny pro zeměpisná označení je možné přijmout písemným postupem za souhlasu obou stran. Písemný postup spočívá ve výměně nót mezi spolupředsedy pracovní skupiny pro zeměpisná označení.

               2)Spolupředseda strany, která navrhuje použití písemného postupu, zašle návrh doporučení nebo rozhodnutí spolupředsedovi druhé strany, který v odpovědi uvede, zda s návrhem doporučení nebo rozhodnutí souhlasí. Spolupředseda druhé strany může rovněž navrhnout změny nebo požádat o delší čas k uvážení záležitosti. Pokud je návrh přijat, přijme se v souladu s článkem 6.

               Článek 8
               Zápis

               1)Kontaktní místa vypracují návrh zápisu z každého zasedání do 21 dnů od jeho konání. V návrhu zápisu se uvedou přijatá doporučení a rozhodnutí a jakékoli další dohody.

               2)Zápis písemně schválí obě smluvní strany do 28 dnů od konání zasedání nebo v termínu, na kterém se smluvní strany dohodnou. Jakmile je zápis schválen, je vyhotoven ve dvou prvopisech, které podepíší spolupředsedové. Každý z předsedů obdrží jeden prvopis.

               Článek 9
               Zprávy

               Pracovní skupina pro zeměpisná označení podává zprávu o své činnosti Výboru pro obchod na každém pravidelném zasedání tohoto výboru, jak stanoví čl. 15.3 odst. 4 dohody.

               Článek 10
               Výdaje

               1)Výdaje vyplývající z účasti na schůzích pracovní skupiny pro zeměpisná označení nesou obě strany.

               2)Výdaje související s pořádáním zasedání a rozmnožováním dokumentů hradí smluvní strana, která zasedání pořádá.

               Článek 11
               Účast veřejnosti a důvěrnost informací

               1)Zasedání pracovní skupiny pro zeměpisná označení jsou neveřejná, nerozhodnou-li spolupředsedové jinak.

               2)Pokud některá ze stran předloží pracovní skupině pro zeměpisná označení informace považované podle jejích právních předpisů za důvěrné, druhá strana s nimi nakládá jako s důvěrnými informacemi, jak stanoví čl. 15.1 odst. 7 dohody.

               3)Každá ze stran může rozhodnout o zveřejnění rozhodnutí a doporučení pracovní skupiny pro zeměpisná označení ve svém úředním tisku.

                     (1)

                        Úř. věst. L 127, 14.5.2011, s. 6.

                     (2)

                        Úř. věst. L 58, 1.3.2013, s. 9.