				|

		52013PC0212

			Návrh ROZHODNUTÍ RADY o postoji, který se má zaujmout jménem Evropské unie na 65. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí ohledně změn formulářů A a B k mezinárodnímu osvědčení o zabránění znečišťování ropou a ropnými produkty a změn systému hodnocení stavu a na 92. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost ohledně změn Mezinárodního předpisu pro řízení bezpečnosti, změn kapitoly III úmluvy SOLAS a změn předpisů pro vysokorychlostní plavidla z let 1994 a 2000, pokud jde o vstup do uzavřených prostor a nácvik záchranných opatření /* COM/2013/0212 final - 2013/0112 (NLE) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Tento návrh Komise se týká stanovení postoje
Unie v různých grémiích Mezinárodní námořní organizace (IMO),
pokud jde o:
·
přijetí změn doplňkových
formulářů A a B k mezinárodnímu osvědčení
o zabránění znečišťování ropou a ropnými produkty;
·
přijetí změn systému hodnocení stavu
(usnesení MEPC.94 (46)) (na základě přijetí Mezinárodního
předpisu pro rozšířený inspekční program při prohlídkách
plavidel na přepravu hromadných nákladů a ropných
tankerů z roku 2011);
·
přijetí změn Mezinárodního předpisu
pro řízení bezpečnosti;
·
přijetí změn kapitoly III Mezinárodní
úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS)
a předpisů pro vysokorychlostní plavidla z let 1994 a 2000;
·
akceptaci těchto změn v souladu
s příslušnými ustanoveními dotyčných úmluv.
1.1.        Doplňkové formuláře
A a B k mezinárodnímu osvědčení o zabránění
znečišťování ropou a ropnými produkty
Tyto doplňkové formuláře
k mezinárodnímu osvědčení o zabránění
znečišťování ropou a ropnými produkty (osvědčení IOPP) musí
být k dispozici na palubě lodi. Formulář A se vydává pro
jiné lodě než ropné tankery, zatímco formulář B se vydává
pro ropné tankery. Změna se týká zrušení předepsaných údajů
o spalovací kapacitě v obou dokumentech, které se dříve
u obou formulářů zaznamenávaly v litrech za hodinu (l/h).
V pozdějším dokumentu, usnesení MEPC.187(59), byla
v příloze 2 zavedena odlišná metoda měření (kapacita
v kW nebo kcal/h). Bylo zjištěno, že současné používání obou těchto
měřeních působí zmatek v záznamech a inspekcích; kromě
toho byla první metoda obtížně použitelná a druhá neplnila žádný konkrétní
účel. Proto je třeba, aby se z obou formulářů
zaznamenávání spalovací kapacity vypustilo.
Tyto změny jsou uvedeny v příloze
13 dokumentu MEPC 64/23/Add.1. Podle bodu 7.32 zprávy MEPC (MEPC 64/23)
budou tyto změny přijaty na 65. zasedání MEPC (Výboru pro
ochranu mořského prostředí).
1.2.        Systém hodnocení stavu
(usnesení MEPC.94 (46)): Změny na základě přijetí
Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při
prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů
a ropných tankerů z roku 2011)
Systém hodnocení stavu (CAS) stanoví rámec pro
důkladnější inspekci starších lodí. Rozšířený inspekční
program při prohlídkách plavidel na přepravu hromadných
nákladů a ropných tankerů čili rozšířený
inspekční program (ESP – Enhanced Survey Programme) upřesňuje,
jak tuto důkladnější inspekci provádět. Protože CAS vychází z
ESP, CAS odkazuje na ESP jako nástroj. Změnou se mění CAS tak, aby
odkazoval na nejnovější předpis (2011) ESP.
Tyto změny jsou uvedeny v příloze
16 dokumentu MEPC 64/23/Add.1. Podle bodu 11.13 zprávy MEPC (MEPC 64/23)
budou tyto změny přijaty na 65. zasedání MEPC (Výboru pro
ochranu mořského prostředí).
1.3.        Mezinárodní předpis pro
řízení bezpečnosti (předpis ISM)
Cílem Mezinárodního předpisu pro řízení
bezpečnosti je zajistit bezpečnost na moři, zabránit
zranění lidí nebo ztrátám na životech a vyhnout se škodám na životním
prostředí, zejména mořském prostředí, a škodám na majetku.
Změny, které mají být přijaty, jsou výsledkem jednoho z mnoha
úspěšných podání EU pro IMO k tomuto tématu, v tomto
případě STW 43/10[1].
Změnami bude dotčen samotný předpis ISM; navrhlo je 27
členských států a Evropská komise s cílem zvýšení
účinnosti tohoto předpisu.
Jsou stanoveny tyto změny daného
předpisu:
část A, oddíl 6 (Zdroje
a personál): vložení konkrétního vysvětlení (nový odstavec 6.2.1),
že společnost by měla zajistit přiměřenou posádku
lodi stanovenými postupy, které zahrnují všechny aspekty zachování
bezpečného a efektivního provozu na palubě;
část A, oddíl 12 (Ověřování, revize
a hodnocení prováděné společností): vložení konkrétního
vysvětlení (nový odstavec 12.2), pokud jde o vlastnictví
společnosti, povinnosti a odpovědnosti uložené tímto
předpisem, v tom smyslu, že pokud společnost přenese
některé úkoly související s předpisem ISM, stále má celkovou
odpovědnost, přičemž musí pravidelně ověřovat,
zda uvedené subjekty, na něž přenesla některé úkoly
souvisejících s předpisem ISM, jednají v souladu
s předpisem ISM.
Poznámky pod čarou: Vložení křížových
odkazů na příslušné pokyny v předpisu
Tyto změny jsou uvedeny v příloze
22 dokumentu MSC 91/22/Add.2. Podle bodu 11.9 zprávy MSC (MSC 91/22)
budou tyto změny přijaty na 92. zasedání MSC (Výboru pro
ochranu mořského prostředí).
1.4.        Změny kapitoly III
Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva
SOLAS), předpisů pro vysokorychlostní plavidla z let 1994 a 2000
a Předpisu o bezpečnosti pro dynamicky poháněná plavidla z
roku 1978, pokud jde o vstup do uzavřeného prostoru a nácvik
záchranných opatření
Kapitola III úmluvy SOLAS se týká záchranných
prostředků a zařízení. Předmětné změny se
týkají pravidla 19 o výcviku a cvičeních pro krizové situace
a jejich cílem je snížit počet úmrtí souvisejících se vstupem
do uzavřeného prostoru tím, že členové posádek, jejichž
úkoly zahrnují vstup do uzavřených prostor a záchranná
opatření, se budou muset zúčastňovat nácviku vstupu
do uzavřeného prostoru a záchranných opatření alespoň
jednou za dva měsíce. Podobné změny se mají vložit do
předpisů pro vysokorychlostní plavidla z let 1994 a 2000
a rovněž do Předpisu o bezpečnosti pro dynamicky
poháněná plavidla.
Změny týkající se předpisu pro
vysokorychlostní plavidla z roku 1994 jsou uvedeny v příloze 30
dokumentu MSC 91/22/Add.2 a změny týkající se předpisu pro
vysokorychlostní plavidla z roku 2000 jsou uvedeny v příloze 31
dokumentu MSC 91/22/Add.2. Podle bodu 13.7 zprávy MSC (MSC 91/22)
budou tyto změny přijaty na 92. zasedání MSC (Výboru pro
ochranu mořského prostředí).
Změny týkající se Předpisu
o bezpečnosti pro dynamicky poháněná plavidla (předpis DSC)
jsou uvedeny v podání MSC 92/3/1 sekretariátu IMO ze dne 22. února 2013
o následných změnách v předpisech MODU z let 1979, 1989 a 2009
a předpisu DSC. Příloha 4 tohoto podání obsahuje předlohu
usnesení MSC 92 o změně předpisu DSC. Podle bodu 13.9 zprávy MSC
(MSC 91/22) bude tato změna přijata na
92. zasedání MSC (Výboru pro ochranu mořského prostředí).
Podle usnesení A.373 (X) může Výbor pro námořní bezpečnost
v případě potřeby předpis DSC změnit. K této
změně dochází v důsledku podobných změn v jiných
souvisejících předpisech.
1.5.        Přijetí změn
1.5.1.     Přijetí změn
doplňkových formulářů A a B k mezinárodnímu
osvědčení o zabránění znečišťování ropou a
ropnými produkty a k systém hodnocení stavu
Tyto změny byly schváleny na 64.
zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí, jež se konalo ve
dnech 1. až 5. října 2012, a mají být předloženy
ke schválení na 65. zasedání uvedeného výboru, jež se koná ve
dnech 13. až 17. května 2013.
1.5.2.     Přijetí změn
předpisu ISM, kapitoly III úmluvy SOLAS, předpisů pro
vysokorychlostní plavidla z let 1994 a 2000, jakož i Předpisu
o bezpečnosti pro dynamicky poháněná plavidla
Změny kapitoly III úmluvy SOLAS
a předpisů pro vysokorychlostní plavidla z let 1994 a
2000 byly schváleny na 91. zasedání Výboru pro námořní
bezpečnost, jež se konalo ve dnech 26. až 30. listopadu 2012, a mají
být předloženy k přijetí na 92. zasedání uvedeného výboru,
jež se koná ve dnech 12. až 20. června 2013.
Následné změny předpisu DSC byly
nahlášeny na 91. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost, jež se
konalo ve dnech 26. až 30. listopadu 2012, byly začleněny
do předlohy usnesení MSC stanovené v příloze 4 podání
sekretariátu IMO MSC 92/3/1 a mají být předloženy k přijetí na
92. zasedání uvedeného výboru, jež se koná ve dnech 12. až 20. června
2013.
Přijetí a vstup v platnost
Po schválení a přijetí
příslušnými výbory IMO budou změny předkládány odpovídajícím
smluvním stranám, aby tyto vyjádřily svůj souhlas s tím, že
budou uvedenými změnami vázány.
1.6.        Příslušné právní
předpisy EU
1.6.1.     Doplňkové formuláře
A a B k mezinárodnímu osvědčení o zabránění
znečišťování ropou a ropnými produkty
Směrnice 2009/16/ES[2] o státní přístavní
inspekci má za cíl pomoci zásadním způsobem snížit nevyhovující
námořní dopravu ve výsostných vodách členských států a)
zajištěním plnění mezinárodních a souvisejících právních
předpisů EU o námořní bezpečnosti, námořním
zabezpečení, ochraně mořského prostředí a životních
a pracovních podmínkách na palubě; b) zavedením společných
kritérií pro inspekce lodí státem přístavu; c) prováděním systému
státní přístavní inspekce na základě inspekcí prováděných
v rámci EU a regionu spadajícího pod Pařížské memorandum o
porozumění.
Změny těchto formulářů budou
mít dopad na požadavky pro inspekci nebo podrobné inspekce
podle čl. 13 odst. 1 směrnice 2009/16/ES, zejména
písmeno a), podle kterého:
"1. Příslušný orgán při každé
prvotní inspekci lodě zajistí, aby inspektor alespoň
a) zkontroloval osvědčení a
související doklady uvedené v příloze IV, u nichž se požaduje, aby byly k
dispozici na palubě v souladu s právními předpisy Společenství v
oblasti námořní bezpečnosti a úmluvami týkajícími se
bezpečnosti a ochrany;“
Toto osvědčení je uvedeno jakožto
položka 7 v příloze IV dané směrnice.
Změny budou mít za následek změnu v
požadavcích uvedených v těchto formulářích, které
inspektoři státní přístavní inspekce musí kontrolovat podle
čl. 13 odst. 1 směrnice 2009/16/ES. Postupy pro kontrolu
lodí uvedené v příloze VI směrnice jako „Příloha 1 „Postupy
státní přístavní inspekce“ Pařížského memoranda
o porozumění“ bude následně rovněž třeba změnit.
1.6.2.     Systém hodnocení stavu
(usnesení MEPC.94 (46)): Změny na základě přijetí
Mezinárodního předpisu pro rozšířený inspekční program při
prohlídkách plavidel na přepravu hromadných nákladů
a ropných tankerů z roku 2011)
Nařízení (EU) č. 530/2012[3] o urychleném zavádění
požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných
tankerů s jednoduchým trupem má za cíl zavést urychlený program
zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce
stanovených v úmluvě MARPOL 73/78 podle definice v článku 3
tohoto nařízení u ropných tankerů s jednoduchým trupem
a zakázat přepravu těžkých ropných produktů v ropných
tankerech s jednoduchým trupem do přístavů členských
států nebo z přístavů členských států.
Toto nařízení činí povinným použití
systému hodnocení stavu (CAS) organizace IMO u ropných tankerů
s jednoduchým trupem, které jsou starší než 15 let. V článku 5 se
vyžaduje, aby tyto ropné tankery dodržovaly CAS, který je poté vymezen
v článku 6 jako systém hodnocení stavu přijatý usnesením MEPC
94(46) ze dne 27. dubna 2001 ve znění usnesení MEPC 99(48) ze dne 11.
října 2002 a usnesení MEPC 112(50) ze dne 4. prosince 2003.
Ačkoli tato nastávající změna není uvedena v definici CAS
v článku 6 nařízení, bude mít právní důsledek
a nařízení by mělo být aktualizováno, aby zohlednilo nový vývoj
na mezinárodní úrovni.
1.6.3.     Mezinárodní předpis pro
řízení bezpečnosti (předpis ISM)
Nařízení (ES) č. 336/2006[4] o provádění
Mezinárodního předpisu pro řízení bezpečnosti
ve Společenství a o zrušení nařízení Rady (ES)
č. 3051/95 má za cíl posílit řízení bezpečnosti
a bezpečný provoz lodí, jakož i zabránit znečištění
z lodí. Dodržování předpisu ISM ze strany společností
provozujících uvedené lodě je zajištěno pomocí těchto
opatření:
a) zavedení, uplatňování a řádná
údržba systémů řízení bezpečnosti na lodích a na
pevnině společnostmi a
b) kontrola těchto systémů správami
státu vlajky a státu přístavu.
Nařízení (EU) č. 336/2006[5] tvořilo základ pro podání,
kterým se mění předpis ISM, a bude tudíž těmito
změnami dotčeno.
Předpis ISM je sice zahrnut
v příloze I uvedeného nařízení, je však také definován
v čl. 2 odst. 1 jako předpis „v platném znění.“ V
článku 5 se vyžaduje, aby lodě spadající do působnosti
nařízení podle čl. 3 odst. 1 splňovaly požadavky
části A předpisu ISM. Z toho důvodu změny, které
mají být přijaty na 92. zasedání MSC, budou mít přímý právní
dopad na předpisy EU.
1.6.4.     Změny kapitoly III úmluvy
SOLAS, předpisů pro vysokorychlostní plavidla z let 1994 a 2000
a Předpisu o bezpečnosti pro dynamicky poháněná
plavidla, pokud jde o vstup do uzavřeného prostoru a nácvik
záchranných opatření
Směrnice 2009/45/ES[6] o bezpečnostních
pravidlech a normách pro osobní lodě ve znění směrnice
2010/65/ES má za cíl zavést jednotnou úroveň ochrany života
a vlastnictví na nových a stávajících osobních lodích
a vysokorychlostních osobních plavidlech, když obě kategorie lodí i
plavidel provozují vnitrostátní plavbu, a stanovit postupy pro jednání
na mezinárodní úrovni s cílem harmonizovat pravidla pro osobní
lodě provozující mezinárodní plavby.
Čl. 6 odst. 4 směrnice
konkrétně uplatňuje předpisy pro vysokorychlostní plavidla
z let 1994 a 2000 na vnitrostátní vysokorychlostní osobní plavidla.
Na ta starší plavidla, na která se předpisy pro vysokorychlostní plavidla
nevztahují, uplatňuje směrnice předchozí předpis pro
dynamicky poháněná plavidla (čl. 6 odst. 4 písm. a)
bod iii)).
U obou předpisů pro vysokorychlostní
plavidla bude mít tudíž zavedení nové změny kapitoly 18 (provozní
požadavky) přímý právní dopad na právo EU; totéž platí pro odpovídající
změny v kapitole 17 (provozní požadavky) Předpisu pro dynamicky
poháněná plavidla (DSC).
1.7.        Příslušnost EU
S ohledem na výše příslušné právní
předpisy EU uvedené výše se Komise domnívá, že přijetí
změn:
1)      doplňkových formulářů
A a B k mezinárodnímu osvědčení o zabránění
znečišťování ropou a ropnými produkty;
2)      systému hodnocení stavu (usnesení MEPC.94
(46)): změn na základě přijetí Mezinárodního předpisu
pro rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel
na přepravu hromadných nákladů a ropných tankerů
z roku 2011);
3)      Mezinárodního předpisu pro
řízení bezpečnosti (předpisu ISM) a
4)      změny kapitoly III úmluvy SOLAS,
předpisů pro vysokorychlostní plavidla z let 1994 a 2000
a Předpisu o bezpečnosti pro dynamicky poháněná
plavidla, pokud jde o vstup do uzavřeného prostoru a nácvik
záchranných opatření
spadají do výlučné pravomoci EU, kterou
získala Unie v souladu s čl. 3 odst. 2 Smlouvy
o fungování EU, neboť přijetím předmětných
mezinárodních právních nástrojů mohou být dotčena společná
pravidla nebo se může změnit oblast jejich působnosti.
V tomto ohledu:
1)      změna doplňkových
formulářů A a B k mezinárodnímu osvědčení
o zabránění znečišťování ropou a ropnými produkty bude mít
přímý dopad na směrnici 2009/16/ES, neboť se změní
požadavky na tyto formuláře, které jsou inspektoři státní
přístavní inspekce povinni kontrolovat podle čl. 13 odst. 1
této směrnice;
2)      změna systému hodnocení stavu
(usnesení MEPC.94 (46)) předem vymezí jakoukoli budoucí aktualizaci režimu
CAS podle článků 5 a 6 nařízení č. 530/2012 tak, že
musí zohlednit nejnovější vývoj v postupech rozšířeného inspekčního
programu (ESP);
3)      změnami Mezinárodního předpisu
pro řízení bezpečnosti bude přímo dotčeno znění
uvedeného předpisu, které je prováděno prostřednictvím
nařízení (ES) č. 336/2006; a
4)      změny kapitoly III úmluvy SOLAS,
předpisů pro vysokorychlostní plavidla z let 1994 a 2000, jakož
i předpis DSC budou mít přímý dopad na směrnici
2009/45/ES.
V souladu s dobře konsolidovaným
souborem judikatury nesmějí členské státy, a to i když Unie
není členem IMO, přijímat závazky, jimiž by mohla být dotčena
pravidla EU vyhlášená pro dosažení cílů Smluv, ledaže jsou oprávněny
tak učinit rozhodnutím Rady na návrh Komise. Pro veškeré takové
závazky, bez ohledu na předmět dotyčných mezinárodních
nástrojů, je tudíž třeba povolení.
1.8.        Závěr
Komise proto předkládá návrh rozhodnutí Rady
o postoji, který se má zaujmout jménem Evropské unie na věcech
uvedených v bodu 1.7 výše, jež mají být přijaty na 65. zasedání
Výboru pro ochranu mořského prostředí a na 92. zasedání Výboru
pro námořní bezpečnost.
2013/0112 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTÍ RADY
o postoji, který se má zaujmout jménem
Evropské unie na 65. zasedání Výboru pro ochranu mořského
prostředí ohledně změn formulářů A a B k
mezinárodnímu osvědčení o zabránění znečišťování
ropou a ropnými produkty a změn systému hodnocení stavu a na 92. zasedání
Výboru pro námořní bezpečnost ohledně změn Mezinárodního
předpisu pro řízení bezpečnosti, změn kapitoly III
úmluvy SOLAS a změn předpisů pro vysokorychlostní plavidla
z let 1994 a 2000, pokud jde o vstup do uzavřených prostor a nácvik
záchranných opatření
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této
smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Opatření Evropské unie v
odvětví námořní dopravy by měla směřovat ke zlepšení
námořní bezpečnosti.
(2)       Změny doplňkových
formulářů A a B k mezinárodnímu osvědčení
o zabránění znečišťování ropou a ropnými produkty
a systému hodnocení stavu (usnesení MEPC.94 (46) (na
základě přijetí Mezinárodního předpisu pro rozšířený
inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu
hromadných nákladů a ropných tankerů z roku 2011)) již
schválil Výbor pro ochranu mořského prostředí Mezinárodní
námořní organizace (IMO) na 64. zasedání (MEPC 64, říjen 2012);
očekává se, že je Výbor pro ochranu mořského prostředí IMO
přijme na 65. zasedání, jež se koná ve dnech 13. až
17. května 2013.
(3)       Změny Mezinárodního
předpisu pro řízení bezpečnosti (předpis ISM)
a změny kapitoly III úmluvy SOLAS, předpisů pro
vysokorychlostní plavidla z let 1994 a 2000 a Předpisu pro dynamicky
poháněná plavidla (DSC) již schválil Výbor pro námořní
bezpečnost IMO na 91. zasedání; očekává se, že je Výboru pro
námořní bezpečnost IMO přijme na 92. zasedání v červnu
2013.
(4)       Po přijetí změn
výše uvedených úmluv je generální tajemník IMO předloží příslušným
smluvním stranám, aby tyto vyjádřily svůj souhlas s tím, že
budou uvedenými změnami vázány.
(5)       Změny doplňkových
formulářů A a B k mezinárodnímu osvědčení o
zabránění znečišťování ropou a ropnými produkty
(osvědčení IOPP) odstraní požadavky na údaje o spalovací
kapacitě; osvědčení IOPP spadá pod položku 7 přílohy IV
směrnice 2009/16/ES[7]
o státní přístavní inspekci a představuje formulář, který
čl. 13 odst. 1 směrnice ukládá inspektorům státní
přístavní inspekce členských států kontrolovat.
(6)       Změnami systému
hodnocení stavu (CAS) ropných tankerů s jednoduchým trupem se
změní CAS tak, aby odkazoval na poslední rozšířený
inspekční program při prohlídkách plavidel na přepravu
hromadných nákladů a ropných tankerů (z roku 2011)
čili rozšířený inspekční program (ESP). Nařízení (EU)
č. 530/2012[8]
o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné
konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem uplatňuje
CAS v článcích 5 a 6.
(7)       Změnami předpisu
ISM se do tohoto předpisu vloží vysvětlující ustanovení, pokud jde
o přiměřenou posádku lodě a odpovědnost za
přenesené úkoly v souvislosti s předpisem ISM, jakož
i příslušné poznámky pod čarou. Předpis ISM byl sice
zahrnut do přílohy I nařízení (ES) č. 336/2006[9] o provádění Mezinárodního
předpisu pro řízení bezpečnosti ve Společenství
a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 3051/95, je však
zároveň definován v čl. 2 odst. 1 jako předpis
„v platném znění“. Článek 5 vyžaduje, aby lodě,
na které se vztahuje toto nařízení, dodržovaly požadavky
části A předpisu ISM. Z toho důvodu změny, které
mají být přijaty na 92. zasedání MSC, budou mít přímý právní
dopad na předpisy EU.
(8)       Změnami kapitoly III
úmluvy SOLAS, a zejména předpisů pro vysokorychlostní
plavidla z let 1994 a 2000 a Předpisu pro dynamicky poháněná
plavidla, se vloží do pravidla 19 úmluvy SOLAS, kapitoly 18
předpisů pro o vysokorychlostní plavidla a kapitoly 17
předpisu DSC povinnost zúčastňovat se nácviku záchranných opatření
pro ty členy posádky, kteří pracují v uzavřených prostorách.
Směrnice 2009/45/ES[10]
o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě
ve znění směrnice 2010/65/ES výslovně uplatňuje
předpisy pro vysokorychlostní plavidla z let 1994 a 2000
na vnitrostátní vysokorychlostní osobní plavidla. Na starší plavidla, na
která se předpisy pro vysokorychlostní plavidla nevztahují, uplatňuje
tato směrnice předchozí předpis DSC.
(9)       Výše uvedené změny,
které mají být přijaty na 65. zasedání MEPC a 92. zasedání MSC,
lze považovat za pozitivní vývoj, a proto by je měla Unie
podpořit.
(10)     Evropská unie není členem
IMO ani smluvní stranou uvedených úmluv. Je tudíž třeba, aby Rada zmocnila
členské státy k vyjádření postoje Unie v dotyčných
výborech IMO a k vyjádření souhlasu s tím, aby byly těmito
změnami vázány,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Na 65. zasedání Výboru pro ochranu
mořského prostředí Mezinárodní námořní organizace (IMO)
spočívá postoj Unie v souhlasu s přijetím změn
doplňkových formulářů A a B k mezinárodnímu osvědčení
o zabránění znečišťování ropou a ropnými produkty
a změn systému hodnocení stavu (usnesení MEPC 94 (46)) ve formě,
kterou schválil uvedený výbor na 64. zasedání, a jak je stanoveno
v přílohách 13 a 16 dokumentu IMO MEPC 64/23/Add.1.
2. Na 92. zasedání Výboru pro
námořní bezpečnost IMO spočívá postoj Unie v souhlasu
s přijetím změn předpisu ISM a souvisejících
pokynů a s vložením nového požadavku na nácvik záchranných
opatření v uzavřených prostorách do kapitoly III úmluvy SOLAS
z roku 1974, do předpisů pro vysokorychlostní plavidla
z let 1994 a 2000 a do Předpisu pro dynamicky poháněná
plavidla ve formě, kterou schválil uvedený výbor na 91. zasedání, jak
je stanoveno v přílohách 22, 30 a 31 dokumentu IMO MSC
91/22/Add. 2 a v příloze 4 dokumentu IMO MSC 92/3/1.
3. Postoj Unie stanovený odstavcích 1 a 2
tohoto článku vyjádří členské státy, jež jsou členy IMO,
jednajíce společně v zájmu Unie.
4. Formální a drobné úpravy tohoto postoje lze
dohodnout, aniž by to vyžadovalo změnu uvedeného postoje.
Článek 2
Členské státy se zmocňují, aby vyjádřily
svůj souhlas s tím, že v zájmu Unie ve smyslu tohoto rozhodnutí
budou vázány změnami uvedenými v čl. 1 odst. 1
a 2.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským
státům.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               STW 43/10. Za vyšší účinnost provádění Mezinárodního
předpisu pro řízení bezpečnosti.
[2]               Úř. věst. L 131, 28.5.2009, s. 5.
[3]               Úř. věst. L 172, 30.6.2012, s. 3.
[4]               Úř. věst. L 64, 4.3.2006, s. 1.
[5]               Úř. věst. L 64, 4.3.2006, s. 1.
[6]               Úř. věst. L 163, 25.6.2009, s. 1.
[7]               Úř. věst. L 131, 28.5.2009, s. 5.
[8]               Úř. věst. L 172, 30.6.2012, s. 3.
[9]               Úř. věst. L 64, 4.3.2006, s. 1.
[10]             Úř. věst. L 163, 25.6.2009, s. 1.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 22.2.2016
            COM(2016) 78 final
            Návrh
            ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
            o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (EGF/2016/000 TA 2016 – Technická pomoc z podnětu Komise)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               Pravidla pro poskytování finančních prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (EFG) jsou stanovena v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1309/2013 ze dne 17. prosince 2013 o Evropském fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2014–2020) a o zrušení nařízení (ES) č. 1927/2006
                  1
                (dále jen „nařízení o EFG“).

               SHRNUTÍ ŽÁDOSTI A ANALÝZA

                  Základní údaje:

                  Referenční číslo EFG
                        EGF/2016/000

                  Evropská komise
                        Technická pomoc

                  Správní výdaje: rozpočet v EUR
                        380 000

                  % správních výdajů (strop: 0,5 %)
                        0,23 %

               V souladu s čl. 11 odst. 1 nařízení o EFG lze na technickou pomoc z podnětu Komise každoročně vyčlenit nejvýše 0,5 % maximální roční částky EFG.

               Technická pomoc, jež se má financovat, a rozpis odhadovaných nákladů

               1.Příspěvek se použije na výdaje uvedené v čl. 11 odst. 1 a 4 a v čl. 12 odst. 2, 3 a 4 nařízení o EFG, jak je rozepsáno níže.

               2.Monitorování a shromažďování údajů: Komise bude shromažďovat údaje o obdržených, uhrazených a vyúčtovaných žádostech a navržených a provedených opatřeních. Tyto údaje budou zpřístupněny na internetových stránkách a shromážděny v náležité podobě pro dvouletou zprávu v roce 2017. V návaznosti na práci vykonanou v posledních letech budou náklady na tuto činnost činit 20 000 EUR.

               3.Informační činnosti: Internetové stránky o EFG
                  2
               , které Komise zřídila jakožto součást stránek věnovaných zaměstnanosti, sociálním věcem a sociálnímu začleňování a které spravuje podle požadavků čl. 12 odst. 2 nařízení o EFG, budou pravidelně aktualizovány a rozšiřovány, přičemž každá jejich nová součást bude rovněž přeložena do všech jazyků EU. Bude zvýšena obecná informovanost a povědomí o EFG. Tematika EFG bude zohledněna v různých publikacích a při audiovizuálních činnostech Komise v souladu s čl. 11 odst. 4 nařízení o EFG. Náklady na všechny tyto činnosti se pro rok 2016 odhadují na 20 000 EUR.

               4.Vytváření vědomostní základny / rozhraní pro žádosti: Komise pokračuje v práci na zavedení standardních postupů pro žádosti o příspěvek z EFG a jejich řízení pomocí systému pro elektronickou výměnu dat SFC 2014
                  3
               , do něhož jsou začleňovány. To umožní zjednodušit žádosti předkládané podle nařízení o EFG, zrychlit jejich zpracování a usnadnit získávání údajů z nich pro různé účely. Prioritou v daném roce bude příprava a zdokonalení modulu pro závěrečné zprávy, kterými se uzavírá každý případ podpory z EFG, s cílem snížit administrativní zátěž členských států a začlenit do systému SFC případy poskytování podpory z EFG podle současného nařízení, a to od jejich zahájení až po uzavření. Náklady na tyto položky se odhadují na 100 000 EUR a představují příspěvek z EFG na rozvoj a správu SFC. Očekává se, že tuto výši příspěvku bude třeba zachovat i pro následující rok, aby mohly být do systému SFC začleněny všechny moduly EFG; poté náklady klesnou, jelikož hlavní výdaje budou spojeny se správou systému.

               5.Administrativní a technická podpora: Odborná skupina kontaktních osob EFG, v níž bude každý členský stát zastoupen jedním členem, uspořádá dvě zasedání (koncem roku 2016 / v první polovině roku 2017), jejichž celkové náklady se odhadují na 70 000 EUR.

               6.Kromě toho Komise za účelem podpory vytváření sítí mezi členskými státy uspořádá dva semináře s účastí provádějících orgánů EFG a sociálních partnerů. Pokud to bude možné, budou se tyto semináře konat v přibližně stejné době jako setkání odborné skupiny a budou zaměřeny na otázky spojené s praktickým prováděním nařízení o EFG na místní úrovni. Náklady na tyto semináře se odhadují na 120 000 EUR.

               7.Hodnocení: V roce 2015 proběhlo zadání veřejné zakázky na hodnocení v polovině období s cílem dokončit hodnocení do 30. června 2017 (jak je stanoveno v čl. 20 odst. 1 písm. a) nařízení o EFG). Pro rok 2016 bylo vyčleněno 50 000 EUR na dokončení, překlady a zveřejnění zprávy, aby mohla být prezentována v polovině roku 2017. Rozpočet pro rok 2017 nepředpokládá žádné výdaje na hodnocení.

                        Činnosti

                        Odhadovaný počet

                        Odhadované náklady na položku
                           (v EUR)

                        Celkové náklady
                           (v EUR)

                        Monitorování a shromažďování údajů

                        Různé

                        Různé

                        20 000

                        Informační činnosti

                        Různé

                        Různé

                        20 000

                        Vytváření vědomostní základny / rozhraní pro žádosti v systému SFC

                        Různé

                        Různé

                        100 000

                        Administrativní a technická podpora: zasedání odborné skupiny kontaktních osob EFG

                        2

                        35 000

                        70 000

                        Administrativní a technická podpora: semináře o provádění EFG a vytváření sítí

                        2

                        60 000

                        120 000

                        Hodnocení

                        Různé

                        50 000

                        50 000

                        Celkové odhadované náklady

                        380 000

               Financování

               8.Maximální roční disponibilní rozpočet EFG v roce 2016 činí 150 milionů EUR (v cenách roku 2011), jak je stanoveno v článku 12 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020
                  4
               .

               9.V čl. 11 odst. 1 nařízení o EFG se stanoví, že každoročně lze 0,5 % této částky (tj. 828 060 EUR v roce 2016) poskytnout na technickou pomoc z podnětu Komise. V současné době je pro rok 2016 stále k dispozici celá tato částka; na technickou pomoc dosud nebyly vyčleněny žádné prostředky. Navrhovaná částka odpovídá přibližně 0,23 % maximálního ročního disponibilního rozpočtu EFG pro rok 2016.

               10.Navrhované rozhodnutí o uvolnění prostředků z EFG přijme společně Evropský parlament a Rada ve smyslu bodu 13 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení
                  5
               .

               Související akty

               11.Současně s tímto návrhem rozhodnutí o uvolnění prostředků z EFG předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě návrh na převod částky 380 000 EUR do příslušné rozpočtové položky.

               Zdroje prostředků na platby

               12.K pokrytí částky 380 000 EUR potřebné na technickou pomoc budou použity prostředky v rámci rozpočtové položky EFG.

               Návrh

               ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY

               o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (EGF/2016/000 TA 2016 – Technická pomoc z podnětu Komise)

               EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1309/2013 ze dne 17. prosince 2013 o Evropském fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2014–2020) a o zrušení nařízení (ES) č. 1927/2006
                  6
               , a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,

               s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení
                  7
               , a zejména na bod 13 uvedené dohody,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci (EFG) byl zřízen za účelem poskytování podpory pracovníkům, kteří byli propuštěni, a osobám samostatně výdělečně činným, které přestaly vykonávat svou činnost, v důsledku významných změn ve struktuře světového obchodu způsobených globalizací a v důsledku pokračující celosvětové finanční a hospodářské krize, na kterou bylo zaměřeno nařízení (ES) č. 546/2009
                  8
               , nebo v důsledku nové celosvětové finanční a hospodářské krize, a za účelem poskytování pomoci při jejich opětovném začleňování na trh práce.

               (2)EFG nepřekročí maximální roční částku 150 milionů EUR (v cenách roku 2011), jak je stanoveno v článku 12 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013.

               (3)V nařízení (EU) č. 1309/2013 je stanoveno, že na technickou pomoc z podnětu Komise lze každoročně použít nejvýše 0,5 % maximální roční částky EFG.

               (4)Z EFG by proto měla být uvolněna částka 380 000 EUR, aby bylo možno poskytnout technickou pomoc z podnětu Komise,

               PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               V rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2016 se z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (EFG) uvolňuje částka ve výši 380 000 EUR v prostředcích na závazky a na platby.

               Článek 2

               Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               V Bruselu dne

                  Za Evropský parlament
                        Za Radu

                  předseda / předsedkyně
                        předseda / předsedkyně

                     (1)
                  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 855.

                     (2)
                  http://ec.europa.eu/egf

                     (3)
                  https://ec.europa.eu/sfc/en/2014/about-sfc2014

                     (4)
                  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884.

                     (5)
                  Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

                     (6)
                  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 855.

                     (7)
                  Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

                     (8)
                  Úř. věst. L 167, 29.6.2009, s. 26.


|

52011PC0532

/* KOM/2011/0532 v konečném znění - 2011/0232 (NLE) */  Návrh ROZHODNUTÍ RADY kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES povoluje Spojenému království uplatňovat snížené úrovně zdanění pohonných hmot spotřebovaných na ostrovech Vnitřních a Vnějších Hebrid, na Orknejích a Shetlandách, na ostrovech v ústí řeky Clyde a na ostrovech Scilly

	DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. SOUVISLOSTI NÁVRHUZdanění energetických produktů a elektřiny je v Unii upraveno směrnicí Rady 2003/96/ES[1] (dále jen „směrnice o zdanění energie“ nebo „směrnice“).Podle čl. 19 odst. 1 směrnice může Rada kromě ustanovení zejména článků 5, 15 a 17 jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl další osvobození od daně nebo snížení z důvodu některé zvláštní politiky.Cílem tohoto návrhu je povolit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (dále jen „Spojené království“) zavedení snížené sazby spotřební daně z pohonných hmot (konkrétně benzínu a motorové nafty) na všech ostrovech Vnitřních a Vnějších Hebrid, na Orknejích a Shetlandách, na ostrovech v ústí řeky Clyde (všechny při skotském pobřeží) a na ostrovech Scilly (při jihozápadním pobřeží Anglie). Podle informací, které poskytlo Spojené království, je cena pohonných hmot v oblastech, jež mají opatření využívat, v průměru o 0,10 GBP (přibližně 0,11 EUR) na litr vyšší než v ostatních částech země. Vyšší ceny v těchto oblastech jsou zapříčiněny vyššími náklady na dopravu a distribuci a nízkým počtem obyvatel. Cílem opatření je zajistit určité zmírnění s ohledem na vysoké náklady na pohonné hmoty v uvedených oblastech.Žádost a její obecné souvislostiPodle čl. 19 odst. 1 směrnice může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl další osvobození od daně nebo snížení z důvodů některé zvláštní politiky.Dopisem ze dne 23. března 2011 orgány Spojeného království v souladu s článkem 19 směrnice Komisi sdělily, že zamýšlejí uplatňovat sníženou sazbu. Snížená sazba spotřební daně z pohonných hmot bude o 0,05 GBP (přibližně 0,06 EUR) na litr nižší než základní sazba ve Spojeném království (0,59 GBP, tj. přibližně 0,68 EUR). To by znamenalo, že snížená sazba bude i nadále vysoko nad stávající minimální sazbou EU na 1000 litrů ve výši 359 EUR u bezolovnatého benzínu a 330 EUR u plynového oleje.Spojené království požádalo o povolení snížit daň na dobu šesti let, což je maximální doba stanovená v čl. 19 odst. 2 směrnice.Podle orgánů Spojeného království je cena pohonných hmot na skotských ostrovech zhruba o 0,10 GBP (přibližně 0,11 EUR) na litr vyšší než průměrná cena ve zbývající části Spojeného království. Na ostrovech Scilly je tato cena ještě vyšší, a to zhruba o 0,25 GBP (přibližně 0,28 EUR) na litr, než je průměr ve Spojeném království. Snížení daně o 0,05 GBP (přibližně 0,06 EUR) na litr by nepokrylo celý rozdíl v ceně, poskytlo by však spotřebitelům určitou náhradu za vyšší cenu, kterou musí platit.Vysoká cena je zapříčiněna dodatečnými náklady na prodej pohonných hmot v těchto oblastech. Orgány Spojeného království udávají dva hlavní důvody těchto vyšších nákladů:1.  Vyšší náklady na dopravu a distribuci v případě dodávek pohonných hmot na ostrovy, které jsou způsobeny dodatečnými náklady na lodní dopravu / dopravu nákladními vozidly (větší vzdálenost a delší doba), náklady na trajektovou dopravu, náklady na provoz terminálů a příplatky pro dodavatele související s dodávkou malých objemů pohonných hmot. Všechny pevninské oblasti Anglie a Walesu se naproti tomu nacházejí ve vzdálenosti do 100 mil (přibližně 160 km) od alespoň jedné rafinérie a mohou být zásobovány přímo cisternovými vozidly. Náklady na dopravu na skotské ostrovy jsou podle odhadů nejméně o 0,03 GBP na litr vyšší než v pevninském Skotsku.2.  Nízký počet obyvatel (82 000 osob ve věku 16 a více let na 100 ostrovech) a malý objem pohonných hmot prodaných na jednom místě znamená, že je nutno fixní náklady rozložit na menší objem prodeje. Pro uvedení do souvislostí: v těchto oblastech existuje celkem 65 čerpacích stanic. Do konečné ceny čerpací stanice za litr je nutno zakalkulovat fixní náklady na zaměstnance, nájemné, poplatky, topení, osvětlení, vodu, údržbu a opravy. Průměrný objem pohonných hmot prodaných na jednom místě na Shetlandách, Orknejích a Hebridách se pohybuje v rozmezí od 0,25 do 0,6 milionu litrů za rok v porovnání s 3,8 milionu litrů ve zbývající části Skotska. Aby se uhradily náklady na provoz čerpací stanice, vyžadoval by prodej 0,25–0,6 milionu litrů marži ve výši 0,07–0,15 GBP na litr v porovnání s marží ve výši 0,033 GBP na litr při prodeji 3,8 milionu litrů.Nevýhoda v podobě vyšších cen způsobených vyššími jednotkovými náklady je podle orgánů Spojeného království pro místní obyvatelstvo důležitá, jelikož mnoho rezidentů musí cestovat na značné vzdálenosti, aby se dostali do nejbližšího městského centra, poněvadž jsou často závislí na soukromé dopravě, a oblasti, jež mají opatření využívat, patří k oblastem s relativně nízkými příjmy.Fungování opatřeníVe Spojeném království je spotřební daň z pohonných hmot pro silniční vozidla účtována v okamžiku, kdy pohonné hmoty opouštějí rafinérii, jsou dovezeny nebo opouštějí celní sklad. K tomuto okamžiku by bylo obtížné stanovit množství pohonných hmot určených pro způsobilé oblasti.Snížení daně bude proto poskytnuto v místě prodeje na způsobilých ostrovech, čímž se zamezí riziku zneužití pohonných hmot se sníženou sazbou daně. Maloobchodní prodejci pohonných hmot na ostrovech budou zaregistrováni u HM Revenue and Customs (dále jen „HMRC“) jako schválení maloobchodní prodejci a budou muset snížit cenu za litr pohonných hmot o částku odpovídající nižší dani. Následně budou moci pravidelně požadovat od HMRC vrácení daně, a to na základě prodaných litrů pohonných hmot.Oblast působnostiÚzemní oblast působnosti opatření se vztahuje na všechny ostrovy Vnitřních a Vnějších Hebrid, na Orkneje a Shetlandy, na ostrovy v ústí řeky Clyde (všechny při skotském pobřeží) a na ostrovy Scilly (při jihozápadním pobřeží Anglie). Opatření je zaměřeno na soukromé osoby, nižší sazba daně se však bude vztahovat na veškeré nákupy, včetně komerčních. Podle informací, které orgány Spojeného království poskytly ohledně vozidel zaregistrovaných na ostrovech v roce 2009, bylo 85 % vozidel v soukromém vlastnictví a 15 % vlastnily podniky.Argumenty orgánů Spojeného království týkající se dopadu opatření na vnitřní trhOrgány Spojeného království se nedomnívají, že by opatření nepříznivě ovlivnilo řádné fungování vnitřního trhu. Největšími organizacemi na ostrovech jsou subjekty veřejného sektoru, například obecní úřady a poskytovatelé zdravotních služeb. Na ostrovech se sice nachází velký počet podniků, ty však mívají nižší obrat, než je průměr ve Spojeném království. Podle orgánů Spojeného království mají podniky v dotčených oblastech průměrný obrat ve výši přibližně 1,4 milionu GBP ve srovnání s průměrem ve Spojeném království ve výši přibližně 5,7 milionu GBP.Spojené království zdůrazňuje, že snížení daně nepokrývá celý rozdíl v nákladech mezi ostrovy a pevninou Spojeného království, takže se lidem nevyplatí cestovat z pevniny na ostrovy s cílem tento zvláštní režim využít.Podle Spojeného království mimoto představují podniky, jež mají opatření využívat, pouze malé konkurenty na trzích, na nichž působí.Platné předpisy vztahující se na oblast návrhuSměrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny.Posouzení opatření podle článku 19 směrnice 2003/96/ESDůvody zvláštní politikyUstanovení čl. 19 odst. 1 prvního pododstavce směrnice zní takto:„Kromě ustanovení předchozích článků, zejména článků 5, 15 a 17, může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl další osvobození od daně nebo snížení z důvodu některé zvláštní politiky.“Opatření, které Spojené království zamýšlí zavést, spočívá ve snížení spotřební daně z pohonných hmot dodávaných na určité části jeho území, konkrétně na všechny ostrovy Vnitřních a Vnějších Hebrid, na Orkneje a Shetlandy, na ostrovy v ústí řeky Clyde (všechny při skotském pobřeží) a na ostrovy Scilly (při jihozápadním pobřeží Anglie). Jeho cílem je přiblížit ceny čerpacích stanic na těchto územích průměru ve Spojeném království. Vyšší jednotkové náklady, a tudíž ceny čerpacích stanic v těchto oblastech jsou zapříčiněny vyššími náklady na dopravu a distribuci a nižšími úsporami z rozsahu.Lze vyvodit závěr, že úmysl uplatňovat v dotčených oblastech sníženou sazbu spotřební daně z pohonných hmot z důvodu jejich zvláštních zeměpisných podmínek je založen na důvodech zvláštní politiky.Soulad s ostatními politikami a cíli UnieCílem opatření je částečně vyrovnat vyšší jednotkové náklady, a tudíž ceny čerpacích stanic v případě pohonných hmot na dotyčných ostrovech prostřednictvím snížení daně přímo v místě prodeje.Opatření je omezeno na to, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle. Snížení daně je zejména omezeno na (poměrně malé) množství pohonných hmot prodaných na ostrovech.Částka snížené daně je mimoto nižší než dodatečné náklady na prodej pohonných hmot v těchto oblastech a rovněž nižší než rozdíl mezi cenami pohonných hmot v těchto oblastech a cenami na pevnině.Komise v tomto ohledu podotýká, že se sazba spotřební daně sníží o 0,05 GBP na litr produktu. Podle informací, které poskytly orgány Spojeného království, jsou dodatečné náklady na dopravu v případě dotčených území o 0,03 GBP na litr vyšší oproti průměru ve Spojeném království a podle odhadů jsou vyšší i náklady na provoz čerpacích stanic, což vede k příplatkům ve výši přibližně 0,07 až 0,15 GBP na litr ve srovnání s průměrem ve Spojeném království ve výši 0,033 GBP na litr.Daňová pobídka k účinnému využívání energie je proto zachována na úrovni, která je přinejmenším rovnocenná úrovni existující na pevnině.I po snížení daně bude daňová zátěž u pohonných hmot spotřebovaných v dotčených zeměpisných oblastech nadále podstatně vyšší než minimální úrovně zdanění stanovené ve směrnici 2003/96/ES.Lze proto vyvodit závěr, že opatření je slučitelné s politikami Unie v oblasti zdraví, ochrany životního prostředí, energetiky a dopravy.Za této situace se opatření jeví jako přijatelné i s ohledem na řádné fungování vnitřního trhu a nutnost zajistit spravedlivou hospodářskou soutěž. Vzhledem k ostrovnímu charakteru oblastí, na něž se vztahuje, a mírnému snížení sazby daně se nepředpokládá, že povede ke změnám ve spotřebě pohonných hmot, protože by přilákalo spotřebitele z jiných oblastí.Doba uplatňování opatření a vývoj rámcových předpisů EU o zdanění energieKomise navrhuje, aby byla doba uplatňování opatření stanovena na maximální dobu, kterou směrnice 2003/96/ES připouští, tj. šest let. Tato lhůta se jeví jako vhodná k tomu, aby mohly orgány Spojeného království získat informace potřebné pro posouzení výsledků opatření a poskytnout podnikům a spotřebitelům, kteří mají opatření využívat, dostatečnou míru jistoty.Aby však nebyl narušen budoucí vývoj stávajícího právního rámce, je vhodné stanovit, že pokud by Rada na základě článku 113 Smlouvy zavedla pozměněný obecný systém zdanění energetických produktů, jemuž by toto povolení nebylo přizpůsobeno, pozbude toto rozhodnutí platnosti dnem, k němuž tato pozměněná pravidla vstoupí v platnost.Konkrétně se odkazuje na návrh, který Komise předložila dne 13. dubna 2011 [KOM(2011) 169]. Podle tohoto návrhu by bylo zdanění energie rozděleno na dva prvky. Tento systém by se lišil od systému zavedeného směrnicí 2003/96/ES v současném znění, na němž je založeno toto povolení.Pokud by Rada tento nový systém přijala a bude-li se Komise domnívat, že navrhované povolení je i nadále opodstatněné, posoudí kladně a včas případnou žádost Spojeného království o podobné povolení přizpůsobené tomuto novému systému s cílem zajistit kontinuitu v souladu s čl. 2 odst. 1 tohoto návrhu.Pravidla státní podporyPo snížení daně, které orgány Spojeného království plánují, budou sazby daně z benzínu a motorové nafty v dotyčných oblastech i nadále dodržovat minimální úroveň zdanění podle článku 7 směrnice 2003/96/ES. Opatření proto spadá do oblasti působnosti tzv. obecného nařízení o blokových výjimkách (nařízení (ES) č. 800/2008)[2], a je proto vyňato z povinnosti předběžného oznamování.2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮKonzultace zúčastněných stranTento návrh vychází ze žádosti, kterou podalo Spojené království, a týká se pouze tohoto členského státu.Sběr a využití výsledků odborných konzultacíNebylo třeba využít externích odborných konzultací.Posouzení dopadůTento návrh se týká povolení uděleného jednotlivému členskému státu na základě jeho žádosti.3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHUCílem návrhu je povolit Spojenému království odchylku od obecných ustanovení směrnice Rady 2003/96/ES a uplatňování rozlišených sazeb daně (v rámci stanovených mezí) z plynového oleje a bezolovnatého benzínu.Právní základČlánek 19 směrnice Rady 2003/96/ES.Zásada subsidiarityOblast nepřímých daní, na niž se vztahuje článek 113 Smlouvy o fungování EU, nespadá sama o sobě do výlučné pravomoci Společenství ve smyslu článku 3 Smlouvy o fungování EU.Výkon souběžných pravomocí členských států v této oblasti je však přísně vymezen a omezen stávajícím právem Společenství. Podle článku 19 směrnice 2003/96/ES může zavedení dalšího osvobození od daně nebo snížení ve smyslu uvedeného článku povolit členskému státu pouze Rada. Členské státy nemohou Radu nahradit.Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity.Zásada proporcionalityNávrh je v souladu se zásadou proporcionality. Snížení daně nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení dotyčného cíle.Volba nástrojůNavrhovaný nástroj: rozhodnutí Rady.Článek 19 směrnice 2003/96/ES stanoví pouze tento druh opatření.4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKYTímto opatřením nevzniká Společenství žádná finanční ani administrativní zátěž. Návrh proto nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství.2011/0232 (NLE)NávrhROZHODNUTÍ RADYkterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES povoluje Spojenému království uplatňovat snížené úrovně zdanění pohonných hmot spotřebovaných na ostrovech Vnitřních a Vnějších Hebrid, na Orknejích a Shetlandách, na ostrovech v ústí řeky Clyde a na ostrovech ScillyRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,s ohledem na směrnici Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny[3], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,s ohledem na návrh Evropské komise,vzhledem k těmto důvodům:3.  Dopisem ze dne 23. března 2011 požádalo Spojené království podle článku 19 směrnice 2003/96/ES o povolení uplatňovat na ostrovech Vnitřních a Vnějších Hebrid, na Orknejích a Shetlandách, na ostrovech v ústí řeky Clyde (všechny při skotském pobřeží) a na ostrovech Scilly (při jihozápadním pobřeží Anglie) sníženou sazbu spotřební daně z plynového oleje a bezolovnatého benzínu.4.  V těchto oblastech jsou ceny plynového oleje a bezolovnatého benzínu vyšší než průměrné ceny na ostatním území Spojeného království, což místní spotřebitele pohonných hmot znevýhodňuje. Rozdíl v ceně je zapříčiněn dodatečnými jednotkovými náklady způsobenými zeměpisnou polohou ostrovů, nízkým počtem jejich obyvatel a dodávkami poměrně malých objemů pohonných hmot.5.  Snížení daně není vyšší, než jaké je nezbytné k náhradě dodatečných jednotkových nákladů, které v dotčených zeměpisných oblastech hradí spotřebitelé.6.  Snížené sazby daně budou vyšší než minimální sazby stanovené v článku 7 směrnice 2003/96/ES.7.  Vzhledem k ostrovní povaze oblastí, na něž se opatření vztahuje, a mírnému snížení sazby daně opatření nepovede k přesunům konkrétně spojeným s dodávkami pohonných hmot.8.  Opatření je proto přijatelné z hlediska řádného fungování vnitřního trhu a nutnosti zajistit spravedlivou hospodářskou soutěž a je slučitelné s politikami Evropské unie v oblasti zdraví, ochrany životního prostředí, energetiky a dopravy.9.  Z ustanovení čl. 19 odst. 2 směrnice 2003/96/ES vyplývá, že každé povolení udělené na základě uvedeného článku musí být přesně časově omezené. Aby byla dotčeným podnikům a spotřebitelům poskytnuta dostatečná míra jistoty, je povolení uděleno na dobu šesti let. Aby však nebyl narušen budoucí vývoj stávajícího právního rámce, je vhodné stanovit, že pokud by Rada na základě článku 113 Smlouvy zavedla pozměněný obecný systém zdanění energetických produktů, jemuž by toto povolení nebylo přizpůsobeno, pozbývá toto rozhodnutí platnosti dnem, k němuž vstoupí v platnost pravidla týkající se tohoto pozměněného systému,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 11. Spojenému království se povoluje uplatňovat na všech ostrovech Vnitřních a Vnějších Hebrid, na Orknejích a Shetlandách, na ostrovech v ústí řeky Clyde a na ostrovech Scilly snížené sazby daně z bezolovnatého benzínu a plynového oleje.Snížení oproti základní vnitrostátní sazbě daně z bezolovnatého benzínu nebo plynového oleje není vyšší než dodatečné náklady na maloobchodní prodej v těchto zeměpisných oblastech ve srovnání s průměrnými náklady na maloobchodní prodej ve Spojeném království a činí nejvýše 50 GBP na 1 000 litrů produktu.2. Snížené sazby musí být v souladu s požadavky směrnice 2003/96/ES, a zejména s minimálními sazbami stanovenými v článku 7 uvedené směrnice.Článek 2Toto rozhodnutí je použitelné od 1. listopadu 2011 a pozbude platnosti dne 31. října 2017.Pokud by však Rada na základě článku 113 Smlouvy zavedla pozměněný obecný systém zdanění energetických produktů, jemuž by toto povolení nebylo přizpůsobeno, pozbude toto rozhodnutí platnosti dnem, k němuž vstoupí v platnost pravidla týkající se tohoto pozměněného systému.Článek 3Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.V Bruselu dne [...].Za Radupředseda/předsedkyně [1] Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51.[2] Nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách), Úř. věst. L 214, 9.8.2008.[3] Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51.


				|

		52013PC0839

			Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se Francie opravňuje, aby uplatňovala sníženou sazbu některých nepřímých daní na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, Francouzské Guyaně, Martiniku a Réunionu, a kterým se mění rozhodnutí 2007/659/ES /* COM/2013/0839 final - 2013/0413 (CNS) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Rozhodnutí Rady 2007/659/ES ze dne
9. října 2007 přijaté na základě čl. 299
odst. 2 Smlouvy o ES (nyní článek 349 SFEU) ve znění rozhodnutí
Rady č. 896/2011/EU ze dne 19. prosince 2011 opravňuje Francii, aby
na metropolitním území Francie uplatňovala na tradiční rum vyrobený
ve francouzských zámořských departementech sníženou sazbu spotřební
daně, jež může být nižší než minimální sazba spotřební daně
z alkoholu stanovená směrnicí 92/84/EHS, ne však nižší než 50 % základní
vnitrostátní sazby spotřební daně z alkoholu. Snížená sazba
spotřební daně je omezena roční kvótou ve výši
120 000 hl čistého alkoholu. Tato odchylka pozbyla platnosti dne
31. prosince 2013.
Účelem tohoto opatření je odškodnit
výrobce z francouzských zámořských departementů za konkurenční
znevýhodnění způsobené odlehlostí, ostrovní povahou, malou rozlohou,
složitým povrchem a podnebím, hospodářskou závislostí na malém
množství produktů, zejména hodnotovém řetězci cukr – cukrová
třtina – rum, což jsou faktory, jejichž trvalost a kombinace vážným
způsobem omezují jejich rozvoj.
Dne 12. března 2013 požádaly francouzské
orgány Komisi, aby předložila návrh rozhodnutí Rady, kterým se za stejných
podmínek prodlužuje platnost rozhodnutí Rady 2007/659/ES na dalších sedm let do
dne 31.  prosince 2020. Tato žádost byla doplněna
a změněna dne 3. července a 2. srpna 2013.
Francouzské orgány zejména požádaly Komisi, aby rozšířila oblast
působnosti rozhodnutí Rady tak, aby platilo rovněž pro
příspěvek „cotisation sur les boissons alcooliques“ (také známý jako
„vignette sécurité sociale (VSS), příspěvek z alkoholických
nápojů do národního fondu nemocenského pojištění za účelem boje
proti zdravotním rizikům spojeným s nestřídmým užíváním těchto
produktů. Francouzské orgány Komisi rovněž požádaly, aby změnila
rozhodnutí Rady 2007/695/ES se zpětnou platností od 1. ledna 2012
rozšířením jeho působnosti tak, aby se vztahovalo na
příspěvek VSS, aby se nižší sazba mohla uplatnit na „tradiční“
rum vyrobený ve čtyřech francouzských nejvzdálenějších
regionech uvedených v rozhodnutí Rady 2007/659/ES.
2.           CHARAKTERISTIKY
FRANCOUZSKÉHO A EVROPSKÉHO TRHU S RUMEM A ODCHYLKA
Velikost evropského trhu s rumem
v průběhu času kolísala, zatímco na světové úrovni
vzrostla z přibližně 250 000 až 300 000
hektolitrů čistého alkoholu koncem osmdesátých let 20. století
na přibližně 800 000 hektolitrů čistého alkoholu
v současné době (tabulka 1).
Přestože se velikost evropského trhu
s rumem od konce osmdesátých let po dnešní dny zhruba ztrojnásobila,
objemy rumu z francouzských zámořských departementů prodávaného
na evropském trhu se od počátku devadesátých let do dneška pouze
zdvojnásobily a od konce osmdesátých let po dnešek vzrostly o pouhých
50 %. To mělo za následek pokles podílu rumu ze zámořských
departementů na celém evropském trhu ze zhruba 50 %
na konci osmdesátých let dvacátého století na přibližně
25 % dnes, kdy se situace jeví jako stabilizovaná.
Výkyvy z roku na rok na celém evropském
trhu dosáhly hodnoty přibližně 150 000 hektolitrů čistého
alkoholu, tj. zhruba 20 % ročního trhu, například v období
let 2002–2004 a 2007–2010. Tyto výkyvy se odrazily v objemu prodeje rumu
jak ze třetích zemí, tak z francouzských zámořských
departementů. V roce 2011 byly v rámci třetích zemí hlavními
dodavateli rumu Kuba, Venezuela, Brazílie, Spojené státy a Mexiko. Rum
vyrobený ve francouzských zámořských departementech se
převážně vyvážel do metropolitní Francie (71 %) a do
dalších zemí EU (27 %), zejména do Španělska a Německa.
Tabulka
1
Vývoj
evropského trhu s rumem
(hektolitry
čistého alkoholu)
 Rok || Celkem || Rum ze třetích zemí || Rum z francouzských zámořských departementů || Procentní podíl z francouzských zámořských departementů
 1986 || 313 459 || 152 252 || 161 207 || 51 %
 1987 || 300 152 || 158 117 || 142 035 || 47 %
 1988 || 252 877 || 130 976 || 121 901 || 48 %
 1989 || 293 462 || 161 485 || 131 977 || 45 %
 1990 || 368 913 || 227 975 || 140 938 || 38 %
 1991 || 336 252 || 221 861 || 114 391 || 34 %
 1992 || 332 145 || 223 522 || 108 623 || 33 %
 1993 || 322 743 || 231 059 || 91 684 || 28 %
 1994 || 357 936 || 253 215 || 104 721 || 29 %
 1995 || 284 178 || 184 835 || 99 343 || 35 %
 1996 || 359 295 || 249 239 || 110 056 || 31 %
 1997 || 453 050 || 354 858 || 98 192 || 22 %
 1998 || 500 295 || 395 031 || 105 264 || 21 %
 1999 || 567 449 || 428 790 || 138 659 || 24 %
 2000 || 645 237 || 495 625 || 149 612 || 23 %
 2001 || 695 033 || 534 316 || 160 717 || 23 %
 2002 || 734 249 || 557 458 || 176 791 || 24 %
 2003 || 880 653 || 713 535 || 167 118 || 19 %
 2004 || 727 772 || 569 278 || 158 494 || 22 %
 2005 || 726 876 || 571 317 || 155 559 || 21 %
 2006 || 791 542 || 626 157 || 165 385 || 21 %
 2007 || 785 695 || 608 449 || 177 246 || 23 %
 2008 || 851 748 || 657 725 || 194 023 || 23 %
 2009 || 720 958 || 523 172 || 197 786 || 27 %
 2010 || 838 749 || 640 923 || 197 826 || 24 %
 2011 || 809 393 || 603 911 || 205 485 || 25 %
 2012 || 764 490 || 574 562 || 189 928 || 25 %
Zdroj: Eurostat
Z porovnání vývoje na evropském trhu s
vývojem trhu v metropolitní Francii v posledním desetiletí, tj. mezi
lety 2000 a 2010/2012, vyplývá, že některé tendence jsou
společné pro oba trhy, avšak s mnohem větší dynamičností na
trhu v metropolitní Francii (tabulka 2):
·
zatímco roční tempo růstu celého
evropského trhu s rumem dosáhlo v průměru dvou až tří
procent, na trhu metropolitní Francie bylo takřka dvojnásobné,
·
zatímco v období let 2000–2010 objemy rumu
dováženého ze třetích zemí vzrostly na celém evropském trhu
přibližně o 50 000 hektolitrů čistého alkoholu,
na francouzském trhu, který představuje čtvrtinu celého
evropského trhu, vzrostly o 20 000 hektolitrů čistého
alkoholu.
Tabulka 2
Vývoj na francouzském trhu s rumem
(metropolitní Francie)
(hektolitry čistého alkoholu)
   || Uvolnění ke spotřebě se sníženou sazbou spotřební daně || Mimo kvótu || Ze třetích zemí || Celkem
 2000 || 78 300 || 30 000 || 1 000 || 109 300
 2001 || 86 200 || 26 500 ||   ||
 2002 || 86 900 || 37 000 ||   ||
 2003 || 86 400 || 26 200 ||   ||
 2004 || 87 900 || 30 800 ||   ||
 2005 || 90 000 || 35 500 || 5 500 || 131 000
 2006 || 90 000 || 33 500 ||   ||
 2007 || 96 100 || 33 500 ||   ||
 2008 || 99 500 || 33 000 ||   ||
 2009 || 102 400 || 32 400 ||   ||
 2010 || 105 700 || 40 600 || 20 000 || 166 300
 2011 || 108 900 || 28 500 ||   ||
 2012 || 109 800 || 24 975 || 21 395 || 156 170
Zdroj: Francouzské orgány, vlastní
výpočty
Podle francouzských orgánů podíl rumu z
nečlenských zemí EU na trhu metropolitní Francie vzrostl
z méně než 1 % v roce 2000 na 4,2 % v roce
2005, 12 % v roce 2010 a 13,7 % v roce 2012.
Během téhož období se v rámci celého evropského trhu podíl tohoto dovozu
snížil ze 77 % na 75 %.
Hlavním důvodem pevného postavení
„tradičního“ rumu na francouzském trhu je skutečnost, že Francie
uplatňuje na „tradiční“ rum sníženou spotřební daň, která
může činit až 50 % základní sazby. Kromě toho od roku
2012 rovněž uplatňuje sníženou sazbu na příspěvek VSS, jíž
kompenzuje změny metody výpočtu příspěvku VSS (z
příspěvku VSS na hektolitr na příspěvek VSS
na hektolitr čistého alkoholu, což „penalizuje“ „tradiční“ rum s
vysokým obsahem alkoholu ve srovnání s rumem ze třetích zemí). Pojmou-li
se obě daně dohromady, uplatňuje nyní Francie
na „tradiční“ rum daň ve výši 1 264,20 EUR
z hektolitru čistého alkoholu a na rum ze třetích zemí
2 193,00 EUR z hektolitru čistého alkoholu (tabulka 3).
Tabulka
3
Spotřební
daň a příspěvek VSS z „tradičního“ rumu a z
konkurenčního rumu
– z hektolitru čistého alkoholu–
 Sazba na konci roku || Na rum z francouzských zámořských departementů || Všechen ostatní rum || Výhoda v případě rumu z francouzských zámořských departementů
 Spotřební daň || Příspěvek VSS[1] || Celkem || Spotřební daň || Příspěvek VSS[2] || Celkem || EUR za hektolitr čistého alkoholu || Snížení z výše základních sazeb
 2008 || 835,00 || 325,00 || 1 160,00 || 1 450,00 || 325,00 || 1 775,00 || 615,00 || 34,6 %
 2009 || 848,00 || 400,00 || 1 248,00 || 1 471,75 || 400,00 || 1 871,75 || 623,75 || 33,3 %
 2010 || 858,38 || 400,00 || 1 258,38 || 1 512,96 || 400,00 || 1 912,96 || 654,58 || 34,2 %
 2011 || 859,24 || 400,00 || 1 259,24 || 1 514,47 || 400,00 || 1 914,47 || 655,23 || 34,2 %
 2012[3] || 903,00 || 361,20 || 1 264,20 || 1 660,00 || 533,00 || 2 193,00 || 928,80 || 42,4 %
 2013 || 918,80 || 367,52 || 1 286,32 || 1 689,05 || 542,33 || 2 231,38 || 945,06 || 42,4 %
Zdroj: Vlastní výpočty
S přispěním této politiky se
podařilo zachovat podíl „tradičního“ rumu na trhu metropolitní
Francie na hodnotě 87 %, což významně převyšuje podíl
na trhu v ostatních zemích EU, kde činí o něco málo více než
10 %. Na druhé straně je však pro francouzské daňové orgány
cenou za tuto politiku výpadek příjmů. Ušlý příjem totiž odhadem
vzrostl ze 70 milionů EUR v roce 2007 na více než 120
milionů EUR v roce 2012, pokud se zohlední jak snížení spotřebních
daní a příspěvku VSS, tak ušlé příjmy z DPH[4] (tabulka 4).
Tabulka
4
Ušlý
příjem v důsledku snížené spotřební daně a
příspěvku VSS na „tradiční“ rum
   || Objem prodeje rumu z francouzských zámořských departementů ve Francii v rámci kvóty[5] (v hektolitrech čistého alkoholu) || Rozdíl ve spotřební dani mezi rumem z francouzských zámořských departementů a ostatními destiláty[6] (v EUR za hektolitr čistého alkoholu) || Ušlé příjmy ze spotřební daně a příspěvku VSS v důsledku snížených sazeb na rum z francouzských zámořských departementů (v milionech EUR) ||   Ušlé příjmy z DPH (19,6 % ze spotřební daně a příspěvku VSS) (v milionech EUR)
 2007 || 96 100 || 615,00 || 59,1 || 11,6
 2008 || 99 500 || 615,00 || 61,2 || 12,0
 2009 || 102 400 || 623,75 || 63,9 || 12,5
 2010 || 105 700 || 654,58 || 69,2 || 13,6
 2011 || 108 900 || 655,23 || 71,3 || 14,0
 2012 || 109 800 || 928,80 || 102,0 || 20,0
Zdroj: Vlastní výpočty
3.           ZNEVÝHODNĚNÍ V OBLASTI
NÁKLADŮ A PŘIMĚŘENOST ODCHYLKY
Pokud jde o přiměřenost
opatření určených ke kompenzaci výrobců „tradičního“
rumu ve francouzských zámořských departementech, je třeba
zohlednit tři skutečnosti:
·
rozdíl ve výrobních nákladech (a nákladech na
dopravu),
·
rozdíl v nákladech na marketing vyplývající z
vyšších spotřebních daní a příspěvku VSS na lahve s větším
objemem a rum s vyšším obsahem alkoholu,
·
vývoj podílu „tradičního“ rumu na francouzském
i celoevropském trhu.
V této souvislosti výše uvedené údaje již
prokázaly, že podíl „tradičního“ rumu na trhu metropolitní
Francie (kde je dotován) se zřejmě dále snižuje, zatímco se zdá, že
se stabilizoval na trzích ostatních zemí EU (kde není dotován).
3.1       Rozdíl
ve výrobních nákladech
Nejlepší náhradní proměnnou, jež by se
v peněžním vyjádření měla použít jako výchozí bod pro
kvantifikaci nepříznivých účinků způsobených zvláštním
charakterem a omezeními nejvzdálenějších regionů, se kterými se
výrobci rumu potýkají, by měly být rozdíl ve výrobních nákladech
ve srovnání s rumem vyrobeným v jiných oblastech světa,
včetně nákladů na dopravu do Evropy / metropolitní Francie.
Přes všechny snahy o modernizaci
hodnotového řetězce cukrová třtina — cukr — rum
v nejvzdálenějších francouzských departementech jsou podle informací
Francie náklady na výrobu rumu uváděného na trh třikrát vyšší než
v jiných oblastech světa. Zatímco rum vyrobený ve francouzských
zámořských departementech se může dovážet za náklady (včetně
nákladů na dopravu a pojištění) činící
přibližně 300 EUR za hektolitr čistého alkoholu, rum
vyrobený v jiných oblastech světa lze dovážet za cenu ve výši
přibližně 100 EUR za litr čistého alkoholu (tabulka 5).
Tabulka 5
Rozdíly v nákladech
(po zdanění) mezi „tradičním“ rumem a rumem ze třetích
zemí,
pokud se daní základními
sazbami
(na litr čistého alkoholu a na láhev)
   || Rum z francouzských zámořských departementů || Rum z francouzských zámořských departementů || Rum z francouzských zámořských departementů || Rum z francouzských zámořských departementů || Rum z francouzských zámořských departementů || Rum z francouzských zámořských departementů || Rum z francouzských zámořských departementů || Rum ze třetích zemí ||
   || 70 cl 40 ° || 70 cl 42 ° || 70 cl 50 ° || 1 litr 40 ° || 1 litr 50 ° || 1 litr 55 ° || 1 litr 59 ° || 70 cl 37,5 ° ||
 Náklady na rum ve velkém objemu na litr čistého alkoholu (včetně nákladů na pojištění a přepravu) || 3,00 || 3,00 || 3,00 || 3,00 || 3,00 || 3,00 || 3,00 || 1,01 ||
 A: Náklady na tekutinu || 0,84 || 0,88 || 1,05 || 1,20 || 1,50 || 1,65 || 1,77 || 0,27 ||
 B: Náklady na vykládku || 0,04 || 0,04 || 0,04 || 0,04 || 0,04 || 0,04 || 0,04 || 0,04 ||
 C: Celní poplatky || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,17 ||
 D: Náklady na stáčení || 0,40 || 0,40 || 0,40 || 0,50 || 0,50 || 0,50 || 0,50 || 0,40 ||
 E: Náklady práce po vykládce || 0,25 || 0,25 || 0,25 || 0,25 || 0,25 || 0,25 || 0,25 || 0,25 ||
 F: Přeprava na území pevninské části || 0,07 || 0,07 || 0,07 || 0,08 || 0,08 || 0,08 || 0,08 || 0,07 ||
 Částka položek A až F || 1,60 || 1,64 || 1,80 || 2,07 || 2,37 || 2,52 || 2,64 || 1,20 ||
 G: Spotřební daň || 4,73 || 4,97 || 5,91 || 6,76 || 8,45 || 9,29 || 9,97 || 4,43 ||
 H: Příspěvek sociálního zabezpečení „Cotisation sur les boissons alcooliques“ || 1,52 || 1,59 || 1,90 || 2,17 || 2,71 || 2,98 || 3,20 || 1,42 ||
 DPH || 1,54 || 1,61 || 1,89 || 2,16 || 2,65 || 2,90 || 3,10 || 1,38 ||
 Prodejní cena (včetně všech daní) před uvedením na trh a marže za distribuci || 9,39 || 9,81 || 11,51 || 13,15 || 16,18 || 17,69 || 18,90 || 8,43 ||
 Počet prodaných lahví, v tis. (databáze Nielsen 2011) || 9029,9  || 1271,2 || 2618,0 || 6716,0 || 3941,6 || 3684,2 || 35,6 || 8150 ||
3.2       Rozdíl
v nákladech spojených s „uváděním na trh“
Účinky tohoto rozdílu v nákladech jsou
ještě umocněny skutečností, že ve Francii je
„tradiční“ rum obvykle prodáván s vyšším obsahem alkoholu (40°, 42°, 50°,
55° a 59° místo 37,5°) a ve větších lahvích (1 litr místo 0,7
litru). Vyšší obsah alkoholu s sebou zase přináší vyšší spotřební
daně, vyšší příspěvek VSS (od roku 2012) a vyšší DPH
za litr prodaného rumu. V důsledku toho se znevýhodnění v
podobě nákladů (včetně daní) může pohybovat
v rozmezí od 0,95 EUR do 3,07 EUR na láhev o
objemu 0,7 litru, pokud obsah alkoholu nepřesáhne 50°,
a 10,47 EUR na láhev o objemu 1 litr, pokud obsah alkoholu
nepřesáhne 59° (tabulka 5).
Znevýhodnění v podobě nákladů
při uvádění „tradičního“ rumu na trh tak vyplývá nejen z vyšších
výrobních nákladů a nákladů na dopravu, ale také z vyšších
„nákladů spojených s uváděním na trh“, které souvisejí s
„tradičním“ charakterem rumu vyrobeného ve francouzských
zámořských departementech, v podobě vyšších vnitrostátních daní
a dávek z důvodu specifičnosti uvádění
„tradičního“ rumu na trh (zejména vyšší stupeň obsahu alkoholu
a větší lahve).
Totiž pouze třetina „tradičního“
rumu je uváděna na trh v lahvích, které jsou podobné lahvím, do
nichž se stáčí konkurenční rum, tj. lahve o objemu 0,7 litru s
rumem o obsahu alkoholu 40° (místo 37,5°). Pokud se tyto lahve použijí jako
referenční hodnota pro výpočet rozdílu v nákladech (po zdanění)
ve srovnání s jinými produkty, odpovídal by rozdíl v nákladech
přibližně 340 EUR na hektolitr čistého alkoholu, což
představuje zhruba 20 % základní sazby spotřební daně
uplatňované v roce 2012. S ohledem na výše uvedené
argumenty týkající se přiměřenosti lze kompenzaci tohoto
„znevýhodnění v podobě nákladů“ (po zdanění) považovat za
přiměřenou.
Kromě toho, ačkoli se
„tradiční“ rum v důsledku snížení spotřebních daní
a příspěvku VSS (tabulka 6) prodává za výrazně nižší ceny
než srovnatelný rum dovážený ze třetích zemí, bylo přesto v posledních
deseti letech nemožné zabránit ztrátě podílu na trhu v metropolitní
Francii ve prospěch jeho konkurentů. To znamená,
že „tradiční“ rum je pravděpodobně pevnou součástí
jiného segmentu trhu, kde (relativní) zvýšení cen vede k poklesu podílu
na trhu, zatímco další (relativní) pokles cen s sebou nepřináší vyšší
podíly na trhu.
Tabulka
6
Maloobchodní ceny rumu ve Francii
Roky 2008 až 2012, v EUR/láhev
                                                2008    2009    2010    2011    2012
Rum ze třetích zemí
Havana club (70 cl, 37,5°)      13,57   14,11   14,42   14,65   15,90
Bacardi (70 cl, 37,5°)              13,44   13,89   14,25   14,21   14,92
„Tradiční“ rum
Saint James (70 cl, 40°)                                   11,14   11,17   11,32
Négrita (100 cl, 40°)               10,49   10,66   10,54   10,47   10,66
Charrette (100 cl, 49°)            13,89   14,54   14,39   14,48   15,02
Dillon (100 cl, 55°)                 14,82   15,65   16,37   16,41   17,00
Zdroj: studie trhu
IRI
Rovněž se zdá, že „tradiční“ rum se
do značné míry ve velkoobchodním a maloobchodním prodejním
řetězci prodává s nižšími maržemi za uvádění na trh
a distribuci: Při srovnání maloobchodní prodejní ceny
„tradičního“ rumu a konkurenčních značek rumu na jedné
straně (tabulka 6) s výrobní cenou (před zdaněním a maržemi
za uvádění na trh a distribuci) na straně druhé (tabulka 5) a
poté se uplatní snížení spotřební daně a příspěvek VSS až
do výše 50 %, marže za uvádění na trh a distribuci v
případě rumu ze třetích zemí snadno přesáhnou 80 %,
zatímco stejné marže v případě „tradičního“ rumu uváděného
na trh v litrových lahvích s vysokým obsahem alkoholu dosahují úrovně
těsně nad 60 %.
3.3       Přiměřenost
rozhodnutí o odchylce
Podle článku 110 SFEU členské státy
nepodrobí přímo ani nepřímo výrobky jiných členských států
jakémukoli vyššímu vnitrostátnímu zdanění než je to, jemuž jsou přímo
nebo nepřímo podrobeny podobné výrobky domácí. Členské státy
nepodrobí dále výrobky jiných členských států vnitrostátnímu
zdanění, které by poskytovalo nepřímou ochranu jiným výrobkům.
Nicméně na základě
článku 349 SFEU může Rada členským státům
s nejvzdálenějšími regiony a departementy povolit odchylku
od ustanovení článku 110 SFEU tak, aby byla zohledněna strukturální
sociální a hospodářská situace v těchto regionech, jež je
ztížena dalšími faktory, které vážným způsobem ohrožují jejich rozvoj.
Takovou odchylkou nesmí být ohrožena integrita a soudržnost právního
řádu Unie, který zahrnuje také vnitřní trh a společné politiky,
jako je společná politika v oblasti zdanění opírající se
o článek 113 SFEU. Proto musí být takové odchylky
přiměřené, tj. nesmějí jít dále, než je nezbytné pro
nápravu nepříznivých rámcových podmínek, které brání hospodářskému
rozvoji těchto regionů, a nesmějí přílišně
narušovat hospodářskou soutěž na jednotném trhu.
V důsledku toho by jakákoli odchylka od článku 110
SFEU měla v zásadě zůstat omezena na plnou nebo
částečnou kompenzaci znevýhodnění v oblasti nákladů, kterým
jsou výrobci z těchto regionů zasaženi.
Na druhé straně se rum v jiných
členských státech nevyrábí a konkurence jiných alkoholických výrobků
s vysokým obsahem alkoholu, jako jsou whisky nebo koňak, je spíše omezená.
Aby se podařilo spotřebitele přesvědčit, aby od
konkurenčních výrobků přešli k „tradičnímu“ rumu, musel by
být rozdíl v cenách dost významný.
Francie tvrdí, že by jí mělo být povoleno
kompenzovat všechna „znevýhodnění v podobě nákladů“ vyplývající
z vyšších výrobních nákladů a nákladů na dopravu a ze zvýšení
spotřebních daní a příspěvku VSS na láhev bez ohledu
na objem láhve, jinými slovy – v případě „tradičního“ rumu
v lahvích o větším objemu a s vyšším obsahem alkoholu by měly být
odpovídajícím způsobem více sníženy spotřební daně. Důvodem
pro toto tvrzení je skutečnost, že podle francouzských orgánů
francouzští spotřebitelé „tradičního“ rumu nejsou ochotni více
zaplatit za rum ve větších lahvích a s vyšším obsahem alkoholu, na
nějž by byly uplatňovány vyšší spotřební daň, příspěvek
VSS a DPH. Zdá se, že tento názor je potvrzen výše uvedenou analýzou.
Francie proto požádala (což je jí povoleno
Radou do konce roku 2013), aby jí bylo umožněno snížit spotřební
daň až o 50 % vnitrostátní základní sazby. Francie
v současné době uplatňuje sníženou sazbu odpovídající
přibližně 55 % základní sazby uplatňované na jiné výrobky s
vysokým obsahem alkoholu, jež jsou ve Francii uváděny na trh.
Francie ostatně od 1. ledna 2012
změnila základ pro výpočet příspěvku VSS
ze 160 EUR za hektolitr na 533 EUR za hektolitr
čistého alkoholu. Tento příspěvek VSS se připočítává k
vnitrostátní spotřební dani. V souladu s rozsudkem Soudního dvora Evropské
unie tento příspěvek VSS není spotřební daní. Nicméně
maximální příspěvek VSS je obecně použitelný a odpovídá
40 % spotřební daně. V současné době základní
sazba příspěvku VSS odpovídá přibližně 32 % základní
sazby spotřební daně.
Celkem od roku 2012 daňové
zvýhodnění (spotřební daň a příspěvek VSS)
„tradičního“ rumu bylo stanoveno na přibližně 42 %
výše základní sazby spotřební daně a základní sazby příspěvku
VSS.
Zatímco snížení základní sazby
spotřebních daní až do výše 50 % základní sazby bylo povoleno
rozhodnutím Rady 2007/659/ES ve znění rozhodnutí Rady 896/2011/EU v
případě „tradičního“ rumu až do 120 000 hektolitrů
čistého alkoholu, snížení příspěvku VSS v případě
„tradičního“ rumu nebylo do rozhodnutí Rady zahrnuto.
Nicméně vzhledem k tomu, že neexistuje
důvod odlišně zacházet se spotřebními daněmi
ve srovnání s jinými dávkami z alkoholických nápojů, zejména s
příspěvkem VSS, dokud kumulativní diskriminace ve prospěch
„tradičního“ rumu zůstává přiměřená, jeví se
sloučení těchto dvou opatření do jednoho jako
opodstatněné.
Rada by tak bývala mohla Francii povolit, aby
uplatňovala sníženou sazbu příspěvku VSS za stejných podmínek,
za jakých povolila sníženou sazbu spotřební daně, pokud by France
byla oznámila, že toto opatření se uplatňuje v případě
příspěvku VSS od ledna 2012. Proto se navrhuje, aby Rada se
zpětnou platností povolila snížení příspěvku VSS až do výše
50 % základní sazby příspěvku VSS pro až
120 000 hektolitrů čistého alkoholu „tradičního“ rumu.
3.4       Závěr
Pro období let 2014–2020 se tedy navrhuje, aby
Francii bylo povoleno uplatňovat sníženou sazbu spotřební daně
a příspěvku VSS do 50 % příslušných základních
sazeb, ale aby kumulativní snížení jak spotřební daně, tak
příspěvku VSS nebylo vyšší než 50 % plné sazby daně z alkoholu
stanovené v článku 3 směrnice 92/84/EHS.
Navrhuje se rovněž, aby Francie
v polovině období vypracovala zprávu a Evropské komisi ji zaslala
nejpozději do 31. července 2017, aby bylo možné posoudit, zda
důvody pro udělení daňové odchylky stále trvají a zda
daňové zvýhodnění poskytnuté Francií zůstává
přiměřené a dostatečné pro podporu
konkurenceschopnosti hodnotového řetězce cukrová třtina — cukr —
rum na Guadeloupu, Francouzské Guyaně, Martiniku a Réunionu. Tato
zpráva by měla také obsahovat informace o nákladech spojených s
uváděním na trh. Pokud by poskytnuté informace prokázaly,
že daňová odchylka již není – zčásti nebo zcela –
odůvodněná, nebo je z důvodů konkurenceschopnosti
a s ohledem na její mezinárodní rozměr méně vhodná než
alternativní opatření, mohlo by se do konce daného období
přistoupit k postupnému rušení.
4.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Shrnutí navrhovaných opatření Navrhované rozhodnutí opravňuje Francii od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 uplatňovat sníženou sazbu spotřební daně a příspěvku „cotisation sur les boissons alcooliques“ (VSS) z „tradičního“ rumu vyrobeného na Guadeloupu, Francouzské Guyaně, Martiniku a Réunionu při dodržení kvóty 120 000 hektolitrů čistého alkoholu. Výše snížených sazeb (uvedených v článku 1) může být nižší než minimální sazba spotřební daně z alkoholu stanovená směrnicí 92/84/EHS, avšak každá jednotlivá snížená sazba nemůže být nižší o více než 50 % základní vnitrostátní sazby spotřební daně z alkoholu. Pro roky 2012 a 2013 návrh pozměňuje rozhodnutí Rady  2007/659/ES ve znění rozhodnutí Rady č. 896/2011/EU, aby byl do jeho působnosti se zpětnou platností zahrnut příspěvek VSS, tj. od 1. ledna 2012 tak, aby nižší sazbu příspěvku VSS bylo možno uplatnit na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu. V případě tohoto období může být snížená sazba tohoto příspěvku VSS rovněž nižší než minimální sazba spotřební daně z alkoholu stanovená směrnicí 92/84/EHS, ne však nižší než 50 % základní sazby příspěvku VSS. Francouzské orgány budou muset Komisi zaslat zprávu z poloviny období do 31. července 2017, aby bylo možné posoudit, zda důvody pro udělení daňové odchylky stále trvají a zda daňové zvýhodnění poskytnuté Francií zůstává přiměřené a dostatečné, aby mohlo kompenzovat hodnotový řetězec cukrová třtina — cukr — rum na Guadeloupu, Francouzské Guyaně, Martiniku a Réunionu kvůli strukturální sociální a hospodářské situaci v těchto regionech, která je ztížena jejich odlehlostí, ostrovní povahou, malou rozlohou, složitým povrchem a podnebím, hospodářskou závislostí na malém množství produktů, což jsou faktory, jejichž trvalost a kombinace vážným způsobem omezují jejich rozvoj. Tato zpráva z poloviny období musí rovněž zahrnovat aktualizované informace o souvisejících nákladech spojených s uváděním na trh a o opatřeních, která byla přijata, aby tyto náklady byly sladěny s náklady, jež se vynakládají v případě konkurenčních značek rumu.
 Právní základ Článek 349 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 Zásada subsidiarity Pouze Rada může na základě článku 349 Smlouvy o fungování EU přijmout konkrétní opatření ve prospěch nejvzdálenějších regionů, aby bylo možno přizpůsobit použití smluv pro tyto regiony, včetně společných politik, z důvodu trvalého znevýhodnění ohrožujícího hospodářskou a sociální situaci nejvzdálenějších regionů. Stejně je tomu v případě povolení odchylek od článku 110 SFEU. Návrh rozhodnutí Rady je proto v souladu se zásadou subsidiarity.
 Zásada proporcionality
 Tento návrh nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k vyrovnání nepříznivých sociálních a hospodářských podmínek, jež se odrážejí ve vyšších nákladech na výrobu tradičního rumu a nákladech spojených s jeho uváděním na trh metropolitní Francie. Navrhované zvláštní režimy zdanění a dávek tedy konkurenčním značkám rumu nebrání, aby dále ve zvyšující se míře pronikaly na francouzský trh. ||
 Volba nástrojů
 Navrhovaný nástroj: rozhodnutí Rady.
 Jiné nástroje by nebyly přiměřené z těchto důvodů: odchylky udělené podle článku 349 SFEU jsou obsaženy v rozhodnutích Rady. Navíc se v návrhu navrhuje změnit právní znění, jež je samo rozhodnutím Rady, přijatým na stejném právním základě (čl. 299 odst. 2 smlouvy o ES).
5.           ROZPOČTOVÉ
DŮSLEDKY
Návrh nemá žádné důsledky pro
rozpočet Evropské unie.
2013/0413 (CNS)
Návrh
ROZHODNUTÍ RADY,
kterým se Francie opravňuje, aby
uplatňovala sníženou sazbu některých nepřímých daní na
„tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, Francouzské Guyaně, Martiniku
a Réunionu, a kterým se mění rozhodnutí 2007/659/ES
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[7],
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Rozhodnutí
Rady 2007/659/ES[8]
opravňuje Francii, aby na „tradiční“ rum vyrobený
na Guadeloupu, Francouzské Guyaně, Martiniku a Réunionu
a prodávaný v metropolitní Francii uplatňovala sníženou sazbu
spotřební daně, která může být nižší než minimální sazba
spotřební daně stanovená směrnicí Rady 92/84/EHS[9], avšak ne nižší o více
než 50 % základní vnitrostátní sazby spotřební daně
z alkoholu. Od 1. ledna 2011 je snížená sazba spotřební daně
omezena roční kvótou ve výši 120 000 hl čistého alkoholu.
Platnost této odchylky skončí dnem 31. prosince 2013.
(2)       Dne
12. března 2013 požádaly francouzské orgány Komisi, aby předložila
návrh na rozhodnutí Rady, kterým se za stejných podmínek prodlužuje odchylka
stanovená v rozhodnutí 2007/659/ES na dalších sedm let do dne 31. prosince
2020. Dne 3.  července a 2. srpna 2013 byly k této žádosti
předloženy doplňující informace a změny týkající se
různých francouzských daní, na které se rozhodnutí vztahuje.
(3)       Francouzské
orgány Komisi rovněž informovaly, že dne 1. ledna 2012 byly
změněny vnitrostátní právní předpisy týkající
se příspěvku „cotisation sur les boissons alcooliques“ (známého
také jako „vignette sécurité sociale“ nebo VSS), což je příspěvek
z alkoholických nápojů prodávaných ve Francii do národního fondu
nemocenského pojištění za účelem boje proti zdravotním rizikům
spojeným s nestřídmým užíváním těchto produktů, který je vybírán
vedle vnitrostátní spotřební daně. Změnil se zejména daňový
základ ze 160  EUR za hektolitr na 533  EUR
za hektolitr čistého alkoholu a bylo zavedeno omezení výše
příspěvku VSS, jež bylo spojeno s platnou spotřební daní.
(4)       V souvislosti
se žádostí francouzských orgánů o prodloužení platnosti odchylky
stanovené v rozhodnutí 2007/659/ES do dne 31. prosince 2020 požádaly
francouzské orgány Komisi, aby zahrnula příspěvek VSS do seznamu
daní, v jejichž případě lze na „tradiční“ rum vyrobený
ve čtyřech nejvzdálenějších regionech Francie uvedených
v rozhodnutí 2007/659/ES uplatňovat ode dne 1. ledna 2012 nižší
sazbu.
(5)       Místo
prodloužení platnosti odchylky stanovené v rozhodnutí 2007/659/ES je tedy
vhodnější přijmout nové rozhodnutí o odchylce týkající se obou daní,
tj. spotřební daně stanovené směrnicí 92/84/EHS a
příspěvku VSS.
(6)       Vzhledem
k malému rozsahu místního trhu mohou lihovary v zámořských departementech
rozvíjet své činnosti pouze tehdy, mají-li dostatečný přístup na
trh metropolitní Francie, který představuje hlavní odbytiště pro
jejich rum (71 % z celkového množství). Potíže, které má tradiční rum
v souvislosti s konkurenceschopností na trhu Unie, lze přisoudit
dvěma parametrům: vyšším výrobním nákladům a vyšším daním za
láhev, neboť tradiční rum se obvykle stáčí do lahví o
větším objemu a má vyšší obsah alkoholu.
(7)       Výrobní
náklady hodnotového řetězce cukrová třtina–cukr–rum
v zámořských departementech jsou vyšší než v jiných oblastech
světa. Zejména mzdové náklady jsou vyšší, neboť na Guadeloupu,
Francouzské Guyaně, Martiniku a Réunionu se používají francouzské
sociální právní předpisy. Na tyto nejvzdálenější regiony se
rovněž vztahují unijní standardy v oblasti životního prostředí
a bezpečnosti, jež vyžadují významné investice a náklady, které
přímo nesouvisejí s produktivitou, i když prostředky na tyto
investice jsou částečně čerpány ze strukturálních
fondů Unie. Kromě toho lihovary v těchto nejvzdálenějších
regionech jsou menší než lihovary mezinárodních seskupení. Z této
skutečnosti vyplývají vyšší výrobní náklady na jednotku výstupu.
V celosvětovém měřítku všechny tyto přímé
dodatečné výrobní náklady, včetně nákladů na dopravu
a pojištění, podle francouzských orgánů odpovídají
přibližně 12 % francouzské spotřební daně, jež se
v roce 2012 v zásadě uplatňovala na lihoviny s vyšším obsahem
alkoholu.
(8)       „Tradiční“
rum prodávaný v metropolitní Francii se obvykle stáčí do lahví o
větším objemu (60 % rumu se prodává v lahvích o objemu 1
litr) a má vyšší obsah alkoholu (v rozmezí od 40° do 59°) než
konkurenční rum, jenž je obvykle uváděn na trh v lahvích
o objemu 0,7 litru a má obsah alkoholu 37,5°. Vyšší obsah alkoholu s
sebou zase přináší vyšší spotřební daně, vyšší příspěvek
VSS a dále pak vyšší DPH za litr prodaného rumu. Proto kumulativní
„dodatečné náklady“, tj. vyšší výrobní náklady, vyšší náklady
na přepravu a vyšší daně (spotřební daň a DPH),
odpovídají 40 % až 50 % francouzské spotřební daně,
jež se v roce 2012 v zásadě uplatňovala na lihoviny s vyšším
obsahem alkoholu. Kromě toho změna výpočtu příspěvku
VSS ze 160  EUR za hektolitr na 533  EUR za hektolitr čistého
alkoholu od 1.  ledna 2012 by bývala měla (včetně DPH)
další nepříznivý dopad na cenu tradičního rumu, jenž se na trh uvádí
s vyšším obsahem alkoholu; jedná se zhruba o 10 % základní sazby spotřební
daně. Za účelem vyrovnání tohoto dalšího nepříznivého
účinku byla ve prospěch „tradičního“ rumu ze čtyř
nejvzdálenějších regionů Francie snížena sazba příspěvku
VSS.
(9)       Daňové
zvýhodnění vztahující se na harmonizované spotřební daně
a příspěvek VSS, jež má být povoleno, musí zůstat
přiměřené, aby nebyla narušena integrita a soudržnost
právního řádu Unie, včetně ochrany nenarušené hospodářské
soutěže na vnitřním trhu a politiky státních podpor.
(10)     Měly
by být proto zohledněny dodatečné náklady vyplývající z praxe, která
trvala více než deset let a jež spočívá v prodeji „tradičního“ rumu
s vyšším obsahem alkoholu, což přináší vyšší daně.
(11)     V roce
2012 Francie na „tradiční“ rum uplatňovala spotřební daň
ve výši 903 EUR na hektolitr čistého alkoholu, což odpovídá
54,4 % základní sazby. Rovněž uplatňovala příspěvek
VSS ve výši 361,20 EUR na hektolitr čistého alkoholu, což
odpovídá 67,8 % základní sazby příspěvku VSS. Obě snížení
dohromady odpovídají daňovému zvýhodnění ve výši 928,80 EUR
na hektolitr čistého alkoholu, což představuje daňové
zvýhodnění oproti souhrnným základním sazbám (spotřební dani a příspěvku
VSS) ve výši 42,8 %.
(12)     Rozhodnutí
2007/659/ES opravňuje Francii, aby snížila vnitrostátní spotřební
daň na „tradiční“ rum až o 50 % základní vnitrostátní
sazby spotřební daně z alkoholu. Uvedené rozhodnutí nezahrnovalo
sníženou sazbu příspěvku VSS z „tradičního“ rumu, která byla
zavedena až jako kompenzační opatření za dodatečné náklady, jež
v případě uvedeného rumu přinesla ode dne 1. ledna 2012 reforma
systému příspěvku VSS.
(13)     K nápravě
této situace je nezbytné na příspěvek VSS uplatnit tytéž zásady,
které byly uplatněny v případě odchylky
od článku 110 Smlouvy týkající se harmonizovaných
spotřebních daní. Zároveň by od ledna 2014 měla Francie
stanovit mezní hranici pro daňové zvýhodnění, které může
poskytnout, na maximální procentní podíl základních sazeb za hektolitr
čistého alkoholu harmonizované spotřební daně z lihovin s
vysokým obsahem alkoholu a příspěvku VSS.
(14)     Nová
odchylka by měla být udělena na sedm let, tj. od 1. ledna 2014 do
31.  prosince 2020.
(15)     Francie
by měla předložit zprávu z poloviny období, aby Komise mohla
posoudit, zda stále existují důvody pro odchylku, zda daňové
zvýhodnění poskytnuté Francií je stále přiměřené a zda
je možné uvažovat o alternativních opatřeních k systému daňové
odchylky, jež jsou k tomu pro podporu konkurenceschopnosti hodnotového
řetězce cukrová třtina — cukr — rum rovněž
dostačující, přičemž se vezme v úvahu jejich mezinárodní
rozměr.
(16)      V
rozhodnutí 2007/659/ES nemohly být zohledněny nové okolnosti, jež nastaly
po reformě systému příspěvku VSS. Je proto nezbytné změnit
uvedené rozhodnutí začleněním snížené sazby příspěvku VSS
do odchylky v uvedeném rozhodnutí, a to od 1.  ledna 2012.
(17)     Tímto
rozhodnutím není dotčeno případné použití článků 107 a 108
Smlouvy,
PŘIJALA
TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od článku 110 Smlouvy o
fungování Evropské unie je Francie na svém metropolitním území oprávněna
na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, Francouzské Guyaně,
Martiniku a Réunionu rozšířit uplatňování sazby spotřební
daně, jež je nižší než plná daň na alkohol stanovená v článku 3
směrnice 92/84/EHS, a sazby příspěvku „cotisation sur les
boissons alcooliques“ (VSS), jež je nižší než plná sazba, která by se
uplatňovala na základě vnitrostátních právních předpisů.
Článek 2
Odchylka uvedená v článku 1 je omezena na
rum vymezený v příloze II bodě 1 písm. f) nařízení Evropského
parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008[10],
jenž se vyrábí na Guadeloupu, Francouzské Guyaně, Martiniku a Réunionu z
cukrové třtiny sklízené v místě výroby a který má obsah jiných
těkavých látek než ethanol a methanol nejméně 225  gramů na
hektolitr čistého alkoholu a obsah alkoholu nejméně 40 % obj..
Článek 3
1. Snížené sazby spotřební daně a
příspěvku VSS, které jsou uvedeny v článku 1 a jež se
uplatňují na rum podle článku 2, jsou omezeny na roční kvótu ve
výši 120  000 hektolitrů čistého alkoholu.
2. Snížené sazby spotřební daně a
příspěvku VSS uvedené v článku 1 tohoto rozhodnutí mohou být
nižší než minimální sazba spotřební daně na alkohol stanovená ve
směrnici 92/84/EHS, avšak nemohou být o více než 50 % nižší, než je plná
sazba spotřební daně na alkohol stanovená podle článku 3
směrnice 92/84/EHS, nebo v případě příspěvku VSS než
plná sazba spotřební daně na alkohol.
3. Kumulované daňové zvýhodnění, jež
je povoleno v souladu s odstavcem 2 tohoto článku, nesmí být vyšší než 50
% plné sazby na alkohol stanovené podle článku 3 směrnice 92/84/EHS.
Článek 4
Nejpozději dne 31. července 2017
zašle Francie Komisi zprávu, aby jí umožnila určit, zda stále existují
důvody pro udělení odchylky a zda Francií poskytnuté daňové
zvýhodnění stále je a se vší pravděpodobností zůstane
přiměřené a dostatečné pro podporu konkurenceschopnosti
hodnotového řetězce cukrová třtina – cukr – rum na Guadeloupu,
Francouzské Guyaně, Martiniku a Réunionu.
Článek 5
Rozhodnutí 2007/659/ES se mění takto:
1)           Článek 1 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Odchylně od článku 110 Smlouvy o
fungování Evropské unie je Francie na metropolitním území Francie
oprávněna na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, Francouzské Guyaně,
Martiniku a Réunionu rozšířit uplatňování sazby spotřební daně,
jež je nižší než plná daň na alkohol stanovená v článku 3
směrnice 92/84/EHS, a sazby příspěvku „cotisation sur les
boissons alcooliques“ (VSS), jež je nižší než plná sazba, která by se
uplatňovala na základě vnitrostátních právních předpisů.“
2)           Článek 3 se nahrazuje tímto:
„Článek 3
1. Snížené sazby spotřební daně a
příspěvku VSS, které jsou uvedeny v článku 1 a jež se
uplatňují na rum podle článku 2, jsou omezeny na roční kvótu ve
výši 120  000 hektolitrů čistého alkoholu.
2. Snížené sazby spotřební daně a
příspěvku VSS uvedené v článku 1 tohoto rozhodnutí mohou být
nižší než minimální sazba spotřební daně na alkohol stanovená ve
směrnici 92/84/EHS, avšak nemohou být o více než 50 % nižší, než je plná
sazba spotřební daně na alkohol stanovená podle článku 3
směrnice 92/84/EHS, nebo v případě příspěvku VSS než
plná sazba spotřební daně na alkohol.“
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna
2014 do dne 31. prosince 2020.
Článek 5 se však použije ode dne 1. ledna
2012 do dne 31. prosince 2013.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské
republice.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]               Před rokem 2009 byla „vignette“
(neboli „příspěvek sociálního zabezpečení“) ve výši 130 EUR za
hektolitr, což odpovídá 325 EUR za hektolitr čistého alkoholu na produkt
se 40 % obj. V roce 2001 se příspěvek zvýšil na 160 EUR za hektolitr
(tj. 400 EUR za hektolitr čistého alkoholu). Od roku 2012 se
příspěvek: a) uplatňuje za hektolitr čistého alkoholu a b)
nemůže v případě rumu z francouzských zámořských
departementů překročit 40 % příslušné sazby spotřební
daně.
[2]               Viz poznámka pod čarou 1.
[3]               Sazby daně se v roce 2012 dvakrát
změnily. Do druhé změny v květnu představovalo
zvýhodnění v případě rumu z francouzských zámořských
departementů 972,02 EUR za hektolitr čistého alkoholu.
[4]               Tento odhad by však mohl být poněkud přehnaný,
neboť nezohledňuje skutečnost, že na jedné straně
velkoobchodní a maloobchodní prodejci nemuseli na spotřebitele
přenést celkové snížení spotřebních daní a příspěvku
VSS, a na druhé straně možný pokles poptávky při
uplatňování základních sazeb spotřební daně a
příspěvku VSS místo snížených sazeb; dále pak nahrazení
„tradičního“ rumu rumem konkurenčním by vedlo ke snížení
daňových příjmů, neboť v konkurenčním rumu je nižší
obsah alkoholu.
[5]               Zdroj: KOM(2011) 577 v konečném
znění ze dne 22. září 2011. Odhady na roky 2011 až 2013 ze stejného
zdroje, jež jsou rovněž uvedeny v odůvodnění rozhodnutí č.
896/2011.
[6]               Rozdíl mezi základní spotřební daní
z lihovin a sníženou sazbou na „rum z francouzských zámořských
departementů“ včetně příspěvku sociálního
zabezpečení („vignette“).
[7]               Úř. věst. C XXX, XXX, s. XXX.
[8]               Rozhodnutí Rady 2007/659/ES ze dne 9. října 2007,
kterým se Francie opravňuje, aby uplatňovala sníženou sazbu
spotřební daně na tradiční rum vyrobený na Guadeloupu, ve
Francouzské Guyaně a na Martiniku a Réunionu (Úř. věst. L,
13.10.2007, s. 12).
[9]               Směrnice Rady 92/84/EHS ze dne
19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně
z alkoholu a alkoholických nápojů (Úř. věst. L 316, 31.10.1992, s. 29).
[10]             Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě,
označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o
zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 (Úř. věst. L 39,
13.2.2008, s. 16).