				|

		52012PC0118

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o recyklaci lodí /* COM/2012/0118 final - 2012/0055 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
1.1.        Obecné souvislosti a
odůvodnění návrhu
Environmentálně závadné a nebezpečné
postupy při demontáži lodí představují i nadále vážný problém. Na
konci své provozní životnosti je nyní většina velkých obchodních námořních
plavidel demontována v zařízeních využívajících postupy, které mají
významné dopady na životní prostředí a zdraví. Tyto negativní jevy brání
tomu, aby se z recyklace lodí stalo řádně udržitelné odvětví.
Situace se pravděpodobně ještě
zhorší, protože lze očekávat, že v nadcházejících letech bude v
důsledku současné nadbytečné kapacity světového
loďstva, která bude podle odhadu přetrvávat ještě 5 až 6 let,
odesláno na demontáž velké množství lodí. Kromě toho se očekává, že
vrcholné období recyklace lodí, jež nastane kolem roku 2015 v souvislosti
s postupným vyřazováním tankerů s jednoduchým trupem, přinese
prospěch zejména těm zařízením, která nesplňují normy.
Nařízení o přepravě odpadů[1] provádí v Evropské unii
požadavky Basilejské úmluvy o kontrole pohybu nebezpečných odpadů
přes hranice států a jejich zneškodňování. Rovněž provádí
ustanovení změny úmluvy (tzv. „změny o zákazu“), jímž se zakazuje
vývoz nebezpečných odpadů mimo OECD. Na mezinárodní úrovni tato
změna zatím nevstoupila v platnost, protože ji dosud neratifikoval
dostatečný počet států.
Podle nařízení o přepravě
odpadů jsou lodě plující pod vlajkami členských států EU
určené k demontáži klasifikovány jako nebezpečné odpady, protože
obsahují nebezpečné látky. Mohou tedy být demontovány pouze v zemích OECD.
Lodě plující pod vlajkami členských států EU[2] však tyto právní předpisy
téměř soustavně obcházejí, a mezinárodní pravidla i právní
předpisy Unie se tak stávají neúčinnými.
Toto rozšířené nedodržování
předpisů především souvisí s nedostatkem kapacit na recyklaci
v OECD, a to zejména pro největší lodě. Stávající kapacity v
Evropě se využívají k demontáži malých lodí a lodí ve státní správě,
ale nikoli pro velká obchodní námořní plavidla. Obdobně jako stavba lodí
i demontáže lodí se z ekonomických důvodů (poptávka po oceli, nízké
náklady na pracovní sílu, chybějící internalizace environmentálních
nákladů) v posledních několika desetiletích přesunuly z
evropských zemí do zemí, které nejsou členy OECD . V důsledku toho
nebyla možnost vybudovat dodatečnou demontážní kapacitu v Evropě
ekonomicky proveditelná.
Významná recyklační kapacita mimo OECD
existuje v Číně, Indii, Pákistánu a v Bangladéši. Očekává se, že
zařízení nacházející se v OECD, v Číně a v některých
zařízeních v Indii budou schopna splnit požadavky Hongkongské úmluvy do
roku 2015.
Stávající kapacita v Číně (o výtlaku
2,83 milionu tun[3]
v roce 2009) je ve skutečnosti již z velké části dostačující k
demontáži lodí plujících pod vlajkami členských států EU do roku 2030
(maximální roční objem výtlaku v období 2012–2030 bude 1,88 milionu tun) a
brzy bude zahájen provoz nového zařízení s kapacitou výtlaku 1 milionu
tun. To je výsledek konkrétních opatření přijatých orgány
veřejné správy s cílem podpořit trh v oblasti
environmentálně šetrné recyklace lodí a uzavřít zařízení, která
nesplňují normy, jakož i investice odpovědných evropských
majitelů lodí do bezpečných a environmentálně šetrných
recyklačních zařízení.
Zadruhé, současná situace na trhu
v oblasti recyklace lodí zvýhodňuje zařízení v Bangladéši, Indii
a (v menší míře) v Pákistánu, zatímco konkurenti v EU, Turecku a
Číně s přísnějšími technickými normami jsou schopny
poskytovat služby pouze na doplňkových trzích, jako jsou trhy pro malé
lodě, plavidla ve správě státu, včetně válečných lodí
nebo lodí vlastníků, kteří dbají o životní prostředí.
A konečně – současné právní
předpisy nejsou přizpůsobeny zvláštnostem lodí. Určit, kdy
se loď stává odpadem, je obtížné. Rozhodnutí majitelů lodí odeslat
své lodě k recyklaci jsou založena na ekonomickém srovnání nákladů a
zisků plynoucích z udržování lodě v provozu a jejího odeslání k
demontáži.
Pokud je toto rozhodnutí přijato, když je
loď v mezinárodních vodách nebo ve vodách v jurisdikci státu recyklace, je
velmi obtížné nebo nemožné uplatnit postupy stanovené v nařízení o
přepravě odpadů. Navíc obchodní lodě, které opouštějí
evropské přístavy a vody, jsou na své poslední plavbě ještě
před svou demontáží obvykle využívány k dopravě zboží do Asie. Pokud
majitel lodě v okamžiku, kdy loď opouští přístav EU,
neuvede, že je určena k demontáži, příslušné orgány obecně
nemohou zasáhnout. Nařízení o přepravě odpadů stanoví práva
a povinnosti pro vyvážející stát, dovážející stát a případně pro
státy tranzitu. Přístavní státy však nemusí být o úmyslu majitele lodě
recyklovat loď nutně informovány. Rovněž není nikterak
neobvyklé, že loď je prodána jinému subjektu pod záminkou, že loď
bude nadále provozována k obchodním účelům, jen proto, aby mohla
být přepravena do demontážního zařízení.
Aby bylo možné uplatňovat stávající
právní předpisy, a zejména zákaz vývozu lodí, jimž končí životnost,
mimo OECD, musely by členské státy vzhledem k nedostatku kapacit na
recyklaci v OECD a vzhledem k zákonné možnosti změnit stát
registrace lodě („stát vlajky“) vyvíjet k prosazování těchto
předpisů nepřiměřené úsilí.
Ve snaze zlepšit
tuto situaci vyzvaly v roce 2004 smluvní strany Basilejské úmluvy
Mezinárodní námořní organizaci (IMO), aby vypracovala povinné požadavky na
recyklaci lodí[4].V roce
2006 smluvní strany Basilejské úmluvy uvítaly opatření přijatá IMO
při přípravě návrhu úmluvy o recyklaci lodí a uznaly, že by
nemělo docházet ke zdvojování nástrojů, které mají stejné cíle.
Smluvní strany byly vyzvány, aby vyhodnotily úroveň kontroly a vymáhání
dodržování předpisů podle Basilejské úmluvy v plném rozsahu a
předpokládanou úroveň kontroly a vymáhání, které mají být
prováděny podle návrhu úmluvy o recyklaci lodí v plném rozsahu, a obě
úmluvy porovnat[5].
Hongkongská mezinárodní úmluva pro
bezpečnou a environmentálně šetrnou recyklaci lodí (dále jen
„Hongkongská úmluva“) byla přijata Mezinárodní námořní organizací v
květnu roku 2009. Až tato úmluva vstoupí v platnost, budou smluvní strany
(včetně členských států EU) muset provádět demontáž svých
velkých obchodních lodí pouze v zemích, které jsou smluvními stranami úmluvy.
To může zahrnovat asijské země, jejichž zařízení pro demontáž
lodí bude muset splňovat mezinárodně uznávané normy
(přísnější než stávající). Tato zařízení budou muset nakládat s
loděmi ze zemí, jež nejsou smluvními stranami, podobným způsobem jako
s loděmi plujícími pod vlajkami smluvních stran úmluvy (zákaz poskytování
výhodnější podmínek).
Hongkongská úmluva
byla přijata v roce 2009, aby však mohla vstoupit v platnost a nabýt
účinnosti, musí ji ratifikovat dostatečný počet velkých
států vlajky a států provádějících recyklaci. Což nelze
očekávat dříve, než v roce 2020. Tato úmluva vstoupí v platnost
dvacet čtyři měsíce po dni, k němuž budou splněny tyto
podmínky:
–
nejméně 15 států ji buď podepsalo
bez výhrady ratifikace, přijetí nebo schválení, nebo uložilo potřebné
listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení;
–
obchodní loďstva tvoří dohromady
alespoň 40 procent hrubé prostornosti světové obchodní lodní dopravy
a
–
jejich maximální roční objem recyklace lodí v
průběhu předchozích 10 let činí v souhrnu alespoň
3 % hrubé prostornosti celkové obchodní lodní dopravy týchž států.
V roce 2010 smluvní strany Basilejské úmluvy uvítaly přijetí
Hongkongské úmluvy[6] a zahájily předběžné posouzení, zda Hongkongská úmluva
vytváří úroveň kontroly a vymáhání rovnocennou té, která je stanovena
v Basilejské úmluvě[7].
Evropská unie a
její členské státy dokončily své hodnocení v dubnu 2010 a
dospěly k závěru, že Hongkongská úmluva zjevně poskytuje
úroveň kontroly a vymáhání, která odpovídá přinejmenším úrovni
stanovené v Basilejské úmluvě pro lodě, které jsou podle Basilejské
úmluvy klasifikovány jako odpad[8].

V říjnu roku 2011 smluvní strany
Basilejské úmluvy vyzvaly k ratifikaci úmluvy Hongkongské úmluvy, aby mohla
vstoupit v platnost[9].
V roce 2007 Komise přijala zelenou knihu
o zlepšení postupů demontáže lodí a v roce 2008 sdělení o návrhu
strategie EU pro demontáže lodí[10].
Tato strategie se zaměřila na opatření k co
nejrychlejšímu zlepšení podmínek demontáže lodí, včetně přechodného
období před vstupem Hongkongské úmluvy v platnost: tj. takových,
které se týkají klíčových prvků úmluvy, podporují dobrovolné akce
odvětví, poskytují technickou pomoc a podporu rozvojovým zemím a usilují o
důslednější prosazování stávajících právních předpisů.
Strategie přinesla tyto výsledky:
–
přijetí úmluvy, která zlepší recyklaci lodí
díky postupům přizpůsobeným zvláštnostem lodí a podrobným
požadavkům, které musí dodržovat modernizovaná recyklační
zařízení,
–
podporu pro dobrovolné akce odvětví před
vstupem úmluvy v platnost:
·
dobrovolné uplatňování požadavků a
pokynů úmluvy (například vyhotovení soupisů nebezpečných
materiálů),
·
přijetí zelených kupních smluv,
·
investice do bezpečných a environmentálně
šetrných recyklačních zařízení;
–
byly provedeny studie, výzkumné a pilotní projekty
s cílem posoudit vývoj a podpořit lepší technologie pro recyklaci lodí
spadajících do působnosti Hongkongské úmluvy a ostatních lodí,
–
Komise přijala opatření k lepšímu
provádění nařízení o přepravě odpadů poté, kdy byla
upozorněna, že k demontáži jsou připraveny některé
konkrétní lodě,
–
zemím provádějícím recyklaci lodí byla
poskytnuta podpora formou grantu v rámci tematického programu pro životní
prostředí a udržitelné řízení přírodních zdrojů
včetně energie (ENRTP) na „Globální program udržitelné recyklace
lodí“, jenž společně řídí sekretariáty Basilejské úmluvy,
Mezinárodní námořní organizace a Mezinárodní organizace práce.
1.2.        Cíl návrhu
Cílem nařízení o recyklaci lodí je
výrazně zmírnit negativní dopady související s recyklací lodí plujících
pod vlajkami členských států EU, zejména v jižní Asii, aniž by se
vytvářela zbytečná ekonomická zátěž. Navrhované nařízení
uvádí neprodleně v platnost provádění požadavků Hongkongské
úmluvy, aby se tak urychlil její vstup v platnost na celém světě.
1.3.        Platné předpisy
vztahující se na oblast návrhu
Návrh se týká přijetí nařízení o
recyklaci lodí. Nové nařízení má nahradit stávající nařízení (ES)
č. 1013/2006[11],
pokud jde o lodě, na které se vztahuje Hongkongská úmluva.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
2.1.        Konzultace se
zúčastněnými stranami
Při práci na posouzení dopadů na
podporu tohoto legislativního návrhu Komise konzultovala zúčastněné
strany a prostřednictvím veřejné konzultace od dubna do června
2009 a čtyř odborných seminářů si vyžádala posudky od
externích odborníků.
Většina zúčastněných stran
jasně podpořila rychlou ratifikaci Hongkongské úmluvy členskými
státy EU s cílem povzbudit k ratifikaci další státy, a uspíšit tak její
vstup v platnost. Mnohé ze zúčastněných stran zastávají názor, že EU
by měla začít s prováděním úmluvy co nejdříve, protože
se domnívají, že je nepřijatelné čekat na její vstup v platnost,
zatímco při demontáži lodí stále umírají nebo se zraňují lidé a
dochází ke značným škodám na životním prostředí. Některé strany
se domnívají, že EU by neměla klást další požadavky, které jdou nad rámec
úmluvy. Příspěvky, shrnutí odpovědí na veřejné konzultace a
zprávy o seminářích zúčastněných stran jsou k dispozici na
internetu[12].
Evropský parlament, Evropský hospodářský
a sociální výbor a Rada sdělení projednaly a dne 26. března 2009
přijaly usnesení[13],
dne 13. května 2009 stanovisko[14]
a dne 21. října 2010 závěry[15]
týkající se strategie EU pro zlepšení postupů demontáže lodí.
2.2.        Posouzení dopadů
Komise
provedla posouzení dopadů s cílem zvážit možnosti režimu recyklace
lodí, které mohou být účinně prosazovány. V rámci analýzy byly
zohledněny hospodářské, sociální a environmentální dopady
různých možností.
Byla vzata v úvahu doporučení výboru
pro posouzení dopadů (IAB), přičemž hlavní změny se týkaly
potřeby jasnějšího vymezení problému, jasnější prezentace
opatření již přijatých v zemích provádějících recyklaci lodí v
základním scénáři, posílení intervenční logiky, lepšího spojení mezi
specifickými a provozními cíly a problémy a motivačními faktory, a
důkladnějšího posouzení možností politik, zejména pokud jde o
případné budoucí obtíže při vymáhání a dodržování předpisů.
Jak je doloženo v posouzení dopadů,
vymezeným cílům odpovídá pouze soubor strategických opatření uvedený
pod písmenem D.
Tato možnost spočívá v zavedení
nařízení ad hoc týkajícího se lodí v rámci Hongkongské úmluvy
(velkých obchodních námořních plavidel). Toto nařízení by se
vztahovalo na celý životní cyklus lodí plujících pod vlajkami členských
států EU, bez prodlení provádělo požadavky Hongkongské úmluvy, a
pokud to umožňuje úmluva, obsahovalo přísnější požadavky na
ochranu životního prostředí pro zařízení na recyklaci lodí. Lodě
plující pod vlajkami členských států EU by směly být recyklovány
pouze v zařízeních, která splňují požadavky.
Členské státy EU budou o úmyslu majitele
lodě poslat loď k recyklaci informovány písemně a
včas. Tento požadavek, jakož i zavedení sankcí, které by byly alespoň
rovnocenné těm, jež se uplatňují podle současných právních
předpisů, zajití dodržení souladu. I když je obtížné očekávat,
že stávající zařízení provádějící demontáž lodí „na pláži“ budu
schopna tyto požadavky splnit, je možné, že modernizovaná zařízení by
v budoucnosti mohla být schopna tato kritéria splnit. Aby nedocházelo k
nejasnostem, překrývání a správní zátěži, lodě, na které se
vztahuje tento nový předpis, by již nespadaly do působnosti
nařízení o přepravě odpadů.
Tento soubor politických opatření
tvoří základ tohoto návrhu.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
3.1.        Shrnutí návrhu
Tento legislativní návrh se formou nového
nařízení ad hoc zabývá loděmi, které spadají do
působnosti Hongkongské úmluvy (velká obchodní námořní plavidla).
Zahrnuje celý životní cyklus lodí plujících pod vlajkami členských
států EU, provádí některé požadavky Hongkongské úmluvy (vyhotovení
soupisu nebezpečných materiálů, povinnost recyklovat lodě v
bezpečném a environmentálně šetrném zařízení, obecné požadavky
na lodě před recyklací), a pokud to umožňuje úmluva, obsahuje
přísnější ustanovení týkající se životního prostředí, která jsou
nutná před vstupem úmluvy v platnost (požadavky na zařízení
určená na recyklaci lodí, vytvoření evropského seznamu těchto
zařízení, uzavření smlouvy mezi majitelem lodě a
zařízením).
Povinnost vyhotovit a udržovat soupis
nebezpečných materiálů nacházejících se na palubě lodí
Lodě plující pod vlajkou některého z
členských států EU budou muset vyhotovit a udržovat po celou dobu
svého provozu soupis nebezpečných materiálů nacházejících se na lodi.
Zatímco nové lodě plující pod vlajkou členského státu mají povinnost
vyhotovit soupis okamžitě, stávající lodě na to budou mít pět
let, pokud nejsou odeslány na demontáž dříve.
Soupis musí být aktualizován a uzavřen
před odesláním lodě k recyklaci tak, aby se zajistilo, že vybrané
recyklační zařízení je schopno a oprávněno nakládat se všemi
nebezpečnými materiály a odpady nacházejícími se na palubě.
Lodě plující pod vlajkami
členských států budou muset být demontovány v bezpečném a
environmentálně šetrném zařízení na recyklaci lodí
Seznam požadavků, které zařízení na
recyklaci lodí musí splňovat, byl vypracován na základě technických
požadavků Hongkongské úmluvy. Byly vypracovány dodatečné požadavky s
cílem lépe chránit lidské zdraví a životní prostředí, a zejména zajistit,
že se všemi nebezpečnými odpady bude nakládáno environmentálně
šetrným způsobem jak v zařízeních na recyklaci lodí, tak po dobu
transportu do zařízení pro nakládání s odpadem.
Jednotlivá recyklační zařízení
splňující tyto požadavky požádají o zařazení na evropský seznam
zařízení na recyklaci lodí. Lodě plující pod vlajkou některého z
členských států EU budou smět být recyklovány pouze v
zařízeních uvedených na evropském seznamu.
Jakmile Hongkongská úmluva vstoupí
v platnost, budou smluvní strany muset vytvořit a předat seznamy
zařízení na recyklaci lodí, jimž bylo uděleno oprávnění podle
úmluvy. Tyto seznamy budou zasílány Mezinárodní námořní organizaci pro
případné šíření. Až budou tyto seznamy zařízení k dispozici
na mezinárodní úrovni, bude nutné nařízení o recyklaci lodí
přezkoumat, aby se zabránilo správní zátěži a zdvojování
činností v souvislosti s evropským seznamem zařízení na
recyklaci lodí. Mohl by být například zaveden mechanismus vzájemného
uznávání.
Zvláštní požadavky před recyklací
Lodě plující pod vlajkami členských
států budou muset před dodáním do recyklačního zařízení
minimalizovat množství nebezpečných odpadů nacházejících se na
palubě (které mohou být také přítomny ve zbytcích nákladu, topném
oleji atd.).
Ve specifickém případě tankerů
budou muset majitelé lodí zajistit, aby lodě byly do zařízení na
recyklaci lodí dodány ve stavu, který umožňuje potvrdit jejich
bezpečnost pro vstup a práci při vysokých teplotách, aby se zamezilo
výbuchům a (smrtelným) nehodám pracovníků v zařízeních na
recyklaci lodí.
Zlepšení souladu s právními předpisy
Unie
Na rozdíl od stávajících právních
předpisů je navrhované nařízení založeno na systému kontroly a
vymáhání stanoveném v Hongkongské úmluvě, který je konkrétně
určen pro lodě a mezinárodní lodní dopravu (jenž zahrnuje např.
osvědčení, průzkumy, zvláštní povinnosti státu vlajky atd.).
Tím, že toto nařízení umožňuje, aby
lodě byly recyklovány v zařízeních mimo skupinu zemí OECD, pokud
splňují požadavky a jsou uvedeny na evropském seznamu, bude také
řešit současný problém nedostatečné recyklační kapacity
zákonně přístupné majitelům lodí.
Kromě toho budou členské státy EU o
úmyslu majitele poslat loď k recyklaci informovány písemně a
včas, čímž se odstraní potíže s určením, kdy se z lodě
stává odpad. Členské státy budou dostávat informace o plánovaném zahájení
a dokončení recyklace. Porovnáním seznamu lodí, pro něž bylo vydáno
osvědčení soupisu, se seznamem lodí, které byly recyklovány ve
schválených zařízeních, budou snáze schopny odhalit nezákonnou recyklaci.
Kromě toho budou zavedeny sankce, jež jsou konkrétnější a
přesnější než ty, které se uplatňují podle stávajících právních
předpisů. Tyto požadavky spolu s dostupností postačující zákonné
bezpečné a environmentálně šetrné recyklace a systému kontroly
dobře přizpůsobeného zvláštnostem lodí zajistí lepší soulad
s právními předpisy.
Aby nedocházelo k nejasnostem, překrývání
a správní zátěži, lodě, na něž se vztahuje tento nový
předpis, by již nespadaly do působnosti nařízení o přepravě
odpadů.
3.2.        Právní základ
Návrh vychází z čl. 192 odst. 1
Smlouvy o fungování Evropské unie.
3.3.        Zásada subsidiarity
Zásada
subsidiarity se uplatní, nespadá-li návrh do výlučné pravomoci EU.
Na recyklaci lodí
se již vztahují evropské právní předpisy, konkrétně nařízení o
přepravě odpadů.
Evropská unie se
nemůže stát smluvní stranou Hongkongské úmluvy, neboť to je vyhrazeno
státům, které jsou členy Mezinárodní námořní organizace.
Členské státy EU budou mít tedy klíčovou roli, zejména jako státy
vlajky, v ratifikaci a úspěšném vstupu ustanovení této úmluvy v platnost.
Jednotlivá opatření členských
států nebudou dostatečná, protože ne všechny členské státy
považují ratifikaci Hongkongské úmluvy za prioritou. Existuje zřejmé
riziko, že na velké obchodní lodě plující pod vlajkami členských
států EU by mohly být uplatňovány různé právní požadavky podle
jednotlivých členských států. Tato situace by mohla mít za následek
změnu vlajky a nekalou hospodářskou soutěž mezi členskými
státy, které jednají jako státy vlajky.
Vytvoření evropského seznamu
zařízení na recyklaci lodí splňujících požadavky zabrání zdvojování
činností prováděných členskými státy EU a usnadní jejich
kontrolní postupy jako států vlajky.
Začlenění Hongkongské úmluvy do
evropských právních předpisů by podpořilo jednotné rozhodování a
urychlilo ratifikační proces v členských státech. Včasná
opatření EU by zapůsobila na třetí země mnohem více než
akce jednotlivých členských států, a je tak pravděpodobnější,
že Hongkongská úmluva vstoupí rychle v platnost. Společně s tímto
návrhem nařízení se proto předkládá návrh rozhodnutí Rady, kterým se
členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropské unie ratifikovaly
Hongkongskou mezinárodní úmluvu pro bezpečnou a environmentálně
šetrnou recyklaci lodí z roku 2009 nebo k ní přistoupily.
3.4.        Zásada proporcionality
Návrh je v souladu se zásadou
proporcionality. Dodatečná zatížení hospodářských subjektů a
vnitrostátních orgánů se omezují na opatření nezbytná k
zajištění toho, aby recyklace lodí byla prováděna bezpečným a
environmentálně šetrným způsobem. Jakkoli návrh obnáší dodatečné
náklady pro majitele lodí (vyhotovení soupisů nebezpečných
materiálů a průzkumy), očekává se, že tyto náklady budou
vyrovnány značnými sociálními a environmentálními přínosy.
3.5.        Volba nástrojů
Navrhovaným nástrojem je nařízení.
Nařízení je vhodným právním nástrojem,
protože přímo a v krátkém časovém rámci ukládá majitelům lodí a
členským státům přesné požadavky, které mají být v Unii
provedeny ve stejnou dobu a stejným způsobem. Vypracování požadavků
na bezpečná a environmentálně šetrná zařízení na recyklaci lodí
a evropského seznamu zařízení na recyklaci lodí by zejména zajistilo
jednotné provádění Hongkongské úmluvy.
4.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Návrh nemá žádné důsledky pro
rozpočet EU.
2012/0055 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY
o recyklaci lodí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru,
v souladu s řádným legislativním
postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Lodě, které
představují odpad a na které se vztahují předpisy o pohybu přes
hranice států za účelem recyklace, podléhají ustanovením Basilejské
úmluvy o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice
států a jejich zneškodňování (dále jen „Basilejská úmluva“) a nařízení
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006
o přepravě odpadů[16].
Nařízení (ES) č. 1013/2006 provádí Basilejskou úmluvu, jakož i
změnu[17]
úmluvy přijatou v roce 1995, která dosud nevstoupila v platnost na
mezinárodní úrovni a která stanoví zákaz vývozu nebezpečných odpadů do
zemí, které nejsou členy Organizace pro hospodářskou spolupráci a
rozvoj (OECD). Protože lodě obsahují nebezpečné materiály, jsou
obecně klasifikovány jako nebezpečné odpady, a je proto zakázáno
vyvážet je za účelem recyklace v zařízeních v zemích, které nejsou
členy OECD.
(2)       Mechanismy pro kontrolu a
prosazování stávajících právních předpisů na mezinárodní a evropské
úrovni nejsou přizpůsobeny zvláštnostem lodí a mezinárodní lodní
dopravy, a jak se ukázalo, jsou neúčinné při předcházení postupům
při recyklaci lodí, které jsou nebezpečné a ohrožují životní
prostředí.
(3)       Současná kapacita na
recyklování lodí v zemích OECD, která je zákonně dostupná pro lodě
plující pod vlajkou členského státu, není dostatečná. Bezpečná a
environmentálně šetrná kapacita na recyklaci, která již existuje v zemích,
jež nejsou členy OECD, je dostačující pro všechny lodě plující
pod vlajkami členských států EU a očekává se, že do roku 2015 se
dále rozšíří v důsledku opatření přijatých zeměmi
provádějícími recyklaci s cílem splnit požadavky Hongkongské úmluvy.
(4)       Hongkongská mezinárodní
úmluva pro bezpečnou a environmentálně šetrnou recyklaci lodí (dále
jen „Hongkongská úmluva“) byla přijata dne 15. května 2009 pod
záštitou Mezinárodní námořní organizace na žádost smluvních stran
Basilejské úmluvy. Hongkongská úmluva vstoupí v platnost 24 měsíců po
dni ratifikace pouze tehdy, pokud ji ratifikuje nejméně 15 států,
jejichž obchodní loďstvo představuje dohromady 40 % hrubé
prostornosti světové obchodní lodní dopravy a jejichž maximální roční
objem recyklace lodí v průběhu předchozích 10 let činí
v souhrnu alespoň tři procenta hrubé prostornosti celkové
obchodní lodní dopravy týchž států. Členské státy by měly úmluvu
ratifikovat co nejdříve s cílem uspíšit její vstup v platnost. Úmluva se
vztahuje na projekt, stavbu, provoz a přípravu lodí za účelem
usnadnění bezpečné a environmentálně šetrné recyklace, aniž by
byla ohrožena bezpečnost a provozní účinnost; týká se rovněž
provozu zařízení na recyklaci lodí bezpečným a environmentálně
šetrným způsobem a vytvoření vhodného mechanismu vymáhání pro oblast
recyklace lodí.
(5)       Hongkongská úmluva
výslovně stanoví, že pokud jde o bezpečnou a environmentálně
šetrnou recyklaci lodí, mají její smluvní strany přijmout
přísnější opatření v souladu s mezinárodním právem s cílem
zamezit, zmírnit nebo minimalizovat veškeré nepříznivé účinky na
lidské zdraví a životní prostředí. K dosažení tohoto cíle, jakož i
k lepšímu vymáhání dodržování předpisů by přispělo vypracování
evropského seznamu zařízení na recyklaci lodí, která splňují
požadavky stanovené v tomto nařízení, neboť státům vlajky
usnadní kontrolu lodí určených k recyklaci. Tyto požadavky na
zařízení na recyklaci lodí by měly vycházet z požadavků
Hongkongské úmluvy.
(6)       Státy vlajky, které posílají
své lodě do modernizovaných recyklačních zařízení
splňujících požadavky Hongkongské úmluvy, mají hospodářský zájem na
tom, aby bylo zajištěno, že Hongkongská úmluva vstoupí v platnost co
nejdříve, a zajistí tak rovné podmínky platné po celém světě.
(7)       Lodě, které nespadají do
oblasti působnosti Hongkongské úmluvy a tohoto nařízení by měly
být nadále recyklovány v souladu s požadavky nařízení (ES) č.
1013/2006, případně s požadavky směrnice Evropského parlamentu
a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení
některých směrnic[18].
(8)       Je nutné stanovit
příslušné oblasti působnosti tohoto nařízení, nařízení (ES)
č. 1013/2006 a směrnice 2008/98/ES, aby se předešlo
zdvojení regulačních nástrojů, které mají stejný cíl.
(9)       Při výkladu požadavků
tohoto nařízení je třeba brát v potaz pokyny vypracované na podporu
Hongkongské úmluvy Mezinárodní námořní organizací.
(10)     Členské státy by
měly přijmout opatření, která zabrání obcházení pravidel pro
recyklaci lodí a ke zvýšení transparentnosti recyklace lodí. Podle Hongkongské
úmluvy by členské státy měly podávat informace o lodích, pro něž
bylo vydáno osvědčení soupisu, a lodích, pro něž obdržely
prohlášení o dokončení recyklace, a informace týkající se nezákonné recyklace
a informace o následných opatřeních, která přijaly.
(11)     Členské státy by
měly stanovit pravidla pro sankce použitelné v případě porušení
tohoto nařízení a zajistit, že tyto sankce jsou uplatňovány tak, aby
se zabránilo obcházení pravidel pro recyklaci lodí. Stanovené sankce, které by
mohly být občanskoprávní nebo správní povahy, by měly být
účinné, přiměřené a odrazující.
(12)     S cílem zohlednit vývoj
v souvislosti s příslušnými mezinárodními úmluvami by Komise
měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené
pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
Evropské unie, pokud jde o aktualizaci příloh tohoto nařízení. Je
obzvlášť důležité, aby Komise v průběhu přípravné
práce prováděla náležité konzultace, včetně konzultací na
odborné úrovni. Komise by při přípravě a vypracovávání
aktů v přenesené pravomoci měla zajistit souběžné,
včasné a náležité předávání příslušných dokumentů
Evropskému parlamentu a Radě.
(13)     Za účelem zajištění
jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi
svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být
vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady
(EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví
pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují
Komisi při výkonu prováděcích pravomocí[19].
(14)     Vzhledem k tomu, že cíle
zamezit, zmírnit nebo vyloučit nepříznivé účinky na lidské
zdraví a životní prostředí způsobené recyklací, provozem a údržbou
lodí plujících pod vlajkou členského státu, nemůže být vzhledem k mezinárodní
povaze námořní dopravy a recyklace lodí uspokojivě dosaženo
členskými státy, a může jich proto být lépe dosaženo na úrovni Unie,
může Unie přijímat opatření v souladu se zásadou subsidiarity
stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality
stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení
rámec toho, co je nezbytné k dosažení daného cíle,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I – Oblast působnosti a definice
Článek 1
Cíl
Účelem tohoto nařízení je zamezit,
zmírnit nebo vyloučit nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní
prostředí způsobené recyklací, provozem a údržbou lodí plujících pod
vlajkou některého členského státu.
Článek 2
Definice
1.           Pro účely tohoto
nařízení se použijí tyto definice:
1)
„lodí“ se rozumí plavidlo jakéhokoli druhu, které
je nebo bylo provozováno v námořním prostředí, včetně
ponorných plavidel, plovoucích zařízení, plovoucích plošin, samozdvižných
plošin, plovoucích zásobovacích plošin (FSU) a výrobních, skladovacích a
vykládacích plavidel (FPSO), a rovněž plavidlo odstrojené nebo tažené;
2)
„novou lodí“ se rozumí:
(a)
loď, pro kterou je uzavřena stavební
smlouva v den vstupu tohoto nařízení v platnost nebo později;
(b)
loď, pokud neexistuje stavební smlouva, jejíž
kýl je položen nebo jejíž stavba se nachází v podobné konstrukční
fázi v den vstupu tohoto nařízení v platnost nebo šest měsíců
poté;
(c)
loď, jejíž dodání se uskuteční v den
vstupu tohoto nařízení v platnost nebo třicet měsíců poté;
3)
„tankerem“ se rozumí ropný tanker, jak je definován
v příloze I úmluvy o zabránění znečišťování z lodí
(MARPOL), nebo tanker přepravující jedovaté kapalné látky (NLS) definovaný
v příloze II uvedené úmluvy;
4)
„nebezpečným materiálem“ se rozumí veškerý
materiál nebo látky, které by mohly znamenat nebezpečí pro lidské zdraví
nebo životní prostředí, včetně jakékoli látky, která je
považována za nebezpečnou ve smyslu směrnice Rady 67/548/EHS[20] a nařízení Evropského
parlamentu a Rady č. 1272/2008[21];

5)
„recyklací lodí“ se rozumí úplná nebo
částečná demontáž lodě v zařízení na recyklaci lodí s cílem
získat části a materiály k novému zpracování a opětovnému
použití a zároveň se postarat o nebezpečné a ostatní materiály,
včetně souvisejících činností, jako je skladování a zpracování
dílů a materiálů na místě, nikoliv však jejich další zpracovávání
nebo odstraňování v samostatných zařízení;
6)
„zařízením na recyklaci lodí“ se rozumí
vymezená plocha, která je využívána jako lokalita, loděnice nebo
zařízení, jež se nachází v členském státě nebo ve třetí
zemi a používá se na recyklaci lodí;
7)
„společností provádějící recyklaci“ se
rozumí vlastník zařízení na recyklaci lodí nebo jakákoliv jiná organizace
nebo osoba, která převzala odpovědnost za provoz recyklace lodí od
vlastníka zařízení na recyklaci lodí;
8)
„správním orgánem“ se rozumí orgán státní správy
určený státem jako odpovědný v určité zeměpisné oblasti
nebo v oblasti odborných znalostí za povinnosti související s loděmi
oprávněnými plout pod jeho vlajkou nebo s loděmi provozovanými v jeho
pravomoci;
9)
„příslušným orgánem“ se rozumí orgán státní
správy určený státem jako odpovědný v určité zeměpisné
oblasti nebo v oblasti odborných znalostí za povinnosti související se
zařízeními na recyklaci lodí provozovanými v jurisdikci daného státu;
10)
„hrubou prostorností“ se rozumí hrubá prostornost
vypočtená v souladu s vyměřovacími předpisy
obsaženými v příloze I Mezinárodní úmluvy o vyměřování
lodí nebo v jakékoli následné úmluvě;
11)
„příslušnou osobou“ se rozumí osoba s
odpovídající kvalifikací, školením a dostatečnými znalostmi, zkušenostmi a
dovednostmi pro výkon konkrétní činnosti;
12)
„zaměstnavatelem“ se rozumí fyzická nebo
právnická osoba, která zaměstnává jednoho nebo více pracovníků
provádějících recyklaci lodí;
13)
„majitelem lodě“ se rozumí fyzická nebo
právnická osoba, která je registrovaná jako vlastník lodě, a to i fyzická
nebo právnická osoba vlastnící loď po omezenou dobu až do jejího prodeje
nebo předání lodě do recyklačního zařízení, nebo není-li
registrovaná, fyzická nebo právnická osoba, která je vlastníkem lodě, nebo
jakákoliv jiná organizace nebo osoba, která převzala odpovědnost za
provoz lodě od vlastníka lodě, jakož i právnická osoba provozující
loď ve vlastnictví státu;
14)
„novou instalací“ se rozumí instalace systémů,
zařízení, izolace nebo jiného materiálu na lodi po dni vstupu tohoto
nařízení v platnost;
15)
„bezpečným pro vstup“ se rozumí prostor na
lodi, který splňuje tato kritéria:
(a)
obsah kyslíku v ovzduší a koncentrace
hořlavých par nepřekračují hranice bezpečnosti;
(b)
žádné toxické materiály v ovzduší
nepřekračují přípustné koncentrace;
(c)
žádné zbytky nebo materiály související s prací
schválenou příslušnou osobou nezpůsobí nekontrolované uvolnění
toxických materiálů nebo nebezpečnou koncentraci hořlavých par
ve stávajících atmosférických podmínkách a bude s nimi nakládáno podle
pokynů;
16)
„bezpečným pro práci při vysokých
teplotách“ se rozumí prostor na lodi, který splňuje tato kritéria:
(a)
jsou zavedeny bezpečné podmínky, které
znemožňují explozi a vylučují rovněž výskyt plynu, pro používání
zařízení na obloukové nebo plamenové svařování, zařízení na
stříhání, řezání či pálení nebo jiných forem otevřeného
plamene, jakož i pro tepelné zpracování, mletí nebo provádění
činností, při nichž dochází ke vzniku jisker;
(b)
jsou splněna kritéria pro bezpečný vstup
stanovená v bodu 15;
(c)
v důsledku práce při vysokých teplotách
se nezmění stávající atmosférické podmínky;
(d)
všechny přilehlé prostory byly
vyčištěny nebo dostatečně ošetřeny, aby nedošlo ke
vzniku nebo šíření požáru;
17)
„inspekcí na místě“ se rozumí prohlídka
zařízení na recyklaci lodí, která potvrdí stav popsaný v ověřené
dokumentaci;
18)
„prohlášením o dokončení“ se rozumí potvrzení
vydané zařízením na recyklaci lodí, že recyklace lodě byla
dokončena v souladu s tímto nařízením;
19)
„pracovníkem“ se rozumí každá osoba, která vykonává
práci, a to buď pravidelně nebo dočasně, v rámci pracovního
vztahu, včetně pracovníků pracujících pro subdodavatele;
20)
„uznaným subjektem“ se rozumí subjekt uznaný na
základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 391/2009[22].
2.           Pro účely odst. 1 bodu
11 může být příslušnou osobou školený pracovník nebo řídící
pracovník schopný rozeznat a vyhodnotit rizika povolání, hrozící nebezpečí
a vystavení zaměstnance potenciálně nebezpečným materiálům
nebo nebezpečným podmínkám v zařízení na recyklaci lodí a
schopný určit nezbytná ochranná a preventivní opatření, která je
třeba přijmout k odstranění nebo snížení těchto
nebezpečí, rizik nebo expozic.
Aniž je dotčena směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2005/36/ES[23],
může příslušný orgán stanovit vhodná kritéria pro určení
těchto osob a může určit povinnosti, které jim mají být
přiděleny.
Článek 3
Oblast působnosti
3.           Toto nařízení se
vztahuje na lodě s právem plout pod vlajkou členského státu nebo
provozované v jeho pravomoci.
4.           Toto nařízení se
nevztahuje na:
(a)
válečné lodě, pomocná námořní
válečná plavidla nebo ostatní lodě vlastněné nebo provozované
členským státem a v současnosti používané pouze pro státní neobchodní
službu;
(b)
lodě o hrubé prostornosti menší než
500 t;
(c)
lodě provozované v průběhu svého
životního cyklu pouze ve vodách náležejících do svrchovanosti nebo jurisdikce
státu, pod jehož vlajkou je loď oprávněna plout.
Hlava II – lodě
Článek 4
Kontrola nebezpečných materiálů
1.           Na všech lodích je podle
směrnice Rady 96/59/ES[24]
zakázána nová instalace materiálů obsahujících azbest nebo polychlorované
bifenyly.
2.           Na všech lodích jsou zakázány
nové instalace materiálů obsahujících regulované látky uvedené v
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1005/2009[25].
3.           Podle nařízení
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 757/2010[26] je zakázána nová instalace
materiálů obsahujících perfluoroktansulfonovou kyselinu a její deriváty
(PFOS).
4.           Členské státy
přijmou všechna tato opatření:
(a)
zakážou nebo omezí instalaci nebo používání
nebezpečných materiálů uvedených v odstavcích 1 až 3 na lodích
oprávněných plout pod jejich vlajkou nebo provozovaných v jejich pravomoci;

(b)
zakážou nebo omezí instalaci nebo použití
těchto materiálů na lodích po dobu, kdy se nacházejí v jejich
přístavech, loděnicích, loděnicích určených na opravu lodí
nebo terminálech na volném moři;
(c)
účinně zajistí, aby lodě
splňovaly požadavky stanovené v písmenech a) a b).
Článek 5
Soupis nebezpečných materiálů
1.           Soupis nebezpečných
materiálů musí být uchováván na palubě každé nové lodě.
2.           Soupis nebezpečných
materiálů musí být vyhotoven před předáním lodě
k recyklaci a musí být uchováván na lodi.
3.           Stávající lodě
registrované pod vlajkou třetí země a žádající o registraci pod
vlajkou členského státu zajistí, aby byl soupis nebezpečných
materiálů uchováván na lodi.
4.           Soupis nebezpečných
materiálů:
(a)
se vyhotoví zvlášť pro každou loď;
(b)
poskytuje důkazy o tom, že loď
splňuje zákaz nebo omezení pro instalaci nebo používání nebezpečných
materiálů v souladu s článkem 4;
(c)
uvádí alespoň ty nebezpečné materiály,
které jsou zahrnuty v příloze I a obsaženy v konstrukci nebo
zařízení lodě, místo jejich výskytu a jejich přibližné množství;
5.           Kromě požadavků
odstavce 4 se u stávajících lodí vypracuje plán popisující vizuální kontrolu /
kontrolu odběrem vzorků, podle níž byl vyhotoven soupis
nebezpečných materiálů.
6.           Soupis nebezpečných
materiálů se skládá ze tří částí:
(a)
seznamu nebezpečných materiálů uvedených
v příloze I a obsažených v konstrukci nebo zařízení
lodě, s uvedením místa jejich výskytu a jejich přibližného
množství (část I);
(b)
seznamu odpadu nacházejícího se na lodi,
včetně odpadu vzniklého při provozu lodě (část II);
(c)
seznamu zásob nacházejících se na lodi
v okamžiku, kdy bylo rozhodnuto o její recyklaci (část III).
7.           Část I soupisu
nebezpečných materiálů je náležitě udržována a aktualizována
během provozování lodě a uvádí nové instalace obsahující jakýkoli
nebezpečný materiál zařazený v příloze I a příslušné
změny v konstrukci a zařízení lodě;
8.           Před recyklací soupis
kromě náležitě udržované a aktualizované části I obsahuje
část II týkající se odpadů pocházejících z provozu a část III
vztahující se na zásoby a je ověřen členským státem, pod jehož
vlajkou loď pluje.
9.           Komise je v souladu
s článkem 26 oprávněna přijmout akty v přenesené
pravomoci týkající se aktualizace seznamu položek pro soupis nebezpečných
látek v příloze I.
Článek 6
Příprava na recyklaci: obecné
požadavky
1.           Majitelé lodí zajistí, aby
lodě:
(a)
před zveřejněním evropského seznamu
byly recyklovány v zařízeních na recyklaci lodí, která se nacházejí
v Unii nebo v členské zemi OECD;
(b)
po zveřejnění evropského seznamu byly
recyklovány pouze v zařízeních, která jsou uvedena na evropském
seznamu;
(c)
před předáním do zařízení na
recyklaci lodí byly provozovány tak, aby bylo možné minimalizovat množství
zbytků nákladu, zbývající ropné palivo, a zbývající odpady, které vznikají
při provozu lodě;
(d)
aktualizovaly a doplnily soupis nebezpečných
materiálů v souladu s článkem 5;
(e)
před zahájením recyklace měly
osvědčení o určení k recyklaci vydané členským státem, pod
jehož vlajkou plují .
2.           Majitelé lodí rovněž
zajistí, aby se tankery dostaly do zařízení na recyklaci lodí
s nákladovými nádržemi a čerpacím zařízením ve stavu, který
umožňuje osvědčení o bezpečném vstupu a bezpečné práci
při vysokých teplotách.
Článek 7
Plán recyklace lodě
1.           Před jakoukoli recyklací
lodě musí být pro každou loď zvlášť vypracován plán recyklace.
2.           Plán recyklace lodě
musí:
(a)
být vypracován zařízením na recyklaci lodí
s ohledem na informace poskytnuté majitelem lodě podle čl. 9
odst. 3 písm. b);
(b)
být vyhotoven v úředním jazyce země,
která schválila zařízení na recyklaci lodí, a pokud tímto jazykem není
angličtina, francouzština nebo španělština, musí být plán recyklace
lodě přeložen do jednoho z uvedených jazyků;
(c)
obsahuje informace týkající se vytvoření,
udržování a sledování kritérií pro bezpečný vstup a bezpečnou práci
při vysokých teplotách a další nezbytné informace;
(d)
obsahovat informace o druhu a množství
nebezpečných materiálů a odpadu vznikajícím v průběhu
recyklace konkrétní lodě, včetně materiálů uvedených v
soupisu nebezpečných materiálů, a o tom, jak bude s těmito
nebezpečnými materiály a odpady naloženo v zařízení, jakož i v
zařízeních pro další nakládání s odpady;
(e)
pokud se k recyklaci lodě použije více
než jedno zařízení, určit zařízení na recyklaci lodí, která mají
být použita, a přesně stanovit recyklační činnosti a
pořadí, v jakém budou provedeny v každém schváleném zařízení na
recyklaci lodí.
Článek 8
Prohlídky
1.           Kontroly provádějí
úředníci státní správy nebo uznaný subjekt jednající jejím jménem.
2.           Lodě podléhají
těmto prohlídkám:
(a)
počáteční prohlídce;
(b)
opakované prohlídce;
(c)
dodatečné prohlídce;
(d)
závěrečné prohlídce.
3.           Počáteční prohlídka
se provádí před uvedením lodě do provozu nebo předtím, než je
vystaveno osvědčení soupisu. Úředníci, kteří dotyčnou
prohlídku provádějí, ověří, že část I soupisu
nebezpečných materiálů je v souladu s požadavky tohoto
nařízení.
4.           Opakovaná prohlídka se
provádí v intervalech stanovených správním orgánem, které však nesmí
přesáhnout pět let. Úředníci, kteří dotyčnou prohlídku
provádějí, ověří, že část I soupisu nebezpečných
materiálů je v souladu s požadavky tohoto nařízení.
5.           Dodatečná prohlídka,
obecná nebo částečná, může být provedena na žádost majitele
lodě po změně, výměně nebo významné opravě
konstrukce, zařízení, systémů, instalací, plánů a materiálu.
Úředníci, kteří tuto prohlídku vykonávají, zajistí, aby každá
změna, výměna nebo významná oprava byla provedena způsobem, díky
němuž loď splňuje požadavky tohoto nařízení, a
ověří, že část I soupisu nebezpečných materiálů byla
náležitě změněna.
6.           Závěrečná prohlídka
se provádí před vyřazením lodě z provozu a před zahájením
recyklace lodí.
            Úředníci, kteří
dotyčnou prohlídku provádějí, ověří, že:
(a)
soupis nebezpečných materiálů
splňuje požadavky tohoto nařízení;
(b)
plán recyklace lodě náležitě
zohledňuje informace obsažené v soupisu nebezpečných látek;
(c)
plán recyklace lodě obsahuje informace
týkající se:
(1)
vytvoření, udržování a sledování kritérií pro
bezpečný vstup a bezpečnou práci při vysokých teplotách;
(2)
nakládání s nebezpečnými materiály a odpady,
které vznikly při recyklaci konkrétní lodě v zařízení na
recyklaci lodí a v jakémkoli schváleném zařízení pro nakládání s odpady;
(d)
mezi majitelem lodě a zařízením na
recyklaci lodí byla uzavřena smlouva podle článku 9;
(e)
zařízení na recyklaci lodí, v němž
má být loď recyklována, je uvedeno na evropském seznamu.
7.           U stávajících lodí
určených k demontáži se počáteční prohlídka a
závěrečná prohlídka provádějí současně.
Článek 9
Smlouvy mezi majitelem lodě a
zařízením na recyklaci lodí
1.           Majitel lodě a
zařízení na recyklaci lodí, které splňuje požadavky stanovené
v článku 12, uzavřou smlouvu pro každou loď, která má být
recyklována.
2.           Smlouva nabývá účinnosti
nejpozději v okamžiku podání žádosti o závěrečnou prohlídku
podle čl. 8 odst. 1 písm. d) a zůstává v platnosti až do
okamžiku, kdy je dokončena recyklace.
3.           Pro majitele lodě
obsahuje smlouva tyto povinnosti:
(a)
uplatňovat obecné požadavky pro přípravu
na recyklaci uvedené v článku 6;
(b)
poskytnout zařízení na recyklaci lodí všechny
informace o lodi potřebné pro vypracování plánu recyklace lodě podle
článku 7;
(c)
přijmout zpět loď před
zahájením recyklace nebo po jejím zahájení, pokud je to technicky proveditelné,
pokud obsah nebezpečných materiálů na palubě zásadně
neodpovídá soupisu nebezpečných materiálů a neumožňuje
řádnou recyklaci lodě.
4.           Pro zařízení na
recyklaci lodí obsahuje smlouva tyto povinnosti:
(a)
vypracovat ve spolupráci s majitelem plavidla
zvlášť pro každou loď plán recyklace podle článku 7;
(b)
oznámit majiteli lodě plánované zahájení
recyklace lodě ve formátu stanoveném v příloze II;
(c)
zakázat zahájení jakékoli recyklace lodě
před předložením zprávy uvedené v písmenu b);
(d)
v průběhu příprav na
přijetí lodě k recyklaci alespoň 14 dní před
plánovaným zahájením recyklace písemně oznámit příslušným
odpovědným orgánům úmysl recyklovat dotyčnou loď a uvést:
i) název státu, pod jehož vlajkou je loď
oprávněna plout;
ii) datum, kdy byla loď v uvedeném
státě registrována;
iii) identifikační číslo lodě
(číslo IMO);
iv) registrační číslo vyznačené na
trupu lodě při dodání nově postavené lodě;
v) jméno a druh lodě;
vi) přístav, v němž je loď
registrována;
vii) jméno a adresu majitele lodě a identifikační
číslo registrovaného vlastníka podle IMO;
viii) jméno a adresu společnosti a
identifikační číslo dotyčné společnosti podle IMO ;
ix) jméno klasifikační společnosti
(jména všech klasifikačních společností), kterou (kterými) byla
loď klasifikována;
x) hlavní údaje o lodi (celková délka (LOA),
šířka (na žebrech), hloubka (boční), hmotnost prázdné lodě,
hrubá prostornost a čistá prostornost a druh a výkon motoru);
xi) soupis nebezpečných materiálů a
xii) návrh plánu recyklace lodě;
(e)
předat veškerý odpad vzniklý
v zařízení na recyklaci lodí pouze do zařízení pro nakládání s
odpady, která jsou oprávněna příslušnými orgány k nakládání
s odpady a jejich odstraňování bezpečným a environmentálně
šetrným způsobem;
(f)
po dokončení částečné nebo úplné
recyklace lodě podle tohoto nařízení podat zprávu o dokončení
recyklace lodě majiteli lodě ve formátu stanoveném v příloze
III.
5.           Komise je v souladu
s článkem 26 oprávněna přijmout akty v přenesené
pravomoci, pokud jde o aktualizaci formátu zpráv o plánovaném zahájení
recyklace lodě stanovený v příloze II.
6.           Komise je v souladu
s článkem 26 oprávněna přijmout akty v přenesené
pravomoci, pokud jde o aktualizaci formátu prohlášení o dokončení
recyklace lodě stanovený v příloze III.
Článek 10
Vydání a potvrzení osvědčení
1.           Po dokončení
počáteční nebo opakované prohlídky nebo dodatečné prohlídky
provedené na žádost majitele plavidla členský stát vydá
osvědčení soupisu ve formátu stanoveném v příloze. Toto
osvědčení musí být doplněno částí I soupisu
nebezpečných materiálů.
Komise je v souladu s článkem 26
oprávněna přijmout akty v přenesené pravomoci, pokud jde o aktualizaci
formátu osvědčení soupisu stanovený v příloze IV.
2.           Po úspěšném
dokončení závěrečné prohlídky podle čl. 8 odst. 6 vydá
správní orgán osvědčení o připravenosti k recyklaci ve
formátu stanoveném v příloze V. Toto osvědčení je
doplněno soupisem nebezpečných materiálů a plánem recyklace
lodě.
3.           Komise je v souladu
s článkem 26 oprávněna přijmout akty v přenesené
pravomoci, pokud jde o aktualizaci formátu osvědčení o
připravenosti k recyklaci stanovený v příloze V.
Osvědčení o připravenosti k recyklaci vydané po prohlídce
provedené podle odstavce 2 musí být přijata ostatními členskými státy
a pro účely tohoto nařízení považována za osvědčení mající
stejnou platnost jako osvědčení, která vydávají.
4.           Osvědčení o
připravenosti k recyklaci vydává nebo potvrzuje buď správní orgán
nebo uznaný subjekt, který jedná jménem správního orgánu.
Článek 11
Doba platnosti osvědčení
1.           Osvědčení soupisu
se vydává na dobu stanovenou správním orgánem, která nesmí přesáhnout
pět let.
2.           Osvědčení soupisu
vydané podle článku 10 tohoto nařízení pozbývá platnosti
v každém z těchto případů:
(a)
pokud stav lodě podstatným způsobem
neodpovídá údajům uvedeným v osvědčení, a to i tehdy, když
část I soupisu nebezpečných materiálů není náležitě
udržována a aktualizována tak, aby odrážela změny v konstrukci a
zařízení lodě;
(b)
pokud opakovaná prohlídka není dokončena
v intervalech určených správním orgánem, které však nesmí
přesáhnout pět let;
(c)
pokud osvědčení není vydáno ani potvrzeno
v souladu s článkem 10 tohoto nařízení.
3.           Osvědčení soupisu
vydané podle článku 10 tohoto nařízení pozbývá platnosti, pokud stav
lodě zásadně neodpovídá údajům uvedeným v osvědčení.
4.           Osvědčení o
připravenosti k recyklaci vydává správní orgán na dobu nepřesahující
tři měsíce. Doba platnosti osvědčení o připravenosti k
recyklaci může být prodloužena správním orgánem nebo uznaným subjektem
jednajícím jeho jménem na jednu plavbu z jednoho předem určeného
místa do zařízení na recyklaci lodí.
Hlava III – Zařízení na
recyklaci lodí
Článek 12
Požadavky na zařízení pro recyklaci
lodí
Lodě se recyklují pouze
v zařízeních na recyklaci lodí, které byly zařazeny na evropský
seznam.
Aby mohlo být zařízení na recyklací lodí
zařazeno na evropský seznam, musí splňovat tyto požadavky:
(a)
být projektováno, postaveno a provozováno
bezpečným a environmentálně šetrným způsobem;
(b)
zavést systémy, postupy a techniky řízení a
sledování, které nepředstavují riziko pro zdraví dotyčných
zaměstnanců nebo pro obyvatele žijící v blízkosti zařízení na
recyklaci lodí a které zamezí, sníží, minimalizují a v nejvyšší možné míře
vyloučí nepříznivé účinky na životní prostředí
způsobené recyklací lodí;
(c)
zabránit nepříznivým účinkům na
lidské zdraví a životní prostředí;
(d)
vypracovat a schválit plán zařízení na
recyklaci lodí;
(e)
vypracovat a udržovat plán připravenosti a
reakce na mimořádné události;
(f)
zajistit pracovníkům bezpečnost a
odbornou přípravu a rovněž zajistit používání osobních ochranných
prostředků pro činnosti, které to vyžadují;
(g)
zavést záznamy o mimořádných událostech,
nehodách, nemocech z povolání a chronických účincích, a pokud to
požadují příslušné orgány, ohlásit všechny mimořádné události,
nehody, nemoci z povolání a chronické účinky, které představují nebo
mohou představovat rizika pro bezpečnost pracovníka, lidské zdraví a
životní prostředí;
(h)
zajistit bezpečné a environmentálně
šetrné nakládání s nebezpečnými materiály;
(i)
být oprávněno k provádění své
činnosti příslušnými orgány;
(j)
zajistit dostupnost zařízení pro reakci na
mimořádnou událost, jako jsou protipožární zařízení a vozidla,
vozidla lékařské záchranné služby a jeřáby ve všech prostorách
zařízení na recyklaci lodí;
(k)
zajistit kontrolu nad všemi nebezpečnými
materiály nacházejícími se na lodi v průběhu recyklačního
procesu, aby se zabránilo jakémukoli úniku těchto nebezpečných
materiálů do životního prostředí, zejména v přílivové zóně;
(l)
prokázat schopnost zabránit úniku, zejména v
přílivové zóně;
(m)
manipulovat s nebezpečnými materiály a odpady
pouze na nepropustných podlahách s účinnými drenážními systémy;
(n)
zajistit, aby veškerý odpad vzniklý při
recyklaci byl předán do zařízení pro nakládání s odpady
oprávněného k nakládání s nimi a k jejich odstraňování, aniž by
docházelo k ohrožení lidského zdraví, a to environmentálně šetrným
způsobem.
Pro účely písmene n), pokud jde o konkrétní
využití a odstranění odpadu, lze environmentálně šetrné nakládání
předpokládat tehdy, když zařízení na recyklaci lodí může
prokázat, že zařízení pro nakládání s odpady, jemuž je odpad
předán, bude provozováno v souladu s normami pro ochranu
lidského zdraví a životního prostředí, jež jsou rovnocenné normám
stanoveným v právních předpisech Unie.
Článek 13
Důkaz, který musí poskytnout
zařízení na recyklaci lodí
Zařízení na recyklaci lodí poskytne
důkaz, že splňuje požadavky stanovené v článku 12, aby
mohlo provádět recyklaci lodí a být zařazeno na evropský seznam.
Zařízení na recyklaci lodí zejména:
1)
uvede, jaké povolení, licence nebo oprávnění
mu bylo uděleno příslušnými orgány k provádění recyklace lodí, a
upřesní omezení velikosti (maximální délku, šířku a hmotnost prázdné
lodě ) lodí, jež je oprávněno recyklovat, jakož i všechna platná
omezení;
2)
potvrdí, že v souladu s ustanoveními tohoto
nařízení přijme k recyklaci pouze loď plující pod vlajkou
evropského členského státu;
3)
poskytne důkaz, že zařízení na recyklaci
lodí je schopno v průběhu celého procesu recyklace lodě
stanovit, udržovat a sledovat kritéria pro bezpečnou práci při
vysokých teplotách a bezpečný vstup;
4)
připojí mapu s vyznačením hranic
zařízení na recyklaci lodí a míst, na nichž v zařízení probíhají
recyklační činnosti;
5)
u každého materiálu obsaženého v příloze
I a dalších nebezpečných materiálů, které by mohly být součástí
konstrukce lodě, uvede:
(a)
zda je zařízení oprávněno provádět
odstraňování nebezpečného materiálu. V tom případě
jsou určeni odpovědní pracovníci oprávnění provádět
odstraňování a o tomto pověření je poskytnut důkaz;
(b)
jaký postup pro nakládání s odpadem bude
v zařízení použit (spálení, uložení na skládku nebo jiná metoda
nakládání s odpadem) a poskytne důkaz, že použitý postup bude
proveden, aniž by došlo k ohrožení lidského zdraví, poškození životního
prostředí, a zejména že:
i)           neohrožuje vodu, ovzduší, půdu,
rostliny nebo živočichy;
ii)          neobtěžuje hlukem nebo zápachem,

iii)         nemá nepříznivý vliv na krajinu
nebo místa zvláštního zájmu;
(c)
jaký postup pro nakládání s odpady bude
použit, jestliže je nebezpečný materiál určen pro následné zpracování
v zařízení pro nakládání s odpadem mimo zařízení na
recyklaci lodí. Při každém následném zpracování v zařízení pro
nakládání s odpady se poskytnou tyto informace:
i)           jméno a adresa zařízení pro
nakládání s odpady;
ii)          důkaz, že zařízení pro
nakládání s odpady je oprávněno nakládat s nebezpečným
materiálem;
iii)         popis postupu při nakládání s
odpady;
iv)         důkaz, že postup pro nakládání s
odpadem bude použit způsobem, který zajistí, že nedojde k ohrožení
lidského zdraví a poškození životního prostředí, a zejména že:
–
neohrožuje vodu, ovzduší, půdu, rostliny nebo
živočichy,
–
neobtěžuje hlukem nebo zápachem,
–
nemá nepříznivý vliv na krajinu nebo místa
zvláštního zájmu.
Článek 14
Oprávnění zařízení na recyklaci
lodí nacházejícího se v členském státě
1.           Příslušné orgány vystaví
oprávnění zařízením na recyklaci nacházejícím se na jejich území,
která splňují požadavky na provádění recyklace lodí stanovené
v článku 12. Toto oprávnění může být dotyčným
zařízením na recyklaci lodí uděleno na období maximálně
pěti let.
2.           Členské státy
vytvoří a aktualizují seznam zařízení na recyklaci lodí, kterým
udělily oprávnění v souladu s odstavcem 1.
3.           Seznam uvedený
v odstavci 2 bez prodlení oznámí Komisi, a to nejpozději do jednoho
roku ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
4.           Jestliže zařízení na
recyklaci lodí přestane požadavky stanovené v článku 12
splňovat, členský stát oprávnění, které zařízení na
recyklaci lodí vydal, dotyčnému zařízení odebere a neprodleně o
tom uvědomí Komisi.
5.           Pokud bylo v souladu s
odstavcem 1 oprávnění vydáno novému zařízení na recyklaci lodí,
členský stát o tom neprodleně uvědomí Komisi.
Článek 15
Zařízení na recyklaci lodí nacházející
se mimo Unii
1.           Společnost
provádějící recyklaci, která se nachází mimo Unii a která chce recyklovat
lodě plující pod vlajkou členského státu, předloží Komisi žádost
o zařazení svého zařízení na recyklaci lodí na evropský seznam.
2.           K této žádosti
přiloží informace a důkazy požadované v článku 13 a v
příloze VI, že zařízení na recyklaci lodí splňuje požadavky
stanovené v článku 12.
Komise je v souladu s článkem 26
oprávněna přijmout akty v přenesené pravomoci, pokud jde o aktualizaci
formátu pro identifikaci zařízení na recyklaci lodí stanovený
v příloze VI.
3.           Podáním žádosti o
zařazení na evropský seznam souhlasí zařízení na recyklaci lodí
s možností, že před jejich zařazením na evropský seznam nebo po
něm Komise nebo subjekty jednající jejím jménem provedou v jejich
zařízení prohlídku s cílem ověřit, že dodržují požadavky
stanovené v článku 12.
4.           Po posouzení informací a
důkazů předložených podle odstavce 2 Komise o tom, zda
zařízení na recyklaci lodí nacházející se mimo Unii zařadí na
evropský seznam, rozhodne prostřednictvím prováděcího aktu. Tyto
prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle článku
27.
Článek 16
Vytvoření a aktualizace evropského
seznamu
1.           Komise prostřednictvím
prováděcího aktu přezkumným postupem podle článku 27
vytvoří evropský seznam zařízení na recyklaci lodí, které:
(a)
se nacházejí v Unii a byly oznámeny
členskými státy podle čl. 14 odst. 3;
(b)
se nacházejí mimo Unii a o jejichž zařazení
bylo rozhodnuto podle čl. 15 odst. 4.
2.           Evropský seznam se
zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a na
internetových stránkách Komise nejpozději třicet šest
měsíců po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
3.           Po jeho přijetí Komise
evropský seznam prostřednictvím prováděcích aktů přezkumným
postupem podle článku 27 pravidelně aktualizuje,
(a)
aby na evropský seznam zařadila zařízení
na recyklaci lodí v každém z těchto případů:
i) jestliže získal osvědčení podle
článku 13;
ii) jestliže o jeho zařazení na evropský
seznam bylo rozhodnuto podle čl. 15 odst. 4;
(b)
aby z evropského seznamu vyřadila zařízení
na recyklaci lodí v každém z těchto případů:
(1)
jestliže zařízení na recyklaci odpadů
přestane splňovat požadavky stanovené v článku 12;
(2)
jestliže zařízení na recyklaci lodí bylo na
seznamu zařazeno déle než pět let a neposkytlo důkaz, že nadále
splňuje požadavky stanovené v článku 12.
4.           Členské státy sdělí
Komisi veškeré informace, které mohou být v souvislosti s aktualizací
Evropského seznamu podstatné. Komise předá všechny podstatné informace
členským státům.
HLAVA IV – Obecná správní ustanovení
Článek 17
Jazyk
Osvědčení soupisu a
osvědčení o připravenosti na recyklaci se vyhotoví
v úředním jazyce vydávajícího státu, a pokud použitým jazykem není
angličtina, francouzština nebo španělština, musí být přeložena
do jednoho z těchto jazyků.
Článek 18
Určení
příslušných orgánů
Členské státy určí příslušné
orgány odpovědné za provádění tohoto nařízení a oznámí je
Komisi.
Článek 19
Určení kontaktních osob
1.           Členské státy a Komise
určí každý jednu nebo více kontaktních osob, které odpovídají za
informování a poskytování poradenství fyzickým či právnickým osobám
požadujícím informace. Kontaktní osoba v Komisi předá kontaktním osobám
členských států veškeré dotazy, které obdrží a které se týkají
těchto států, a naopak.
2.           Členské státy oznámí
Komisi, které kontaktní osoby určily.
Článek 20
Zasedání kontaktních osob
Komise na žádost členských států,
nebo pokud to považuje za vhodné, pravidelně pořádá zasedání
kontaktních osob, aby projednaly otázky vznesené v souvislosti s
prováděním tohoto nařízení. Pokud se všechny členské státy
a Komise shodnou na tom, že je to vhodné, budou na taková zasedání nebo
jejich části pozvány příslušné zúčastněné subjekty.
Hlava V – podávání zpráv a vymáhání
Článek 21
Požadavky na oznamování a podávání zpráv
pro majitele lodí
Majitel lodě je povinen:
(a)
oznámit správnímu orgánu písemně alespoň
14 dní před plánovaným zahájením recyklace záměr recyklovat loď,
aby se správní orgán mohl připravit na prohlídku a osvědčení
požadované tímto nařízením;
(b)
předat správnímu orgánu zprávu o plánovaném
zahájení recyklace lodě vypracovanou zařízením na recyklaci lodi
podle čl. 9 odst. 4 písm. b);
(c)
předat správnímu orgánu zprávu o
dokončení recyklace lodě vypracovanou zařízením na recyklaci
lodi podle čl. 9 odst. 4 písm. f);
Článek 22
Zprávy členských států
1.           Každý členský stát zašle
Komisi zprávu obsahující tyto informace:
(a)
seznam lodí, které plují pod jeho vlajkou, pro
které bylo vydáno osvědčení soupisu, název společnosti, která
recyklaci provádí, a místo, kde se nachází zřízení na recyklaci lodí, jak
je uvedeno v osvědčení o připravenosti k recyklaci;
(b)
seznam lodí plujících pod jeho vlajkou, pro
něž obdržel prohlášení o dokončení recyklace;
(c)
informace o nezákonné recyklaci a následných
opatřeních, která členský stát přijal.
2.           Každý členský stát
předloží zprávu do 31. prosince 2015 a poté každé dva roky.
3.           Zprávy musí být Komisi
předloženy elektronicky.
Článek 23
Vymáhání v členských státech
1.           Členské státy zajistí,
aby byly uplatněny účinné, přiměřené a odrazující
sankce na lodě, které:
(a)
nemají na palubě soupis nebezpečných
materiálů požadovaný podle článků 5 a 28;
(b)
byly odeslány k recyklaci, aniž by splňovaly
obecné požadavky na přípravu stanovené v článku 6;
(c)
byly odeslány k recyklaci bez osvědčení
soupisu požadovaného podle článku 6;
(d)
byly odeslány k recyklaci bez osvědčení o
připravenosti k recyklaci požadované podle článku 6;
(e)
byly odeslány k recyklaci bez písemného oznámení
správnímu orgánu, jak požaduje článek 21;
(f)
byly recyklovány způsobem, který nebyl v
souladu s plánem recyklace lodě podle článku 7.
2.           Sankce musí být účinné,
přiměřené a odrazující. Zejména pokud je loď určena k
recyklaci v zařízení na recyklaci lodí, které není uvedeno na
evropském seznamu, uplatňované sankce musí minimálně odpovídat ceně
zaplacené majiteli plavidla za jeho loď.
3.           Členské státy mezi sebou
dvoustranně nebo mnohostranně spolupracují, aby bylo možné snáze
předcházet možnému obcházení a porušování tohoto nařízení a jejich
odhalování.
4.           Členské státy určí
stálé zaměstnance odpovědné za spolupráci podle odstavce 3. Tuto informaci
zašlou Komisi, která určeným osobám zašle vytvořený seznam.
5.           Pokud je loď je prodána
a do méně než šesti měsíců po prodeji je odeslána k recyklaci v
zařízení, které není uvedeno v evropském seznamu, sankce musí být:
(a)
společně uložena poslednímu a předposlednímu
vlastníku, jestliže loď stále ještě pluje pod vlajkou evropského
členského státu;
(b)
uložena pouze předposlednímu vlastníku,
jestliže loď již nepluje pod vlajkou evropského členského státu.
6.           Výjimky
z uplatňování sankcí uvedených v odstavci 5 mohou členské státy
zavést v případě, kdy majitel lodě neprodal svou loď s
úmyslem ji recyklovat. V tom případě členské státy musí
požadovat důkaz dokládající tvrzení majitele lodě, včetně
kopie kupní smlouvy.
7.           Členské státy
pravidelně oznamují Komisi své vnitrostátní právní předpisy týkající
se dodržování tohoto nařízení a uplatňování sankcí.
Článek 24
Žádost o opatření
1.           Fyzické nebo právnické osoby,
které jsou nebo mohou být dotčeny porušením tohoto nařízení nebo mají
dostatečný zájem na rozhodování v oblasti životního prostředí
v souvislosti porušováním tohoto na nařízení, nebo případně
prohlašující, že došlo k porušení práva, jestliže to správní řád
členského státu požaduje jako předběžnou podmínku, jsou
oprávněny předložit kontaktní osobě členského státu
jakákoli vyjádření související s případy porušení tohoto
nařízení nebo je informovat o bezprostřední hrozbě takového
porušení, které jsou si vědomy, a jsou oprávněny požadovat po
příslušném orgánu, aby přijal opatření podle tohoto
nařízení
Za postačující pro účel
dostatečného zájmu na rozhodování v oblasti životního prostředí
v souvislosti s porušováním tohoto nařízení se považuje zájem
jakékoli nevládní organizace podporující ochranu životního prostředí a
splňující všechny požadavky vnitrostátních právních předpisů.
Rovněž se má za to, že tyto organizace mají práva, která mohou být
porušována pro účely prohlášení, že došlo k porušení práva, jestliže to
správní řád členského státu požaduje jako předběžnou podmínku.
2.           Žádost o opatření je
doprovázena příslušnými informacemi a údaji, které podporují
vyjádření předložené v souvislosti s dotyčným porušením
nařízení.
3.           V případě, že
žádost o opatření a přiložená vyjádření hodnověrně
prokazují, že došlo k porušení nařízení, zváží příslušný orgán
všechna taková prohlášení a žádosti o přijetí opatření. Za
těchto okolností poskytne příslušný orgán dotčené
společnosti provádějící recyklaci příležitost, aby se k dané
žádosti o opatření a připojeným prohlášením vyjádřila.
4.           Příslušný orgán
neprodleně a v každém případě v souladu s příslušnými
ustanoveními vnitrostátních právních předpisů informuje osoby uvedené
v odstavci 1, které předložily svá vyjádření tomuto orgánu, o svém
rozhodnutí žádost o opatření přijmout nebo zamítnout a toto
rozhodnutí zdůvodní.
5.           Členské státy se mohou
rozhodnout neuplatňovat odstavce 1 a 4 na případy hrozícího porušení
tohoto nařízení.
Článek 25
Přístup
k právní ochraně
1.           Členské státy zajistí,
aby osoby, na které odkazuje čl. 24 odst. 1, měly možnost obrátit se
na soud nebo jiný nezávislý a nestranný veřejný orgán, který je
kompetentní přezkoumávat procesní a hmotněprávní zákonnost
rozhodnutí, jednání nebo nečinnost příslušných orgánů podle
tohoto nařízení.
2.           Tímto nařízením nejsou
dotčena ustanovení vnitrostátního práva upravující přístup
k právní ochraně a ustanovení požadující, aby před zahájením
soudního řízení byly vyčerpány správní přezkumné postupy.
HLAVA VI – Závěrečná
ustanovení
Článek 26
Výkon přenesené pravomoci
1.           Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným
v tomto článku.
2.           Pravomoci přijímat akty
v přenesené pravomoci uvedené v článcích 5, 9, 10 a 15 se
Komisi svěřují na dobu neurčitou ode dne vstupu tohoto
nařízení v platnost.
3.           Evropský parlament nebo Rada
mohou přenesení pravomoci uvedené v odstavci 2 kdykoliv zrušit.
Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí
v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem
po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo
k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se
platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4.           Přijetí aktu v
přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně
Evropskému parlamentu a Radě.
5.           Akt v přenesené
pravomoci přijatý podle odstavce 2 vstoupí v platnost, pouze pokud
proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve
lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen,
nebo pokud před uplynutím této lhůty Evropský parlament i Rada
uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského
parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 27
Postup projednávání ve výboru
1.           Komisi je nápomocen výbor.
Tento výbor plní funkci výboru ve smyslu nařízení (EU)
č. 182/2011.
2.           Pokud se odkazuje na tento
odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 28
Přechodné
ustanovení:
1.           Soupis nebezpečných
materiálů musí být vyhotoven pro všechny lodě nejpozději do
pěti let po vstupu tohoto nařízení v platnost.
2.           Členské státy mohou
před zveřejněním evropského seznamu povolit recyklaci lodí
v zařízeních nacházejících se mimo Unii, pokud bylo
ověřeno, že zařízení na recyklaci lodí splňuje požadavky
stanovené v článku 12 na základě informací poskytnutých
majitelem lodě, zařízení na recyklaci lodí nebo získaných jiným
způsobem.
Článek 29
Změna nařízení (ES) č.
1013/2006
V čl. 1 odst. 3 nařízení (ES)
č. 1013/2006 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„i)         Lodě
spadající do oblasti působnosti nařízení (EU) č. XX [vložit
úplný název tohoto nařízení](*).
________________
(*) Úř.
věst. L […], […], s. [..].“
Článek 30
Přezkum
Komise přezkoumá toto nařízení
nejpozději dva roky po dni vstupu Hongkongské úmluvy v platnost. Tento
přezkum zváží zařazení zařízení schválených smluvními stranami
Hongkongské úmluvy na evropský seznam zařízení na recyklaci lodí
s cílem zabránit zdvojení činností a správní zátěži.
Článek 31
Toto nařízení vstupuje v platnost 365.
dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda                                                        předseda/předsedkyně
PŘÍLOHA I
SEZNAM POLOŽEK ZAHRNUTÝCH DO SOUPISU NEBEZPEČNÝCH MATERIÁLŮ
1.           Materiály obsahující azbest
2.           Látky poškozující ozonovou
vrstvu: regulované látky stanovené v čl. 1 odst. 4 Montrealského
protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, uvedené
v přílohách A, B, C nebo E jmenovaného protokolu platných v okamžiku
uplatňování nebo výkladu této přílohy. Mezi látky poškozující
ozonovou vrstvu, které se mohou nacházet na lodi, patří níže uvedené
látky, ale případně i další:
·
halon 1211
·
bromchlordifluormethan halon 1301
bromtrifluormethan halon 2402 1,2-dibrom-1,1,2,2-tetrafluorethan (též nazývaný
halon 114B2)
·
CFC-11 trichlorfluormethan CFC-12
dichlordifluormethan CFC-113 1,1,2-trichlor-1,2,2-trifluorethan
·
CFC-114 1,2-dichlor-1,1,2,2-tetrafluorethan CFC-115
chlorpentafluorethan
3.           Materiály obsahující
polychlorované bifenyly (PCB)
4.           Protihnilobné přípravky
a systémy omezené přílohou I Mezinárodní úmluvy o kontrole škodlivých
protihnilobných přípravků na plavidlech (úmluva AFS)
5.           Materiály obsahující
perfluoroktansulfonovou kyselinu a její deriváty (PFOS)
6.           Kadmium a jeho
sloučeniny
7.           Sloučeniny šestimocného
chromu
8.           Olovo a jeho sloučeniny
9.           Rtuť a její
sloučeniny
10.         Polybromované bifenyly (PBBs)
11.         Polybromované difenylethery
(PBDEs)
12.         Polychlorované naftaleny (s
více než 3 atomy chloru)
13.         Radioaktivní látky
14.         Některé chlorované
parafíny s krátkým řetězcem (chlorované alkany, C10-C13)
15.         Bromované zpomalovače
hoření (HBCDD)
PŘÍLOHA II
Formát zprávy o plánovaném zahájení
recyklace lodě
………………………….. (název zařízení na recyklaci lodí)
se
sídlem v ………………………….. (úplná adresa
zařízení na recyklaci lodí)
zařazené na evropském seznamu stanoveném nařízením Evropského
parlamentu a Rady (EU) č. XXXX ze dne …. o recyklaci lodí a
oprávněné provádět recyklace lodí na základě zmocnění
vládou
………………………….. (místo vydání
oprávnění)
vydaného
………………………….. (přesné označení
příslušného orgánu)
dne
(dd/mm/rrrr).............................................. (datum
vydání)
tímto oznamuje, že zařízení na recyklaci lodí je připraveno
v každém ohledu zahájit recyklaci
plavidla............................................................ (číslo
IMO)
Osvědčení o připravenosti k recyklaci vydané podle
ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. XXXX ze dne
…. o recyklaci lodí na základě zmocnění vládou
………………………….. (přesné
označení státu)
vydané
………………………….. (přesné
označení osoby nebo organizace oprávněné podle nařízení (EU)
č. XXXX)
dne
(dd/mm/rrrr).............................................. (datum
vydání) je přiloženo.
Podpis:…
PŘÍLOHA III
Formát prohlášení o dokončení
recyklace lodě
Tento
doklad je prohlášení o dokončení recyklace lodě………………………….. (Jméno lodi při přijetí k recyklaci/při
zrušení registrace)
Údaje o lodi při přijetí k recyklaci
 Volací znak ||
 Rejstříkový přístav ||
 Hrubá prostornost ||
 Číslo IMO ||
 Jméno a adresa majitele lodě ||
 Identifikační číslo registrovaného vlastníka podle IMO ||
 Identikační číslo společnosti podle IMO ||
 Datum stavby ||
POTVRZUJE
SE, ŽE:
loď byla
recyklována v souladu s plánem recyklace lodě a nařízením Evropského
parlamentu a Rady (EU) č. XXXX ze dne …. o recyklaci lodí v:
………………………….. (jméno a sídlo
oprávněného zařízení na recyklaci lodí)
a
recyklace lodě byla dokončena dne: (dd/mm/rrrr) ………………………….. (datum dokončení)
Vydáno
v ………………………….. (místo vydání prohlášení o dokončení) dne
(dd/mm/rrrr) ……………… (datum vydání)
(podpis
vlastníka zařízení na recyklaci lodí nebo zástupce jednajícího jménem
vlastníka)
PŘÍLOHA IV
Formát osvědčení soupisu
(úřední razítko)(stát)
V souladu s nařízením Evropského Parlamentu a Rady (EU)
č. XXXX .... o recyklaci lodí (dále jen „nařízení“)
na základě
zmocnění vládou
(přesné označení státu)
vydal/a
………………………………(osoba nebo organizace oprávněná podle tohoto
nařízení)
Údaje o lodi
 Jméno lodě ||
 Volací znak ||
 Rejstříkový přístav ||
 Hrubá prostornost ||
 Číslo IMO ||
 Jméno a adresa majitele lodě ||
 Identifikační číslo registrovaného vlastníka podle IMO ||
 Identikační číslo společnosti podle IMO ||
 Datum stavby ||
Údaje o
části I soupisu nebezpečných materiálů
Identifikační číslo / číslo
ověření části I soupisu nebezpečných materiálů: ………………………………………………………….
OSVĚDČUJE
SE,
1.           že na lodi byla provedena
prohlídka podle článku 8 nařízení,
2.           že prohlídka prokázala, že
část I soupisu nebezpečných materiálů zcela splňuje platné
požadavky nařízení.
Datum dokončení
prohlídky, která je předmětem tohoto osvědčení:.………………………………………………………...(dd/mm/rrrr)
Toto
osvědčení je platné do: ………………………………...(dd/mm/rrrr)
Vydáno v … … … … … …
… … … … … … (místo vydání osvědčení)
(dd/mm/rrrr))…………… …………….………………………
(datum vydání) (podpis řádně pověřeného úředníka
vydávajícího osvědčení)
(pečeť nebo razítko vydávajícího orgánu)
Potvrzení o prodloužení platnosti
osvědčení, které je platné po dobu kratší pěti let[27]
Loď splňuje
příslušné požadavky stanovené v nařízení a toto osvědčení
musí
 být v souladu s článkem 10 nařízení přijímáno jako
platné do (dd/mm/rrrr): ………
Podpis:............................................................ (podpis řádně pověřeného úředníka)
Vydáno v
Datum: (dd/mm/rrrr)
(pečeť nebo razítko vydávajícího orgánu)
POTVRZENÍ O DOKONČENÍ OPAKOVANÉ PROHLÍDKY[28]
Loď splňuje
příslušné požadavky stanovené v nařízení a toto osvědčení
musí
být v souladu s článkem 10 nařízení přijímáno jako platné
do
dd/mm/rrrr):.....................................................
Podpis:............................................................ (podpis řádně pověřeného úředníka)
Vydáno v
Datum: (dd/mm/rrrr)
(pečeť nebo razítko vydávajícího orgánu)
Potvrzení o prodloužení platnosti osvědčení
do vplutí do přístavu, kde se provádí prohlídka, nebo na poskytnutou dobu[29]
Toto osvědčení musí být v souladu s článkem 10
nařízení přijímáno jako platné do (dd/mm/rrrr):…………………………..
Podpis: ………………………….. (podpis řádně
pověřeného úředníka)
Vydáno v............................................................................................................................................
Datum: (dd/mm/rrrr)............................................................................................................................
(pečeť nebo razítko vydávajícího
orgánu)
POTVRZENÍ O DODATEČNÉ PROHLÍDCE[30]

Při dodatečné prohlídce podle článku 8 nařízení
bylo shledáno, že loď splňuje příslušné požadavky stanovené v
nařízení.
Podpis: ………………………….. (podpis řádně pověřeného
úředníka)
Vydáno v............................................................................................................................................
Datum: (dd/mm/rrrr)............................................................................................................................
(pečeť nebo razítko vydávajícího orgánu)
PŘÍLOHA V
Formát osvědčení o
připravenosti k recyklaci
(úřední razítko)           (stát)
V souladu s nařízením Evropského
Parlamentu a Rady (EU) č. XXXX .... o recyklaci lodí (dále jen
„nařízení“) na základě zmocnění vlády
…………………………………………………………………………..(přesné
označení státu)
vydal/a
………………………………………………………………………….. (osoba nebo organizace oprávněná podle tohoto nařízení)
Údaje o lodi
 Jméno lodě ||
 Volací znak ||
 Rejstříkový přístav ||
 Hrubá prostornost ||
 Číslo IMO ||
 Jméno a adresa majitele lodě ||
 Identifikační číslo registrovaného vlastníka podle IMO ||
 Identikační číslo společnosti podle IMO ||
 Datum stavby ||
Údaje o zařízení na recyklaci lodí
 Název zařízení na recyklaci lodí ||
 Rozlišovací identifikační číslo společnosti provádějící recyklaci[31] ||
 Přesná adresa ||
 Datum skončení patnosti dokladu o souladu s nařízením ||
Údaje o soupisu nebezpečných materiálů
Identifikační číslo / číslo
ověření soupisu nebezpečných materiálů: ………….
Údaje o plánu recyklace lodě
Identifikační
číslo / číslo ověření plánu recyklace lodě:………………….
Poznámka: Plán recyklace lodě
podle článku 7 nařízení, je důležitou součástí
osvědčení o připravenosti k recyklaci a musí být k
osvědčení o připravenosti k recyklaci vždy přiloženo.
OSVĚDČUJE
SE,
1.           že na lodi byla provedena
prohlídka podle článku 8 nařízení,
2.           že loď má platný soupis
nebezpečných materiálů podle článku 5 nařízení;
3.           že plán recyklace lodě
podle článku 7 nařízení náležitě zohledňuje informace obsažené
v soupisu nebezpečných materiálů podle článku 5 nařízení a
obsahuje informace týkající se vytvoření, údržby a sledování kritérií pro
bezpečnou práci při vysokých teplotách a bezpečný vstup;
4.           že zařízení na recyklaci
lodí, v němž má být loď recyklována, je v souladu
s článkem 16 nařízení zařazeno na evropském seznamu.
Toto
osvědčení je platné do (dd/mm/rrrr)………………………………... (datum)
Vydáno v
………………………………………………………(místo vydání osvědčení)
(dd/mm/rrrr)
……………………………………………………
(datum vydání) (podpis řádně pověřeného
úředníka vydávajícího osvědčení)
(pečeť nebo razítko
vydávajícího orgánu)
Potvrzení o prodloužení platnosti
osvědčení do vplutí do přístavu, kde se nachází zařízení na
recyklaci ldí, nebo na poskytnutou dobu[32]
Toto osvědčení musí být v souladu s článkem 8
nařízení přijato jako platné pro jednu plavbu
z přístavu: ………………………….
do
přístavu:……………………………..
Podpis: ………………………….. (podpis řádně
pověřeného úředníka)
Vydáno v............................................................................................................................................
Datum: (dd/mm/rrrr)............................................................................................................................
(pečeť nebo razítko
vydávajícího orgánu)
PŘÍLOHA VI
FORMÁT PRO IDENTIFIKACI ZAŘÍZENÍ NA RECYKLACI LODÍ
Identifikace
zařízení na recyklaci lodí
 Název zařízení na recyklaci lodí ||
 Rozlišovací identifikační číslo společnosti provádějící recyklaci ||
 Přesná adresa zařízení na recyklaci lodí ||
 Hlavní kontaktní osoba ||
 Telefonní číslo ||
 E-mailová adresa ||
 Jméno, adresa a kontaktní údaje společnosti provádějící recyklaci ||
 Pracovní jazyk (jazyky) ||
[1]               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006
o přepravě odpadů.
[2]               V roce 2009 bylo více než 90 % lodí plujících pod
vlajkou EU demontováno mimo území OECD, většinou v jižní Asii.
[3]               Hmotnost vraku lodě se nejčastěji uvádí
jako výtlak prázdné lodě v tunách (LDT), což je hodnota
vypočtená bez nákladu, pohonných hmot, zátěžové vody atd. a zhruba se
rovná hmotnosti ocelových součástí plavidla.
[4]               Rozhodnutí č. VII/26 o environmentálně šetrném
řízení demontáže lodí, přijaté na 7. konferenci smluvních stran
Basilejské úmluvy.
[5]               Viz rozhodnutí č. VIII/11 http://archive.basel.int/meetings/cop/cop8/docs/16eREISSUED.pdf.

[6]               Rozhodnutí otevřené pracovní skupiny OEWG-VII/12 o
environmentálně šetrném řízení demontáže lodí.
[7]               Viz rozhodnutí otevřené pracovní skupiny OEWG
VII/12 http://archive.basel.int/meetings/oewg/oewg7/docs/21e.pdf.
[8]               Prohlášení Evropské unie a jejích členských
států na adrese http://archive.basel.int/ships/oewg-vii12-comments/comments/eu.doc.

[9]               Rozhodnutí č. X/ AA o environmentálně šetrném
řízení demontáži lodí, přijaté na 7. konferenci smluvních stran
Basilejské úmluvy.
[10]             Sdělení KOM(2008) 767 v konečném znění ze
dne 19. listopadu 2008 o strategii EU pro zlepšení postupů demontáže lodí
a posouzení jejích dopadů v pracovním dokumentu útvarů Komise
SEK(2008) 2846.
[11]             Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006
o přepravě odpadů.
[12]             http://ec.europa.eu/environment/waste/ships/index.htm.
[13]             http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2009-0195+0+DOC+XML+V0//CS.
[14]             http://eescopinions.eesc.europa.eu/EESCopinionDocument.aspx?identifier=ces%5Cnat%5Cnat425%5Cces877-2009_ac.doc&language=CS.
[15]             http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/envir/110626.pdf.
[16]             Úř. věst. L 190, 12.7.2006, s. 1.
[17]             Změna Basilejské úmluvy (dále jen „změna o
zákazu“) přijatá rozhodnutím smluvních stran Basilejské úmluvy
č. III/1.
[18]             Úř. věst. L 312,
22.11.2008, s. 3.
[19]             Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13.
[20]             Úř. věst. C 196, 16.8.1967,
s. 1.
[21]             Úř. věst. L 353,
31.12.2008, s. 1.
[22]             Úř. věst. L 131, 28.5.2009,
s. 11.
[23]             Úř. věst. L 255, 30.9.2005,
s. 22.
[24]             Úř. věst. L 243, 24.9.1996,
s. 31.
[25]             Úř. věst. L 286,
31.10.2009, s. 1.
[26]             Úř. věst. L 223, 25.8.2010, s. 29.
[27]             Tato strana o potvrzení při prohlídce musí být
reprodukována a doplněna na osvědčení, pokud to považuje za
nutné správní orgán.
[28]             Tato strana o potvrzení při prohlídce musí být
reprodukována a doplněna na osvědčení, pokud to považuje za nutné
správní orgán.
[29]             Tato strana o potvrzení při prohlídce musí být
reprodukována a doplněna na osvědčení, pokud to považuje za
nutné správní orgán.
[30]             Tato strana o potvrzení při prohlídce musí být
reprodukována a doplněna na osvědčení, pokud to považuje za
nutné správní orgán.
[31]             Identifikační číslo uvedené v evropském
seznamu.
[32]             Tato strana o potvrzení musí být reprodukována a
doplněna na osvědčení, pokud to považuje za nutné správní orgán.