                             EVROPSKÁ
                             KOMISE
                                                   V Bruselu dne 24.2.2022
                                                   COM(2022) 67 final
                                                   2022/0046 (NLE)
                                           Návrh
                                    ROZHODNUTÍ RADY
   o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na 15. konferenci smluvních stran
    Basilejské úmluvy o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich
              zneškodňování, pokud jde o některé změny čl. 6 odst. 2 této úmluvy
CS                                                                                CS
 ---pagebreak---                                          DŮVODOVÁ ZPRÁVA
   1.        PŘEDMĚT NÁVRHU
   Tento návrh se týká rozhodnutí, kterým se stanoví postoj Unie na 15. zasedání konference
   smluvních stran Basilejské úmluvy v souvislosti návrhem na změnu článku 6 této úmluvy.
   Zasedání se má konat v červnu 2022.
   2.        SOUVISLOSTI NÁVRHU
   2.1.      Basilejská úmluva o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států
             a jejich zneškodňování
   Basilejská úmluva o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich
   zneškodňování (dále jen „úmluva“) byla přijata dne 22. března 1989 a v platnost vstoupila
   v roce 1992. Evropská unie i její členské státy jsou smluvními stranami úmluvy1. Úmluva má
   188 smluvních stran.
   Základním stavebním kamenem úmluvy je kontrolní systém pro účely vývozu, dovozu
   a tranzitu některých odpadů, který se uskutečňuje postupem „předchozího informovaného
   souhlasu“. Vývozy odpadů, na něž se úmluva vztahuje, se oznamují předem příslušným
   orgánům států dovozu a tranzitu. Oznámení se podávají písemně a musí obsahovat prohlášení
   a informace specifikované v příloze V A úmluvy. Vývoz odpadů smí proběhnout, pouze
   pokud k tomu všechny zúčastněné státy udělí svůj písemný souhlas (článek 6 úmluvy).
   Kontrolní systém úmluvy se vztahuje na nebezpečné odpady definované v článku 1 a uvedené
   v příloze VIII úmluvy, jakož i na odpady uvedené v příloze II, které obsahují odpady
   shromažďované z domácností, zbytky vznikající při spalování odpadů z domácností a určité
   plastové odpady. V příloze IX úmluvy jsou dále uvedeny položky odpadů, které nespadají
   do její oblasti působnosti a nejsou zahrnuty do jejího kontrolního systému, pokud neobsahují
   materiál náležející do kategorie uvedené v příloze I v takové míře, že by projevovaly
   nebezpečné vlastnosti uvedené v příloze III.
   2.2.      Konference smluvních stran
   Konference smluvních stran Basilejské úmluvy je hlavním rozhodovacím orgánem úmluvy.
   Má pravomoc měnit přílohy úmluvy a schází se jednou za dva roky.
   15. zasedání konference smluvních stran Basilejské úmluvy se koná ve dvou částech: první
   část proběhla on-line ve dnech 26. až 30. července 2021 a zasedání bude dále pokračovat částí
   ve formě osobního setkání v Ženevě ve dnech 6. až 17. června 2022.
   2.3.      Navrhovaná změna úmluvy
   Ruská federace předložila návrh ke zvážení na 15. zasedání konference smluvních stran, jehož
   cílem je změnit první větu čl. 6 odst. 2 úmluvy (dále jen „zamýšlený akt“)2.
   1
           Rozhodnutí Rady 93/98/EHS o uzavření Basilejské úmluvy ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu
           nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování jménem Společenství, Úř. věst. L 39,
           16.2.1993, s. 1.
   2
           Návrh      je     k dispozici    na internetových     stránkách    Basilejské    úmluvy,       viz
           http://www.basel.int/TheConvention/Communications/tabid/1596/Default.aspx
CS                                                      1                                                     CS
 ---pagebreak---    Ustanovení první věty čl. 6 odst. 2 zní takto: „Stát dovozu písemně odpoví oznamovateli,
   přičemž udělí souhlas s pohybem s podmínkami nebo bez podmínek, odmítne udělit souhlas s
   pohybem nebo si vyžádá dodatečné informace.“
   Tento zamýšlený akt navrhuje změnit tuto větu doplněním lhůty 30 dnů, během níž by měla
   země dovozu odpovědět oznamovateli (schválit plánovanou přepravu, odmítnout souhlas k
   přepravě nebo si vyžádat dodatečné informace). V návrhu se dále předpokládá vypuštění
   čárky „,“ mezi slovy „podmínek“ a „odmítne“ a nahrazení čárky slovem „nebo“.
   Úmluva je v Unii prováděna nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze
   dne 14. června 2006 o přepravě odpadů3 (dále jen „nařízení o přepravě odpadů“). Veškeré
   změny úmluvy vstoupí v EU v platnost poté, co budou provedeny prostřednictvím změn
   tohoto nařízení.
   Stávající pravidla platná pro Unii a její členské státy již stanoví třicetidenní lhůtu, v níž má
   dovážející země odpovědět oznamovateli (viz článek 8 nařízení o přepravě odpadů). Tak je
   tomu i u ostatních zemí OECD, jak je stanoveno v rozhodnutí OECD4.
   Pokud jde o Unii, jediný praktický důsledek změn obsažených v návrhu Ruské federace by se
   týkal postupu pro vývoz oznámeného odpadu do zemí, které nejsou členy OECD. Vzhledem k
   tomu, že vývoz odpadu uvedeného v přílohách VIII a II do zemí, které nejsou členy OECD, je
   podle nařízení o přepravě odpadů zakázán, týkala by se změna obsažená v ruském návrhu
   pouze „odpadu neuvedeného na seznamu“ (tj. podle ruského návrhu by země, které nejsou
   členy OECD a které dovážejí odpady neuvedené na seznamu z EU, musely oznamovateli
   odpovědět do 30 dnů), který podle čl. 3 odst. 1 písm. b) bodů iii) a iv) nařízení o přepravě
   odpadů podléhá postupu „předchozího informovaného souhlasu“. Změna navržená Ruskou
   federací by znamenala, že v těchto případech by dovážející země musela do 30 dnů odpovědět
   oznamovateli přepravy z Unie určené do země, která není členem OECD.
   Postup pro změnění úmluvy je upraven článkem 17 úmluvy. Veškeré takové změny musí být
   schváleny na zasedání konference smluvních stran. Změna se stává závaznou pro ty smluvní
   strany, které uloží své listiny o ratifikaci, schválení, formálním potvrzení nebo přijetí v
   souladu s čl. 17 odst. 5 úmluvy, který stanoví: „Listiny o ratifikaci, schválení, formálním
   potvrzení nebo přijetí změn jsou uloženy u depozitáře. Změny přijaté v souladu s odstavci 3
   nebo 4 vstupují v platnost mezi smluvními stranami, které je přijaly, devadesátý den poté, co
   depozitář obdrží listiny o ratifikaci, schválení, formálním potvrzení nebo přijetí alespoň od tří
   čtvrtin smluvních stran, které přijaly změny daného protokolu, pokud není v daném protokolu
   stanoveno jinak. Pro jinou smluvní stranu vstupují změny v platnost devadesátý den poté, co
   tato smluvní strana uloží svou listinu o ratifikaci, schválení, formálním potvrzení nebo přijetí
   změn.“ K tomu, aby jakákoli změna úmluvy vstoupila v platnost, je proto třeba, aby ji
   ratifikovaly, schválily, formálně potvrdily nebo přijaly tři čtvrtiny smluvních stran úmluvy
   (tj. 141 smluvních stran).
   Obsah úmluvy byl dosud změněn jednou, a to vložením článku 4A a následným doplněním
   přílohy VII k úmluvě (dále jen „změna Basilejského zákazu“). Tato změna byla schválena
   konferencí smluvních stran na jejím třetím zasedání v roce 1995 a pro smluvní strany, které ji
   ratifikovaly, vstoupila v platnost v roce 2019.
   3.        POSTOJ, KTERÝ MÁ BÝT ZAUJAT JMÉNEM UNIE
   3
           Úř. věst. L 190, 12.7.2006, s. 1.
   4
           Rozhodnutí        o   kontrole     přeshraničního   pohybu  odpadů určených   k   využití,
           https://legalinstruments.oecd.org/en/instruments/OECD-LEGAL-0266
CS                                                        2                                           CS
 ---pagebreak---    1)      Unie by změnu čl. 6 odst. 2 úmluvy navrhovanou Ruskou federací neměla podpořit.
   2)      První část změny (30denní lhůta, v níž má dovážející země odpovědět oznamovateli)
           by Unii a jejím členským státům nepřinesla žádnou významnou změnu, neboť lhůta
           30 dnů pro odpověď dovážejících zemí uvedená v navrhované změně se již vztahuje
           na většinu přeprav oznámených EU a jejími členskými státy podle práva Unie (s
           výjimkou vývozu odpadů neuvedených na seznamu do zemí, které nejsou členy
           OECD). Stejně tak by se touto změnou nezměnily povinnosti EU/a jejích členských
           států, které obdrží oznámení, neboť lhůta 30 dnů pro odpověď již podle práva Unie
           platí.
   3)      Druhá část změny (nahrazující čárku slovem „nebo“) se nejeví jako nutná a vytvořila
           by právní nejistotu. Stávající formulace je dostatečně jasná ve smyslu, že dovážející
           země může při odpovědi oznamovateli reagovat třemi různými způsoby (souhlasem s
           pohybem, odmítnutím souhlasu s pohybem nebo vyžádáním dodatečných informací).
           Tuto větu proto není třeba měnit.
   4)      Proces, který obnáší změny úmluvy, je velmi obtížný a časově náročný, zejména
           proto, že vyžaduje, aby každá smluvní strana pokračovala ve svém interním
           ratifikačním procesu a aby změnu před jejím vstupem v platnost ratifikovaly tři
           čtvrtiny všech smluvních stran. Tato změna by v konečném důsledku mohla mít
           rovněž omezený dopad, neboť změny jsou závazné pouze pro ty, kteří je ratifikovali.
           Navrhovaná změna by proto neřešila zlepšení účinnosti úmluvy účinným způsobem,
           neboť by v rámci úmluvy a pro její smluvní strany znamenala počátek zdlouhavého a
           náročného procesu.
   5)      Ačkoli Unie navrhované změny nepodporuje, měla by zdůraznit, že smluvní strany
           by se v rámci Basilejské úmluvy měly zasadit za lepší fungování postupu
           oznamování. Možné by bylo stanovit další časové lhůty pro odpovědi
           oznamovatelům, zejména pro tranzitní země, jakož i podporu používání systémů
           elektronické výměny dat nebo začlenění do rámce Basilejské úmluvy pojmu
           „zařízení s předchozím souhlasem“, který je obsažen v rozhodnutí OECD o
           přeshraničních pohybech odpadů. V rámci úmluvy již ohledně těchto otázek
           probíhají iniciativy, které jsou užitečné, ale dosud přinesly jen omezené výsledky.
           Unie by měla zdůraznit význam těchto otázek a prozkoumat, zda by mohly být
           řešeny v rámci stávajících nebo nových iniciativ, které by však nevedly ke změně
           úmluvy. Unie by měla být vůči těmto možným iniciativám otevřená.
   6)      V neposlední řadě je třeba poznamenat, že přijetí navrhované změny, která nemá
           jasnou přidanou hodnotu, by nicméně nepoškozovalo zájmy Unie.
   4.      PRÁVNÍ ZÁKLAD
   4.1.    Procesněprávní základ
   4.1.1.  Zásady
   V čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) jsou stanovena
   rozhodnutí, jimiž se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném
   dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují
   nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.
   Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel
   mezinárodního práva, kterým se dotyčný orgán řídí. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle
CS                                                3                                              CS
 ---pagebreak---    mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit
   obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“5.
   4.1.2.   Uplatnění v tomto konkrétním případě
   Konference smluvních stran Basilejské úmluvy je orgán zřízený úmluvou.
   Akt, který má konference smluvních stran přijmout, představuje akt s právními účinky.
   Zamýšlený akt bude závazný podle mezinárodního práva v souladu s článkem 18 úmluvy.
   Může ovlivnit obsah právních předpisů EU, konkrétně nařízení Evropského parlamentu
   a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů. Toto nařízení provádí
   úmluvu mimo jiné tím, že stanoví postupy pro vývozy z Unie a dovozy do Unie, jakož i pro
   přepravu mezi členskými státy.
   Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.
   Procesněprávním základem návrhu rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.
   4.2.     Hmotněprávní základ
   4.2.1.   Zásady
   Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a
   obsahu zamýšleného aktu, k němuž se postoj jménem Unie zaujímá. Má-li plánovaný akt
   dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek
   označit za hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí
   přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na
   tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.
   4.2.2.   Uplatnění v tomto konkrétním případě
   Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají ochrany životního prostředí.
   Hmotněprávním základem návrhu rozhodnutí je tudíž čl. 192 odst. 1 SFEU.
   4.3.     Závěr
   Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 192 odst. 1 Smlouvy o fungování
   EU ve spojení s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.
   5
           Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258,
           body 61 až 64.
CS                                                    4                                                  CS
 ---pagebreak---                                                           2022/0046 (NLE)
                                                  Návrh
                                             ROZHODNUTÍ RADY
    o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na 15. konferenci smluvních stran
     Basilejské úmluvy o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich
                zneškodňování, pokud jde o některé změny čl. 6 odst. 2 této úmluvy
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s
   čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:
   (1)     Basilejská úmluva o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich
           zneškodňování (dále jen „úmluva“) vstoupila v platnost v roce 1992 a Unie ji jménem
           Společenství schválila rozhodnutím Rady 93/98/EHS o uzavření Basilejské úmluvy ze
           dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států
           a jejich zneškodňování6.
   (2)     Podle čl. 15 odst. 5 písm. b) úmluvy konference smluvních stran podle potřeby zváží a
           přijme změny této úmluvy.
   (3)     Konference smluvních stran má na svém 15. zasedání v červnu 2022 zvážit přijetí
           změn čl. 6 odst. 2 úmluvy, které navrhla Ruská federace. Cílem tohoto návrhu je
           stanovit třicetidenní lhůtu, v níž má dovážející země odpovědět oznamovateli přepravy
           odpadů, a provést jednu redakční změnu.
   (4)     Je nezbytné stanovit postoj, který má být k tomuto návrhu zaujat jménem Unie na
           konferenci smluvních stran, neboť se jedná o změnu znění úmluvy, která má právní
           účinky. Pokud by konference smluvních stran tento návrh přijala, byl by tento akt pro
           Unii závazný a ovlivnil by obsah právních předpisů Unie, konkrétně pak nařízení
           Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě
           odpadů7.
   (5)     Unie by výše uvedené změny úmluvy neměla podpořit, neboť by si vyžádaly zahájení
           zdlouhavého a náročného postupu a zahájení takového postupu pro změnu úmluvy,
           jejíž cíle by mohly být dosaženy jiným způsobem, se jeví jako nepřiměřené. Unie by
           spíše měla být otevřena iniciativám zaměřeným na zlepšení fungování postupu
           „předchozího informovaného souhlasu“, pokud tyto iniciativy budou mít širší oblast
           působnosti než návrh předložený na 15. zasedání konference smluvních stran, budou v
           souladu s obecnými politikami a cíli Unie a nepovedou ke změně úmluvy. Je třeba
           poznamenat, že přijetí navrhované změny, která nemá jasnou přidanou hodnotu, by
           nicméně nepoškozovalo zájmy Unie,
   6
           Úř. věst. L 39, 16.2.1993, s. 1.
   7
           Úř. věst. L 190, 12.7.2006, s. 1.
CS                                                  5                                            CS
 ---pagebreak---    PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
                                             Článek 1
   1.      Postoj, který má být zaujat jménem Unie na 15. zasedání konference smluvních stran
           Basilejské úmluvy, je ten, že nepodpoří změny čl. 6 odst. 2 úmluvy navržené Ruskou
           federací.
   2.      Pokud budou na 15. zasedání konference smluvních stran Basilejské úmluvy
           předloženy další návrhy, jejichž účelem bude zlepšit fungování postupu
           „předchozího informovaného souhlasu“, Unie tyto návrhy podpoří, pokud splní
           následující podmínky:
           a)    budou navrženy tak, aby zlepšily fungování uvedeného postupu, budou tedy
                 řešit zpoždění a problémy, s nimiž se potýkají státy vývozu, tranzitu nebo
                 dovozu při vyřizování oznámení, a podpoří digitalizaci postupu „předchozího
                 informovaného souhlasu“, aby odpad mohl být přepravován přes hranice bez
                 zbytečného odkladu, pokud je dotyčná přeprava v souladu s ustanoveními
                 úmluvy, aniž by byla nutná změna úmluvy;
           b)    podpoří nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí, jakož i
                 přechod na celosvětové oběhové hospodářství a
           c)    podpoří řádné provádění kontrolních mechanismů stanovených v úmluvě a v
                 tomto ohledu přispějí k právní jasnosti.
                                             Článek 2
   Zástupci Unie v konzultaci s členskými státy se mohou s ohledem na vývoj jednání během 15.
   zasedání konference smluvních stran úmluvy dohodnout na drobných úpravách postoje
   uvedeného v článku 1 během koordinačních schůzek na místě bez dalšího rozhodnutí Rady.
                                             Článek 3
   Toto rozhodnutí je určeno Komisi.
   V Bruselu dne
                                              Za Radu
                                              předseda/předsedkyně
CS                                               6                                            CS


                             EVROPSKÁ
                             KOMISE
                                                   V Bruselu dne 24.2.2022
                                                   COM(2022) 63 final
                                                   2022/0043 (NLE)
                                          Návrh
                                   ROZHODNUTÍ RADY
      o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v rámci písemného postupu
   účastníků Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech v souvislosti se změnou
                                        přílohy IV
CS                                                                                CS
 ---pagebreak---                                             DŮVODOVÁ ZPRÁVA
   1.        PŘEDMĚT NÁVRHU
   Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má jménem Evropské unie zaujmout Komise v
   souvislosti se změnou přílohy IV (Odvětvové dohody o vývozních úvěrech pro projekty v
   oblasti obnovitelných zdrojů energie, přizpůsobování se změně klimatu a jejího zmírňování a
   vodního hospodářství) Ujednání OECD o státem podporovaných vývozních úvěrech. Příloha
   IV se rovněž označuje jako odvětvová dohoda o změně klimatu (Climate Change Sector
   Understanding) nebo „CCSU“.
   Předmětem změny projednávané na úrovni účastníků Ujednání je konkrétně dodatek III
   CCSU, jenž vymezuje kritéria způsobilosti pro projekty v oblasti přizpůsobování se změně
   klimatu. Projednávaná změna vychází z návrhu Evropské unie, jehož cílem je zefektivnit tato
   kritéria při určování příslušných projektů v oblasti přizpůsobování se změně klimatu.
   Evropská unie by měla i nadále prokazovat své vysoké ambice v oblasti klimatu a připravit se
   na to, aby zaujala postoj k možné dohodě, ke které by mohlo dojít před příštím zasedáním
   účastníků v březnu 2022.
   2.        SOUVISLOSTI NÁVRHU
   2.1.      Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech
   Ujednání je gentlemanskou dohodou mezi EU, Spojenými státy, Kanadou, Japonskem,
   Koreou, Norskem, Švýcarskem, Austrálií, Novým Zélandem, Tureckem a Spojeným
   královstvím, která poskytuje rámec pro řádné používání státem podporovaných vývozních
   úvěrů. V praxi to znamená jednak zajištění rovných podmínek pro hospodářskou soutěž
   založenou na ceně a kvalitě vyváženého zboží a služeb, a nikoli na stanovených finančních
   podmínkách, jednak odstranění dotací a narušení trhu, jež souvisejí se státem podporovanými
   vývozními úvěry. Ujednání vstoupilo v platnost v dubnu 1978 na dobu neurčitou, a ačkoli je
   mu poskytována administrativní podpora sekretariátu OECD, nejedná se o akt OECD1.
   Ujednání je pravidelně aktualizováno s ohledem na politický vývoj a vývoj na finančním trhu,
   které ovlivňují poskytování státem podporovaných vývozních úvěrů. Ujednání bylo
   provedeno v právu EU nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011, a stalo
   se tak v EU právně závazným2 3. Revize podmínek Ujednání se začleňují do práva EU
   prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 2 uvedeného nařízení.
   2.2.      Účastníci Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech
   Evropská komise zastupuje Unii na zasedáních účastníků Ujednání, jakož i v písemných
   postupech pro rozhodování účastníků Ujednání. Rozhodnutí o všech změnách Ujednání se
   přijímají na základě konsenzu. Postoj Unie přijímá Rada a projednávají jej členské státy v
   rámci pracovní skupiny Rady pro vývozní úvěry4.
   1
           Ve smyslu článku 5 Úmluvy OECD.
   2
           Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o uplatňování
           některých pravidel v oblasti státem podporovaných vývozních úvěrů a o zrušení rozhodnutí Rady
           2001/76/ES a 2001/77/ES (Úř. věst. L 326, 8.12.2011, s. 45).
   3
           V minulosti byla dřívější znění Ujednání OECD již provedena do práva EU prostřednictvím rozhodnutí
           Rady.
   4
           Rozhodnutí Rady o zřízení Pracovní skupiny pro koordinaci politiky pojištění úvěrů, zajištění úvěrů a
           finančních úvěrů (Úř. věst. 66, 27.10.1960, s. 1339).
CS                                                         1                                                     CS
 ---pagebreak---    2.3.      Zamýšlený akt účastníků CCSU
   Aktualizace kritérií způsobilosti, která jsou uvedena v dodatku III CCSU, se projednává na
   úrovni účastníků na základě návrhu Evropské unie předloženého dne 16. listopadu 2021.
   Evropská unie navrhla, aby se část týkající se přizpůsobování se změně klimatu (dodatek III)
   stala trvalou součástí Ujednání vzhledem k důležitosti navýšení finančních prostředků pro boj
   proti změnám klimatu, a aby byla aktualizována kritéria způsobilosti uvedená v dodatku III
   pro projekty v oblasti přizpůsobování se změně klimatu. Navrhovaná aktualizace by přiblížila
   kritéria pro identifikaci projektů v oblasti přizpůsobování se změně klimatu některým
   standardům, které používají rozvojové banky, neboť zkušenosti ukazují, že stávající kritéria,
   jež vyžadují, aby přizpůsobování se změně klimatu bylo hlavním cílem projektu, nejsou
   vhodná pro vývozní úvěrové transakce, které obvykle zahrnují i obchodní činnosti generující
   peněžní toky. Navrhovaná kritéria by zahrnovala dílčí projekty v oblasti přizpůsobování se
   změně klimatu, a podmínky CCSU by se pak vztahovaly pouze na část projektu zaměřenou na
   přizpůsobování se změně klimatu.
   Návrh na aktualizaci dodatku III se projednával na 151. schůzi účastníků dne 1. prosince 2021
   a byl podpořen. Jeden z účastníků požadoval, aby byla nová kritéria schválena s ustanovením
   o skončení platnosti, jež by umožnila včasné přehodnocení jejich vhodnosti.
   Předseda vzhledem k této podpoře navrhl, aby Evropská unie přezkoumala svůj návrh s
   ohledem na formulační návrhy, které by ostatní účastníci zaslali do konce roku 2021, tak aby
   se na začátku roku 2022 mohl zahájit písemný postup s cílem přijmout daný návrh.
   Samotný zamýšlený akt účastníků Ujednání má na začátku roku 2022 v písemném postupu
   rozhodnout o změně kritérií způsobilosti pro projekty v oblasti přizpůsobování se změně
   klimatu v CCSU.
   3.        POSTOJ, KTERÝ MÁ BÝT ZAUJAT JMÉNEM UNIE
   Návrh Evropské unie, který byl nejprve projednán a přijat v rámci pracovní skupiny Rady pro
   vývozní úvěry, získal širokou podporu účastníků.
   Postoj, který má být zaujat jménem Unie, je uveden v příloze tohoto rozhodnutí a vychází z
   návrhu Evropské unie a výsledků jednání ze dne 1. prosince 2021.
   Navrhovaný postoj spočívá v aktualizaci kritérií pro projekty v oblasti přizpůsobování se
   změně klimatu v dodatku III CCSU, přičemž se jako zdroj inspirace použijí společné zásady
   pro sledování financování přizpůsobování se změně klimatu, které byly vypracovány
   některými mezinárodními rozvojovými bankami. Vzhledem k tomu, že se nová kritéria
   rovněž vztahují na dílčí projekty v této oblasti, vede navrhovaná aktualizace dodatku III k
   určitým změnám některých článků CCSU, ve kterých se tato aktualizace projeví.
   Aby byla v rámci OECD zachována pozitivní dynamika, bude Evropská unie usilovat o co
   nejrychlejší dosažení dohody o provedení této důležité aktualizace CCSU.
   4.        PRÁVNÍ ZÁKLAD
   4.1.      Procesněprávní základ
   4.1.1.    Zásady
   Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) zavádí
   rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu
   zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které
   doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody.“
CS                                                2                                              CS
 ---pagebreak---    Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel
   mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle
   mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit
   obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“5.
   4.1.2.    Uplatnění v tomto konkrétním případě
   Zamýšlené rozhodnutí může rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právních předpisů EU,
   zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011 ze dne 16. listopadu
   2011 o uplatňování některých pravidel v oblasti státem podporovaných vývozních úvěrů a o
   zrušení rozhodnutí Rady 2001/76/ES a 2001/77/ES. Je tomu tak na základě článku 2
   uvedeného nařízení, který stanoví, že „Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s
   článkem 3, kterými se mění příloha II, pokud je to nezbytné v důsledku změn pravidel, které
   dojednali účastníci ujednání“. To zahrnuje změny příloh Ujednání.
   Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.
   4.2.      Hmotněprávní základ
   4.2.1.    Zásady
   Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí především na cíli a obsahu
   zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li zamýšlený
   akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek
   identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být
   rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a
   sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.
   4.2.2.    Uplatnění v tomto konkrétním případě
   Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají vývozních úvěrů, což spadá do působnosti
   společné obchodní politiky. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž
   článek 207 SFEU.
   4.3.      Závěr
   Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 4 první pododstavec
   SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
   5
           Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258,
           body 61 až 64.
CS                                                    3                                                  CS
 ---pagebreak---                                                                 2022/0043 (NLE)
                                                     Návrh
                                          ROZHODNUTÍ RADY
       o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v rámci písemného postupu
    účastníků Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech v souvislosti se změnou
                                                  přílohy IV
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 ve spojení s čl.
   218 odst. 9 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:
   (1)     Pravidla uvedená v Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech (dále jen
           „Ujednání“) byla provedena v právu EU nařízením Evropského parlamentu a Rady
           (EU) č. 1233/20116, a stala se tak v Unii právně závaznými.
   (2)     Do konce roku 2020 provedou účastníci v souladu s bodem 9 přílohy IV Ujednání
           přezkum jejího dodatku III s cílem posoudit mezinárodní iniciativy týkající se
           přizpůsobování se změně klimatu, tržní podmínky a soubor zkušeností získaných v
           rámci procesu oznamování, aby určili, zda definice, projektová kritéria a podmínky
           mají být zachovány, či změněny.
   (3)     Účastníci rozhodnou písemným postupem o zamýšleném rozhodnutí o změně dodatku
           III přílohy IV Ujednání.
   (4)     Plánované rozhodnutí by mělo být v souladu s mezinárodními závazky Evropské unie
           podle Pařížské dohody a s politikou Unie v oblasti klimatu.
   (5)     Je vhodné stanovit postoj, který má být jménem Unie zaujat ohledně rozhodnutí,
           pokud jde o písemný postup účastníků Ujednání, neboť zamýšlené rozhodnutí
           účastníků Ujednání se stane pro Unii právně závazným a bude moci rozhodujícím
           způsobem ovlivnit obsah práva Unie na základě článku 2 nařízení (EU) č. 1233/2011,
   PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
                                                   Článek 1
   Postoj, který mý být jménem Unie zaujat, pokud jde o přijetí rozhodnutí účastníků písemným
   postupem o změně přílohy IV Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech, je
   uveden v příloze.
   6
           Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o uplatňování
           některých pravidel v oblasti státem podporovaných vývozních úvěrů a o zrušení rozhodnutí Rady
           2001/76/ES a 2001/77/ES (Úř. věst. L 326, 8.12.2011, s. 45) (dále jen „nařízení (EU) č. 1233/2011“).
CS                                                      4                                                       CS
 ---pagebreak---                                           Článek 2
   Zástupci Unie mohou odsouhlasit drobné změny navrhovaných změn přílohy IV Ujednání o
   státem podporovaných vývozních úvěrech, které jsou uvedeny v příloze, bez dalšího
   rozhodnutí Rady.
                                          Článek 3
   Toto rozhodnutí je určeno Komisi.
   V Bruselu dne
                                           Za Radu
                                           předseda/předsedkyně
CS                                           5                                          CS
 ---documentbreak---                              EVROPSKÁ
                             KOMISE
                                                   V Bruselu dne 24.2.2022
                                                   COM(2022) 63 final
                                                   ANNEX
                                        PŘÍLOHA
                                  návrhu rozhodnutí Rady
      o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v rámci písemného postupu
   účastníků Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech v souvislosti se změnou
                                        přílohy IV
CS                                                                                CS
 ---pagebreak---                                               PŘÍLOHA
                                               NÁVRH
   Postojem Evropské unie je podpořit následující změny přílohy IV Ujednání o státem
   podporovaných vývozních úvěrech:
   Bod 3 přílohy IV se nahrazuje tímto:
           „3. OBLAST PŮSOBNOSTI U PROJEKTŮ V OBLASTI ZMÍRŇOVÁNÍ ZMĚNY
           KLIMATU ZPŮSOBILÝCH PODLE DODATKU III
                  a)    Tato odvětvová dohoda stanoví finanční podmínky, které se vztahují na
                        státem podporované vývozní úvěry týkající se smluv na projekty s částí
                        na zmírňování změny klimatu, které splňují kritéria způsobnosti uvedená
                        v dodatku III této odvětvové dohody.
                  b)    Tyto smlouvy se týkají vývozu kompletních projektů nebo jejich částí,
                        jež zahrnují všechny složky, vybavení, materiály a služby (včetně školení
                        zaměstnanců), které jsou přímo potřebné pro provedení a uvedení
                        jednoho z identifikovatelných projektů do provozu za předpokladu, že:
                        1)    podmínky stanovené v dodatku III jsou splněny;
                        2)    stanovené podmínky se rozšíří pouze v případě, že bude třeba
                              vypořádat se s konkrétním finančním znevýhodněním v rámci
                              projektu, a vyjdou z individuálních finančních potřeb a konkrétních
                              tržních podmínek každého projektu.
                  c)    Tato odvětvová dohoda se vztahuje na modernizaci stávajících projektů
                        za účelem zohlednění otázek přizpůsobování se změně klimatu
                        v případech, kdy ekonomická životnost projektu bude pravděpodobně
                        prodloužena alespoň o dobu splácení, která má být poskytnuta. Pokud
                        není splněno toto kritérium, platí podmínky ujednání.“
   Ustanovení bodu 5 písm. d) přílohy IV se nahrazuje tímto:
                  „d)   Pro státem podporované vývozní úvěry související se smlouvami s částí
                        zaměřenou na změnu klimatu, jak je definováno v dodatku III, je
                        maximální lhůta splatnosti 15 let pro složku projektu v oblasti
                        zmírňování změny klimatu. Na zbývající část projektu se vztahují
                        podmínky Ujednání.“
   Ustanovení bodu 9 písm. d) a e) přílohy IV se nahrazuje tímto:
                  „d)   Do konce roku 2027 provedou účastníci přezkum dodatku III této
                        odvětvové dohody s cílem posoudit mezinárodní iniciativy týkající se
                        přizpůsobování se změně klimatu, tržní podmínky a soubor zkušeností
                        získaných v rámci procesu oznamování, aby určili, zda definice,
                        projektová kritéria a podmínky mají být zachovány, či změněny.
                  e)    Po 31. prosinci 2027 přestanou podmínky týkající se dodatku III platit,
                        nedohodnou-li se účastníci jinak.“
   Dodatek III přílohy IV se nahrazuje tímto:
           „DODATEK III: KRITÉRIA ZPŮSOBILOSTI PRO PROJEKTY V OBLASTI
           PŘIZPŮSOBOVÁNÍ SE ZMĚNĚ KLIMATU
CS                                                1                                               CS
 ---pagebreak---       Částí projektu, která se týká zmírňování změny klimatu, jsou takové projektové
      činnosti (projekty, složky projektu, prvky projektu nebo části projektu), které zjevně
      souvisí se snížením zranitelnosti vůči změně klimatu.
      Pro finanční podmínky v této odvětvové dohodě je část projektu zaměřená na
      přizpůsobení se změně klimatu způsobilá za předpokladu, že:
             a)     se výrazně podílí na snižování zranitelnosti vůči změně klimatu v určené
                    oblasti. Tato skutečnost by měla být výslovně uvedena a vysvětlena v
                    projektovém plánu a podpůrné dokumentaci jako zásadní pro
                    vypracování projektu. Projektová dokumentace by měla uvádět jasnou a
                    přímou souvislost mezi snižováním klimatické zranitelnosti a
                    konkrétními projektovými činnostmi;
             b)     návrh projektu obsahuje výslovné oznámení záměru řešení klimatické
                    zranitelnosti. Návrh musí být podložen analýzou toho, jak budou činnosti
                    projektu související se přizpůsobováním se změně klimatu přímo řešit
                    klimatickou zranitelnost a/nebo posilovat odolnost komunit, zboží nebo
                    ekosystémů vůči změně klimatu;
             c)     u projektů týkajících se smluv, jejichž hodnota dosahuje nejméně 10
                    milionů SDR1, provede třetí strana samostatně nebo jako součást
                    projektového plánu nezávislý přezkum projektu. Přezkum se zveřejní
                    například na internetových stránkách projektu nebo na internetových
                    stránkách příslušného vnitrostátního orgánu. Přezkum vyhodnotí
                    konkrétní a relevantní rizika a zranitelná místa plynoucí ze změny
                    klimatu a vysvětlí, jak je budou navrhovaná opatření obsažená v projektu
                    přímo řešit.“
   1
     Tato hodnota se vztahuje na celkovou hodnotu projektu, nikoli pouze na jeho část zaměřenou na
     přizpůsobení se změně klimatu.
CS                                             2                                                   CS