				|

		52011PC0276

			NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o vzájemném uznávání ochranných opatření v občanských věcech  Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o vzájemném uznávání ochranných opatření v občanských věcech /* KOM/2011/0276 konečném znení */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.
SOUVISLOSTI NÁVRHU

Tento návrh je
součástí legislativního balíčku, jehož cílem je posílit práva
obětí v EU a který zahrnuje rovněž tyto další prvky:
sdělení o posílení práv obětí v EU a směrnici, kterou se
zavádějí minimální pravidla pro práva, podporu a ochranu obětí
trestného činu. Cílem tohoto návrhu, který se zabývá ochrannými
příkazy přijatými v občanských věcech, je doplnit
podnět členských států z roku 2009 k přijetí směrnice
Evropského parlamentu a Rady o evropském ochranném příkazu[1], která zajistí vzájemné uznávání ochranných
opatření přijatých v trestních věcech.
Evropská unie si dala za cíl udržovat a
rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, jehož jádrem je vzájemné
uznávání rozsudků a dalších rozhodnutí soudních orgánů v rámci Unie.
Stockholmský
program (2010–2014)[2] a
akční plán Komise na jeho realizaci uznávají potřebu dalších
kroků, díky nimž se potřeby obětí trestné činnosti dostanou
do centra soudních systémů členských států. Tato opatření
kladou oběti na přední místa agendy EU a rozhodně vyjadřují
potřebu i záměr vytvořit integrovaný a koordinovaný přístup
k obětem v souladu se závěry Rady ve složení pro
spravedlnost a vnitřní věci z října 2009[3].
Evropská unie již
přijala opatření týkající se práv obětí v trestním řízení
formou rámcového rozhodnutí Rady 2001/220/SVV ze dne 15. března 2001
o postavení obětí v trestním řízení. Přestože bylo dosaženo
úspěchů v oblasti práv obětí, cíle rámcového rozhodnutí
Rady zcela splněny nebyly.
Evropský parlament
rovněž vyzval Radu, aby přijala komplexní právní rámec, jenž by
zajišťoval obětem trestné činnosti co nejširší ochranu[4]. Evropský parlament ve svém usnesení ze dne
26. listopadu 2009[5] o
odstranění násilí páchaného na ženách vyzývá všechny členské státy,
aby zdokonalily své vnitrostátní zákony a politiky k boji proti všem
podobám násilí páchaného na ženách a aby podnikly kroky k řešení
příčin násilí páchaného na ženách, mimo jiné uplatňováním
preventivních opatření, a vyzývá Unii k zaručení práva na pomoc,
ochranu a podporu pro všechny oběti násilí.
Ve společném prostoru svobody,
bezpečnosti a práva by měly oběti násilí
(např. domácího násilí) nebo osoby, jejichž tělesná a duševní
nedotknutelnost nebo svoboda je ohrožena a které jsou předmětem
ochrany vyplývající z ochranného opatření přijatého v jednom
členském státě, požívat stejnou úroveň ochrany v dalších
členských státech, pokud cestují či pokud se přestěhují, a
to aniž by byly zapotřebí nákladné a časové náročné postupy.
Tyto kroky jsou zároveň odpovědí na požadavek Komise, aby se
pokračovalo v odstraňování překážek pro výkon práv
občanů, jenž je vyjádřen v její zprávě o občanství ze
dne 27. října 2010[6].
V září 2009 předložilo 12
členských států návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady
o evropském ochranném příkazu[7].
V průběhu jednání se zdálo, že mechanismy použité v tomto
nástroji, založeném na článku 82 SFEU, který řeší vzájemné uznávání v
trestních věcech, nejsou slučitelné s ambiciózní úrovní vzájemného uznávání,
jíž již bylo dosaženo v občanských věcech, na něž se vztahuje
článek 81 SFEU. Předmětný návrh tedy má doplnit právní nástroj
pro vzájemné uznávání ochranných opatření přijatých v trestních
věcech s cílem zajistit, aby se veškerá ochranná opatření
přijatá v určitém členském státě opírala o účinný
mechanismus k zajištění jejich volného oběhu v celé EU.

2.
KONZULTACE A POSOUZENÍ DOPADŮ

Potřeba
tohoto návrhu, jenž by se vztahoval výlučně na ochranné příkazy
přijaté v občanském řízení, vyvstala v průběhu
jednání o iniciativě členských států týkající se evropského ochranného
příkazu, jenž byl doprovázen posouzením dopadů. Za účelem konkrétnější konzultace
ohledně potřeby tohoto návrhu a jeho možností zahájila Komise další
konzultace s členskými státy, ostatními orgány a oborníky
z různého prostředí.
Dne
25. května 2010 Komise poprvé uspořádala setkání odborníků,
které potvrdilo, že mnohé členské státy zavedly opatření
občanskoprávní ochrany, jejichž vzájemné uznávání by se namísto složitých
postupů, jež jsou v trestní oblasti běžné, mělo zakládat na
společných pravidlech používaných v občanských věcech.
Evropská komise
také zadala externí studii, jež má pomoci při posuzováni dopadu tím, že při
zjišťování potřeb obětí trestné činnosti určí, která
opatření by mohla být přijata v reakci na tyto potřeby, a
prozkoumá dopady různých možností[8].
Komise v rámci přípravného procesu posouzení dopadů
uspořádala veřejnou konzultaci, která se konala od
15. července 2010 do 30. září 2010 a která byla otevřena
široké veřejnosti a vládním i nevládním organizacím. Účastníci byli
dotazováni na to, jaká opatření by EU měla přijmout, aby
zlepšila situaci obětí trestné činnosti, včetně ochranných
příkazů.
Byla zadána také
studie na zkoumání možností ve vztahu ke specifickému cíli, jímž je
zajištění toho, aby ochrana nabytá na základě příkazu na ochranu
nebyla ztracena v případě, že chráněná osoba cestuje nebo se
odstěhuje do jiného členského státu[9].

3.
PRÁVNÍ PRVKY NÁVRHU
3.1.
Právní základ

Základem tohoto
návrhu je čl. 81 odst. 2 písm. a), e) a f) Smlouvy o
fungování Evropské unie. Podle článku 81
Unie rozvíjí justiční spolupráci v občanských věcech s
mezinárodním prvkem založenou na zásadě vzájemného uznávání soudních a
mimosoudních rozhodnutí. Tato spolupráce může zahrnovat přijímání
opatření pro sbližování právních předpisů členských
států.
Evropský parlament
a Rada řádným legislativním postupem přijímají opatření, která
mají za cíl, zejména pokud je to nezbytné k řádnému fungování
vnitřního trhu, zajistit mimo jiné vzájemné uznávání a výkon soudních a
mimosoudních rozhodnutí mezi členskými státy.

3.2.
Shrnutí navrhovaného nařízení

Na ochranu obětí násilí, zejména domácího
násilí, nebezpečného pronásledování nebo násilí páchaného na dětech
vnitrostátní právní předpisy členských států poskytují možnost
přijmout dočasná a preventivní opatření, jejichž cílem je
chránit danou osobu, pokud je vystavena reálnému nebezpečí újmy na
tělesné a/nebo duševní nedotknutelnosti nebo je-li ohrožena její svoboda.
Ochranná opatření vydává soudní nebo jiný orgán na návrh osoby, jež je
vystavena riziku. Zejména v naléhavých případech jsou mnohá
opatření vydána, aniž by byla osoba, která představuje
nebezpečí, předvolána (postupy ex parte). Ochranná
opatření spočívají například v zákazu přibližovat se
ke chráněné osobě blíže, než činí předepsaná vzdálenost,
či zákaz vstupovat do určitých lokalit, kde má chráněná osoba
bydliště nebo které navštěvuje. Zvláštním znakem mnoha ochranných
opatření je, že veřejné orgány aktivně nezasahují, aby zajistily
jejich výkon: v případě porušení zákazu ze strany osoby, která
představuje nebezpečí, je tato osoba přímo vystavena sankcím,
často trestním sankcím.
V důsledku většího volného
pohybu se více lidí stěhuje do zahraničí nebo cestuje. Je proto
mimořádně důležité zajistit, aby byla tato dočasná ochrana
poskytnutá v jednom členském státě zachována, pokud daná osoba
cestuje nebo se přestěhuje do jiného členského státu, aniž by
musela absolvovat časově náročné postupy. Justiční
spolupráce v občanských věcech se v Evropě vyvinula v souvislosti
s vytvářením vnitřního trhu, přičemž je tato spolupráce
založena na předpokladu vzájemného uznávání soudních a mimosoudních
rozhodnutí. Vzájemné uznávání se v Unii postupně zdokonalovalo
omezováním kontroly zahraničních rozhodnutí. Tento návrh stanoví rychlý a
účinný mechanismus k zajištění toho, aby členský stát, kam
se osoba vystavená riziku stěhuje, bez dalších formalit uznal ochranné
opatření vydané v prvním členském státě. Pokud jde o nástroje
vzájemného uznávání v občanských věcech, zavádí tento návrh
standardizované osvědčení, které obsahuje všechny informace
relevantní pro uznání a případně výkon. Příslušný orgán prvního
členského státu tedy vydá osvědčení buď z moci
úřední nebo na návrh chráněné osoby, která poté kontaktuje
příslušné orgány v druhém členském státě a osvědčení
jim předá. Příslušné orgány druhého členského státu oznámí
osobě, která představuje nebezpečí, zeměpisný rozsah
zahraničního ochranného opatření, platné sankce
v případě porušení ochranného opatření a případně
zajistí jeho výkon.
V zájmu zajištění rychlého, levného
a účinného mechanismu oběhu ochranných opatření v Evropské
unii byl použit princip nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne
27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve
věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o
zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 („Brusel IIa“)[10], a zejména článku 41 a 42
uvedeného nařízení. Inspirací byl rovněž návrh Komise na
přepracování nařízení Rady (ES) č. 44/2001 („Brusel I“)[11]. Tento návrh stanoví zrušení prozatímních
postupů a nebyly navrženy žádné důvody pro odmítnutí s výjimkou
existence neslučitelného rozhodnutí přijatého v uznávajícím
členském státě.
Automatické
uznávání se použije také v případě, kdy uznávající členský stát
nebo členský stát výkonu nezná ochranná opatření v civilních
věcech. To je základní zásada vzájemného uznávání v občanských
věcech: skutečnost, že členský stát, kde se uznání nebo výkon
navrhuje, nemá dané opatření ve svém vnitrostátním právu, nesmí ovlivnit
povinnost tohoto státu uznat a případně vykonat opatření
přijaté v jiném členském státě. Povaha orgánu, který
ochranná opatření přijal (občanský soud, starosta, trestní
soud), v tomto ohledu není rozhodující.
Zrušení
prozatímních postupů budou doprovázet záruky základních práv:
–
orgán prvního členského státu, jenž bude žádán
o vydání osvědčení, bude muset ověřit, zda je respektováno
právo osoby, která představuje nebezpečí, na spravedlivý soudní
proces, a zejména její právo na obhajobu. Pokud tato práva nejsou
zaručena, osvědčení nelze vydat,
–
v případě pozastavení nebo odvolání
ochranného opatření prvním členským státem musí příslušný orgán
druhého členského státu na návrh osoby, která představuje
nebezpečí, pozastavit či odvolat uznání a případně výkon
ochranného opatření,
–
příslušné orgány obou členských
států musí osobě, která představuje nebezpečí, a
chráněné osobě dát na vědomí jakékoliv informace týkající se vydání,
uznání, možného výkonu a sankcí, pozastavení nebo odvolání ochranného
opatření.
Všechny tyto
záruky zajišťují, aby byla dodržována základní práva a zásady uznané zejména
Listinou základních práv Evropské unie. Zároveň se ušetří čas i
náklady spojené s doložkou o vykonatelnosti.
Návrh se nezabývá
trestními sankcemi zavedenými členskými státy v případě
porušení ochranného opatření. Touto otázkou se bude nadále zabývat vnitrostátní
právo každého členského státu.

3.3.
Analýza nejdůležitějších článků

Tento návrh je
nástrojem vzájemného uznávání v občanských věcech a jako takový
sleduje principy stávajících nástrojů EU týkajících se soudní spolupráce
v občanských a obchodních věcech, které jsou mu širokou
inspirací. Mnohé články jsou podobné nebo rovnocenné odpovídajícím
článkům ve zmíněných právních předpisech.
Článek 1 –
Působnost
Některými
ochrannými opatřeními se již zabývají nařízení „Brusel I“[12] a „Brusel IIa“, a je proto důležité
objasnit formulaci návrhu pomocí těchto nařízení.
Toto nařízení
stanoví zvláštní pravidla v souvislosti s ochrannými opatřeními.
Podle obecné právní zásady budou proto nadřazeny všeobecným pravidlům
stanoveným v nařízení „Brusel I“.
Situace je odlišná,
pokud jde o nařízení „Brusel IIa“, jehož cílem je centralizovat všechna
řízení týkající se rozvodu nebo rozluky. Tento návrh nesmí ohrožovat
pravidla, jimiž se řídí příslušnost a uznávání rozsudků
obsažených v těchto zvláštních nástrojích tím, že by nabízel možnost
použít příslušnost jiného členského státu, pokud jde o ochranná
opatření přijatá v kontextu probíhajícího řízení.
Z těchto důvodů se budou všechna ochranná opatření
spadající do působnosti nařízení „Brusel IIa“ dále řídit tímto
nástrojem. Tento návrh se však bude vztahovat na ochranná opatření, která
nespadají do oblasti působnosti nařízení „Brusel IIa“, např.
ochranná opatření, která by se týkala párů, které dosud nebyly
oddány, partnerů téhož pohlaví či sousedů.
Článek 2 – Definice
Ochranná
opatření – Vymezení pojmu „ochranné opatření“
zdůrazňuje preventivní a dočasnou povahu těchto
opatření, která jsou přijata v členském státě s cílem
chránit určitou osobu, pokud existují závažné důvody domnívat se, že
je tělesná a/nebo duševní nedotknutelnost nebo svoboda této osoby
vystavena nebezpečí. „Ochranné opatření“ může být přijato
v takzvaném ex parte řízení (aniž je osoba, která
představuje nebezpečí, předvolána) nebo v řízení za
přítomnosti obou stran.
Orgán – Vymezení pojmu „orgán“ je široké, tak aby zahrnovalo
jakýkoliv orgán jmenovaný členským státem jakožto orgán mající pravomoc
v otázkách spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení.
Tento termín proto nezahrnuje pouze soudy a tribunály, ale také správní a další
orgány, které mají podle vnitrostátního práva daného členského státu
pravomoc v otázkách spadajících do oblasti působnosti tohoto
nařízení.
Článek 3 – Příslušnost
Pravidla týkající se příslušnosti by
měla být co nejvíce předvídatelná. Jsou proto založena na
zásadě, že příslušnými orgány jsou orgány toho členského státu,
kde je ohrožena tělesná nebo duševní nedotknutelnost dané osoby a kde tato
osoba potřebuje ochranu. Přestože se toto místo obvykle shoduje
s bydlištěm osoby, která potřebuje ochranu, nemusí tomu tak být
třeba v případě, kdy se tato osoba přestěhuje do
zahraničí na stanovenou a poměrně krátkou dobu například za
účelem studia.
Článek 4 – Uznávání
Tento článek je inspirován dalšími
nástroji vzájemného uznávání v záležitostech občanského práva,
jmenovitě návrhy na přepracování nařízení „Brusel I“ a „Brusel
IIa“, konkrétně pokud jde o právo na styk s dítětem nebo o navrácení
dítěte. Nejsou vyžadovány žádné prozatímní postupy: uznávání je automatické.
Článek
5 – Osvědčení
Osvědčení
je nezbytné pro osobu vystavenou nebezpečí, aby mohla uplatnit ochranné
opatření v jiném členském státě. Byl uplatněn princip
článků 41 a 42 nařízení „Brusel IIa“ zabývajících se právem na
styk s dítětem a navrácením dítěte.
Osvědčení
se vydává z moci úřední nebo na návrh chráněné osoby a vydávají
jej příslušné orgány členského státu v podobě standardního
formuláře obsaženého v příloze tohoto nařízení. Poté je
úkolem strany, která si přeje uplatnit opatření v jiném
členském státě, aby vydané osvědčení příslušným
orgánům tohoto členského státu předložila. Osvědčení
obsahuje všechny informace, jež jsou relevantní pro uznání a výkon
zahraničního ochranného opatření, zejména popis ochranného
opatření formulovaného způsobem, který příslušným orgánům
druhého členského státu umožní jej uznat a případně jej vykonat
podle jeho vnitrostátního práva. V osvědčení se tedy neuvádí
konkrétní odkaz na vnitrostátní právo, např. na článek X sbírky
Y, nýbrž vysvětlení daného opatření. Rovněž není stanoveno
místo, např. konkrétní adresa, nýbrž je uveden obecný odkaz na
pracoviště či bydliště.
Příslušné
orgány druhého členského státu mohou požadovat přepis nebo
překlad obsahu osvědčení a zejména popis uvedeného
opatření.
Článek
8 – Přizpůsobení
Tento článek
se týká případu, kdy zahraniční ochranné opatření vnitrostátní
právo druhého členského státu nezná. Příslušný orgán tohoto
členského státu bude tudíž muset ochranné opatření maximálně
přizpůsobit opatření, jež je známo podle jeho vnitrostátního
práva a které má podobné účinky a sleduje podobné cíle a zájmy.
Přizpůsobení je v oblasti nástrojů vzájemného uznávání v
občanských věcech opakujícím se pravidlem.
Článek 9 – Výkon
některých ochranných opatření
Podle vnitrostátního práva vyžaduje jen velmi
malý počet ochranných opatření pro zajištění účinku aktivní
zásah příslušných orgánů.
V těchto
případech použije příslušný orgán vykonávajícího členského státu
pravidla svého vnitrostátní práva pro podobná ochranná opatření, aniž by
byl zapotřebí zvláštní postup.
Článek
10 – Záruky základních práv
Ochrana základních práv jednotlivce se vstupem
Lisabonské smlouvy v platnost stala ještě významnější prioritou:
Listina základních svobod EU se pro Unii stala právně závaznou. Evropská
unie se chystá přistoupit k Evropské úmluvě o lidských právech.
V souvislosti s oběťmi je relevantní široká škála
základních práv: lidská důstojnost, právo na život, právo na
nedotknutelnost lidské osobnosti, právo na svobodu a bezpečnost, právo na
respektování soukromého a rodinného života, právo ochranu osobních údajů,
právo na vlastnictví, právo na svobodu pohybu a pobytu, rovnost před
zákonem, práva dítěte, práva starších osob, začleňování osob se
zdravotním postižením, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý
proces a v neposlední řadě presumpce neviny a právo na obhajobu.
Jak podrobně
uvádí posouzení dopadů doprovázející tento návrh a podle dokumentu Unie
s názvem Strategie účinného uplatňování Listiny základních práv
Evropskou unií[13],
respektují všechny prvky nařízení Listinu základních práv, a zejména právo
na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces zaručené v jejím
článku 47.
Zrušení všech
prozatímních formalit pro uznání a případně výkon opatření
přijatého v jednom členském státě, k němuž dochází
v druhém členském státě, musí doprovázet záruky základních práv.
Tento článek stanoví pevnou záruku, jelikož toto osvědčení nelze
vydat, není-li zaručeno právo na spravedlivý soudní proces osoby, která
představuje nebezpečí.
Článek
12 – Odmítnutí, pozastavení nebo odvolání uznání nebo výkonu
Uznání a případně výkon ochranného
opatření přijatého v určitém členském státě by
měly být založeny na zásadě vzájemné důvěry a důvody
pro neuznání by měly být omezeny na nezbytné minimum. V souladu
s touto zásadou se navrhuje pouze jeden důvod pro odmítnutí. V zájmu
harmonického výkonu spravedlnosti je nezbytné minimalizovat možnost
vzájemně si odporujících rozhodnutí. Příslušný orgán uznávajícího
členského státu může na návrh osoby, která představuje
nebezpečí, odmítnout uznání ochranného opatření přijatého soudem
ve státě původu, pokud je v rozporu s rozhodnutími přijatými v
uznávajícím členském státě.
Je důležité
zajistit, aby v případě, že je ochranné opatření
pozastaveno nebo odvoláno v členském státě, v němž
bylo opatření původně přijato, příslušný orgán
uznávajícího členského státu pozastavil nebo odvolal uznání a
případně výkon ochranného opatření. Úkolem osoby, která
představuje nebezpečí, je to navrhnout. Za tímto účelem je
v příloze tohoto návrhu připojen formulář standardizovaného
návrhu.
Článek
13 – Oznamování
Co se týče dalších nástrojů vzájemného
uznávání v občanských věcech, stanoví tento článek základní
harmonizaci minimálních pravidel, pokud jde o nezbytnost oznámit osobě,
která představuje nebezpečí, a chráněné osobě veškeré
informace týkající se vydání, uznání, možného výkonu a sankcí, pozastavení nebo
odvolání ochranného opatření v prvním členském státě.
V odstavci 2 zavádí stejnou povinnost pro druhý členský stát. To
zajistí dodržení základních práv v souladu s ustanoveními Listiny
základních práv Evropské unie.

4.
Subsidiarita a proporcionalita

Cíle návrhu nelze
v důsledku nadnárodních aspektů problematiky uspokojivě
dosáhnout na úrovni členských států. Je nezbytné zajistit, aby osoby
neztrácely poskytnutou ochranu, pokud cestují nebo se přestěhují do
zahraničí. Mechanismus, jež toto nařízení předpokládá a jež
spočívá v odstranění jakýchkoli prozatímních formalit díky
využívání standardizovaného a vícejazyčného osvědčení,
nelze uskutečnit na úrovni jednotlivých členských států. Pouze
právní předpis na úrovni EU může vytvořit rovné podmínky.
Návrh je tedy v souladu se zásadou subsidiarity.
Návrh je
rovněž v souladu se zásadou proporcionality, protože se omezuje na
míru nezbytně nutnou k dosažení uvedených cílů na evropské
úrovni a nepřekračuje rámec toho, co je pro tento účel nezbytné.
2011/0130 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY
o vzájemném uznávání ochranných opatření
v občanských věcech
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 81 odst. 2 písm. a),
e) a f) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[14],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů[15],
v souladu s řádným legislativním
postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská unie si stanovila za cíl udržovat a
rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva usnadňující
přístup ke spravedlnosti, zejména uplatňováním zásady vzájemného
uznávání soudních a mimosoudních rozhodnutí v občanských
věcech . Za účelem postupného vytvoření takového prostoru
by Unie měla schválit mimo jiné i nástroje týkající se justiční
spolupráce v občanských věcech, zejména je-li to zapotřebí k
řádnému fungování vnitřního trhu.
(2)
Tato oblast náleží do oblasti justiční
spolupráce v občanských věcech ve smyslu článku 81 Smlouvy o
fungování Evropské unie.
(3)
Rozdíly mezi vnitrostátním pravidly, jimiž se
řídí ochranná opatření, brání náležitému fungování vnitřního
trhu. Ustanovení k zajištění rychlého a jednoduchého uznání a případně
výkonu ochranných opatření z členských států, které jsou
vázány tímto nařízením, jsou nezbytné k tomu, aby byla poskytnutá ochrana
zachována, pokud daná osoba cestuje nebo se přestěhuje do jiného členského
státu.
(4)
Za účelem dosažení cíle volného pohybu
ochranných opatření je nezbytné a vhodné, aby se pravidla upravující
příslušnost, uznávání a případný výkon rozhodnutí řídila právním
nástrojem Unie, který by byl závazný a přímo použitelný.
(5)
Toto nařízení se vztahuje na ochranná
opatření přijatá v občanských věcech bez ohledu na
povahu orgánu, kterým může být soud, tribunál nebo správní nebo jakýkoliv
jiný orgán.
(6)
Toto nařízení se vztahuje na všechna ochranná
opatření, jak jsou v něm definována. Nevztahuje se na ochranná
opatření, na něž se vztahuje nařízení Rady (ES)
č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003
o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí
ve věcech manželských a ve věcech rodičovské
zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES)
č. 1347/2000. Pokud jde o opatření vstupující do jeho
oblasti působnosti, ruší se tímto nařízením nařízení Rady (ES)
č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti
a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských
a obchodních věcech.
(7)
Pravidla, jimiž se řídí příslušnost by
měla být vysoce předvídatelná a založená na zásadě, že
příslušnými orgány jsou orgány členského státu, kde je ohrožena
duševní a tělesná nedotknutelnost dané osoby nebo její svoboda.
Příslušnost by měla být na tomto základě vždy určitelná.
(8)
Pro harmonické fungování spravedlnosti je nutno
zabránit případům, kdy dva členské státy vydají vzájemně
neslučitelná rozhodnutí. Toto nařízení by proto mělo stanovit
důvod pro odmítnutí uznání nebo výkonu na návrh osoby, která představuje
nebezpečí, v případě vzájemně neslučitelných
rozhodnutí.
(9)
Vzájemná důvěra ve výkon spravedlnosti
v Unii a cíl zajistit rychlejší a méně nákladný pohyb ochranných
opatření v rámci Evropské unie ospravedlňují postupy pro
uznávání a výkon těchto opatření bez jakýchkoliv prozatímních
formalit. V důsledku toho by mělo být ochranné opatření vydané
v jednom členské státě považováno pro účely uznání a
případně výkonu rozhodnutí za rozhodnutí vydané v tom členském
státě, kde se uznání nebo výkon navrhuje.
(10)
V případě, že je podle práva druhého
členského státu pro účinek ochranného opatření nezbytný zásah
jeho příslušných orgánů, měl by se postup výkonu ochranného
opatření řídit právem tohoto členského státu.
(11)
Toto nařízení se nezabývá trestními sankcemi
zavedenými členskými státy v případě porušení ochranného
opatření, jimiž se i nadále zabývá vnitrostátní právo jednotlivých
členských států.
(12)
Toto nařízení by mělo zavést jednotný
vzor osvědčení a určit příslušný orgán k jeho
vydávání, aby byl usnadněn volný pohyb ochranných opatření
v Evropské unii. V zájmu dodržení zásady subsidiarity by toto
osvědčení by nemělo nahradit vnitřní postup členských
států.
(13)
Osvědčení by nemělo podléhat
odvolání. Pokud je však ochranné opatření pozastaveno nebo odvoláno
v prvním členském státě, měl by příslušný orgán
v druhém členském státě na návrh osoby, která představuje
nebezpečí, uznání a/nebo výkon ochranného opatření pozastavit nebo
odvolat.
(14)
V zájmu rychlého a účinného fungování
tohoto nařízení by měla být pravomoc přijímat akty
v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie za
účelem změny formulářů obsažených v příloze
svěřena Komisi. Je důležité, aby Komise v průběhu
přípravné práce prováděla náležité konzultace včetně
konzultací na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání
aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit včasné a
soustavné předávání příslušných dokumentů Evropskému parlamentu
a Radě.
(15)
Toto nařízení dodržuje základní práva
a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
Zejména usiluje o zajištění práv na obhajobu a spravedlivý proces,
jak je stanoveno v článku 47 této listiny. Toto nařízení musí
být uplatňováno v souladu s těmito právy a zásadami.
(16)
Jelikož cíle tohoto nařízení nemůže být
uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a lze jej lépe
dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření
v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o
Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou
v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec
toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.
(17)
[V souladu s články 1, 2, 3 a 4 Protokolu o
postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody,
bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii
a Smlouvě o fungování Evropské unie, Spojené království a Irsko oznámily
své přání účastnit se přijímání a používání tohoto
nařízení.] NEBO [Aniž je dotčen článek 4 Protokolu o postavení
Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a
práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o
fungování Evropské unie, Spojené království a Irsko se neúčastní
přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani
použitelné].
(18)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení
Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o
fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto
nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Oblast
působnosti, definice a příslušnost
Článek 1 –
Působnost
Toto nařízení se vztahuje na ochranná
opatření přijatá v občanských věcech bez ohledu na
povahu přijímajícího orgánu. Není použitelné na ochranná opatření, na
něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2201/2003.
Článek 2 – Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)      „ochranným opatřením“
jakékoliv rozhodnutí bez ohledu na jeho název, které je preventivní a
dočasné povahy a jež bylo přijato orgánem v členském státě
v souladu s jeho vnitrostátním právem s cílem chránit
určitou osobu, pokud existují závažné důvody považovat tělesnou
a/nebo duševní nedotknutelnost nebo svobodu této osoby za ohroženou. Patří
sem i opatření, jež jsou nařízena, aniž by byla předvolána
osoba, která představuje nebezpečí.
Opatřeními ochranné povahy jsou zejména
následující opatření :
i)        povinnost zdržet se návštěv
určitých lokalit, míst nebo vymezených oblastí, kde má chráněná osoba
bydliště nebo které navštěvuje, nebo
ii)       povinnost vyhýbat se kontaktu
s chráněnou osobou jakoukoliv formou, včetně
prostřednictvím telefonu, elektronické či běžné pošty, faxu
a jakýchkoliv jiných prostředků, nebo
iii)      zákaz přiblížit se chráněné
osobě více než na předepsanou vzdálenost, nebo
iv)      rozhodnutí, jímž se přisuzuje
výlučné užívání společného příbytku dvou osob chráněné
osobě;
b)      „orgánem“ jakýkoli orgán, kterému
členský stát přiznává příslušnost ve věcech spadajících do
oblasti působnosti tohoto nařízení;
c)      „členským státem původu“
členský stát, v němž je ochranné opatření přijato;
d)      „uznávajícím členským státem“
členský stát, kde se uznání a případně výkon ochranného
opatření navrhuje.
Článek 3 – Příslušnost
Příslušnými orgány jsou orgány
členského státu, kde je ohrožena tělesná a/nebo duševní
nedotknutelnost nebo svoboda.
KAPITOLA II
Uznávání a výkon ochranných opatření
Článek 4 – Uznávání
Ochranné opatření přijaté
v jednom členské státě se uznává v ostatních členských
státech, aniž by byl nezbytný zvláštní postup a aniž by bylo možno jeho uznání
napadnout, pokud bylo rozhodnutí osvědčeno v členském státě
původu v souladu s článkem 5.
Článek
5 – Osvědčení
1.           Strana, která se hodlá v
jiném členském státě dovolávat ochranného příkazu uznaného podle
tohoto článku předloží orgánům uznávajícího členského státu
osvědčení vydané v souladu s tímto článkem.
2.           Příslušné orgány
členského státu původu vydají osvědčení s použitím
standardního formuláře stanoveného v příloze, mimo jiné s uvedením
popisu opatření, jenž je formulován tak, aby usnadňoval uznání a
případně výkon v druhém členském státě.
3.           Osvědčení se
vydává:
i)       z moci úřední
v případě přeshraničních situací v době
přijetí ochranného opatření. Pro účely tohoto nařízení má věc
přeshraniční rozměr s výjimkou případů, kde je
tělesná a/nebo duševní nedotknutelnost nebo svoboda ohrožena
výlučně v členském státě původu,
ii)       na návrh chráněné osoby v
jakémkoliv dalším případě. Při přijímání ochranného
opatření členský stát původu informuje chráněnou osobu
o možnosti požádat o osvědčení stanovené tímto nařízením.
4.           Příslušné orgány
uznávajícího členského státu mohou případně požadovat
přepis nebo překlad obsahu osvědčení v souladu
s článkem 15.
Článek 6 – Účinky
osvědčení
Osvědčení nabývá účinnosti
pouze v mezích vykonatelnosti rozhodnutí.
Článek 7 – Oprava
osvědčení
1.           Pro všechny opravy
osvědčení je použitelné právo členského státu původu.
2.           Proti vydání
osvědčení není odvolání.
Článek
8 – Přizpůsobení zahraničního ochranného opatření
Pokud není ochranné opatření známé
v uznávajícím členském státě, příslušný orgán v tomto
členském státě v největší možné míře přizpůsobí
ochranné opatření ekvivalentu známému v rámci svého práva, se kterým
jsou spojeny rovnocenné účinky a které sleduje obdobný účel a zájmy.
Článek 9 – Výkon
některých ochranných opatření
1.
V rozsahu, ve kterém ochranné opatření
přijaté v jednom členském státě vyžaduje pro nabytí
účinnosti podle práva jiného členského státu zásah příslušných
orgánů tohoto členského státu, je vykonáno v druhém
členském státě, aniž je zapotřebí prohlášení o vykonatelnosti.
2.
Postup výkonu ochranných opatření
přijatých v jiném členském státě se řídí právem
uznávajícího členského státu, včetně odvolání proti
přizpůsobení ochranného opatření podle článku 8.
Článek 10 – Záruka
základních práv
1.           Orgány členského státu
původu vydají osvědčení uvedené v článku 5, pouze
pokud jsou dodrženy záruky základních práv stanovené v tomto článku.
2.           Osoba, která představuje
nebezpečí a která se nedostavila k jednání v členském státu
původu, má právo podat návrh na přezkum ochranného opatření
u příslušného orgánu uvedeného členského státu, jestliže:
a)
jí nebyl doručen návrh na zahájení řízení
nebo jiná rovnocenná písemnost v dostatečném předstihu
a takovým způsobem, který jí umožňuje přípravu na svou
obhajobu; nebo
b)      nemohla ochranné opatření napadnout
z důvodu vyšší moci nebo z důvodu mimořádných
okolností bez jakéhokoli pochybení ze své strany,
ledaže nevyužila proti ochrannému opatření
žádný opravný prostředek, i když tak mohla učinit.
2.           V případech, kdy je
ochranné opatření nařízeno bez předvolání osoby, která
představuje nebezpečí, a jeho výkon je zamýšlen bez předchozího
oznámení této osobě, má tato osoba právo napadnout opatření podle
práva členského státu původu.
Článek 11 – Vyloučení
přezkumu ve věci samé
Ochranné opatření vydané v jednom
členském státě nesmí být v žádném případě
přezkoumáváno ve věci samé v členském státě, ve kterém
bylo navrženo uznání nebo výkon.
Článek 12 – Odmítnutí,
pozastavení nebo odvolání uznání nebo výkonu
1.           Příslušný orgán
uznávajícího členského státu může na návrh osoby, která
představuje nebezpečí, odmítnout uznání ochranného opatření
přijatého ve státě původu, pokud je v rozporu se soudním
rozhodnutím přijatým v uznávajícím členském státě.
2.           Pokud je ochranné
opatření pozastaveno nebo odvoláno v členském státě
původu, příslušný orgán v uznávajícím členském státě
na návrh osoby, která představuje nebezpečí, uznání a
případně výkon ochranného opatření pozastaví nebo odvolá. Návrh
se podává na vzorovém formuláři uvedeném v příloze II.
4.           Uznání ochranného
opatření nesmí být odmítnuto z důvodu, že právo uznávajícího
členského státu takové opatření založené na týchž skutečnostech
nedovoluje.
Článek 13 – Oznamování
1.           Příslušné orgány
členského státu původu bez prodlení a v souladu s právem
tohoto členského státu oznámí osobě, která představuje riziko, a
chráněné osobě:
i)        vydání ochranného opatření,
ii)       případně odpovídající
opatření výkonu,
iii)      případně sankce
v případě porušení ochranného opatření,
iv)      jakékoliv pozastavení nebo odvolání
ochranného opatření.
2.           Po obdržení
osvědčení podle článku 5 předloženého chráněnou osobou
oznámí příslušné orgány uznávajícího členského státu neprodleně
a podle pravidel nařízení (ES) č. 1393/2007[16] osobě, která představuje
nebezpečí, a chráněné osobě:
i)        uznání ochranného opatření,
ii)       případně odpovídající
opatření výkonu,
iii)      případně sankce
v případě porušení ochranného opatření,
iv)      jakékoliv pozastavení nebo odvolání
ochranného opatření.
KAPITOLA III
Ostatní ustanovení
Článek 14 – Legalizace a další podobné
formality
V rámci tohoto nařízení se
nevyžaduje legalizace či obdobný formální požadavek.
Článek 15 – Přepis a překlad
Je-li podle tohoto nařízení vyžadován
přepis nebo překlad, provede se do úředního jazyka nebo do
jednoho z úředních jazyků uznávajícího členského státu nebo
do jakéhokoliv jazyka, který uznávající členský stát určil jako
přijatelný. Každý překlad podle tohoto nařízení musí být
proveden osobou oprávněnou provádět překlady v jednom z
členských států.
Článek 16 – Právo na právní
pomoc
Navrhovatel, jemuž se v členském
státě původu dostává výhod úplné nebo částečné bezplatné
právní pomoci nebo který je osvobozen od úhrady nákladů nebo výdajů,
požívá v jakémkoliv řízení souvisejícím s vykonatelností ochranného
opatření nejvýhodnější právní pomoci nebo nejširšího osvobození od
úhrady nákladů a výdajů podle práva uznávajícího členského
státu.
KAPITOLA IV
Obecná a závěrečná ustanovení
Článek 17 – Přechodná
ustanovení
Toto nařízení se vztahuje na ochranná
opatření přijatá počínaje dnem počátku použitelnosti tohoto
nařízení, přestože byl návrh na tato ochranná opatření podán
před tímto datem.
Článek 18 – Změny
formulářů
Komise je zmocněna přijímat akty v
přenesené pravomoci v souladu s článkem 19 týkající se změn
formulářů obsažených v příloze.
Článek 19 – Výkon přenesené
pravomoci
1.           Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným
v tomto článku.
2.           Přenesení pravomoci
uvedené v článku 18 platí na dobu neurčitou od [datum vstupu
tohoto nařízení v platnost].
3.           Evropský parlament nebo Rada
mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 18 kdykoli zrušit.
Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí
v něm blíže určených. Nabývá účinnosti dnem následujícím po
zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské
unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm
upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů
v přenesené pravomoci.
4.           Přijetí aktu
v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí
současně Evropskému parlamentu a Radě.
5.           Akt v přenesené
pravomoci přijatý podle článku 18 vstoupí v platnost, pouze
pokud Evropský parlament a Rada nevysloví ve lhůtě dvou
měsíců od oznámení aktu Evropskému parlamentu a Radě námitky
nebo pokud Evropský parlament a Rada před uplynutím této lhůty
Komisi informují, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského
parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o [dva měsíce].
Článek 20 – Ustanovení
o přezkumu
Nejpozději do [do pěti let po
uplynutí lhůty uvedené v článku 23] podá Komise Evropskému
parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru
zprávu o pokroku při uplatňování tohoto nařízení.
V případě potřeby se ke zprávě přiloží návrhy na
změny.
Článek 21 – Zveřejňované
informace
V rámci Evropské soudní sítě pro
občanské a obchodní věci vytvořené rozhodnutím 2001/470/ES[17] poskytnou členské státy za účelem
zveřejnění popis vnitrostátních pravidel a postupů
týkajících se ochranných opatření, včetně orgánů
příslušných pro uznávání a/nebo výkon.
Členské státy tyto informace
průběžně aktualizují.
Článek 22 – Komunikace
členských států
Do [jednoho roku před vstupem tohoto
nařízení v platnost] členský stát sdělí Komisi:
a)      které orgány mají pravomoc
v záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto
nařízení;
b)      které jazyky jsou přijatelné pro
překlady osvědčení uvedených v článku 15.
Komise informace vhodným způsobem
zpřístupní veřejnosti, a to zejména prostřednictvím Evropské
soudní sítě pro občanské a obchodní věci vytvořené
rozhodnutím 2001/470/ES.
Článek 23 – Vstup v platnost
a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Použije se ode [dvanáct měsíců po
vstupu v platnost].
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné v členských státech
v souladu se Smlouvami.
V […]
PŘÍLOHA I
OSVĚDČENÍ
PODLE ČLÁNKU 5
1.           ČLENSKÝ STÁT PŮVODU
AT □ BE □ BG
□ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI
□ FR □ HU □ IE □ IT □ LT □ LU □ LV
□ MT □ NL □ PL □ PT □ RO □ SE □ SI
□ SK □ UK □
2.           PŘÍSLUŠNÝ ORGÁN VYDÁVAJÍCÍ
OSVĚDČENÍ
2.1         Název:
2.2         Adresa:
2.3         Telefon/fax/e-mail:
3.           CHRÁNĚNÁ OSOBA
3.1         Celé jméno (příjmení,
jméno)
3.2         Adresa používaná pro
účely oznamování podle článku 13
3.3         Datum a místo narození (je-li
známo)
4.           OSOBA, KTERÁ PŘEDSTAVUJE NEBEZPEČÍ
4.1         Celé jméno (příjmení,
jméno)
4.2         Adresa používaná pro
účely oznamování podle článku 13
4.3         Datum a místo narození (je-li
známo)
5.           OCHRANNÉ OPATŘENÍ
5.1         Datum a číslo jednací:
6.           POPIS OCHRANNÉHO
OPATŘENÍ[18]
Já, níže podepsaný(á),
tímto osvědčuji, že proti osobě, která představuje
nebezpečí a jejíž totožnost je uvedena v bodě 4, bylo
v členském státě původu přijato ochranné opatření
a že byly dodrženy záruky základních práv stanovené v článku 10.
Pokud jste připojili
dodatečné listy, uveďte počet stránek: …
Vystaveno v: …
Podpis a
razítko příslušného orgánu členského státu původu:
PŘÍLOHA II
NÁVRH
NA POZASTAVENÍ NEBO ODVOLÁNÍ UZNÁNÍ NEBO VÝKONU PODLE ČLÁNKU 12
1.           NAVRHOVATEL (OSOBA, KTERÁ
PŘEDSTAVUJE NEBEZPEČÍ)
1.1         Celé jméno (příjmení,
jméno)
1.2         Adresa používaná pro
účely oznamování podle článku 13
1.3         Datum a místo narození (je-li
známo)
2.           PŘÍSLUŠNÝ ORGÁN
V ČLENSKÉM STÁTĚ PŮVODU
2.1         Název
2.2         Adresa
2.3         Členský stát
AT □ BE □ BG
□ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI
□ FR □ HU □ IE □ IT □ LT □ LU □ LV
□ MT □ NL □ PL □ PT □ RO □ SE □ SI
□ SK □ UK □
2.4. Telefon/fax/e-mail:
3.           ROZHODNUTÍ, KTERÝM SE POZASTAVUJE NEBO
RUŠÍ OCHRANNÉ OPATŘENÍ
3.1         Datum a číslo jednací:
3.2         Shrnutí rozhodnutí, kterým se
pozastavuje nebo ruší ochranné opatření
4.           CHRÁNĚNÁ OSOBA
4.1         Celé jméno (příjmení,
jméno)
4.2         Adresa používaná pro
účely oznamování podle článku 13
4.3         Datum a místo narození (je-li
známo)
Pokud jste připojili
dodatečné listy, uveďte počet stránek: …
Vystaveno v: …
Podpis:
[1]               Uř. věst. C 69, 18.3.2010, s. 5–18,
13577/09 COPEN 176 ze dne 23. září 2009.
[2]               Víceletý program, který stanoví priority Evropské unie
pro oblast spravedlnost, svobody a bezpečnosti na období 2010–2014:
„Stockholmský program – Otevřená a bezpečná Evropa, která
slouží svým občanům a chrání je“, Úř. věst. C
115, 4.5.2010, s. 1.
[3]               2969. zasedání Rady ve složení pro SVV z 23.10.2009,
[14936/09 (Tisk. zpráva 306)].
[4]               Usnesení Evropského parlamentu ze dne 7. května
2009 o rozvoji prostoru trestního soudnictví v Evropské unii
[P6_TA(2009)0386].
[5]               Legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne
26. listopadu 2009 o odstranění násilí páchaného na ženách
[P7_TA(2009)0098].
[6]               Zpráva o občanství EU za rok 2010, „Odstranit
překážky pro výkon práv občanů EU“, KOM(2010) 603.
[7]               13577/09 COPEN 176 ze dne 23. září 2009.
[8]               Matrix Insight/Andersson Elfers Felix, „A Study for
an Impact Assessment on Ways of Improving the Support, Protection and Rights of
Victims across Europe“, Final Report, (Studie pro posouzení dopadu
způsobů zdokonalení podpory, ochrany a práv obětí
v Evropě, konečná zpráva), 3. listopadu 2010.
[9]               Burkhard Hess: „Feasibility Study: The European
Protection Order and the European Law of Civil Procedure“ (Studie
proveditelnosti: evropský ochranný příkaz a evropské právo občanského
procesu), v brzské době k dispozici na adrese:
http://ec.europa.eu/justice/index_en.htm.
[10]             Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne
27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu
rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské
zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES)
č. 1347/2000, Úř. věst. L 338, 23.12.2003,
s. 1.
[11]             Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o
příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a
obchodních věcech (přepracované
znění) – KOM(2010) 748, 14.12.2010.
[12]             Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22.
prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí
v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12,
16.1.2001).
[13]             Sdělení Komise „Strategie účinného
uplatňování Listiny základních práv Evropskou unií“, KOM(2010) 573,
19.10.2010.
[14]             Úř. věst. C […], […], s. […].
[15]             Úř. věst. C […], […], s. […].
[16]             Úř. věst. L 324, 10.12.2007, s. 79.
[17]             Úř. věst. L 174, 27.6.2001, s. 25.
[18]             Popis ochranného opatření musí být formulován tak,
aby příslušným orgánům druhého členského státu umožnil jej uznat
a případně vykonat podle jeho vnitrostátního práva. Neuvádí se tedy
konkrétní odkaz na vnitrostátní právo, např. článek X zákona Y,
nýbrž vysvětlení opatření. Rovněž se neuvádí místo, např. konkrétní
adresa, nýbrž je uveden obecný odkaz na pracoviště či bydliště.
Musí být poskytnut obecný popis opatření, např. zákaz vstupu na
místo, kde chráněná osoba pracuje, a nikoliv zákaz přiblížit se ulici
X nebo opatření přijaté podle paragrafu X zákona Y. V
případě, že ochranné opatření není známo nebo je v druhém
členském státě upraveno poněkud odlišně,
přizpůsobí orgán tohoto členského státu v možné míře
dotyčné opatření ekvivalentu, který má podle jeho práva podobné
účinky a sleduje stejné cíle.


Důležité právní upozornění

|

52005PC0384

Návrh nařízení Rady o společné organizaci trhu s osivem  /* KOM/2005/0384 konecném znení - CNS 2005/0164 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 24.8.2005KOM(2005) 384 v konečném znění2005/0164 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo společné organizaci trhu s osivem(předložený Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVANařízení Rady (EHS) č. 2358/71 o společné organizaci trhu s osivem, jakož i kódy KN příslušných produktů byly několikrát podstatným způsobem změněny. Vzhledem k uvedeným změnám, a zejména vzhledem ke změnám zavedeným v rámci nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, je v zájmu jasnosti a srozumitelnosti právních předpisů Společenství třeba zrušit nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 a nahradit ho novým nařízením.Ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1674/72 ze dne 2. srpna 1972 o stanovení obecných pravidel pro poskytování a financování podpory pro osivo jsou začleněna do prováděcích pravidel podle kapitoly 10 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004. Nařízení Rady (EHS) č. 1674/72 by proto mělo být zrušeno.Režim dovozních licencí byl pro všechny dovozy osiva sjednocen a zjednodušen, neboť již nepovoluje výjimku pro dovozy uskutečněné v rámci řádně zaregistrovaných smluv o množení osiva ve třetí zemi.Platná ustanovení o státní podpoře, kterou Finsko poskytuje z důvodu specifických klimatických podmínek, jsou zachována a Komise předloží Radě zprávu o výsledcích těchto podpor do 1. ledna 2006.2005/0164 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo společné organizaci trhu s osivemRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 odst. 2 třetí pododstavec této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,vzhledem k těmto důvodům:(1) Fungování a rozvoj společného trhu se zemědělskými produkty vyžadují současně vytvoření společné zemědělské politiky, která musí zahrnovat zejména společnou organizaci zemědělských trhů, jež může v závislosti na produktu nabývat různých forem.(2) Nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 ze dne 26. října 1971 o společné organizaci trhu s osivem[1] bylo několikrát podstatným způsobem změněno, přičemž uvedené změny byly provedeny v rámci nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001[2]. V zájmu jasnosti je třeba zrušit nařízení (EHS) č. 2358/71 a nahradit ho novým nařízením.(3) Ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 1674/72 ze dne 2. srpna 1972 o stanovení obecných pravidel pro poskytování a financování podpory pro osivo[3] byla začleněna do prováděcích pravidel podle kapitoly 10 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 ze dne 29. října 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin[4]. Nařízení (EHS) č. 1674/72 by proto mělo být zrušeno.(4) Má-li být umožněno sledování objemu obchodu s osivem se třetími zeměmi, je třeba zavést režim dovozních licencí se složením jistoty, která bude zárukou toho, že transakce, na něž byly tyto licence vyžádány, budou provedeny.(5) Pokud jde o zboží dovezené ze třetích zemí, režim cel umožňuje vzdát se jakýchkoli dalších ochranných opatření.(6) Vnitřní trh a mechanismus cel by se však mohly za mimořádných okolností ukázat jako nedostatečné. V takových případech by Společenství mělo mít možnost přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření, aby trh Společenství nebyl ponechán bez ochrany proti narušení, ke kterému by mohlo v důsledku toho dojít. Tato opatření musí být v souladu s mezinárodními závazky Společenství.(7) Řádné fungování jednotného trhu s osivem by bylo ohroženo poskytováním vnitrostátní podpory. Proto je nutné, aby se ustanovení Smlouvy, která upravují vnitrostátní podporu, vztahovala na produkty náležející do této společné organizace trhu. Z důvodu specifických klimatických podmínek může Finsko po svém přistoupení, pokud mu to Komise povolí, poskytovat podporu pro určitá množství osiva a osiva obilovin vyprodukovaná ve Finsku.(8) Společný trh s osivem se neustále vyvíjí, a proto je třeba, aby si členské státy a Komise vzájemně sdělovaly informace týkající se tohoto vývoje.(9) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení je třeba přijmout podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[5],PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Kapitola I Úvodní ustanoveníČLÁNEK 1Zřizuje se společná organizace trhu s osivem, která se vztahuje na tyto produkty:Kód KN | Popis zboží |0712 90 11 | Kukuřice cukrové, hybridy k setí |0713 10 10 | Hrách (Pisum sativum) k setí |ex 0713 20 00 | Cizrna k setí |ex 0713 31 00 | Fazole druhů Vigna mungo (L.) Hepper nebo Vigna radiata (L.) Wilczek, k setí |ex 0713 32 00 | Malé červené fazole (Adzuki) (Phaseolus nebo Vigna angularis), k setí |0713 33 10 | Fazole obecné (Phaseolus vulgaris), k setí |ex 0713 39 00 | Ostatní fazole k setí |ex 0713 40 00 | Čočka k setí |ex 0713 50 00 | Boby (Vicia faba var. major) a koňské boby (Vicia faba var. equina, Vicia faba var. minor), k setí |ex 0713 90 00 | Ostatní sušené luštěniny k setí |1001 90 10 | Špalda k setí |ex 1005 10 | Kukuřice, hybridy, osivo |1006 10 10 | Rýže neloupaná (rýže paddy), k setí |1007 00 10 | Zrna čiroku, hybridy k setí |1201 00 10 | Sojové boby, též drcené, k setí |1202 10 10 | Podzemnice olejná, nepražená ani jinak tepelně upravená, neloupaná, k setí |1204 00 10 | Lněná semena, též drcené, k setí |1205 10 10 | Semena řepky nebo řepičky olejky, též drcená, k setí |1206 00 10 | Slunečnicová semena, též drcené, k setí |ex 1207 | Ostatní olejnatá semena a olejnaté plody, též drcené, k setí |1209 | Semena, plody a výtrusy k setí |Článek 2Hospodářský rok pro osivo každoročně začíná dne 1. července a končí dne 30. června následujícího roku.Článek 3Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena opatření stanovená nařízením (ES) č. 1782/2003.KAPITOLA II REžIM OBCHODU SE TřETÍMI ZEMěMIČLÁNEK 41. Veškerý dovoz produktů uvedených v článku 1 do Společenství může být podmíněn předložením dovozní licence. Produkty, pro které jsou potřebné dovozní licence, jsou vymezeny postupem podle čl. 10 odst. 2.2. Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství.3. Licence je platná pro dovoz do celého Společenství. Vydání licence je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny během doby platnosti licence. S výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se ve výše uvedené lhůtě dovoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.Článek 5Pokud toto nařízení nestanoví jinak, vztahuje se na produkty uvedené v článku 1 celní sazba společného celního sazebníku.Článek 61. Na sazební zařazení produktů uvedených v článku 1 se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a prováděcí pravidla ke kombinované nomenklatuře. Celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přijímá do společného celního sazebníku.2. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté podle tohoto nařízení nestanoví jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno:a) vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,b) uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.Článek 71. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v článku 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím bude ohroženo dosažení cílů stanovených v článku 33 Smlouvy, mohou být pro obchod se zeměmi, které nejsou členy Světové obchodní organizace, přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních. Tato opatření jsou sdělena členským státům a jsou okamžitě použitelná. Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.3. Opatření, o nichž rozhodne Komise, může kterýkoli členský stát do tří pracovních dnů ode dne, kdy mu byla oznámena, předložit Radě k přezkoumání. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčné opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.KAPITOLA III OBECNÁ USTANOVENÍČLÁNEK 81. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se na výrobu produktů uvedených v článku 1 tohoto nařízení a na obchod s těmito produkty články 87, 88 a 89 Smlouvy.2. Z důvodu specifických klimatických podmínek však může Finsko, pokud mu to Komise povolí, poskytovat podporu pro určitá množství osiva a osiva obilovin vyprodukovaná ve Finsku.Na základě informací, které Finsko včas poskytne Komisi, předá Komise do 1. ledna 2006 Radě zprávu o výsledcích povolených podpor, ke které přiloží nezbytné návrhy.Článek 9Členské státy a Komise si navzájem sdělí údaje potřebné k používání tohoto nařízení.Článek 101. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro osivo (dále jen „výbor“).2. V případě odkazů na tento článek se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.3. Výbor přijme svůj jednací řád.Článek 11Prováděcí pravidla k tomuto nařízení, a zejména doba platnosti licencí uvedených v článku 4, jakož i způsoby sdělování údajů uvedených v článku 9 se stanoví postupem podle čl. 10 odst. 2.KAPITOLA IV PřECHODNÁ A ZÁVěREčNÁ USTANOVENÍČLÁNEK 121. Zrušují se nařízení (EHS) č. 2358/71 a (EHS) č. 1674/72.2. Odkazy na nařízení (EHS) č. 2358/71 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou v příloze.Článek 13Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Použije se ode dne 1. července 2006.Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dneZa RadupředsedaPŘÍLOHASrovnávací tabulkaNařízení (EHS) č. 2358/71 | Toto nařízení |Článek 1 | Článek 1 |Článek 2 | Článek 2 |– | Článek 3 |Článek 3 | – |Článek 3a | – |Čl. 4 odst. 1 a odst. 2 první věta | Článek 4 |Čl. 4 odst. 2 druhý pododstavec | Článek 11 |Čl. 5 odst. 1 | Článek 5 |Čl. 5 odst. 2, článek 6 | Článek 6 |Článek 7 | Článek 7 |Článek 8 | Článek 8 |Čl. 9 první věta | Článek 9 |Čl. 9 druhá věta | Článek 11 |Článek 11 | Článek 10 |Článek 12 | – |Článek 13 | – |Článek 14 | – |Článek 15 | – |Článek 16 | – |– | Článek 12 |Článek 17 | Článek 13 |FINANČNÍ VÝKAZ |1. | ROZPOČTOVÝ OKRUH: 05 02 11 02 | POLOŽKY: 110 milionů eur |2. | NÁZEV: Návrh nařízení Rady o společné organizaci trhu s osivem |3. | PRÁVNÍ ZÁKLAD: Článek 37 Smlouvy |4. | CÍLE: Na základě reformy odvětví s osivy, která byla zavedena nařízením (ES) č. 1782/2003, je třeba zrušit a nahradit nařízení (EHS) č. 2358/71. |5. | FINANČNÍ DOPADY | OBDOBÍ 12 MĚSÍCŮ (v milionech EUR) | BĚŽNÝ FINANČNÍ ROK 2005 (v milionech EUR) | NÁSLEDUJÍCÍ FINANČNÍ ROK 2006 (v milionech EUR) |5.0 | VÝDAJE – FINANCOVANÉ Z ROZPOČTU ES (NÁHRADY/INTERVENCE) – VNITROSTÁTNÍCH ORGÁNŮ – JINÝCH SUBJEKTŮ | – | – | – |5.1 | PŘÍJMY – VLASTNÍ ZDROJE ES (DÁVKY/CLA) – VNITROSTÁTNÍ | – | – | – |2007 | 2008 | 2009 | 2010 |5.0.1 | ODHADOVANÉ VÝDAJE | – | – | – | – |5.1.1 | ODHADOVANÉ PŘÍJMY | – | – | – | – |5.2 | METODA VÝPOČTU: |6.0 | MŮŽE BÝT PROJEKT FINANCOVÁN Z POLOŽEK ZAČLENĚNÝCH V PŘÍSLUŠNÉ KAPITOLE STÁVAJÍCÍHO ROZPOČTU? | ANO NE |6.1 | MŮŽE BÝT PROJEKT FINANCOVÁN PŘEVODEM MEZI KAPITOLAMI STÁVAJÍCÍHO ROZPOČTU? | ANO NE |6.2 | BUDE POTŘEBA DODATEČNÝ ROZPOČET | ANO NE |6.3 | BUDE POTŘEBA ZAČLENIT POLOŽKY DO BUDOUCÍCH ROZPOČTŮ? | ANO NE |POZNÁMKY: |[1] Úř. věst. L 246, 5.11.1971, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 270, 21.10.2003, s. 1).[2] (Viz poznámka č. 4). Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 118/2005 (Úř. věst. L 24, 27.1.2005, s. 15).[3] Úř. věst. L 177, 4.8.1972, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3795/85 (Úř. věst. L 367, 31.12.1985, s. 21).[4] Úř. věst. L 345, 20.11.2004, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 794/2005 (Úř. věst. L 134, 27.5.2005, s. 6).[5] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.


Důležité právní upozornění

|

52005PC0310

Návrh nařízení Rady kterým se mění nařízení (ES) č. 27/2005, pokud jde o sledě obecného, makrelu obecnou, kranase obecného, chobotnici pobřežní a plavidla, která prováděla nezákonné rybolovné činnosti  /* KOM/2005/0310 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 12.7.2005KOM(2005) 310 v konečném zněníNávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 27/2005, pokud jde o sledě obecného, makrelu obecnou, kranase obecného, chobotnici pobřežní a plavidla, která prováděla nezákonné rybolovné činnostiDŮVODOVÁ ZPRÁVANařízení Rady (ES) č. 27/2005[1] stanoví pro rok 2005 rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů.1. Mezinárodní komise pro rybolov v Baltském moři (IBSFC) přijala v září 2004 doporučení zvýšit rybolovná práva na sledě obecného o 10 000 tun pro rok 2004 ve správní jednotce 3, což by Finsku zvýšilo rybolovná práva na sledě obecného o 8 199 tun. Komise předložila Radě návrh KOM (2004) 797 provést doporučení do nařízení Rady (ES) č. 2287/2003, kterým se pro rok 2004 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů[2]. Doporučení se však nestalo součástí právních předpisů Společenství kvůli časové tísni v Radě. V důsledku toho Finsko přečerpalo svoji kvótu pro rok 2004 o 7 856 tun, protože mu nebyla přidělena dodatečná část kvóty ve výši 10 000 tun. V souladu s nařízením Rady (ES) č. 847/96 ze dne 6. května 1996, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót[3] rozhodla Komise v nařízení Komise (ES) č. …/..ze dne ….., kterým se upravují určité rybolovné kvóty pro rok 2005 v souladu s nařízením Rady (ES) č. 847/96, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót[4] snížit kvótu Finska na sledě obecného pro rok 2005 o 7 856 tun kvůli tomuto přečerpání. Kvóta Finska na sledě obecného v subdivizi 30-31 by měla být proto zvýšena o 7 856 tun, protože snížení bylo způsobeno skutečností, že doporučení IBSFC nebylo provedeno do právních předpisů Společenství. Tato změna nezvýší množství sledě obecného, které může Finsko odlovit v roce 2005.2. TAC přijaté pro makrelu obecnou a kranase vztahující se na divizi ICES Vb nezahrnovaly rybolovná práva v mezinárodních vodách. Tato skutečnost umožňuje, aby byly úlovky odlovené ve vodách Společenství nesprávně ohlašovány jako úlovky odlovené v mezinárodních vodách. Aby bylo zamezeno chybným hlášením, je třeba změnit správní oblast tak, aby zahrnovala mezinárodní vody divize ICES Vb.3. Na zasedání Rady ve složení ministrů odpovědných za rybářství, které se konalo v prosinci 2004, byla prohlášením Komise a Rady Komise vyzvána, aby začátkem roku 2005 předložila návrh na zavedení režimu umožňujícího vážení pelagických ryb po jejich převozu z přístavu vykládky. Tento návrh byl vypracován po několika konzultacích s členskými státy .4. V nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů[5] je minimální velikost chobotnice pobřežní (octopus vulgaris) stanovena na 750 gramů.Tato minimální velikost se vztahuje pouze na úlovky, vykládky a prodeje chobotnice pobřežní v námořních vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států, které se nacházejí v oblastech uvedených v článku 2 nařízení Rady (ES) č. 850/98.S cílem přispět k zachování této populace a zejména chránit nedospělé jedince je nutné rovněž stanovit minimální velikost chobotnice pobřežní pocházející z námořních vod pod svrchovaností nebo jurisdikcí třetích zemí, které se nacházejí v oblasti CECAF.Minimální velikost musí být 450 gramů (živé hmotnosti) nebo 400 gramů (vykuchaná). Podměrečné chobotnice z této oblasti nesmějí být drženy na palubě, překládány na jiné plavidlo, vykládány, převáženy, skladovány, vystavovány nebo nabízeny k prodeji, prodávány nebo umístěny na trh.5. V květnu 2005 Komise pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC) přijala prostřednictvím hlasování poštou doporučení zařadit několik plavidel na seznam plavidel, u kterých bylo potvrzeno, že prováděla nezákonné, nehlášené nebo neregulované rybolovné činnosti. Doporučení k opatřením, která se mají v případě takových plavidel použít, bylo přijato v únoru 2004. Je třeba zajistit provedení těchto doporučení do právního řádu Společenství.Proto se Rada žádá, aby co nejrychleji přijala tento návrh a umožnila tak rybářům sestavit plán činností pro toto lovné období.NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 27/2005, pokud jde o sledě obecného, makrelu obecnou, kranase obecného, chobotnici pobřežní a plavidla, která prováděla nezákonné rybolovné činnostiRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky[6], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,vzhledem k těmto důvodům:(1) Nařízení Rady (ES) č. 27/2005[7] stanoví pro rok 2005 rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů.(2) Mezinárodní komise pro rybolov v Baltském moři (IBSFC) přijala v září 2004 doporučení zvýšit rybolovná práva na sledě obecného o 10 000 tun pro rok 2004 ve správní jednotce 3, což by Finsku zvýšilo rybolovná práva na sledě obecného o 8 199 tun. Toto doporučení se nestalo součástí právních předpisů Společenství. V důsledku toho přečerpalo Finsko svoji kvótu pro rok 2004 o 7 856 tun, protože mu nebyly přiděleny dodatečné tuny. V nařízení Komise (ES) č. 776/2005 ze dne 19. května 2005, kterým se upravují určité rybolovné kvóty na rok 2005 v souladu s nařízením Rady (ES) č. 847/96, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót[8], byla kvóta Finska na sledě obecného pro rok 2005 snížena o 7 856 tun kvůli tomuto přečerpání. Kvóta Finska na sledě obecného v subdivizích 30-31 by proto měla být zvýšena o 7 856 tun, protože toto snížení bylo způsobeno skutečností, že doporučení IBSFC nebylo provedeno do právních předpisů Společenství. Tato změna nezvýší objem sledě obecného, který může Finsko v roce 2005 odlovit.(3) Celkový přípustný odlov (TAC) přijatý pro makrelu obecnou ve správní oblasti IIa (vody jiné než vody ES), Vb (vody ES), VI, VII, VIIIa,b,d,e, XII, XIV by měl být platný pro vody ES a mezinárodní vody oblasti Vb, aby se zabránilo chybnému hlášení. Správní oblast by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.(4) TAC přijatý pro kranase ve správní oblasti Vb (vody ES), VI, VII, VIIIa,b,d,e, XII, XIV by měl platit pro vody ES a mezinárodní vody oblasti Vb, aby se zabránilo chybnému hlášení. Správní oblast by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.(5) Aby bylo umožněno vážit sledě obecné, makrely obecné a kranase po jejich přepravě z přístavu vykládky, je třeba v roce 2005 zavést doplňující opatření.(6) S cílem přispět k zachování chobotnice pobřežní a zejména k ochraně nedospělých jedinců je nutné stanovit v roce 2005 minimální velikost chobotnice pobřežní z námořních vod pod svrchovaností nebo jurisdikcí třetích zemí, které se nacházejí v oblasti CECAF, do doby než bude přijato nařízení Rady, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů[9].(7) V květnu 2005 Komise pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC) přijala doporučení zařadit několik plavidel na seznam plavidel, u kterých bylo potvrzeno, že prováděla nezákonné, nehlášené nebo neregulované rybolovné činnosti. Doporučení k opatřením, která se mají v případě takových plavidel použít, bylo přijato v únoru 2004. Je třeba zajistit provedení tohoto doporučení do právního řádu Společenství.(8) S cílem zajistit obživu rybářů ve Společenství je důležité zpřístupnit loviště co nejdříve. Vzhledem k naléhavosti této otázky je zcela nezbytné udělit výjimku v podobě šestitýdenní lhůty uvedené v bodě I odst. 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropských společenství.(9) Nařízení (ES) č. 27/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Přílohy IA, IB a III nařízení (ES) č. 27/2005 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dneZa Radupředseda / předsedkyněPŘÍLOHAPřílohy nařízení (ES) č. 27/2005 se mění takto:1) V příloze IA:Položka týkající se druhu sleď obecný v subdivizi 30-31 se nahrazuje tímto:„Druh: | Sleď obecný | Oblast: | Subdivize 30-31 |Clupea harengus | HER/3D30.; HER/3D31. |Finsko | 60 327 |Švédsko | 11 529 |ES | 71 856 |TAC | 71 856 | Analytický TAC, na který se nevztahují články 3 a 4 nařízení (ES) č. 847/96. “ |2) V příloze IB:a) Položka týkající se druhu makrela obecná v oblasti IIa (vody jiné než vody ES), Vb (vody ES), VI, VII, VIIIa,b,d,e, XII, XIV se nahrazuje tímto:„Druh: | Makrela obecná | Oblast: | IIa (vody jiné než vody ES), Vb (vody ES a mezinárodní vody), VI, VII, VIIIa,b,d,e, XII, XIV |Scomber scombrus | MAC/2CX14- |Německo | 13 845 |Španělsko | 20 |Estonsko | 115 |Francie | 9 231 |Irsko | 46 149 |Lotyšsko | 85 |Litva | 85 |Nizozemsko | 20 190 |Polsko | 844 |Spojené království | 126 913 |ES | 217 477 |Norsko | 8 500 | (1) |Faerské ostrovy | 3 322 | (2) |TAC | 420 000 | (3) | Analytický TAC, na který se nevztahují články 3 a 4 nařízení (ES) č. 847/96. |__________ |(1) Může být lovena výhradně v oblastech IIa, VIa (severně od 56°30’ s. š.), IVa, VIId, e, f, h. (2) Z čehož může být 1 002 tun uloveno v divizi ICES IVa severně od 59° s. š. (oblast ES) od 1. ledna do 15. února a od 1. října do 31. prosince. Množství 2 763 tun z kvóty Faerských ostrovů může být v průběhu celého roku uloveno v divizi ICES VIa (severně od 56°30´ s. š) a/nebo v divizích ICES VIIe, f, h a/nebo divizi ICES IVa. (3) TAC sjednán mezi ES, Norskem a Faerskými ostrovy pro severní oblast. |Zvláštní podmínky: |V rámci výše uvedených kvót jsou odlovy ve stanovených oblastech omezeny na níže uvedená množství a pouze v obdobích od 1. ledna do 15. února a 1. října do 31. prosince. |IVa (vody ES) MAC/*04A-C |Německo | 4 175 |Španělsko | 0 |Francie | 2 784 |Irsko | 13 918 |Nizozemsko | 6 089 |Spojené království | 38 274 |ES | 65 240 |Norsko | 8 500 |Faerské ostrovy | 1 002 | (1) |(1) Severně od 59° s. š. (oblast ES) od 1. ledna do 15. února a od 1. října do 31. prosince.“ |b) Položka týkající se druhu kranas v oblasti Vb (vody ES), VI, VII, VIIIa, b, d, e, XII, XIV se nahrazuje tímto:„Druh: | Kranas (rod) | Oblast: | Vb (vody jiné než vody ES), VI, VII, VIIIa, b, d, e, XII, XIV |Trachurus spp. | JAX/578/14 |Dánsko | 12 088 |Německo | 9 662 |Španělsko | 13 195 |Francie | 6 384 |Irsko | 31 454 |Nizozemsko | 46 096 |Portugalsko | 1 277 |Spojené království | 13 067 |ES | 133 223 |Faerské ostrovy | 4 955 | (1)(2) |TAC | 137 000 | Analytický TAC, na který se vztahují články 3 a 4 nařízení (ES) 847/96. |__________ |(1) Odlov z této kvóty se může provádět pouze v oblastech ICES IV, VIa (severně od 56° 30' s. š.) a VIIe, f, h. (2) V rámci celkové kvóty ve výši 6 500 tun pro podoblasti ICES IV, VIa (severně od 56°30' s. š.) a VIIe, f, h.“ |3) V příloze III:a) Bod 9 se nahrazuje tímto:„9. Postupy při vykládání a vážení sledě obecného, makrely obecné a kranase9.1 Oblast působnosti9.1.1 Níže uvedené postupy se použijí v případě, že plavidla Společenství a třetích zemí vykládají v Evropském společenství množství vyšší než 10 tun na vykládku sledě obecného, makrely obecné a kranase nebo kombinace těchto druhů ulovených v:a) podoblastech ICES I, II, IV, VI a VII a divizích IIIa a Vb u sledě obecného;b) v podoblastech ICES III, IV, VI a VII a divizi IIa u makrely obecné a kranase.9.2 Určené přístavy9.2.1 Vykládky uvedené v bodě 9.1 jsou povoleny pouze v určených přístavech.9.2.2 Každý dotčený členský stát předá Komisi změny v seznamu určených přístavů předloženém v roce 2004, ve kterých mohou být prováděny vykládky sledě obecného, makrely obecné a kranase, a změny v inspekčních a dohledových postupech pro tyto přístavy včetně podmínek pro zaznamenávání a hlášení množství některého z druhů a populací uvedených v bodě 9.1.1 v každé vykládce. Tyto změny se předloží alespoň 15 dní před tím, než vstoupí v platnost. Komise sdělí dotčeným členským státům tyto informace, jakož i přístavy určené třetími zeměmi.9.3 Vstup do přístavu9.3.1 Velitel rybářského plavidla uvedeného v bodě 9.1.1 nebo jeho zástupce sdělí příslušným orgánům členského státu, ve kterém má být provedena vykládka, alespoň 4 hodiny předtím než vpluje do přístavu vykládky dotčeného členského státu:a) přístav, do kterého hodlá vplout, jméno plavidla a jeho registrační číslo;b) předpokládaný čas příjezdu do tohoto přístavu;c) množství v kilogramech živé hmotnosti podle druhů držených na palubě;d) správní oblast v souladu s přílohou I tohoto nařízení, ve které byl úlovek odloven.9.4 Vyložení9.4.1 Příslušné orgány dotčeného členského státu vyžadují, aby vyložení začalo až po udělení povolení.9.5 Lodní deník9.5.1 Odchylně od bodu 4.2 přílohy IV nařízení (EHS) č. 2807/83, ihned po příjezdu do přístavu velitel plavidla předloží příslušnou stránku nebo stránky lodního deníku podle požadavku příslušného orgánu v přístavu vykládky.Množství držená na palubě, která jsou oznámena před vykládkou, jak je uvedeno v bodě 9.3.1 písm. c), musejí být rovna množstvím zaznamenaným do lodního deníku po ukončení vykládky.Odchylně od čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2807/83 povolená odchylka v odhadech zaznamenaných do lodního deníku, pokud jde o množství v kilogramech ryb držených na palubě plavidel, je 8 %.9.6 Vážení čerstvých ryb9.6.1 Všichni odběratelé čerstvých ryb se ujistí, že všechna dodaná množství byla vážena systémem schváleným příslušnými orgány. Vážení se provádí před roztříděním, zpracováním, skladováním a přepravou ryb z přístavu vykládky či před dalším prodejem. Údaj zjištěný při tomto vážení se použije pro vyplnění prohlášení o vykládce a pro potvrzení o prodeji.9.6.2 Při stanovování hmotnosti nesmí odpočet za vodu přesáhnout 2 %.9.7 Vážení čerstvých ryb po přepravě9.7.1 Odchylně od bodu 9.6.1 může členský stát povolit vážení čerstvých ryb po přepravě z přístavu vykládky, pokud jsou ryby přepravovány do místa určení na území členského státu, které se nachází ne více než 60 kilometrů od přístavu vykládky, a pokud:a) cisternový vůz, který ryby přepravuje, je z místa vykládky na místo, kde budou ryby váženy, doprovázen inspektorem, nebob) příslušné orgány v místě vykládky povolí přepravovat ryby za těchto podmínek:i) těsně před tím, než cisternový vůz opustí přístav vykládky předloží odběratel nebo jeho zástupce příslušným orgánům písemné prohlášení, ve kterém jsou uvedeny druhy ryb a jméno plavidla, ze kterého byly vyloženy, specifické identifikační číslo cisternového vozu a podrobnosti o místu určení, kde budou ryb váženy, jakož i předpokládaný čas příjezdu cisternového vozu na místo určení;ii) řidič cisternového vozu musí mít u sebe opis prohlášení uvedeného v bodě i) po celou dobu přepravy ryb a musí jej předat příjemci ryb na místě určení.9.8 Faktura9.8.1 Kromě povinností stanovených v čl. 9 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 2847/93 předloží zpracovatel nebo odběratel vyloženého množství [čerstvých ryb?] příslušným orgánům dotčeného členského státu opis faktury nebo rovnocenný doklad, jak je uvedeno v čl. 22 odst. 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně[10].9.8.2 Každá taková faktura nebo doklad obsahuje údaje požadované podle čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 2847/93, jakož i jméno plavidla a registrační číslo plavidla, ze kterého byly ryby vyloženy. Tato faktura nebo doklad se předkládá na vyžádání nebo do 12 hodin od ukončení vážení.9.9 Vážení zmrazených ryb9.9.1 Všichni odběratelé nebo nabyvatelé zmrazených ryb zajistí, aby bylo vyložené množství ryb zváženo dříve, než budou ryby zpracovány, uskladněny, přepraveny z přístavu vykládky nebo dále prodány. Hmotnost obalu rovnající se hmotnosti krabic, plastových nebo jiných kontejnerů, v nichž jsou uložené ryby, které mají být zváženy, může být odečtena od hmotnosti vykládaných ryb.9.9.2 Je rovněž možné určit hmotnost zmrazených ryb v krabicích tak, že se vynásobí průměrná hmotnost reprezentativního vzorku zjištěná zvážením obsahu odebraného z krabice či plastového obalu, bez ohledu na to, zda již roztál led na povrchu ryb či nikoli. Členské státy předloží Komisi ke schválení jakékoli změny v jejich metodách odběru vzorků, které byly schváleny Komisí během roku 2004. Změny schválí Komise. Údaj zjištěný při tomto vážení se použije pro vyplnění prohlášení o vykládce a pro potvrzení o prodeji.9.10 Zařízení na vážení9.10.1 V případech, kdy se používají zařízení na vážení provozovaná veřejným subjektem, musí strana vážící ryby vydat odběrateli stvrzenku o vážení, ve které je uvedeno datum a čas vážení a identifikační číslo cisternového vozu. Opis stvrzenky o vážení se připojí k faktuře předložené příslušným orgánům, jak je stanoveno v bodě 9.8.9.10.2 V případech, kdy se používají zařízení na vážení provozovaná soukromým subjektem, systém musí být schválen, ocejchován a zaplombován příslušnými orgány a vztahují se na něj tato ustanovení:a) strana vážící ryby musí vést deník o vážení s očíslovanými stranami, ve kterém je uvedeno:i) jméno a registrační číslo plavidla, ze kterého byly ryby vyloženy,ii) identifikační číslo cisternového vozu v případech, kdy jsou ryby převáženy z přístavu vykládky před tím, než jsou váženy,iii) druhy ryb,iv) hmotnost každé vykládky,v) datum a čas začátku a konce vážení.b) je-li vážení prováděno systémem pásového dopravníku, musí být tento dopravník vybaven viditelným počítadlem, které zaznamenává celkový součet hmotností. Takový celkový součet musí být zaznamenán do deníku s očíslovanými stranami uvedeného v písmenu a);c) deník o vážení a opisy písemných prohlášení stanovené v bodě 9.7.1. písm. b) bodu ii) je třeba uschovat po dobu tří let.9.11 Přístup pro příslušné orgányPříslušné orgány mají kdykoli neomezený přístup k systému vážení, deníkům o vážení, písemným prohlášením a do všech prostor, ve kterých jsou ryby zpracovávány a uchovávány.9.12 Křížové kontroly9.12.1 Příslušné orgány provádějí správní křížové kontroly všech vykládek mezi:a) množstvími podle druhů uvedenými v oznámení před vykládkou uvedeném v bodě 9.3.1 a množstvími zaznamenanými v lodním deníku plavidla,b) množstvími podle druhů zaznamenanými v lodním deníku a v prohlášení o vykládce nebo faktuře či rovnocenném dokladu uvedeném v bodě 9.8,c) množstvími podle druhů zaznamenanými v prohlášení o vykládce a faktuře či rovnocenném dokladu uvedeném v bodě 9.8.9.13 Celková inspekce9.13.1 Příslušné orgány členského státu zajistí, aby nejméně 15 % množství vyložených ryb a nejméně 10 % vykládek bylo podrobeno celkové inspekci, při které budou prováděny minimálně následující činnosti:a) sledování vážení úlovku z plavidla podle druhů. V případě plavidel, která úlovek pumpují na břeh, musí být sledováno zvážení celého z plavidla vyloženého množství, které bylo vybráno pro inspekci. V případě plavidel s mrazícími zařízeními se spočítají všechny krabice. Reprezentativní vzorek krabic/palet se zváží a zjistí se průměrná hmotnost jedné krabice/palety. Náhodný výběr krabic se také provádí schváleným postupem s cílem zjistit průměrnou čistou hmotnost ryb (bez obalu a ledu);b) kromě křížových kontrol uvedených v bodě 9.12 křížové ověření mezi:i) množstvími podle druhů zaznamenanými do deníku o vážení a množstvími podle druhů zaznamenanými ve faktuře nebo rovnocenném dokladu uvedeném v bodě 9.8;ii) písemnými prohlášeními, která přijaly příslušné orgány podle bodu 9.7.1 písm. b) bodu i) a písemnými prohlášeními, která obdržel příjemce ryb podle bodu 9.7.1. písm. b) bodu ii);iii) identifikačními čísly cisternových vozů, které se vyskytují v písemných prohlášeních stanovených v bodě 9.7.1 písm. b) bodu i) a v denících o vážení.c) je-li vyložení přerušeno, je zapotřebí mít povolení, než se v něm bude pokračovat;d) ověření, že po dokončení vykládky v plavidle nezůstaly žádné ryby.9.13.2 Všechny inspekční činnosti podle bodu 9 musejí být doloženy. Tyto doklady je třeba uchovávat po dobu 3 let.“b) Doplňuje se část I, která zní:„ČÁST ICECAFOdchylně od ustanovení článků 2, 17 a přílohy XII nařízení (ES) č. 850/98 je minimální velikost chobotnice pobřežní ( Octopus vulgaris ) v námořních vodách po svrchovaností nebo jurisdikcí třetích zemí, které se nacházejí v oblasti CECAF, 450 g (živé hmotnosti) nebo 400 g (vykuchaná).“c) Doplňuje se část J, která zní:ČÁST JSEVEROVÝCHODNÍ ATLANTIK Plavidla, která prováděla nezákonné, nehlášené nebo neregulované rybolovné činnostiPlavidla, která byla zařazena Komisí pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC) na seznam plavidel, u kterých bylo potvrzeno, že prováděla nezákonné, nehlášené nebo neregulované rybolovné činnosti (NNN plavidla), jsou vyjmenována v dodatku 5. Na tato plavidla se vztahují tato opatření:a) NNN plavidla, která vstupují do přístavu, nejsou oprávněna zde vykládat nebo překládat náklad a příslušné orgány u nich provedou inspekci. Inspekce se týká dokladů plavidla, lodních deníků, lovného zařízení, úlovků na palubě a všech dalších záležitostí, které mají souvislost s činnostmi plavidla v oblasti upravené předpisy NEAFC. Informace o výsledku inspekcí jsou neprodleně předány Komisi;b) Rybářská plavidla, podpůrná plavidla, tankovací plavidla, mateřské lodě a nákladní plavidla plující pod vlajkou některého členského státu nesmějí v žádném případě napomáhat NNN plavidlům nebo se účastnit jakékoli překládky nebo společných lovných operacích s plavidly na tomto seznamu;c) NNN plavidlům nesmí být v přístavech poskytovány zásoby, palivo nebo jiné služby;d) NNN plavidla nejsou oprávněna lovit ve vodách Společenství a nesmějí být pronajímána;e) Dovoz ryb pocházejících z NNN plavidel je zakázán;f) Členské státy odmítnou poskytnout svou vlajku NNN plavidlům a přimějí dovozce, přepravce a další dotčená odvětví, aby s těmito plavidly nejednala a nepřekládala ryby odlovené těmito plavidly;Aby seznam odpovídal seznamu NEAFC, pozmění Komise tento seznam jakmile NEAFC přijme nový seznam.“d) Vkládá se nový dodatek 5, který zní:„Dodatek 5 k příloze IIISeznam plavidel, u kterých NEAFC potvrdilo, že prováděla nezákonné, nehlášené nebo neregulované rybolovné činnostiJméno plavidla | Stát vlajky |FONTENOVA | Panama |IANNIS | Panama |LANNIS I | Panama |LISA | Dominické společenství |KERGUELEN | Togo |OKHOTINO | Dominické společenství |OLCHAN | Dominické společenství |OSTROE | Dominické společenství |OSTROVETS | Dominické společenství |OYRA | Dominické společenství |OZHERELYE | Dominické společenství“ |[1] Úř. věst. L 12, 14.1.2005, s. 1.[2] Úř. věst. L 344, 31.1.2003, s. 1.[3] Úř. věst. L 115, 9.6.1996, s. 3.[4] Úř. věst.[5] Úř. věst. L 125, 27.4.1998, s.1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 602/2004 ze dne 22. března 2004 (Úř. věst. L 97, 1.4.2004, s. 1).[6] Úř. věst. L 358, 31.12.2002, s. 59.[7] Úř. věst. L 12, 14.1.2005, s. 1.[8] Úř. věst. L 130, 24.5.2005, s. 7.[9] Úř. věst. L 125, 27.4.1998, s. 1.[10] Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1.