               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 27.7.2017
            COM(2017) 389 final
            2017/0178(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o podpisu Dohody mezi Evropskou unií a Mauricijskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Nařízení (EU) č. 610/2013 ze dne 26. června 2013
                  1
                 pozměnilo Úmluvu k provedení Schengenské dohody
                  2
               , nařízení (ES) č. 562/2006
                  3
                (Schengenský hraniční kodex) a nařízení (ES) č. 810/2009
                  4
                (vízový kodex) a mimo jiné změnilo definici pojmu „krátkodobý pobyt“ pro státní příslušníky třetích zemí v schengenském prostoru. Ode dne 18. října 2013 platí pro státní příslušníky třetích zemí (bez ohledu na to, zda se na ně vztahuje vízová povinnost, či jsou od ní osvobozeni), kteří chtějí cestovat do schengenského prostoru za účelem krátkodobého pobytu, maximální doba povoleného pobytu „90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů“. Na rozdíl od definice ve znění platném do 18. října 2013 (tři měsíce během období šesti měsíců ode dne prvního vstupu) je nový pojem přesnější, neboť stanoví uvedenou dobu ve dnech, a nikoli v měsících. Kromě toho bylo z definice vypuštěno spojení „ode dne prvního vstupu“, které vedlo k mnoha nejasnostem a otázkám.

               Nařízení (EU) č. 610/2013 zavedlo veškeré nezbytné změny do acquis EU v oblasti víz a hranic, tj. do Schengenské úmluvy, Schengenského hraničního kodexu, vízového kodexu a nařízení (ES) č. 539/2001
                  5
               . Pojem „krátkodobý pobyt“ je však zakotven také v mezinárodních dohodách, které Evropská unie uzavřela. Při vymezování doby pobytu bez vízové povinnosti na původní definici („tři měsíce během šestiměsíčního období následujícího po dni prvního vstupu“
                  6
               ) stále odkazují dohody o zrušení vízové povinnosti uzavřené s Antiguou a Barbudou
                  7
               , Bahamami
                  8
               , Barbadosem
                  9
               , Brazílií
                  10
               , Mauriciem
                  11
               , Svatým Kryštofem a Nevisem
                  12
                a Seychelami
                  13
               .

               Dne 16. července 2014 přijala Komise doporučení pro rozhodnutí Rady o zmocnění k zahájení jednání o změně dohod o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty mezi Evropskou unií a výše uvedenými zeměmi
                  14
               , které Rada přijala dne 9. října 2014
                  15
               . Účelem bylo zavést ve vztahu k těmto sedmi zemím novou definici krátkodobého pobytu podle nařízení (EU) č. 610/2013. Kromě toho vymezení „krátkodobého pobytu“ v dohodách o zrušení vízové povinnosti s použitím dnů namísto měsíců umožňuje snazší ověřování a výpočet pomocí elektronických nebo IT prostředků, a je tedy vhodnější pro centralizované systémy správy hranic, jako je například navrhovaný systém vstupu/výstupu (EES)
                  16
               .

               V návaznosti na zmocnění Rady zahájila Komise jednání o změně dohod o zrušení vízové povinnosti s uvedenými sedmi zeměmi (Antiguou a Barbudou, Bahamami, Barbadosem, Brazílií, Mauriciem, Svatým Kryštofem a Nevisem a Seychelami).

               Jednání s Mauricijskou republikou byla úspěšně uzavřena parafováním pozměňující dohody dne 11. listopadu 2016. Obě strany se dohodly, že přijmou novou definici „krátkodobého pobytu“ v rámci dohody o zrušení vízové povinnosti mezi EU a Mauriciem. Kromě toho dohoda zahrnuje úpravu několika technických detailů (viz níže), ale všechny změny jsou z hlediska cestujícího nevýznamné.

                  Zvláštní situace Spojeného království a Irska je zohledněna v preambuli dohody.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

               Dohoda vyžaduje souhlas obou smluvních stran v souladu s jejich příslušnými postupy. Na straně Unie to vyžaduje rozhodnutí Rady o podepsání a uzavření dohody.

               Tento návrh se předkládá Radě za účelem zmocnění k podpisu dohody o změně Dohody mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty.

               Tato dohoda zajišťuje právní soudržnost a harmonizaci mezi členskými státy tím, že zavádí novou definici krátkodobého pobytu, jak je uvedena v nařízení (EU) č. 610/2013, což vede k jednoznačnému výkladu pojmu „krátkodobý pobyt“.

               Právním základem tohoto návrhu je čl. 77 odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) ve spojení s článkem 218 uvedené smlouvy.

               Unie nemá pravomoc ke změně dohod o zrušení vízové povinnosti, jež by zavazovala čtyři země, které jsou přidruženy k provádění schengenského acquis, včetně společné vízové politiky. V zájmu zajištění harmonizovaného přístupu a provádění ustanovení týkajících se doby povoleného pobytu v schengenském prostoru obsahuje dohoda společné prohlášení, v němž se uvádí, že je žádoucí, aby Mauricius na jedné straně a Island, Lichtenštejnsko, Norsko a Švýcarsko na straně druhé odpovídajícím způsobem upravily své stávající dvoustranné dohody o zrušení vízové povinnosti.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

               Pokud je jednou ze smluvních stran mezinárodní dohody Evropská unie, nemohou žádnou změnu této dohody legálně provést členské státy samy. Dohodu o zrušení vízové povinnosti s Mauriciem uzavřela Evropská unie. Proto je nutné opatření na úrovni Unie.

               Kromě toho by uzavření dohod o zrušení vízové povinnosti členskými státy mělo dopad na acquis Unie v oblasti víz (čl. 3 odst. 2 SFEU).

               •Proporcionalita

               Tento návrh nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení sledovaného cíle, tj. změně stávající dohody o zrušení vízové povinnosti mezi Mauriciem a Unií.

               3.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

               Tento návrh neobnáší dodatečné náklady pro rozpočet EU.

               4. VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

               Dne 9. října 2014 přijala Rada směrnice pro jednání, v nichž Komisi zmocnila, aby zahájila jednání s Mauricijskou republikou o změně dohody o zrušení vízové povinnosti mezi těmito dvěma stranami. Členské státy byly informovány o pokroku jednání na zasedáních Pracovní skupiny pro víza.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Výsledek jednání

                  Komise se domnívá, že cílů, které Rada stanovila ve svých směrnicích pro jednání, bylo dosaženo a že návrh dohody je pro Unii přijatelný.

                  Konečný obsah dohody lze shrnout takto:

                  a. Délka pobytu

                  Dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Mauricijské republiky, kteří cestují na území druhé smluvní strany na dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů (namísto doby nejvýše tří měsíců během šestiměsíčního období následujícího po dni prvního vstupu). Tato nová definice platí v celém znění Dohody mezi Evropskou unií a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty.

                  b. Závěrečné ustanovení – pozastavení uplatňování dohody (čl. 8 odst. 4)

               Dohoda upravuje čl. 8 odst. 4 poslední větu takto: „Smluvní strana, která pozastavila provádění této dohody, bezodkladně uvědomí druhou smluvní stranu, jakmile důvody pozastavení pominou, a pozastavení zruší.“ Doplněním slov „a pozastavení zruší“ ke stávajícímu znění pozměněná dohoda vyjasňuje, že pozastavení uplatňování dohody o zrušení vízové povinnosti se skutečně zruší, pokud důvody, které k pozastavení vedly, pominou. V tomto bodě vede změna ke sladění znění dohody o zrušení vízové povinnosti s Mauriciem se zněním všech ostatních dohod o zrušení vízové povinnosti, jež Unie podepsala v letech 2015 a 2016. Dne 14. června 2016 byla ohledně této změny konzultována Pracovní skupina pro víza a žádný členský stát nevznesl námitky.

                  c. Nahrazení pojmu „Společenství“ pojmem „Unie“

                  Od vstupu Lisabonské smlouvy v platnost dne 1. prosince 2009 Evropská unie sama získala konsolidovanou právní subjektivitu. Nicméně pojem „Evropské společenství“ je stále ještě zakotven v mezinárodních dohodách, které vstoupily v platnost před Lisabonskou smlouvou; tak je tomu i v případě Dohody mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty. Pozměňující dohoda proto nahrazuje pojem „Společenství“ pojmem „Unie“ v celém znění dohody o zrušení vízové povinnosti.

                  d. Společná prohlášení

                  K dohodě se připojují dvě společná prohlášení:

                  – k výkladu 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů a

                  – týkající se Islandu, Lichtenštejnska, Norska a Švýcarska.

                  e. Vstup v platnost

                  Tato dohoda vstoupí v platnost prvním dnem šestého měsíce následujícího po dni, kdy poslední smluvní strana vyrozumí druhou stranu o tom, že byly dokončeny ratifikační postupy. Dostatečně dlouhé přechodné období je nutné k tomu, aby byla zajištěna právní jistota a cestujícím bylo umožněno pochopit právní předpis a splnit příslušné požadavky. Jakmile bude ratifikace dokončena, budou moci cestující ukončit během šestiměsíčního období své krátkodobé pobyty, které se budou stále celé počítat podle staré definice, než vstoupí v platnost nová definice krátkodobého pobytu a související referenční historické období 180 dnů.

                  Žádných ostatních ustanovení stávající Dohody mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty ani její územní působnosti se pozměňující dohoda nijak nedotkne.

               6.ZÁVĚR

               S ohledem na výše uvedené výsledky Komise navrhuje, aby Rada rozhodla, že dohoda bude podepsána jménem Unie, a pověřila předsedu Rady, aby jmenoval osobu či osoby řádně zmocněné k podpisu jménem Unie.

               2017/0178 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o podpisu Dohody mezi Evropskou unií a Mauricijskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Rozhodnutím ze dne 30. listopadu 2009 Rada uzavřela Dohodu mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty. Dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Mauricia, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany „po dobu nejvýše tří měsíců během šestiměsíčního období“.

               (2)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013
                  17
                zavedlo horizontální změny v acquis Unie v oblasti víz a hranic a definovalo krátkodobý pobyt jako nejvýše 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů.

               (3)Je nezbytné, aby byla do dohody mezi Unií a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty zavedena tato nová definice, a to v zájmu úplné harmonizace režimu Unie pro krátkodobé pobyty.

               (4)Dne 9. října 2014 přijala Rada rozhodnutí, jímž zmocnila Komisi k zahájení jednání o dohodě, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty (dále jen „dohoda“).

               (5)Jednání s Mauricijskou republikou o dohodě byla úspěšně dokončena dne 11. listopadu 2016 jejím parafováním ve formě výměny dopisů mezi hlavními vyjednavači Unie a Mauricijské republiky.

               (6)Dohoda by měla být podepsána a prohlášení k ní připojená by měla být schválena jménem Unie.

               (7)Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES
                  18
               . Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (8)Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES
                  19
               . Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Podpis jménem Unie Dohody mezi Evropskou unií a Mauricijskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty (dále jen „dohoda“), se schvaluje s výhradou jejího uzavření.

               Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Prohlášení připojená k tomuto rozhodnutí se schvalují jménem Unie.

               Článek 3

               Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Unie.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)
                  Úř. věst. L 182, 29.6.2013, s. 1.

                     (2)
                  Úř. věst. L 239, 22.9.2000, s. 19.

                     (3)
                  Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 1.

                     (4)
                  Úř. věst. L 243, 15.9.2009, s. 1.

                     (5)
                  Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.

                     (6)
                  Viz „Účel“ a „Délka pobytu“ v dohodách.

                     (7)
                  Úř. věst. L 169, 30.6.2009, s. 3.

                     (8)
                  Úř. věst. L 169, 30.6.2009, s. 24.

                     (9)
                  Úř. věst. L 169, 30.6.2009, s. 10.

                     (10)
                  S Brazílií EU uzavřela dvě dohody. Jednu pro držitele běžných cestovních pasů (Úř. věst. L 255, 21.9.2012, s. 4) a jednu samostatnou pro držitele diplomatických, služebních a úředních cestovních pasů (Úř. věst. L 66, 12.3.2011, s. 2).

                     (11)
                  Úř. věst. L 169, 30.6.2009, s. 17.

                     (12)
                  Úř. věst. L 169, 30.6.2009, s. 38.

                     (13)
                  Úř. věst. L 169, 30.6.2009, s. 31.

                     (14)
                  COM(2014) 468 final.

                     (15)
                  Rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje k zahájení jednání o změně dohod o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty uzavřených mezi Evropskou unií/Společenstvím a Antiguou a Barbudou, Bahamským společenstvím, Barbadosem, Brazilskou federativní republikou, Mauricijskou republikou, Federací Svatý Kryštof a Nevis a Seychelskou republikou, přijaté Radou dne 9. října 2014.

                     (16)
                  COM(2016) 194 final.

                     (17)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), Úmluva k provedení Schengenské dohody, nařízení Rady (ES) č. 1683/95 a (ES) č. 539/2001 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 a (ES) č. 810/2009 (Úř. věst. L 182, 29.6.2013, s. 1).

                     (18)
                  Rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43).

                     (19)
                  Rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 27.7.2017
            COM(2017) 389 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o podpisu Dohody mezi Evropskou unií a Mauricijskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               PŘÍLOHA

               návrhu rozhodnutí Rady

               o podpisu Dohody mezi Evropskou unií a Mauricijskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               DOHODA

               mezi Evropskou unií a Mauricijskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               EVROPSKÁ UNIE

               na jedné straně a

               MAURICIJSKÁ REPUBLIKA (dále jen „Mauricius“)

               na straně druhé,

               společně dále jen „smluvní strany“,

               S OHLEDEM na Dohodu mezi Evropským společenstvím a Mauricijskou republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty (dále jen „dohoda“), která vstoupila v platnost dne 1. března 2010,

               ZNOVU POTVRZUJÍCE význam usnadnění mezilidských kontaktů,

               BEROUCE NA VĚDOMÍ, že dohoda přispívá ke spokojenosti občanů smluvních stran,

               BEROUCE V ÚVAHU, že definice krátkodobých pobytů podle dohody (tři měsíce během šestiměsíčního období následujícího po datu prvního vstupu) není dostatečně přesná, a zejména pojem „den prvního vstupu“ může vést k nejasnostem a otázkám,

               MAJÍCE NA PAMĚTI, že nařízení (EU) č. 610/2013 ze dne 26. června 2013 zavedlo horizontální změny ve „vnitřním“ acquis EU v oblasti víz a hranic a vymezilo krátkodobý pobyt jako „90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů“,

               BEROUCE V ÚVAHU, že systém vstupu/výstupu, který má Evropská unie v úmyslu zavést, vyžaduje využití jednotné a jednoznačné definice pro krátkodobý pobyt, která je použitelná pro všechny státní příslušníky třetích zemí,

               PŘEJÍCE SI zajistit plynulý tok cestujících na hraničních přechodech smluvních stran,

               ZNOVU POTVRZUJÍCE, že dohoda platí pro občany všech členských států Evropské unie s výjimkou Spojeného království a Irska,

               BEROUCE V ÚVAHU Protokol o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva a Protokol o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojené ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a potvrzujíce, že ustanovení této dohody se nevztahují na Spojené království a Irsko,

               SE DOHODLY TAKTO:

               Článek 1

               Dohoda se mění v souladu s ustanoveními tohoto článku:

               1)V názvu a v čl. 3 odst. 5, čl. 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 7 se slovo „Společenství“ nahrazuje slovem „Unie“.

               2)V článku 1 se slova „tří měsíců během šestiměsíčního období“ nahrazují slovy „90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů“.

               3)Ustanovení čl. 4 odst. 1 se nahrazuje tímto:

               „Občané Evropské unie smějí pobývat na území Mauricia po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů.“

               4)Ustanovení čl. 4 odst. 2 se nahrazuje tímto:

               „Občané Mauricia smějí pobývat na území členských států, které v plném rozsahu uplatňují schengenské acquis, po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů. Tato doba se počítá bez ohledu na délku pobytu v těch členských státech, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují.

               Občané Mauricia smějí pobývat na území každého z členských států, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují, po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů, bez ohledu na dobu pobytu vypočtenou pro území členských států uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu.“

               5)V čl. 4 odst. 3 se slova „tři měsíce“ nahrazují slovy „90 dnů“ a slovo „Společenství“ se nahrazuje slovem „Unie“.

               6)V čl. 8 odst. 4 se poslední věta nahrazuje tímto:

               „Smluvní strana, která pozastavila provádění této dohody, bezodkladně uvědomí druhou smluvní stranu, jakmile důvody pozastavení pominou, a pozastavení zruší.“

               Článek 2

               Smluvní strany ratifikují nebo schválí tuto dohodu v souladu se svými příslušnými postupy a tato dohoda vstoupí v platnost prvním dnem šestého měsíce následujícího po dni, kdy poslední strana oznámí druhé straně dokončení zmíněných postupů.

               Sepsáno v [...] dne [...] dva tisíce sedmnáct ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.

               Za Evropskou unii

               Za Mauricijskou republiku

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ TÝKAJÍCÍ SE ISLANDU, NORSKA, ŠVÝCARSKA A LICHTENŠTEJNSKA

               Je žádoucí, aby orgány Norska, Islandu, Švýcarska a Lichtenštejnska na jedné straně a Mauricia na straně druhé bezodkladně pozměnily stávající dvoustranné dohody o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty za podmínek, jaké stanoví tato dohoda.

               Společné prohlášení o výkladu doby 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů

               Smluvní strany se dohodly, že dobou nejvýše 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů podle článku 4 dohody se rozumí nepřetržitý pobyt nebo několik po sobě jdoucích návštěv, jejichž trvání během jakéhokoliv období 180 dnů nepřekročí 90 dnů.

               Slovo „jakýkoliv“ znamená, že se použije „pohyblivé“ referenční období 180 dnů a zpětně se započítá každý den pobytu v posledním období 180 dnů, aby se ověřilo, že je i nadále splňován požadavek 90 dnů v jakémkoliv období 180 dnů. To znamená mimo jiné, že nepřítomnost po dobu 90 po sobě jdoucích dnů opravňuje k novému pobytu v délce až 90 dnů.

               ________


Důležité právní upozornění

|

52009PC0067

Návrh Rozhodnutí Evropského Parlamentu a Rady kterým se mění rozhodnutí č. 573/2007/ES o zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013, pokud jde o zrušení financování některých akcí Společenství a o změnu limitu jejich financování  /* KOM/2009/0067 konecném znení - COD 2009/0026 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 18.2.2009KOM(2009) 67 v konečném znění2009/0026 (COD)NávrhROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADYkterým se mění rozhodnutí č. 573/2007/ES o zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013, pokud jde o zrušení financování některých akcí Společenství a o změnu limitu jejich financováníDŮVODOVÁ ZPRÁVA-  Odůvodnění a cíle návrhuCílem tohoto návrhu je pozměnit rozhodnutí o zřízení Evropského uprchlického fondu v důsledku zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu, jehož mandát bude zahrnovat některé operace, které dosud financoval uprchlický fond.-  Obecné souvislosti: nové výzvy v oblasti azylové politiky a zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azyluEvropský uprchlický fond byl zřízen na základě čl. 63 odst. 2 písm. b) Smlouvy o založení Evropského společenství rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 573/2007/ES ze dne 23. května 2007 o zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013 jako součásti obecného programu „Solidarita a řízení migračních toků“ a o zrušení rozhodnutí Rady 2004/904/ES[1].Návrh nařízení o zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu a návrh změny rozhodnutí o zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013 jsou součástí úsilí, které Evropská unie vynakládá na vytvoření ucelené politiky pro oblast azylu. Návrhy vycházejí z požadavků Rady a Evropské rady na zřízení podpůrné struktury v oblasti azylu a zapadají do rámce činnosti popsané v plánu politiky pro azyl, který Komise přijala v červnu 2008.Komise navrhuje, aby se zřídil Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu, který by měl institucionální formu regulační agentury a byl by pověřen usnadňováním a posilováním praktické spolupráce členských států v oblasti azylu a podporou zavádění společného azylového systému.Úřad bude mít institucionální formu regulační agentury, bude tedy institucí zřízenou Společenstvím, na niž se vztahuje článek 185 finančního nařízení. Bude proto z velké části financován z rozpočtu Evropských společenství. Vzhledem k tomu, že je třeba navýšit prostředky vyčleněné na provoz úřadu a přitom směřovat k jednoduššímu využívání prostředků Společenství, a s ohledem na to, že Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu bude pověřen výkonem určitých úkolů, které v současnosti financuje Evropský uprchlický fond, je nezbytné převést na úřad část rozpočtových prostředků, které jsou v současné době určeny pro Evropský uprchlický fond, a tak zajistit optimální financování praktické spolupráce v oblasti azylu.-  Soulad s ostatními politikami a cíli UniePředložený návrh je zcela v souladu s plánem politiky pro azyl, který Komise přijala v červnu 2008 s cílem posílit legislativu v oblasti azylu a vytvořit společný evropský azylový systém, který by spravedlivě a účinně řešil žádosti o mezinárodní ochranu, a podpořit tuto legislativu zvýšením praktické spolupráce členských států v oblasti azylu. Je jedním z prvků, které jsou nezbytné ke zřízení budoucího Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu.-  Právní stránka návrhu-  Shrnutí navrhovaných opatřeníCílem navrhovaných opatření je pozměnit rozhodnutí o zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013 tak, aby se zjednodušilo využívání prostředků Společenství a aby se tyto prostředky lépe rozdělily mezi Evropský uprchlický fond a budoucí Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu.Prvním cílem návrhu změny rozhodnutí o Evropském uprchlickém fondu je omezit rozsah akcí Společenství vymezených v článku 4 rozhodnutí o Evropském uprchlickém fondu v důsledku úplného převedení dvou z těchto úkolů na úřad, jmenovitě se jedná o akce uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. a), tedy o prohlubování spolupráce Společenství při provádění práva Společenství a osvědčených postupů, včetně tlumočnických a překladatelských služeb na podporu této spolupráce, a o akce uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. f), tedy o podporu vývoje společných statistických nástrojů, metod a ukazatelů hodnocení vývoje azylové politiky a jejich používání členskými státy.Druhým cílem je reagovat na omezení rozsahu akcí Společenství snížením limitu jejich financování, který je stanoven v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí o Evropském uprchlickém fondu, z 10 % dostupných finančních prostředků fondu na 4 %.Dále se navrhuje snížit finanční prostředky vyčleněné na provádění rozhodnutí o Evropském uprchlickém fondu, a tak uvolnit prostředky, jimiž by bylo možné přispět k financování činnosti úřadu. Proto bude částka 628 milionů EUR uvedená v čl. 12 odst. 1 rozhodnutí o Evropském uprchlickém fondu snížena na 614 milionů EUR (v této nové částce se odráží jak zvýšení o 10 milionů EUR, o němž rozhodl rozpočtový orgán v rozpočtu na rok 2009, tak snížení o 24 milionů EUR v důsledku omezení rozsahu akcí Společenství).Návrh změny rozhodnutí o Evropském uprchlickém fondu nemění obecné cíle tohoto fondu.-  Právní základNávrh vychází z čl. 63 odst. 2 písm. b) Smlouvy o založení Evropského společenství, což je právní základ pozměňovaného aktu.-  Zásada subsidiarityČlenské státy by měly k zavádění společného evropského azylového systému přispívat rovnoměrně, a proto je třeba zajistit finanční prostředky na pomoc nejvíce zatíženým členským státům a na zvýšení kapacit členských států, které nemají v oblasti azylu dostatečnou infrastrukturu a služby. Je tedy nutné rozdělit odpovědnost na úrovni EU, což členské státy nemohou zajistit samy. Tato zásada byla uznána při přijetí rozhodnutí č. 573/2007/ES. Předložený návrh je pouhou změnou základního aktu, rozhodnutí č. 573/2007/ES o zřízení Evropského uprchlického fondu. Proto pro předkládaný návrh platí stejné zásady jako pro základní akt.2009/0026 (COD)NávrhROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADYkterým se mění rozhodnutí č. 573/2007/ES o zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013, pokud jde o zrušení financování některých akcí Společenství a o změnu limitu jejich financováníEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 2 písm. b) této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[2],s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[3],s ohledem na stanovisko Výboru regionů[4],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[5],vzhledem k těmto důvodům:(1) Cílem politiky Společenství související se společným evropským azylovým systémem je v souladu s haagským programem zavést společný azylový prostor účinným harmonizovaným postupem v duchu humanitní tradice a hodnot Evropské unie.(2) V posledních letech bylo díky zavedení společných minimálních norem dosaženo řady výsledků směřujících k zavedení společného evropského azylového systému. Přesto mezi členskými státy přetrvávají velké rozdíly při udělování mezinárodní ochrany a ve formě, kterou tato ochrana má.(3) Komise ve svém plánu politiky pro azyl[6] přijatém v červnu 2008 uvedla, že hodlá usilovat o rozvoj společného evropského azylového systému navržením přezkumu právních nástrojů vedoucího k vyšší harmonizaci platných předpisů a že zároveň hodlá výrazněji podporovat praktickou spolupráci mezi členskými státy například předložením legislativního návrhu na vytvoření Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu, který zlepší operativní spolupráci mezi členskými státy, což přispěje k účinnému uplatňování společných pravidel.(4) Evropská rada připomněla v Evropském paktu o přistěhovalectví a azylu přijatém v září 2008, že každý pronásledovaný cizinec má právo získat na území Evropské unie pomoc a ochranu v souladu s Ženevskou úmluvou. Mimo jiné bylo výslovně uvedeno, že v roce 2009 by měl být zřízen Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu.(5) Účelem praktické spolupráce v oblasti azylu je zvýšit konvergenci při rozhodování členských států, které probíhá uvnitř rámce evropské legislativy. V posledních letech se již podařilo rozvinout praktickou spolupráci u velkého množství opatření, především ve společném přístupu k informacím o zemi původu a při zřízení společných evropských osnov pro vzdělávání odborníků v oblasti azylu.(6) Vzhledem k tomu, že je nutné tato opatření posilovat a rozvíjet, je třeba zřídit specifickou strukturu, která by je podporovala a koordinovala, tedy Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (úřad).(7) V zájmu zjednodušení akcí na podporu praktické spolupráce v oblasti azylu a s ohledem na pověření úřadu některými úkoly, které v současnosti financuje Evropský uprchlický fond, je nezbytné zrušit některé akce Společenství uvedené v čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 573/2007/ES ze dne 23. května 2007 o zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013 jako součásti obecného programu „Solidarita a řízení migračních toků“ a o zrušení rozhodnutí Rady 2004/904/ES[7], aby se zajistilo optimální řízení praktické spolupráce v oblasti azylu.(8) Kvůli omezení rozsahu akcí Společenství je třeba snížit limit jejich financování stanovený v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí č. 573/2007/ES z 10 % dostupných finančních prostředků fondu na 4 %.(9) Je třeba snížit finanční krytí na provádění rozhodnutí č. 573/2007/ES stanovené v čl. 12 odst. 1 výše uvedeného rozhodnutí, aby se uvolnily prostředky na financování úřadu,PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Rozhodnutí č. 573/2007/ES se mění takto:1) Článek 4 se mění takto:a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:„1. Z podnětu Komise mohou být až 4 % dostupných finančních prostředků fondu použita na financování nadnárodních akcí či akcí v zájmu Společenství jako celku („akce Společenství“) v oblasti azylové politiky a opatření zaměřených na cílové skupiny uvedené v článku 6.“b) v odstavci 2 se zrušují písmena a) a f).2) V článku 12 se odstavec 1 nahrazuje tímto:„1. „Finanční krytí na provádění tohoto rozhodnutí od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2013 se stanoví na 614 milionů EUR.“Článek 2Toto rozhodnutí je určeno členským státům.V Bruselu dne […].Za Evropský parlament Za Radupředseda předseda […] […]  LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ1. NÁZEV NÁVRHU:Návrh rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění rozhodnutí č. 573/2007/ES o zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013, pokud jde o zrušení financování některých akcí Společenství a o změnu limitu jejich financování2. RÁMEC ABM / ABBOblast politiky: Prostor svobody, bezpečnosti a práva (hlava 18)Související aktivity: Migrační toky, společné politiky v oblasti přistěhovalectví a azylu (kapitola 18.03)3. ROZPOČTOVÉ LINIE3.1. Rozpočtové linie (provozní linie a související linie na technickou a administrativní pomoc) (ex linie B.A) včetně okruhů:Finanční rámec 2007–2013: okruh 3 APodkapitola 18.03 Migrační toky, společné politiky v oblasti přistěhovalectví a azyluČlánek 18.03 03 : Evropský uprchlický fond3.2. Doba trvání akce a finančního dopadu:2010–20133.3. Rozpočtové charakteristiky:Rozpočtová linie | Druh výdajů | Nové | Příspěvek ESVO | Příspěvek ESVO | Okruh ve finančním výhledu |Evropský uprchlický fond | Nepov. výdaje | RP[8]/ | NE | NE | NE | Č. 3a |4. SHRNUTÍ ZDROJŮ4.1. Finanční zdroje (běžné ceny)4.1.1. Shrnutí prostředků na závazky (PZ) a prostředků na platby (PP)Oddíl č. | 2007-2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 -… | Celkem |Druh výdajů |Prostředky na závazky (PZ) | Evropský uprchlický fond | a | 82,250 | 93,530 | 93,530 | 112,330 | 381,640 |Naléhavá opatření | a | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 39,200 |Prostředky na platby (PP) | Evropský uprchlický fond | b | 56,479 | 79,121 | 68,479 | 89,121 | 293,200 |Naléhavá opatření | b | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 39,200 |Technická a administrativní pomoc (NP) | Evropský uprchlický fond | c | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 2,000 |Technická a administrativní pomoc (NP) | Naléhavá opatření | c | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,800 |Prostředky na závazky | a+c | 92,750 | 104,030 | 104,030 | 122,830 | 423,640 |Prostředky na platby | b+c | 66,979 | 89,621 | 78,979 | 99,621 | 335,200 |Lidské zdroje a související výdaje (NP) | 8.2.5 | d | 12,680 | 14,030 | 15,120 | 15,380 | 57,21 |Administrativní náklady, kromě nákladů na lidské zdroje a souvisejících nákladů, nezahrnuté do referenční částky (NP) | 8.2.6 | e | 0,761 | 0,776 | 0,792 | 0,808 | 3,137 |PZ CELKEM včetně nákladů na lidské zdroje | a+c+d+e | 106,191 | 118,836 | 119,942 | 139,018 | 483,987 |PZ CELKEM včetně nákladů na lidské zdroje | b+c+d+e | 80,420 | 104,427 | 94,891 | 115,809 | 395,547 |SpoluúčastPokud financování návrhu předpokládá spoluúčast členského státu či jiných subjektů (uveďte, o které se jedná), je třeba v níže uvedené tabulce vyplnit odhadovanou výši finanční spoluúčasti (pokud se předpokládá finanční spoluúčast jiných subjektů, lze doplnit další řádky):miliony EUR (na 3 desetinná místa)Spolufinancující subjekt | Rok n | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | Rok n+5 a násl. | Celkem |…………………… | f |PZ CELKEM včetně spolufinancování | a+c+d+e+f |4.1.2. Soulad s finančním plánemX Návrh je v souladu s finančním plánem na období 2007 až 2013( Návrh si vyžádá změnu plánu příslušného okruhu finančního výhledu.( Návrh může vyžadovat použití ustanovení interinstitucionální dohody[9] (tj. nástroje pružnosti nebo revizi finančního výhledu).4.1.3. Finanční dopady na straně příjmůx Návrh nemá žádné finanční dopady na příjmyx( Finanční dopady – Návrh má finanční dopady na příjmy s následujícím účinkem:Pozn.: Veškeré podrobnosti a poznámky ke způsobu výpočtu účinku na příjmy je třeba uvést v samostatné příloze.v milionech EUR (na 1 desetinné místo)Před akcí [Rok n-1] | Situace po akci |Celkový objem lidských zdrojů | 104 | 115 | 124 | 126 |5. CHARAKTERISTIKY A CÍLE5.1. Potřeba, která má být uspokojena v krátkodobém nebo dlouhodobém horizontuCílem tohoto návrhu je pozměnit popis operací Evropského uprchlického fondu a částku vyčleněnou na tyto operace v návaznosti na zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu, jehož mandát bude zahrnovat některé operace, které byly dosud financovány z prostředků fondu.5.2. Přidaná hodnota zásahu ze strany Společenství, provázanost návrhu s dalšími finančními nástroji a možná synergieEvropský uprchlický fond byl zřízen na základě čl. 63 odst. 2 písm. b) Smlouvy o založení Evropského společenství rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 573/2007/ES ze dne 23. května 2007 o zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013 jako součásti obecného programu „Solidarita a řízení migračních toků“ a o zrušení rozhodnutí Rady 2004/904/ES[10].Návrh nařízení o zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu je spolu s tímto návrhem změny rozhodnutí o zřízení Evropského uprchlického fondu součástí úsilí, které Evropská unie vynakládá na vypracování ucelené azylové politiky. Návrhy reagují na požadavky, které Rada a Evropská rada vyjádřily ohledně vytvoření podpůrné struktury v oblasti azylu, a zapadají do rámce činnosti popsané v plánu politiky pro azyl, který Komise přijala v červnu 2008.Komise navrhuje, aby se zřídil Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu, který by měl institucionální formu regulační agentury a byl by pověřen usnadňováním a posilováním praktické spolupráce členských států v oblasti azylu a podporou zavádění společného azylového systému.Úřad bude mít institucionální formu regulační agentury, bude tedy institucí zřízenou Společenstvím, na niž se vztahuje článek 185 finančního nařízení. Znamená to, že bude z velké části financován z rozpočtu Evropských společenství. Vzhledem k tomu, že je třeba přispět k financování provozu úřadu a racionalizovat výdaje, a vzhledem k tomu, že Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu bude pověřen některými úkoly, které v současné době financuje Evropský uprchlický fond, je nutné snížit rozpočtové prostředky, které jsou v současné době přiděleny Evropskému uprchlickému fondu, a také snížit limit celkových prostředků fondu vyčleněných na financování akcí Společenství ze současných 10 % na 4 %.5.3. Cíle, očekávané výsledky a související ukazatele návrhu v kontextu rámce ABMCílem navrhovaných opatření je pozměnit rozhodnutí o zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013 tak, aby se zjednodušilo využívání prostředků Společenství a aby se prostředky lépe rozdělily mezi Evropský uprchlický fond a budoucí Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu.Procentní podíl prostředků, které jsou v současné době v Evropském uprchlickém fondu vyčleněny na akce Společenství, bude od roku 2010 snížen z 10 % na 4 % s tím, že se rozdíl převede do okruhu 3A finančního rámce a bude moci být v rámci ročního rozpočtového procesu přidělen na financování budoucího podpůrného úřadu.Návrh změny rozhodnutí o Evropském uprchlickém fondu nemění obecné cíle tohoto fondu.5.4. Způsob provádění (orientační)Uveďte způsob realizace akce:X Centralizované řízeníX přímo ze strany Komiseٱ nepřímo na základě pověření pro:ٱ výkonné agentury,subjekty, které Společenství zřídila, uvedené v článku 185 finančního nařízení,ٱ vnitrostátní veřejné subjekty / subjekty pověřené veřejnou službou.X Sdílené nebo decentralizované řízeníX spolu s členskými státyX spolu se třetími zeměmi6. MONITOROVÁNÍ A HODNOCENÍ6.1. Monitorovací systémneuplatní se6.2. Hodnocení7. Opatření proti podvodůmNa akce se uplatňuje přímé centralizované řízení Komisí (akce Společenství, výdaje na technickou pomoc), které se provádí podle platných pravidel vymezených ve finančním nařízení a jeho prováděcích pravidlech. Pro smlouvy a dotace se použijí Komisí doporučené vzory, které umožní kontrolu ze strany Komise a Evropského účetního dvora.Obecná pravidla administrativního a finančního řízení akcí v členských státech budou obsahovat zvláštní ustanovení o řízení a kontrole projektů odpovědnými orgány a ustanovení o následných kontrolách prováděných Komisí a Evropským účetním dvorem.8. PODROBNOSTI O ZDROJÍCH8.1. Cíle návrhu z hlediska jejich finanční náročnosti ( Prostředky na závazky v milionech EUR )(Je třeba uvést cílové okruhy, akce a výstupy) | Druh výstupu | Prům. nákl. | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | Celkem |2010 | 2011 | 2012 | 2013 |Úředníci nebo dočasní zaměstnanci[11] (XX 01 01) | A*/AD | 32 | 35 | 37 | 37,5 |B*, C*/AST | 58 | 64 | 70 | 70,5 |Zaměstnanci financovaní[12] podle čl. XX 01 02 | 14 | 16 | 17 | 18 |Ostatní zaměstnanci financovaní podle čl. XX 01 04/05 |CELKEM | 104 | 115 | 124 | 126 |8.2.2. Popis úkolů, které vyplývají z akceNázev | Popis | Počet |Řízení |Řízení | 4 |Vymezování politik a programů |Příprava politik | Vymezení strategií, právní základ | 4 |Vymezení programu | Vypracování ročního pracovního programu (např. rozhodnutí o financování) a konzultace mezi útvary | 1 |Propojení s příslušnými programy a akcemi Společenství | Koordinace mezi útvary pro zajištění doplňkovosti/synergie | 2 |Propojení s ostatními orgány a s členskými státy | Propojení s Radou/EP, které vyhovujícím způsobem zajistí předávání zpráv, informací, otázek a žádostí o briefingy | 2 |Informační a komunikační činnosti | 1. Poskytování informací a publicita 2. Internetový portál EUROPA | 2 |Propojení mezi výborem, předsednictvím a sekretariátem | 1 |Činnosti související s rozpočtem | APS,PNR,AAR,BIP,RAL – Příprava – Kontrola - Zpráva | 1,5 |Program: Příjem, výběr a zadávání projektů, finanční a právní závazky |Příprava výzev k podání nabídek | 2 |Příjem a hodnocení ročních a víceletých návrhů/programů | (včetně zaměstnanců zahrnutých do rubrik 12, 13, 14 a 15). | 10 |Rozhodnutí o zadání | 0,5 |Finanční závazek | Příprava, kontrola a uzavírání všech finančních závazků + pozdější změny | 2 |Právní závazek | Příprava, podpis a uzavírání všech právních závazků + pozdější změny | 4 |Program: Kontrola projektů |Platby – Zahajování operací | Příprava a zpracování veškerých předběžných, průběžných a závěrečných plateb (včetně podkladů) | 5 |Kontrola projektů | Příjem a hodnocení zpráv; žádosti o informace, návrhy návštěv | 20 |Zakázky, kontrola a audit |Předběžné ověřování transakcí, zavádění norem kontroly | Zavádění příslušných norem kontroly | 3 |Auditní systém | Zavedení a kontrola systému auditu členských států (sdílené řízení) | 10 |Finanční audit | Následný audit výdajů / provádění | 8 |Interní audit | Ověření souladu s normami interní kontroly | 3 |Zadávání zakázek | Redakce, provádění a schvalování postupů zadávání zakázek na projekty a na technickou pomoc (hodnocení, studie…), včetně JPC a helpdesku pro zadávání zakázek | 8 |Zprávy | Zpráva zadavatele, výroční zprávy o činnosti, vztahy s Účetním dvorem | 2 |Podpůrné služby |Třídění a archivace | Databáze, digitální a papírová archivace | 3 |Hodnocení programu | Hodnocení předběžné - průběžné - závěrečné | 3 |Počítačová podpora | Vývoj specifických počítačových nástrojů pro účely kontroly a provádění | 4 |Režijní náklady |Administrativa (režijní náklady) | komunikační a informační systémy, překlady, řízení lidských zdrojů, logistika … | 21 |126 |8.2.3. Původ lidských zdrojů (statutární pracovní místa)V případě více zdrojů uveďte vždy počet pracovních míst podle původu.X( Pracovní místa vyčleněná v současnosti na řízení programu, která mají být nahrazena nebo prodloužena( Pracovní místa předběžně vyčleněná v rámci procesu RSP/PNR na rok n( Pracovní místa, o něž je třeba požádat v příštím procesu RSP/PNR( Pracovní místa, jež mají být obsazena převedením stávajících zdrojů v rámci řídícího útvaru (interní přeobsazování)( Pracovní místa požadovaná pro rok n, avšak neplánovaná v procesu RSP/PNR dotyčného rokuPotřeby na lidské a administrativní zdroje budou pokryty z příspěvku poskytnutého řídícímu GŘ v rámci ročního procesu přidělování prostředků s ohledem na současná rozpočtová omezení.8.2.4. Další administrativní výdaje zahrnuté do referenční částky ( XX 01 04/05 – Výdaje na správu a řízení )v milionech EUR (na 3 desetinná místa)Rozpočtová linie | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | CELKEM |Evropský uprchlický fond |1 Technická a administrativní pomoc (včetně souvisejících personálních nákladů) |Další technická a administrativní pomoc |Statistiky o azylu, výměna informací, tematické schůze, projekty, internetová stránka, informatizované administrativní a finanční řízení, včetně vývoje a údržby počítačových systémů řízení | 0,250 | 0,250 | 0,250 | 0,250 | 1,000 |Studie (včetně hodnocení) | 0,200 | 0,200 | 0,150 | 0,100 | 0,650 |Schůzky odborníků | 0,050 | 0,050 | 0,050 | 0,050 | 0,200 |Publikace a informace | 0,000 | 0,000 | 0,050 | 0,100 | 0,150 |Celkem | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 2,000 |Naléhavá opatření |1 Technická a administrativní pomoc (včetně souvisejících personálních nákladů) |Další technická a administrativní pomoc |Statistiky o azylu, tematické schůze, projekty, internetová stránka, informatizované administrativní a finanční řízení, včetně vývoje a údržby počítačových systémů řízení | 0,110 | 0,110 | 0,110 | 0,110 | 0,440 |Studie (včetně hodnocení) | 0,080 | 0,080 | 0,080 | 0,080 | 0,320 |Schůzky odborníků |Publikace a informace | 0,010 | 0,010 | 0,010 | 0,010 | 0,040 |Celkem | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,800 |8.2.5. Finanční náklady na lidské zdroje a související náklady ne zahrnuté v referenční částcev milionech EUR (na 3 desetinná místa)Druh lidských zdrojů | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | Celkem |Úředníci nebo dočasní zaměstnanci (XX 01 01) | 10,98 | 12,08 | 13,05 | 13,18 | 49,29 |Zaměstnanci financovaní podle čl. XX 01 02 (pomocní pracovníci, přidělení národní odborníci, smluvní zaměstnanci, atd.) (upřesněte rozpočtovou linii) | 1,70 | 1,95 | 2,07 | 2,20 | 7,92 |Náklady na lidské zdroje a související náklady celkem (NEzahrnuté do referenční částky) | 12,680 | 14,030 | 15,120 | 15,380 | 57,210 |Výpočet – Úředníci a dočasní zaměstnanciPřípadně by měl být uveden odkaz na bod 8.2.1.U přidělených národních odborníků se počítá s částkou 122 000 EUR na odborníka.Výpočet – Zaměstnanci financovaní podle článku XX 01 02Případně by měl být uveden odkaz na bod 8.2.1.U přidělených národních odborníků se počítá s částkou 122 000 EUR na odborníka.8.2.6 Další administrativní výdaje nezahrnuté do referenční částky v milionech EUR (na 3 desetinná místa) |2010 | 2011 | 2012 | 2013 | CELKEM |XX 01 02 11 01 – Služební cesty | 0,243 | 0,248 | 0,253 | 0,258 | 1,002 |XX 01 02 11 02 – Schůze a konference |XX 01 02 11 03 – Výbory | 0,518 | 0,528 | 0,539 | 0,550 | 2,135 |XX 01 02 11 04 – Studie a konzultace |XX 01 02 11 05 - Informační systémy |2. Ostatní výdaje na řízení celkem (XX 01 02 11) | 0,761 | 0,776 | 0,792 | 0,808 | 3,137 |3 Ostatní výdaje administrativního charakteru (upřesněte odkazem na rozpočtovou linii) |Administrativní výdaje celkem, kromě nákladů na lidské zdroje a souvisejících nákladů (Nezahrnuté do referenční částky) | 11,993 | 13,197 | 14,184 | 14,416 | 68,015 |[pic][pic][pic][1] Úř. věst. L 144, 6.6.2007, s. 1-21.[2] Úř. věst. C […], […], s. […].[3] Úř. věst. C […], […], s. […].[4] Úř. věst. C […], […], s. […].[5] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne […] a rozhodnutí Rady ze dne […].[6] KOM(2008) 360 v konečném znění[7] Úř. věst. L 144, 6.6.2007, s. 1.[8] Rozlišené položky, dále jen „RP”.[9] Viz body 19 a 24 interinstitucionální dohody.[10] Úř. věst. L 144, 6.6.2007, s. 1-21.[11] Tyto náklady NEJSOU zahrnuty do referenční částky.[12] Tyto náklady NEJSOU zahrnuty do referenční částky.


Návrh rozhodnutí Rady kterým se povoluje Německu uzavřít dohodu se Švýcarskem, která obsahuje ustanovení odchylující se od článků 2 a 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 7.6.2016
            COM(2016) 368 final
            2016/0169(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY,
            kterým se některé členské státy opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Kazachstánu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

                  Účelem Úmluvy o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí ze dne 25. října 1980 (dále jen „úmluva z roku 1980“), kterou do dnešního dne ratifikovalo 93 zemí včetně všech členských států EU, je obnovit stávající stav formou bezodkladného návratu protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí prostřednictvím systému spolupráce mezi ústředními orgány, které její smluvní strany určí.

                  Vzhledem k tomu, že zabránit únosům dětí je důležitou součástí politiky EU na podporu práv dítěte, zasazuje se Evropská unie na mezinárodní úrovni o zlepšení uplatňování úmluvy z roku 1980 a vyzývá třetí státy, aby k ní přistoupily.

                  Kazachstán uložil dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 3. června 2013. Úmluva vstoupila v Kazachstánu v platnost dne 1. září 2013.

                  Ustanovení čl. 38 odst. 4 úmluvy z roku 1980 uvádí, že úmluva je účinná jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.

                  Vzhledem k tomu, že oblast mezinárodních únosů dětí spadá do výlučné vnější pravomoci Evropské unie, musí se rozhodnutí, zda by se na úrovni EU mělo přijmout přistoupení Kazachstánu, přijmout formou rozhodnutí Rady. Proto by členské státy měly učinit prohlášení, že přistoupení Kazachstánu v zájmu Evropské unie přijímají.

                  Výlučnou pravomoc EU v oblasti souhlasu s přistoupením třetího státu k úmluvě z roku 1980 potvrdil Soudní dvůr Evropské unie, který byl konzultován z podnětu Komise.

                  Ve svém posudku 1/13 ze dne 14. října 2014 Soudní dvůr Evropské unie potvrdil, že souhlas s přistoupením třetího státu k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí uzavřené v Haagu dne 25. října 1980 spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.

                  Soudní dvůr zdůraznil potřebu jednotnosti o této otázce na úrovni EU, aby se zabránilo nejednotnému uplatňování mezi členskými státy. Cílem tohoto rozhodnutí tedy je, aby úmluva z roku 1980 vstoupila v platnost mezi Kazachstánem a všemi členskými státy EU.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Pokud jde o únosy dětí jedním z rodičů, je Haagská úmluva z roku 1980 mezinárodním protějškem nařízení Rady č. 2201/2003 (známého jako „nařízení Brusel IIa“), které je základním kamenem soudní spolupráce EU ve věcech manželských a věcech rodičovské zodpovědnosti
                     1
                  .

                  Jedním z hlavních cílů nařízení je zabránit únosům dětí mezi členskými státy zavedením postupů, které zajistí bezodkladný návrat dítěte do členského státu jeho obvyklého bydliště. Za tímto účelem nařízení Brusel IIa obsahuje ve svém článku 11 postup podle Haagské úmluvy z roku 1980 a doplňuje ho vyjasněním některých jeho aspektů, zejména pokud jde o výslech dítěte, lhůtu pro vydání rozhodnutí od podání žádosti o navrácení a důvody nenavrácení dítěte. Zavádí rovněž ustanovení upravující protichůdná rozhodnutí o navrácení či nenavrácení vydaná v různých členských státech.

                  Na mezinárodní úrovni Evropská unie podporuje přistoupení třetích států k úmluvě z roku 1980, aby se její členské státy mohly opírat o společný právní rámec pro řešení případů mezinárodních únosů dětí.

                  Dne 21. prosince 2011 přijala Komise osm návrhů rozhodnutí Rady s cílem schválit přistoupení osmi třetích zemí k Haagské úmluvě z roku 1980 o mezinárodních únosech dětí (Maroka, Singapuru, Ruské federace, Albánie, Andorry, Seychel, Gabonu a Arménie)
                     2
                  .

                  Od června do prosince 2015 Rada Evropské unie přijala sedm rozhodnutí, která vycházejí z výše uvedených návrhů
                     3
                  .

                  Tento návrh zohledňuje třetí zemi (Kazachstán), která přistoupila k úmluvě z roku 1980 po přijetí návrhů z roku 2011.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Kromě obecného cíle, jímž je rozvoj justiční spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem podle článku 81 SFEU, tento návrh souvisí s cílem zakotveným v článku 3 Smlouvy o Evropské unii chránit práva dítěte. Systém Haagské úmluvy z roku 1980 má chránit děti před škodlivými účinky únosu dítěte jeho rodičem a zajistit, aby dítě mohlo udržovat styk s oběma rodiči, například zajištěním účinného výkonu práva na osobní styk.

                  Návrh je rovněž v souladu s prosazováním využívání mediace při řešení přeshraničních rodinných sporů. Směrnice o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech
                     4
                   se mimo jiné použije na rodinné právo v rámci společného evropského soudního prostoru. Haagská úmluva z roku 1980 rovněž podporuje smírné řešení rodinných sporů. Jeden z pokynů pro správnou praxi na základě Haagské úmluvy z roku 1980 vydaný Haagskou konferencí mezinárodního práva soukromého je věnován využívání mediace pro řešení mezinárodních rodinných sporů týkajících se dětí v případech spadajících do oblasti působnosti úmluvy. Z podnětu Evropské komise byly tyto pokyny vypracované v angličtině a francouzštině přeloženy do všech jazyků EU, jakož i do arabštiny, s cílem podpořit dialog se státy, které úmluvu dosud neratifikovaly, a pomoci nalézt konkrétní způsoby, jak řešit problémy související s mezinárodními únosy dětí s uvedenými zeměmi
                     5
                  .

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

                  Vzhledem k tomu, že se rozhodnutí týká mezinárodní dohody, je platným právním základem článek 218 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s čl. 81 odst. 3. Rada rozhoduje jednomyslně po konzultaci s Evropským parlamentem.

                  Spojené království a Irsko jsou vázány nařízením (ES) č. 2201/2003, a proto se účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.

                  V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

                  •
                        Subsidiarita

                  Tato iniciativa spadá do výlučné pravomoci EU podle čl. 3 odst. 2 SFEU, jak potvrdil posudek 1/13 Soudního dvora Evropské unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.

               •Proporcionalita

                  Tento návrh je vypracován po vzoru již přijatých rozhodnutí Rady týkajících se téže věci a nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cíle, kterým je jednotný postup EU ve věci mezinárodních únosů dětí, tím, že zajistí, aby všechny členské státy EU přijaly přistoupení Kazachstánu k Haagské úmluvě z roku 1980 ve stanovené lhůtě.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

                  Aby EU mohla učinit informované rozhodnutí, zda přijmout či nepřijmout přistoupení dané třetí země k úmluvě z roku 1980, je nezbytné, aby provedla vhodné přípravné práce.

                  Během jednání odborníků dne 20. ledna 2015 se Komise a členské státy EU dohodly na souboru kritérií pro posouzení situace v třetí zemi, která k úmluvě přistoupila. Konzultace, které proběhly s členskými státy, a diskuse na jednání odborníků dne 15. ledna 2016 ukázaly, že v této fázi neexistují žádné námitky ze strany členských států k přijetí přistoupení Kazachstánu k úmluvě z roku 1980.

               •Sběr a využití výsledků odborných konzultací

                  Příslušné informace týkající se úrovně provádění úmluvy v Kazachstánu byly shromážděny prostřednictvím různých zdrojů. Za prvé, informace byly získány prostřednictvím delegace EU v Kazachstánu, zejména s ohledem na přijímání prováděcích předpisů, fungování ústředního orgánu, postupy prosazování v případech únosů dětí a možnost přístupu k právní pomoci pro cizince. Výsledky šetření jsou uspokojivé, a i když existují určité obavy týkající se obtíží spojených s vyhledáním dítěte na takto rozsáhlém území, nejsou takového rozsahu, aby přijetí přistoupení Kazachstánu bránily.

                  Dále členské státy shromáždily informace o situaci v Kazachstánu a výsledek byl projednán na jednání odborníků, které se konalo 15. ledna 2016.

                  Další informace pocházely od Stálého výboru Haagské konference mezinárodního práva soukromého. Kazachstán při provádění úmluvy z roku 1980 úzce spolupracuje s organizací UNICEF. Byly vypracovány pokyny pro provádění úmluvy. Pod záštitou UNICEF byla naplánována výměna poznatků mezi kazašskými orgány/soudci a soudci z jiných smluvních států úmluvy z roku 1980, aby se prodiskutovalo, jakou roli soudci hrají při provádění a uplatňování úmluvy z roku 1980 a příslušných ustanovení vnitrostátního práva. Kazachstán dále určil soudce do mezinárodní haagské sítě soudců. V říjnu 2015 se generální tajemník Haagské konference o mezinárodním právu soukromém setkal s ústředním orgánem a byl informován, že se připravuje profil země a že prováděcí právní předpis byl přijat. V listopadu 2015 byl v Kazachstánu uspořádán třídenní regionální seminář za účasti Tádžikistánu, Turkmenistánu, Ruska a Běloruska na podporu hlavních haagských úmluv, včetně úmluvy z roku 1980. Podle Stálého výboru Haagské konference o mezinárodním právu soukromém je Kazachstán motivovaným státem, který se usilovně snaží úmluvu z roku 1980 řádně provádět.

                   •
                        Posouzení dopadů

                  Tento návrh nemá žádné významné hospodářské, sociální nebo environmentální dopady, které by vyžadovaly posouzení dopadů v rámci oblasti působnosti pokynů Evropské komise pro zlepšování právní úpravy. Podobně jako v případě sedmi rozhodnutí Rady, která již byla přijata v roce 2015 a která se týkají přijetí přistoupení některých třetích států k Haagské úmluvě z roku 1980, není posouzení dopadů tohoto návrhu vzhledem k povaze tohoto legislativního aktu nutné. Ve skutečnosti neexistují žádné jiné možnosti než rozhodnutí Rady o přijetí přistoupení třetího státu k úmluvě z roku 1980.

                  Nicméně konkrétní posouzení situace Kazachstánu za účelem ověření, zda je způsobilý provést úmluvu z roku 1980 uspokojivým způsobem, provedla Komise a členské státy postupem popsaným výše.

                  4.
                        ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Navrhované rozhodnutí nemá žádné rozpočtové důsledky.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  Jelikož se návrh týká pouze oprávnění členských států přijmout přistoupení Kazachstánu k úmluvě z roku 1980, je monitorování jeho provádění omezeno na to, jak členské státy dodržují znění prohlášení a lhůtu pro jeho uložení a uvědomění Komise o jeho uložení, jak je stanoveno v rozhodnutí Rady.

               2016/0169 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY,

               kterým se některé členské státy opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Kazachstánu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 3 ve spojení s článkem 218 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu
                  6
               ,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Evropská unie si za jeden ze svých cílů stanovila podporu ochrany práv dítěte, jak je uvedeno v článku 3 Smlouvy o Evropské unii. Opatření na ochranu dětí proti protiprávnímu přemístění nebo zadržení jsou nedílnou součástí této politiky.

               (2)Unie přijala nařízení Rady (ES) č. 2201/2003
                  7
                (dále jen „nařízení Brusel IIa“), jehož cílem je chránit děti před škodlivými účinky jejich protiprávního přemístění či zadržení a zavést postupy, aby byl zajištěn jejich bezodkladný návrat do státu jejich obvyklého bydliště, jakož i zajistit ochranu práv na osobní styk s dítětem a práva péče o dítě.

               (3)Nařízení (ES) č. 2201/2003 doplňuje a posiluje Haagskou úmluvu ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“), která na mezinárodní úrovni stanoví systém závazků a spolupráce mezi smluvními státy a mezi ústředními orgány s cílem zajistit bezodkladný návrat protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí.

               (4)Všechny členské státy Unie jsou smluvními stranami Haagské úmluvy z roku 1980.

               (5)Unie vyzývá třetí státy, aby přistoupily k Haagské úmluvě z roku 1980, a podporuje její řádné provádění svou účastí, spolu s členskými státy, mimo jiné ve zvláštních komisích pravidelně organizovaných Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém.

               (6)Lze mít za to, že společný právní rámec uplatňovaný mezi členskými státy Unie a třetími státy může nabídnout nejlepší řešení citlivých případů mezinárodních únosů dětí.

               (7)Haagská úmluva z roku 1980 uvádí, že se uplatňuje ve vztazích mezi přistupujícím státem a těmi smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.

               (8)Haagská úmluva z roku 1980 neumožňuje organizacím pro regionální hospodářskou integraci, jako je Unie, stát se její smluvní stranou. Unie proto nemůže k úmluvě přistoupit ani nemůže uložit prohlášení o přijetí přistupujícího státu.

               (9)V souladu s posudkem 1/13 Soudního dvora Evropské unie spadají prohlášení o přijetí v rámci Haagské úmluvy z roku 1980 do výlučné vnější pravomoci Unie.

               (10)Kazachstán uložil dokument o přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980 dne 3. června 2013. Uvedená úmluva vstoupila pro Kazachstán v platnost dne 1. září 2013.

               (11)Pouze Nizozemské království již přijalo přistoupení Kazachstánu k Haagské úmluvě z roku 1980. Posouzení situace v Kazachstánu vedlo k závěru, že členské státy, které přistoupení Kazachstánu dosud nepřijaly, jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Kazachstánu v souladu s podmínkami Haagské úmluvy z roku 1980.

               (12)Členské státy, které přistoupení Kazachstánu dosud nepřijaly, by proto měly být oprávněny tak v zájmu Unie učinit a uložit své prohlášení o přijetí přistoupení Kazachstánu za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí. Nizozemské království již přijalo přistoupení Kazachstánu k Haagské úmluvě z roku 1980, a proto by nemělo ukládat nové prohlášení o přijetí, neboť stávající prohlášení zůstává podle mezinárodního práva veřejného platné.

               (13)Spojené království a Irsko jsou vázány nařízením (ES) č. 2201/2003, a proto se účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.

               (14)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               1.
                     Členské státy, které tak dosud neučinily, jsou oprávněny přijmout v zájmu Unie přistoupení Kazachstánu k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“).

               2.
                     Členské státy uvedené v odstavci 1 uloží do ...* prohlášení o tom, že v zájmu Unie přijímají přistoupení Kazachstánu k Haagské úmluvě z roku 1980, a to v tomto znění:

               „[Plný název ČLENSKÉHO STÁTU] prohlašuje, že v souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2016/…** přijímá přistoupení Kazachstánu k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí.“

               3.
                     Každý členský stát uvědomí Radu a Komisi o uložení svého prohlášení a sdělí Komisi znění tohoto prohlášení do dvou měsíců od jeho uložení.

               Článek 2

               Členské státy, které uložily své prohlášení o přijetí přistoupení Kazachstánu k Haagské úmluvě z roku 1980 před datem přijetí tohoto rozhodnutí, neučiní žádná nová prohlášení.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí je určeno všem členským státům s výjimkou Nizozemského království a Dánského království.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/přesedkyně

                     (1)
                  Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 31.

                     (2)
                  COM(2011) 904, 908, 909, 911, 912, 915, 916, 917 ze dne 21.12.2011.

                     (3)
                  ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/1023 ze dne 15. června 2015; ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/1024 ze dne 15. června 2015; ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/2354 ze dne 10. prosince 2015; ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/2355 ze dne 10. prosince 2015; ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/2356 ze dne 10. prosince 2015;  ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/2357 ze dne 10. prosince 2015; ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/2358 ze dne 10. prosince 2015. Rozhodnutí týkající se Gabonu je dočasně pozastaveno, dokud Gabon nejmenuje ústřední orgán, který má být určen podle článku 6 úmluvy.

                     (4)
                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/52/ES ze dne 21. května 2008 o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 136, 24.5.2008, s. 3).

                     (5)

                     https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (6)
                  Úř. věst. C , , s. .

                     (7)
                  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 1).