				|

		52012PC0111

			Návrh NAŘÍZENÍ RADY  o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz kyseliny šťavelové pocházející z Indie a Čínské lidové republiky /* COM/2012/0111 final - 2012/0050 (NLE) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           Souvislosti návrhu
·      Odůvodnění a cíle návrhu
Tento návrh se týká použití nařízení Rady
(ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009
o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou
členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“),
v antidumpingovém řízení týkajícím se dovozu kyseliny šťavelové
pocházející z Indie a Čínské lidové republiky.
·      Obecné souvislosti
Tento návrh se předkládá v souvislosti s
prováděním základního nařízení a je výsledkem šetření,
které proběhlo v souladu s hmotněprávními a procesními
požadavky stanovenými v základním nařízení.
·      Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu
Nařízení Komise (EU) č. 1043/2011
o uložení prozatímního antidumpingového cla z dovozu kyseliny
šťavelové pocházející z Indie a Čínské lidové republiky.
·      Soulad s ostatními politikami a cíli Unie
Nevztahuje se na tento návrh.
2.           Konzultace SE
zúčastněnýMI stranAMI a posouzení dopadů
·      Konzultace se zúčastněnými stranami
Zúčastněné strany dotčené tímto
řízením měly možnost v průběhu šetření
v souladu s ustanoveními základního nařízení hájit své zájmy.
·      Sběr a využití výsledků odborných konzultací
Nebylo třeba využít externích odborných
konzultací.
·      Posouzení dopadů
Tento návrh je výsledkem provádění základního
nařízení.
Základní nařízení neobsahuje ustanovení
týkající se obecného posouzení dopadů, obsahuje však úplný seznam
podmínek, které musí být posouzeny.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
·      Shrnutí navrhovaných opatření
Přiložený návrh nařízení Rady vychází z
konečných zjištění o dumpingu, újmě, příčinných
souvislostech a zájmu Unie. Navrhuje se proto, aby Rada přijala
připojený návrh nařízení, které by mělo být vyhlášeno
nejpozději dne 20. dubna 2012.
·      Právní základ
Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze
dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem
ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství.
·      Zásada subsidiarity
Návrh spadá do výlučné pravomoci Evropské
unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.
·      Zásada proporcionality
Návrh je v souladu se zásadou proporcionality
z těchto důvodů:
Podoba opatření je popsána ve výše uvedeném
základním nařízení a neponechává žádný prostor pro rozhodnutí na
vnitrostátní úrovni.
Údaje o způsobu, jakým je dosaženo toho, aby
finanční a administrativní zátěž Unie, vlád členských
států, regionálních a místních orgánů, hospodářských
subjektů a občanů byla co nejmenší
a přiměřená cíli návrhu, není třeba uvádět.
·      Volba nástrojů
Navrhované nástroje: nařízení.
Jiné prostředky by nebyly
přiměřené z tohoto důvodu:
Jiné prostředky by nebyly
přiměřené, jelikož základní nařízení nestanoví náhradní
možnosti.
4.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet
Unie.
2012/0050 (NLE)
Návrh
NAŘÍZENÍ RADY
o uložení konečného antidumpingového cla
a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz kyseliny
šťavelové pocházející z Indie a Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES)
č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před
dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského
společenství[1]
(dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného
nařízení,
s ohledem na návrh, který předložila
Evropská komise (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1.           POSTUP
1.1.        Prozatímní opatření
(1)       Nařízením (EU)
č. 1043/2011[2]
(dále jen „prozatímní nařízení“) Komise uložila prozatímní antidumpingové
clo na dovoz kyseliny šťavelové pocházející z Indie a
Čínské lidové republiky (dále též „ČLR“). Prozatímní antidumpingová
cla byla uložena v rozmezí od 14,6 % do 52,2 %.
(2)       Řízení bylo zahájeno na
základě podnětu, který dne 13. prosince 2010 podala Evropská rada
chemického průmyslu (CEFIC) jménem společnosti Oxaquim S.A. (dále jen
„žadatel“), která představuje podstatnou část, v tomto
případě více než 25 %, celkové výroby kyseliny šťavelové
v Unii.
(3)       Jak je uvedeno v
9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření
dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2010
(dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení
újmy se týkalo období od 1. ledna 2007 do konce období šetření (dále jen
„posuzované období“).
1.2.        Následný postup
(4)       Po poskytnutí informací o
podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo
rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen
„poskytnutí prozatímních zjištění“), se některé zúčastněné
strany k prozatímním zjištěním písemně vyjádřily. Stranám,
které o to požádaly, byla poskytnuta možnost slyšení. Konkrétně jeden
vyvážející výrobce z Indie požádal o slyšení v přítomnosti úředníka
pro slyšení z Generálního ředitelství pro obchod, které mu bylo
umožněno.
(5)       Komise nadále
shromažďovala informace, jež považovala pro svá konečná zjištění
za nezbytné.
(6)       Ve 150. bodě
odůvodnění prozatímního nařízení byly čínské
společnosti, které se dosud nepřihlásily, avšak domnívají se, že by
jim měla být vyměřena individuální sazba cla, vyzvány, aby se
přihlásily do deseti dnů od vyhlášení. Žádná čínská
společnost tak neučinila.
(7)       Všem stranám byly následně
sděleny podstatné skutečnosti a úvahy, z nichž vychází
záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz
kyseliny šťavelové pocházející z Indie a ČLR a konečný
výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla
(dále jen „poskytnutí konečných zjištění“). Všem stranám byla
poskytnuta lhůta, v níž se mohly k těmto poskytnutým konečným
zjištěním vyjádřit.
(8)       Ústní a písemné
připomínky zúčastněných stran byly posouzeny a v
odůvodněných případech k nim bylo přihlédnuto.
1.3.        Strany dotčené
řízením
(9)       Jelikož ohledně stran
dotčených řízením nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se
platnost 3. až 8. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2.           DOTČENÝ VÝROBEK
A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1.        Dotčený výrobek
(10)     Dotčeným výrobkem je
výrobek popsaný v 10. a 11. bodě odůvodnění prozatímního
nařízení, tj. kyselina šťavelová ve formě dihydrátu
(č. CUS 0028635-1 a č. CAS 6153-56-6) nebo
v bezvodé formě (č. CUS 0021238-4 a č. CAS.
144-62-7), též jako vodný roztok, v současnosti kódu KN ex 2917 11 00,
pocházející z Indie a z ČLR.
(11)     Existují dva typy kyseliny
šťavelové: nerafinovaná kyselina šťavelová a rafinovaná kyselina
šťavelová. Rafinovaná kyselina šťavelová, která se vyrábí
v ČLR, avšak nikoli v Indii, se vyrábí procesem
čištění nerafinované kyseliny šťavelové, při němž se
odstraní železo, chloridy, stopy kovů a další nečistoty.
(12)     Kyselina šťavelová má
široké použití, např. jako redukční a bělicí činidlo,
při farmaceutické syntéze a při výrobě chemických látek.
2.2.        Obdobný výrobek
(13)     Šetření ukázalo, že
kyselina šťavelová vyráběná a prodávaná výrobním odvětvím
Unie v Unii, kyselina šťavelová vyráběná a prodávaná na
domácím trhu v Indii a v ČLR a kyselina šťavelová
dovážená do Unie z Indie a z ČLR mají v zásadě
stejné základní fyzikální a chemické vlastnosti a stejná základní
konečná použití.
(14)     Jelikož nebyly vzneseny žádné
připomínky týkající se dotčeného výrobku nebo obdobného výrobku,
potvrzuje se platnost 10. až 13. bodu odůvodnění prozatímního
nařízení.
3.           DUMPING
3.1.        Indie
3.1.1.     Předběžná poznámka
(15)     Ve 14.
bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise konstatovala,
že jeden indický vyvážející výrobce nemůže být považován za spolupracující
stranu, a proto byly závěry týkající se této společnosti
učiněny na základě dostupných údajů, jak stanoví
článek 18 základního nařízení.
(16)     Po
poskytnutí prozatímních zjištění této společnosti, Star Oxochem Pvt.
Ltd, podala uvedená společnost další vysvětlení a upřesnění
týkající se informací, které poskytla v předchozím průběhu
šetření. Uvedená společnost rovněž požádala o slyšení před
Komisí za přítomnosti úředníka pro slyšení z Generálního
ředitelství pro obchod. Společnost uvedla, že jelikož poskytla
odpovědi na dotazník a s ohledem na skutečnost, že útvary Komise
provedly inspekci v prostorách společnosti, a také s ohledem na
dodatečná vysvětlení a upřesnění, která byla nyní
poskytnuta, by nebylo přiměřené, aby se k ní nadále
přistupovalo jako k vyvážejícím výrobcům, kteří při šetření
vůbec nespolupracovali .
(17)     S ohledem na výše uvedené,
zejména na dodatečná vysvětlení a upřesnění, mají útvary
Komise za to, že mohou částečně použít původní informace,
konkrétně údaje týkající se vývozních cen, neboť tyto údaje byly
shledány jako spolehlivé. Z výše uvedených úvah vyplývá, že prozatímní závěry
zmíněné ve 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení
zůstávají nadále platné pouze částečně, a v souladu s
čl. 18 odst. 1 a 3 základního nařízení vycházejí závěry
ohledně této společnosti částečně z dostupných
údajů a částečně z jejích vývozních cen.
3.1.2.     Běžná hodnota
(18)     Pokud jde o metodu
výpočtu běžné hodnoty pro Indii, nebyly vzneseny žádné
připomínky. Potvrzuje se proto platnost zjištění uvedených v 15. až
18. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pokud jde o
spolupracující společnost.
(19)     Pokud jde o Star Oxochem a s
ohledem výše uvedená zjištění (16. a 17. bod odůvodnění), byla
běžná hodnota stanovena na základě dostupných skutečností v
souladu s čl. 18 odst. 1 základního nařízení. Běžná hodnota pro
tuto společnost proto vycházela z váženého průměru
reprezentativního objemu domácího prodeje uskutečněného druhou,
spolupracující společností, Punjab Chemicals.
3.1.3.     Vývozní cena
(20)     Jelikož nebyly vzneseny žádné
připomínky, potvrzuje se způsob stanovení vývozní ceny uvedený v 19.
bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pokud jde o
společnost Punjab Chemicals.
(21)     S ohledem na závěry
uvedené v 16. a 17. bodě odůvodnění výše se vývozní cena pro
Star Oxochem v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení stanoví na
základě skutečně zaplacených cen nebo cen, které mají zaplatit
nezávislí zákazníci za dotčený výrobek při vývozu do Unie.
3.1.4.     Srovnání
(22)     Jelikož ohledně srovnání
běžné hodnoty a vývozních cen nebyly vzneseny žádné připomínky,
potvrzuje se platnost 20. a 21. bodu odůvodnění prozatímního
nařízení, pokud jde o spolupracujícího výrobce, společnost Punjab
Chemicals.
(23)     Pokud jde o Star Oxochem, byly
provedeny úpravy v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení, a to
na základě ověřených úprav u Punjab Chemicals.
3.1.5.     Dumpingové rozpětí
(24)     Pokud jde o spolupracujícího
výrobce, nebyly k prozatímním zjištěním Komise vzneseny žádné
připomínky. Dumpingové rozpětí stanovené ve 22. a 23. bodě
odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzuje.
(25)     Pokud jde o Star Oxochem a
vzhledem k výše uvedeným skutečnostem, dumpingové rozpětí
vyjádřené jako procento ceny CIF na hranice Unie před proclením
činí 31,5 %.
(26)     Vzhledem
k nízké úrovni spolupráce ze strany Indie (méně než 80 %) se
předběžně mělo za to, že nejvhodnější metodou pro stanovení
celostátního dumpingového rozpětí bude nejvyšší dumpingová transakce
spolupracující strany. Tato transakce není výjimečná ani z hlediska
množství ani z hlediska ceny, a je proto považována za reprezentativní vzorek,
který vede k přiměřenému a odpovídajícímu výsledku v poměru
k dumpingovému rozpětí stanovenému pro spolupracujícího výrobce.
(27)     Vzhledem k výše uvedeným
skutečnostem se potvrzuje platnost zjištění uvedených ve 24. a 25.
bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(28)     Na tomto základě konečná
dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF na hranice Unie
před proclením pro Indii činí:
 Společnost || Konečné dumpingové rozpětí
 Punjab Chemicals and Crop Protection Limited || 22,8 %
 Star Oxochem Pvt. Ltd || 31,5 %
 Všechny ostatní společnosti || 43,6 %
3.2.        Čínská lidová republika
3.2.1.     Zacházení jako v tržním
hospodářství / individuální zacházení
(29)     Jak je uvedeno v prozatímním
nařízení, jedna skupina čínských společností požádala o
zacházení jako v tržním hospodářství, nebo případně, pokud by to
nebylo možné, o individuální zacházení, zatímco další skupina čínských
společností požádala pouze o individuální zacházení. Jak je uvedeno ve 26.
až 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, požadavek na
zacházení jako v tržním hospodářství byl odmítnut, avšak oběma
skupinám společností bylo prozatímně přiznáno individuální
zacházení.
(30)     Ohledně těchto
prozatímních zjištění nebyly vzneseny žádné připomínky, a platnost
26. až 32. bodu odůvodnění prozatímního nařízení
se potvrzuje.
3.2.2.     Srovnatelná země
(31)     K
prozatímnímu výběru srovnatelné země nebyly obdrženy žádné
připomínky. Potvrzuje se proto platnost 33. a 34. bodu
odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2.3.     Běžná
hodnota
(32)     V prozatímním nařízení
bylo vysvětleno, že Komise stanovila odděleně běžné hodnoty
pro rafinovanou a nerafinovanou kyselinu šťavelovou. Zatímco
běžná hodnota pro nerafinovanou kyselinu šťavelovou byla stanovena na
základě běžné hodnoty stanovené pro Indii, běžná hodnota pro
rafinovanou kyselinu šťavelovou, která se v Indii nevyrábí, byla
určena na základě výrobních nákladů na indickou nerafinovanou
kyselinu šťavelovou navýšených o 12 % za účelem zohlednění
dodatečných výrobních nákladů a také prodejních, správních a
režijních nákladů a zisku.
(33)     Oba spolupracující výrobci z
Číny zpochybnili zmíněné 12% navýšení o dodatečné výrobní
náklady tvrzením, že Komise tyto dodatečné náklady nikdy
neověřila, nýbrž se zdá, že se jedná pouze o hrubý odhad na
základě metody, která jim nebyla sdělena spolu s ostatními
prozatímními zjištěními. Jeden z vyvážejících výrobců uvedl, že
odhaduje dodatečné výrobní náklady pouze na 5 %, ačkoli tohoto
tvrzení nepodložil žádnými fakty.
(34)     Je třeba uvést, že
zmíněné navýšení bylo stanoveno na základě informací, které poskytli
sami spolupracující čínští vyvážející výrobci. Za prvé je třeba
poznamenat, že stejná společnost, která nyní tvrdí, že dodatečné
výrobní náklady činí pouze přibližně 5 %, původně ve
své žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství / individuální
zacházení výslovně uváděla dodatečné náklady 10–15 %. Za druhé,
během inspekcí v prostorách zmíněných společností oba
spolupracující výrobci potvrdili, že se dodatečné náklady na výrobu
rafinované kyseliny šťavelové ve srovnání s nerafinovanou kyselinou šťavelovou
pohybují v rozmezí 10–12 %. Za třetí, pro tuto úroveň 10–12 %
dodatečných výrobních nákladů hovoří i výpočty výrobního
odvětví Unie. S ohledem na informace poskytnuté spolupracujícími výrobci
bylo navýšení o 12 % považováno za odpovídající.
(35)     Proto jelikož nebyly uvedeny
žádné podložené informace nebo podpůrné důkazy odůvodňující
nižší navýšení, potvrzuje se platnost zjištění uvedených v 35. až 37.
bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2.4.     Vývozní cena
(36)     Oběma vyvážejícím
výrobcům z ČLR bylo přiznáno individuální zacházení, proto
jejich vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 8
základního nařízení vycházejí z cen, které zaplatili nebo mají zaplatit
první nezávislí odběratelé v Unii.
(37)     Jelikož ohledně vývozní
ceny nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se platnost 38. bodu
odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2.5.     Srovnání
(38)     Jeden ze spolupracujících
výrobců namítl, že prodejní, režijní a správní náklady jeho obchodníka ve
spojení ani jeho provize by neměly být odečteny od vývozní ceny v
rámci úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení.
Dotyčný výrobce uvedl, že přímé prodejní náklady jeho obchodníka ve
spojení již byly od vývozní ceny odečteny při výpočtu ceny ze
závodu za účelem srovnání s běžnou hodnotou na témže základě.
(39)     Uvedený výrobce tvrdil, že
jeho obchodník ve spojení je dceřiná společnost, jíž je jediným
vlastníkem, a že si s ohledem na strategii dělení zisku z vývozu v rámci
celé skupiny neúčtuje žádnou provizi. Kromě toho podle uvedené
společnosti zbývající prodejní, režijní a správní výdaje představují
souhrnné náklady na provoz společnosti, a nejsou přímo spojeny s
prodejem, a proto by neměly být odečteny od vývozní ceny.
(40)     Podle ustanovení čl. 2
odst. 10 písm. i) základního nařízení se provizemi rozumí rovněž
obchodní přirážky obchodníka, pokud tento obchodník plní funkce obdobné
funkcím obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za úplatu formou
provize. Je tedy nepodstatné, zda byla provize skutečně zaplacena,
či nikoliv. Podstatné je, zda obchodník prodal zboží s přirážkou a
zda plnil funkce obdobné funkcím obchodního zástupce.
(41)     Ze skutečností
zjištěných před inspekcí a během inspekce v uvedené obchodní
společnosti vyplývá, že tato společnost během období
šetření prodávala kyselinu šťavelovou vyráběnou dotyčným
výrobcem ve spojení odběrateli v EU. Uvedený výrobce zároveň stejnému
odběrateli v EU dodával také přímo. Obchodník ve spojení proto
dělal stejnou práci jako výrobce, s jiným personálem v jiném sídle a v
jiném městě, a vznikly mu tak vlastní náklady, které se odrážejí ve
vývozní ceně.
(42)     Ze zjištěných
skutečností je rovněž zřejmé, že uvedená obchodní
společnost nakupovala vyvážené zboží od vyvážejícího výrobce ve spojení a
vlastním jménem je dále prodávala s přirážkou, za cenu, kterou sama
dojednala s konečným nezávislým odběratelem.
(43)     Byly rovněž
zjišťovány skutečnosti ohledně uvedené obchodní
společnosti, co se týče jejího plnění funkcí obchodního
zástupce. Z těchto skutečností je především zřejmé, že
výrobce prodával významné objemy dotčeného výrobku přímo do EU a že
do EU vyvážel rovněž přes svoji obchodní společnost ve spojení.
Pouze přibližně třetina prodeje do EU se uskutečnila
prostřednictvím této společnosti ve spojení. Zmíněný obchodník
rovněž prodával kyselinu šťavelovou od dalších výrobců, s nimiž
nebyl ve spojení. Ze zjištěných skutečností vyplývá, že více než
polovina nákupů kyseliny šťavelové uvedeného obchodníka byla od
dodavatelů, s nimiž nebyl ve spojení, a od jeho výrobce ve spojení byla
méně než polovina jeho nákupů.
(44)     Uvedený obchodník tak nemohl
být navzdory svému vztahu s vyvážejícím výrobcem považován za interní prodejní
oddělení vyvážejícího výrobce.
(45)     Z předložených a
ověřených údajů rovněž jasně vyplývá, že obchodník
platí za zboží od vyvážejícího výrobce ve spojení až poté, co dostane sám
zaplaceno od odběratele v EU. Finanční riziko tudíž zůstává na
výrobci, a nikoli na obchodníkovi.
(46)     Proto se mělo za to, že
uvedený obchodník plní funkce obdobné funkcím obchodního zástupce
vykonávajícího svou činnost za úplatu formou provize. Tvrzení, že by
neměly být provedeny úpravy o provize podle čl. 2 odst. 10 písm. i),
se proto odmítá.
(47)     Rovněž tvrzení, že by
neměly být zohledněny prodejní, režijní a správní náklady, jelikož
nezahrnují přímé výdaje na prodej, nelze přijmout. Tyto režijní
náklady mají dopad na strukturu nákladů společnosti, a ovlivňují
proto vývozní cenu. Část těchto nákladů byla proto odečtena
od vývozní ceny, aby bylo možné provést spravedlivé srovnání běžné hodnoty
a vývozní ceny, ze závodu. Toto tvrzení se odmítá.
(48)     Provize byla stanovena na
základě ziskového rozpětí dovozce v EU, který není s danou
společností ve spojení, nikoliv na základě skutečné
přirážky obchodníka, která byla podstatně vyšší. Tato metoda byla
považována za vhodnější, neboť skutečná přirážka by
vycházela z interních cen za převod, které neodrážejí skutečné
podmínky na trhu.
(49)     Jelikož nebyly vzneseny žádné
další připomínky týkající se srovnání běžné hodnoty a vývozní
ceny, potvrzuje se platnost 39. až 44. bodu odůvodnění
prozatímního nařízení.
3.2.6.     Dumpingová rozpětí
U spolupracujících vyvážejících
výrobců
(50)     Jedna skupina vyvážejících
výrobců tvrdila, že by individuální dumpingová rozpětí měla být
stanovena odděleně pro nerafinovanou a rafinovanou kyselinu
šťavelovou. Tito výrobci tvrdili, že ačkoli byla dumpingová
rozpětí stanovena na základě srovnání vážené průměrné
běžné hodnoty s váženou průměrnou vývozní cenou zvlášť pro
jednotlivé druhy dotčeného výrobku, bylo stanovenou jedno společné
dumpingové rozpětí pro oba druhy kyseliny šťavelové. Tvrdili dále, že
by bylo vhodnější stanovit dumpingové rozpětí pro každý druh kyseliny
šťavelové zvlášť, neboť skupinu tvoří dvě výrobní
společnosti, z nichž jedna vyrábí rafinovanou kyselinu šťavelovou,
zatímco druhá vyrábí nerafinovanou kyselinu šťavelovou.
(51)     Nerafinovanou kyselinu
šťavelovou lze nahradit rafinovanou kyselinou šťavelovou. Oba druhy
kyseliny šťavelové spadají pod stejný kód KN a není snadné je od sebe
rozlišit. Čistota kyseliny šťavelové je stejná, rozdíl je v hladinách
dalších produktů ve zbylém „odpadním“ produktu. Jelikož oba druhy vyhovují
definici dotčeného výrobku, bylo v souladu s obvyklou praxí stanoveno
jedno dumpingové rozpětí. Vzhledem ke značnému cenovému rozdílu mezi
oběma druhy a jejich obtížnému rozlišení by různá dumpingová
rozpětí pro rafinovanou a nerafinovanou kyselinu šťavelovou vedla ke
zvýšenému riziku obcházení. Požadavek různých dumpingových rozpětí
pro rafinovanou a nerafinovanou kyselinu šťavelovou se zamítá a potvrzují
se dumpingová rozpětí stanovená ve 45. a 46. bodě
odůvodnění prozatímního nařízení.
(52)     Konečně, stejná
skupina vyvážejících výrobců zpochybnila stanovení různých
dumpingových rozpětí pro každou z těchto dvou skupin vyvážejících
výrobců z ČLR a z důvodů těchto různých
dumpingových rozpětí pro každou ze skupin vývozců požádala o
objasnění metody výpočtu a metody klasifikace rafinované a
nerafinované kyseliny šťavelové.
(53)     U obou skupin vyvážejících
výrobců z ČLR byla použita stejná metoda a vážená průměrná
vývozní cena dotčeného výrobku zahrnuje rafinovanou i nerafinovanou
kyselinu šťavelovou. Vysvětlení, pokud jde o různá dumpingová
rozpětí, proto jednoduše spočívá v relativním zastoupení vývozu obou
příslušných druhů, s ohledem na to, že rafinovaná kyselina
šťavelová se obvykle prodává za vyšší cenu než nerafinovaná.
(54)     Konečná dumpingová
rozpětí vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF na hranice
Unie před proclením činí:
 Společnost || Konečné dumpingové rozpětí
 Shandong Fengyuan Chemicals Stock Co., Ltd a Shandong Fengyuan Uranus Advanced Material Co., Ltd || 37,7 %
 Yuanping Changyuan Chemicals Co., Ltd || 14,6 %
U všech ostatních, nespolupracujících
vyvážejících výrobců
(55)     Jelikož
nebyly vzneseny žádné další připomínky týkající se dumpingových
rozpětí, potvrzuje se platnost 47. a 48. bodu odůvodnění
prozatímního nařízení.
(56)     Na základě toho se
celostátní úroveň dumpingu s konečnou platností stanovuje na 52,2 % z
ceny CIF na hranice Unie před proclením a potvrzuje se platnost 49. bodu
odůvodnění prozatímního nařízení.
4.           ÚJMA
4.1.        Výroba
v Unii a výrobní odvětví Unie
(57)     Jeden vyvážející výrobce
uvedl, že údaje v 50. a 51. bodě odůvodnění prozatímního
nařízení týkající se dvou výrobců v Unii tvořících výrobní
odvětví Unie (žadatel a druhý, nespolupracující výrobce) nepopisují
přesně situaci, pokud jde o makroekonomické ukazatele. Rovněž
bylo uváděno, že by se nemělo přihlížet k údajům týkajícím
se nespolupracujícího výrobce ani k údajům od třetího výrobce v Unii,
který přestal kyselinu šťavelovou vyrábět, a že by tyto údaje
neměly být zahrnuty do některých makroekonomických ukazatelů
(viz 72., 74. a 78. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Za
prvé, potvrzuje se, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 50. a 51. bodě
odůvodnění prozatímního nařízení, byli v Unii v posuzovaném
období ve skutečnosti tři výrobci dotčeného výrobku, kteří
tvořili výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního
nařízení a kteří představují 100 % výroby v Unii. Za druhé,
tvrzení, že by se nemělo přihlížet k údajům týkajícím se
nespolupracujícího výrobce a třetího výrobce v Unii, který ukončil
provoz v roce 2008, se odmítá, neboť je správný postup brát pro účely
analýzy újmy v úvahu všechny známé údaje týkající se posuzovaného období s
cílem získat co nejpřesnější představu o hospodářské
situaci výrobního odvětví v Unii podle čl. 4 odst. 1 základního
nařízení.
(58)     Tentýž vyvážející výrobce
rovněž tvrdil, že důvody, pro které zmíněný třetí výrobce
ukončil výrobu obdobného výrobku, nebyly v průběhu šetření
řádně prozkoumány. Tato věc ale byla během šetření
zkoumána a uvedená společnost pouze uvedla, že ukončila výrobu
obdobného výrobku z „interních důvodů“, aniž by poskytla jakékoli
další vysvětlení. Navíc jeden vyvážející výrobce se s tímto
vysvětlením ztotožnil a tvrdil, že důvodem rozhodnutí zastavit výrobu
nebyly údajné dumpingové praktiky čínských vyvážejících výrobců, což
bylo v rozporu s informacemi, které poskytl žadatel ve verzi, jež nebyla
důvěrná, kde uvedl, že „společnost [název] ukončila výrobu
jednou pro vždy a zavřela svůj výrobní závod kvůli agresivnímu
dumpingu z Číny a Indie“. Uvedený vyvážející výrobce však neposkytl žádné odlišné
informace týkající se uvedených údajů o výrobě zmíněného
třetího výrobce v Unii. Tato záležitost proto nezpochybňuje
skutečnost, že údaje týkající se zmíněného třetího výrobce v EU
lze v současném šetření použít.
(59)     Jiný vyvážející výrobce
tvrdil, že minimální limit, pokud jde o reprezentativnost při zahájení
šetření, nebyl řádně sdělen a ve skutečnosti nebyl
splněn. Jak se uvádí ve 2. bodě odůvodnění prozatímního
nařízení, žadatel představoval více než 25 % celkové výroby kyseliny
šťavelové v Unii a žádný výrobce se před zahájením šetření
neozval a nevyjádřil nesouhlas. Ve verzi spisu, která není
důvěrná, byla zpřístupněna informační poznámka
shrnující výsledky šetření reprezentativnosti při zahájení. Analýza
újmy provedená podle čl. 4 odst. 1 základního nařízení kromě
toho zahrnovala podstatnou část výrobního odvětví Unie.
(60)     Jelikož nebyly vzneseny žádné
další připomínky týkající se definice výroby v Unii a výrobního
odvětví Unie, potvrzuje se platnost 50. a 51. bodu odůvodnění
prozatímního nařízení, s výhradou upřesnění v 57. bodě
odůvodnění výše.
4.2.        Určení příslušného
trhu Unie
(61)     Jeden vyvážející výrobce
uvedl, že při určování některých ukazatelů újmy by se
nemělo přihlížet k vlastní spotřebě kyseliny šťavelové
a že by měl být v každém případě u všech ukazatelů újmy
uplatněn stejný konzistentní přístup. To, jakým způsobem byl
uplatněn rozdíl mezi vlastní spotřebou a prodejem na volném trhu,
však bylo vysvětleno v 52., 53. a 55. bodě odůvodnění
prozatímního nařízení a v souladu se základním nařízením se analýza
soustředila především na volný trh, přestože při stanovení
některých ukazatelů újmy se přihlíželo k prodeji na volném trhu
i k vlastní spotřebě, jak je uvedeno v 55. bodě odůvodnění
prozatímního nařízení. Některé ukazatele újmy lze skutečně
zkoumat pouze s ohledem na prodej obdobného výrobku na volném trhu, jelikož
vzhledem k samotné podstatě závislého prodeje může tyto ukazatele
zkreslovat vztah mezi prodejcem a kupujícím. Toto tvrzení se proto
nepřijímá.
(62)     Jelikož nebyly vzneseny žádné
další připomínky týkající se určení příslušného trhu Unie,
potvrzuje se platnost 52. až 55. bodu odůvodnění
prozatímního nařízení.
4.3.        Spotřeba v Unii
(63)     Jelikož ohledně
spotřeby v Unii nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se
platnost 56. až 58. bodu odůvodnění prozatímního
nařízení.
5.           Dovoz z dotčených zemí
5.1.        Souhrnné posouzení
účinků dotčeného dovozu
(64)     Jelikož ohledně
souhrnného posouzení účinků dotčeného dovozu nebyly vzneseny
žádné připomínky, potvrzuje se platnost 59. až 62. bodu
odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.        Objem dumpingového dovozu
z dotčených zemí a jeho podíl na trhu
(65)     Jelikož ohledně objemu
dumpingového dovozu z dotčených zemí a jeho podílu na trhu nebyly
vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se platnost 63. a 64. bodu
odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.        Cena
dumpingového dovozu a cenové podbízení
(66)     Jak je uvedeno ve 144.
bodě odůvodnění prozatímního nařízení, při výpočtu
rozpětí újmy byly průměrné dovozní ceny spolupracujících
vyvážejících výrobců v ČLR a Indii náležitě upraveny s ohledem
na dovozní náklady a clo. Jeden vyvážející výrobce však namítl, že Komise
při výpočtu rozpětí újmy plně nezohlednila úpravu o 6,5 %,
která odpovídají obvyklému clu. Tato námitka byla shledána jako oprávněná,
a výpočty rozpětí újmy byly v případě tohoto výrobce, jakož
i v případě ostatních spolupracujících vyvážejících výrobců,
náležitě opraveny. To však nemělo žádný dopad na navrhovaná konečná
opatření uvedená níže v 87. bodě odůvodnění.
(67)     Jelikož ohledně ceny
dumpingového dovozu a cenového podbízení nebyly vzneseny žádné další
připomínky, potvrzuje se platnost 65. až 68. bodu odůvodnění
prozatímního nařízení.
6.           HOSPODÁŘSKÁ Situace výrobního
odvětví Unie
(68)     Jak je uvedeno v 57. bodě
odůvodnění výše, jeden vyvážející výrobce namítl, že údaje týkající
se třetího výrobce v Unii, který ukončil výrobu kyseliny
šťavelové v roce 2008, neměly být zahrnuty do některých makroekonomických
ukazatelů (viz 72., 74. a 78 bod odůvodnění prozatímního
nařízení). Ve skutečnosti však výrobní odvětví Unie ve smyslu
čl. 4 odst. 1 základního nařízení tvoří tři výrobci
obdobného výrobku, kteří představují 100 % výroby v Unii v celém
posuzovaném období, přestože jeden výrobce výrobu kyseliny šťavelové
ukončil před začátkem období šetření. Tvrzení, že by se k
údajům třetího výrobce v Unii, který ukončil provoz v roce 2008,
nemělo přihlížet, se nepřijímá, neboť je správný postup
brát pro účely určení hospodářské situace výrobního odvětví
Unie v úvahu všechny číselné údaje o výrobě, které se týkají
posuzovaného období.
(69)     Tentýž vyvážející výrobce
tvrdil, že bez ohledu na domnělou chybu zmíněnou v 66. bodě
odůvodnění výše číselné údaje týkající se počtu
zaměstnanců, celkových ročních mezd a průměrných
pracovních nákladů na zaměstnance, které jsou uvedeny v tabulce 6
prozatímního nařízení, nesouhlasí. Tento vyvážející výrobce však
neuváděl správný údaj, neboť uváděl, že se průměrné
mzdy zvýšily o 21 %, zatímco správné číslo je 19 %.
(70)     S ohledem na hospodářskou
krizi 95. až 97. bod odůvodnění prozatímního nařízení jasně
ukazují, že podíl dovozu z dotčených zemí na trhu navzdory poklesu
spotřeby dále rostl a že měl tento dovoz negativní dopad na různé
ukazatele újmy, například objem prodeje, zaměstnanost, výrobní
kapacitu a podíl na trhu.
(71)     Jelikož nebyly vzneseny žádné
připomínky týkající se 69. až 94. bodu odůvodnění prozatímního
nařízení, potvrzuje se platnost těchto bodů
odůvodnění.
7.           Závěr o újmě
(72)     Jeden vyvážející výrobce
tvrdil, že v rozporu s tím, co se uvádí v prozatímních zjištěních, výrobní
odvětví v Unii neutrpělo závažnou újmu. Bylo uváděno, že
negativní vývoj, pokud jde o výrobní odvětví Unie, způsobily účinky
hospodářské krize v roce 2008 a chybné zohlednění údajů
týkajících se zmíněného třetího výrobce v Unii, který ukončil
výrobu v roce 2008, které přispěly ke zkreslenému pohledu na situaci
ohledně újmy. Jak je však uvedeno výše, zohlednění třetího
výrobce bylo považováno za správné a podíl dotčených zemí na trhu se i
přes krizi nadále zvyšoval.
(73)     Potvrzuje se proto platnost
94. až 98. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tedy
závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu
čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
8.           PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
(74)     Jeden vyvážející výrobce
uvedl, že zohlednění údajů týkajících se třetího výrobce v Unii,
který ukončil výrobu kyseliny šťavelové v roce 2008, zkresluje
prozatímní závěry, pokud jde o analýzu příčinných souvislostí,
která by měla vycházet pouze z údajů týkajících se současných
výrobců. Podobně jako v případě analýzy újmy výše bylo
zjištěno, že závěry ohledně obdobného výrobku by naopak byly
zkresleny, pokud by tento třetí výrobce zohledněn nebyl. Jak je však
uvedeno v 57. bodě odůvodnění výše, relevantní údaje týkající se
této společnosti by měly být zohledněny také při analýze
situace výrobního odvětví Unie, a toto tvrzení se proto nepřijímá.
(75)     Jeden vyvážející výrobce
tvrdil, že jelikož ve stejné době, kdy došlo k nárůstu objemu dumpingového
dovozu, se zvýšila ziskovost výrobního odvětví Unie, nemohl být dumpingový
dovoz hlavní příčinou újmy. Toto mírné zvýšení ziskovosti však
nezpochybňuje závěr, že celková ziskovost byla nadále velmi nízká a
nedosahovala obvyklé míry, která činí 8 %. Kromě toho, navzdory
skutečnosti, že se spotřeba v roce 2008 a pak znovu během období
šetření podstatně zvýšila, snížil se během posuzovaného období
podíl výrobního odvětví Unie na trhu o 9 % oproti čínskému dovozu.
(76)     Další vyvážející výrobce
namítal, že na základě dostupných informací výrobní odvětví Unie v
období šetření dosahovalo zisku, který se velmi blížil cílové úrovni 8 %.
Jelikož informace ohledně zisku se týkají pouze jednoho výrobce v Unii,
přesná úroveň zisku nemůže být zveřejněna. Jak se však
uvádí v 88. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, žadatel
dosáhl v období šetření mírného zisku poté, co měl v roce 2009
ztrátu. Argumenty, na jejichž základě zmíněný vyvážející výrobce
došel k závěru, že se měl zisk v období šetření blížit cílové
úrovni, ve skutečnosti nebyly správné, neboť nezohledňovaly
příslušné finanční údaje žadatele a příslušné údaje o jeho
výrobě, které jsou důvěrné, a proto nemohly být poskytnuty.
Úroveň zisku žadatele byla důkladně ověřena, mimo jiné
prostřednictvím inspekce na místě, a tvrzení, že se měl zisk
dosahovaný v období šetření blížit cílové úrovni, byla proto shledána jako
nesprávná.
(77)     Jelikož nebyly vzneseny žádné
další připomínky týkající se příčinných souvislostí, potvrzuje
se platnost 99. až 122. bodu odůvodnění prozatímního
nařízení.
9.           ZÁJEM UNIE
(78)     Dva dovozci namítali, že by
opatření mohla vést k nedostatku kyseliny šťavelové v EU. Výrobní odvětví Unie údajně nemůže
pokrýt poptávku po kyselině šťavelové v EU.
(79)     Šetření ukázalo, že
během období šetření měl žadatel volné kapacity. Kromě toho žadatel uvedl, že v
současnosti zvyšuje výrobu, ačkoli vzhledem k tomu, že se
dotčený výrobek vyrábí prostřednictvím chemických reakcí, vyžaduje
zvýšení využití kapacity určitý čas. Z
údajů o spotřebě v EU a celkové kapacitě v EU lze však
usuzovat, že žadatel je schopen zcela pokrýt poptávku po nerafinované
kyselině šťavelové v Unii, jakmile se jeho výroba bude blížit plné
kapacitě. Pokud jde o rafinovanou
kyselinu šťavelovou, je třeba připomenout, že většina
rafinované kyseliny šťavelové se používá při výrobě
výrobků, které jsou následně vyvezeny, uživatelé by tak mohli
působit v rámci aktivního zušlechťovacího styku. Kromě toho je hlavní čínský vývozce
rafinované kyseliny šťavelové vývozcem s nejnižší navrhovanou sazbou cla
(14,6 %).
(80)     Žadatel dále namítal, že na
celosvětovém trhu s kyselinou šťavelovou dominují čínští
výrobci, kteří udávají úroveň cen tohoto produktu. V současné
době se čínští výrobci více soustředí na domácí trh a nelze vyloučit,
že by v případě neexistence opatření a pravděpodobného
zániku jediného zbývajícího výrobce nerafinované kyseliny šťavelové v EU
uživatelé v EU čelili problémům se zabezpečením dodávek,
potenciálně též chronickému nedostatku a oligopolním cenám.
(81)     Další dovozce, který je
zároveň uživatelem a který působí v jiném navazujícím segmentu trhu
než ten předchozí, tvrdil, že existence prozatímních opatření
měla negativní dopad na ziskovost jeho vlastních výrobků, pro
něž je kyselina šťavelová hlavní surovinou, neuvedl však žádné další
podrobnosti. Uvedená společnost byla vyzvána, aby se zúčastnila
slyšení, při němž by tyto obtíže upřesnila a podložila fakty,
nicméně na tuto výzvu nereagovala. Proto tato tvrzení nebylo možné
ověřit.
(82)     Jelikož nebyly vzneseny žádné
další připomínky týkající se zájmu Unie, potvrzuje se platnost
123. až 139. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
10.         KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ
OPATŘENÍ
10.1.      Úroveň pro odstranění
újmy
(83)     Jak se uvádí v 66. bodě
odůvodnění výše, jeden vyvážející výrobce namítl, že Komise při
výpočtu rozpětí újmy nezohlednila úpravu o 6,5 %, která odpovídají
obvyklému clu. Tato námitka byla shledána jako zčásti oprávněná,
neboť v případě některých proclených dodávek vyvezených
odběrateli v EU bylo clo podhodnoceno. Rozpětí újmy proto byla
odpovídajícím způsobem opravena, aniž by to však mělo podstatný dopad
na navrhovaná konečná opatření (viz 87. bod odůvodnění
níže).
(84)     Vzhledem k závěrům
ohledně společnosti Star Oxochem bylo rozpětí újmy stanoveno
rovněž pro tohoto vyvážejícího výrobce, a sice na základě stejné
metody výpočtu, která je uvedena ve 142. až 144. bodě
odůvodnění prozatímního nařízení.
(85)     Jelikož ohledně
úrovně pro odstranění újmy nebyly vzneseny žádné připomínky,
potvrzuje se platnost 145. až 148. bodu odůvodnění prozatímního
nařízení.
10.2.      Forma a úroveň cel
(86)     Vzhledem
k výše uvedeným skutečnostem a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního
nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo ve výši
zjištěných dumpingových rozpětí, neboť u všech dotčených
vyvážejících výrobců bylo zjištěno, že rozpětí újmy jsou vyšší
než dumpingová rozpětí.
(87)     Na základě výše uvedeného
jsou určená dumpingová rozpětí a rozpětí újmy následující:
 Název společnosti/skupiny || Rozpětí újmy (v %) || Dumpingové rozpětí (v %) || Prozatímní clo (v %) || Navrhované clo (v %)
 Indie ||   ||   ||   ||
 Punjab Chemicals and Crop Protection Limited (PCCPL) || 38,9 || 22,8 || 22,8 || 22,8
 Star Oxochem Pvt. Ltd || 32,3 || 31,5 || 43,6 || 31,5
 Všechny ostatní společnosti || 47,9 || 43,6 || 43,6 || 43,6
 ČLR ||   ||   ||   ||
 Shandong Fengyuan Chemicals Stock Co., Ltd a Shandong Fengyuan Uranus Advanced Material Co., Ltd || 53,3 || 37,7 || 37,7 || 37,7
 Yuanping Changyuan Chemicals Co., Ltd || 18,7 || 14,6 || 14,6 || 14,6
 Všechny ostatní společnosti || 63,5 || 52,2 || 52,2 || 52,2
(88)     Individuální sazby
antidumpingových cel přidělené jednotlivým společnostem uvedené
v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto
šetření. Odrážejí tedy stav týkající se
těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního
cla, které se vztahuje na „všechny ostatní společnosti“) se proto vztahují
výlučně na dovoz výrobků pocházejících z Indie a
ČLR a vyráběných příslušnými společnostmi, tedy uvedenými
konkrétními právními subjekty. Na dovážené
výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, jejíž název a adresa nejsou
konkrétně uvedeny v normativní části tohoto nařízení,
včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně
uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě vztahující
se na „všechny ostatní společnosti“.
(89)     Každou žádost o použití
těchto individuálních sazeb antidumpingového cla (například po
změně názvu subjektu nebo po zřízení nových výrobních nebo
obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi[3] spolu se všemi příslušnými
informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech
příslušné společnosti v souvislosti s výrobou, domácím prodejem a
prodejem na vývoz, jež jsou spojeny například s takovou změnou názvu
nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů.
Nařízení bude v případě potřeby odpovídajícím způsobem
změněno prostřednictvím aktualizace seznamu společností, na
něž se vztahují individuální celní sazby.
(90)     Všechny strany byly
informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě
byl pojat záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla
na dovoz kyseliny šťavelové pocházející z Číny a Indie. Po poskytnutí konečných zjištění jim byla
rovněž poskytnuta lhůta pro vyjádření.
(91)     Připomínky
zúčastněných stran byly náležitě zváženy. Žádná z připomínek nebyla takového charakteru, aby
změnila zjištění šetření.
(92)     V zájmu zajištění
řádného vymáhání antidumpingového cla by se sazba zbytkového cla neměla
vztahovat pouze na nespolupracující vývozce, ale rovněž na
společnosti, jež v období šetření neuskutečnily žádný vývoz.
Pokud však posledně jmenované společnosti splní požadavky stanovené
v čl. 11 odst. 4 druhém pododstavci základního nařízení, mohou
podle uvedeného článku předložit žádost o přezkum, aby byla
jejich situace posouzena individuálně.
10.3.      Konečný výběr
prozatímních cel
(93)     Vzhledem k rozsahu zjištěných
dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené
výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné vybrat s konečnou
platností částky zajištěné prostřednictvím prozatímního
antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to
v rozsahu uložených konečných cel. Pokud jsou konečná cla nižší
než cla prozatímní, je třeba uvolnit částky, které byly
prozatímně zajištěny nad rámec konečné sazby antidumpingových
cel.
11.         Závazky
(94)     Jeden vyvážející výrobce v
Indii a dva vyvážející výrobci v Čínské lidové republice nabídli cenové
závazky podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(95)     Protože v posledních letech
docházelo ke značnému kolísání cen dotčeného výrobku, není tento
výrobek vhodný pro pevný cenový závazek. Za účelem odstranění této
překážky nabídl indický vyvážející výrobce doložku o indexaci cen,
nestanovil však příslušnou minimální cenu. V tomto ohledu je třeba
poznamenat, že mezi kolísáním cen dotčeného výrobku a cenami hlavní
suroviny nebyla zjištěna přímá souvislost, a indexace se proto
nepovažuje za vhodné řešení. Kromě toho úroveň spolupráce této
společnosti během celého šetření a přesnost jí poskytnutých
údajů nebyly ideální. Komise si proto nemohla být jista, že by bylo možné
dodržování závazku této společnosti účinně sledovat.
(96)     Navíc pokud jde o vyvážející
výrobce v ČLR, šetření zjistilo, že existují různé druhy
dotčeného výrobku, které nelze snadno rozlišit a jejichž cena se
výrazně liší. Jedna minimální cena pro všechny druhy výrobku, kterou
navrhoval jeden z čínských vyvážejících výrobců, by proto nevedla k
odstranění škodlivého účinku dumpingu. Oba dotčení vyvážející
výrobci z ČLR navíc vyrábějí různé druhy dalších chemických
výrobků a mohou tyto výrobky prodávat společným zákazníkům v
Evropské unii prostřednictvím svých společností ve spojení. To by
vedlo k vážnému riziku křížové kompenzace a učinilo by to účinné
sledování dodržování závazku krajně obtížným. Ani různé minimální
ceny, které navrhl druhý čínský vyvážející výrobce, by neumožňovaly
sledování dodržování závazku, vzhledem ke složitosti rozlišování jednotlivých
druhů výrobku. Na základě výše uvedeného se dospělo k
závěru, že nabídnuté závazky nelze přijmout,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1.           Ukládá se konečné
antidumpingové clo na dovoz kyseliny šťavelové ve formě
dihydrátu (č. CUS 0028635-1 a č. CAS 6153-56-6) nebo
v bezvodé formě (č. CUS 0021238-4 a č. CAS
144-62-7), též jako vodného roztoku, v současnosti kódu KN ex 2917 11
00 (kód TARIC 2917 11 00 91), pocházející z Indie a Čínské lidové
republiky.
2.           Sazba konečného
antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice
Unie před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže
uvedenými společnostmi stanovena takto:
 Země || Společnost || Sazba antidumpingového cla % || Doplňkový kód TARIC
 Indie || Punjab Chemicals and Crop Protection Limited || 22,8 || B230
 Star Oxochem Pvt. Ltd || 31,5 || B270
 Všechny ostatní společnosti || 43,6 || B999
 ČLR || Shandong Fengyuan Chemicals Stock Co., Ltd; Shandong Fengyuan Uranus Advanced Material Co., Ltd. || 37,7 || B231
 Yuanping Changyuan Chemicals Co., Ltd || 14,6 || B232
 Všechny ostatní společnosti || 52,2 || B999
3.           Použití individuálních
celních sazeb stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 tohoto
článku je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která
splňuje požadavky stanovené v příloze, celním orgánům
členských států. V případě nepředložení takové faktury
se použije celní sazba vztahující se na všechny ostatní společnosti.
4.           Není-li uvedeno jinak,
použijí se platné předpisy týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné
prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle nařízení
Komise (EU) č. 1043/2011 o uložení prozatímního antidumpingového
cla z dovozu kyseliny šťavelové pocházející z Indie a Čínské
lidové republiky se vyberou s konečnou platností. Částky, které
byly zajištěny nad rámec konečných sazeb antidumpingového cla, se
uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost
prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne .
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
PŘÍLOHA
Platná obchodní faktura zmíněná
v čl. 1 odst. 4 tohoto nařízení musí obsahovat prohlášení
podepsané zástupcem příslušného subjektu v tomto formátu:
1)           Jméno a funkce zástupce subjektu,
který obchodní fakturu vydal.
2)           Toto prohlášení: „Já, níže
podepsaný/podepsaná, potvrzuji, že „objem“ kyseliny šťavelové prodané na
vývoz do Evropské unie, na nějž se vztahuje tato faktura, byl vyroben
společností (název a adresa společnosti) (doplňkový kód TARIC) v
(dotčená země). Prohlašuji, že údaje uvedené v této faktuře jsou
úplné a správné.“
Datum a podpis
[1]               Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 51.
[2]               Úř. věst. L 275, 20.10.2011, s. 1.
[3]               European Commission
                Directorate-General
for Trade
                Directorate
H, Office: N105 04/092
                B -
1049 Brussels


				|

		52012PC0150

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se mění směrnice 1999/4/ES, 2000/36/ES, 2001/111/ES, 2001/113/ES a 2001/114/ES, pokud jde o pravomoci, které mají být svěřeny Komisi /* COM/2012/0150 final - 2012/0075 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
·
Odůvodnění a cíle návrhu
Přizpůsobit stávající prováděcí
pravomoci Komise ve směrnicích 1999/4/ES, 2000/36/ES, 2001/111/ES,
2001/113/ES a 2001/114/ES rozlišování mezi přenesenými a prováděcími
pravomocemi Komise zavedenému články 290 a 291 Smlouvy o fungování
Evropské unie (SFEU) a svěřit Komisi další přenesené pravomoci.
SFEU rozlišuje mezi pravomocemi přenesenými
na Komisi, aby mohla přijímat nelegislativní akty s obecnou
působnosti, kterými se doplňují nebo mění některé prvky
legislativního aktu, které nejsou podstatné, jak je stanoveno v čl.
290 odst. 1 SFEU (akty v přenesené pravomoci), a pravomocemi
svěřenými Komisi, aby mohla přijímat jednotné podmínky pro
provedení právně závazných aktů Unie, jak je stanoveno v čl. 291
odst. 2 SFEU (prováděcí akty). V případě aktů v
přenesené pravomoci přenáší zákonodárce na Komisi pravomoc
přijímat kvazilegislativní akty. V případě prováděcích
aktů se kontext velmi liší. Za provádění právně závazných
aktů Evropské unie ve skutečnosti odpovídají v první
řadě členské státy. Pokud však provádění legislativního
aktu vyžaduje jednotné podmínky, je prováděcí akty oprávněna
přijmout Komise. Sladění směrnic 1999/4/ES, 2000/36/ES,
2001/111/ES, 2001/113/ES a 2001/114/ES s novými pravidly v SFEU vychází
z klasifikace na základě nového pojetí současných pravomocí
Komise.
V souvislosti s tímto novým pojetím byla
navíc přezkoumána ustanovení výše uvedených směrnic s cílem
zjistit, zda v rámci nové klasifikace v SFEU není třeba Komisi
svěřit další pravomoci.
Posléze byla připravena předloha návrhu
změny směrnic 1999/4/ES, 2000/36/ES, 2001/111/ES, 2001/113/ES a
2001/114/ES.
·
Obecné souvislosti
Články 290 a 291 Smlouvy o fungování Evropské
unie (SFEU) rozlišují dva různé druhy aktů Komise:
–
Článek 290 SFEU umožňuje
normotvůrcům „na Komisi přenést pravomoc přijímat
nelegislativní akty s obecnou působností, kterými se doplňují
nebo mění některé prvky legislativního aktu, které nejsou podstatné“.
Na právní akty, které Komise přijme tímto způsobem, se v terminologii
SFEU odkazuje jako na „akty v přenesené pravomoci“ (čl. 290
odst. 3).
–
Článek 291 SFEU umožňuje členským
státům přijmout „veškerá nezbytná vnitrostátní právní
opatření k provedení právně závazných aktů Unie“. Tyto akty
svěří prováděcí pravomoci Komisi, jsou-li pro jejich provedení
nezbytné jednotné podmínky. Na právní akty, jež Komise přijme tímto
způsobem, se v terminologii SFEU odkazuje jako na „prováděcí
akty“ (čl. 291 odst. 4).
·
Platné předpisy vztahující se na oblast
návrhu
Články 290 a 291 Smlouvy o
fungování Evropské unie (SFEU).
Rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne
28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí
svěřených Komisi, upravené rozhodnutím Rady 2006/512/ES, zrušené
nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16.
února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým
členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích
pravomocí.
·
Soulad s ostatními politikami a cíli Unie
Nevztahuje se na tento návrh.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A HODNOCENÍ DOPADU
·
Konzultace zúčastněných stran
·
Sběr a využití výsledků odborných
konzultací
Nebylo nutné konzultovat zúčastněné
strany ani využít odborné posudky, neboť návrh je interinstitucionální
záležitostí, která se bude týkat všech aktů Rady a/nebo aktů Rady a
Evropského parlamentu.
·
Posouzení dopadů
Posouzení dopadů nebylo nutné, neboť
návrh je interinstitucionální záležitostí, která se bude týkat všech aktů
Rady a/nebo aktů Rady a Evropského parlamentu.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
·
Shrnutí navrhovaných opatření
Určit přenesené a prováděcí
pravomoci, které by měly být Komisi svěřeny ve vztahu ke
směrnicím 1999/4/ES, 2000/36/ES, 2001/111/ES, 2001/113/ES a 2001/114/ES
a stanovit vhodný postup pro přijetí těchto aktů
v novém právním kontextu nastoleném vstupem článků 290 a 291
SFEU v platnost.
·
Právní základ
Články 43 a 114 Smlouvy o fungování
Evropské unie.
·
Zásada subsidiarity
Návrh spadá do sdílené pravomoci mezi EU a
členskými státy a je v souladu se zásadou subsidiarity.
·
Zásada proporcionality
Návrh je v souladu se zásadou
proporcionality.
·
Volba nástrojů
Návrh je součástí procesu slaďování a
vztahuje se pouze na pravomoci Komise v novém právním kontextu nastoleném
Lisabonskou smlouvou. Ustanovení o přenesených pravomocích Komise
není nutné provádět v právním řádu členských států.
Proto byla zvolena forma nařízení.
2012/0075 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY,
kterým se mění směrnice 1999/4/ES,
2000/36/ES, 2001/111/ES, 2001/113/ES a 2001/114/ES, pokud jde o pravomoci, které
mají být svěřeny Komisi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 a čl. 114
odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise[1],
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním
parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[2],

v souladu s řádným legislativním
postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Aby mohla být provedena
některá ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/4/ES
ze dne 22. února 1999 o kávových a cikorkových extraktech[3], směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2000/36/ES ze dne 23. června 2000 o kakaových a
čokoládových výrobcích určených k lidské spotřebě[4], směrnice Rady 2001/111/ES
ze dne 20. prosince 2001 o některých druzích cukru určených
k lidské spotřebě[5],
směrnice Rady 2001/113/ES ze dne 20. prosince 2001 o ovocných
džemech, rosolech a marmeládách a kaštanovém krému určených k lidské
spotřebě[6]
a směrnice Rady 2001/114/ES ze dne 20. prosince 2001 o některých
druzích zahuštěného a sušeného mléka určeného k lidské
spotřebě[7],
přenášejí tyto směrnice na Komisi pravomoci, jež mají být vykonávány
v souladu s postupy stanovenými v rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze
28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí
svěřených Komisi[8],
ve znění rozhodnutí Rady 2006/512/ES[9].
(2)       Vzhledem ke vstupu Lisabonské
smlouvy v platnost je třeba tyto pravomoci sladit s článkem
290 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouvy“).
(3)       Přestože přílohy
směrnic 1999/4/ES, 2000/36/ES, 2001/111/ES a 2001/114/ES obsahují
technické prvky, které mohou vyžadovat úpravu či aktualizaci
zohledňující vývoj příslušných mezinárodních norem, tyto
směrnice Komisi náležité pravomoci neprodleně upravovat či
aktualizovat tyto přílohy vzhledem k vývoji mezinárodních norem
nesvěřují. Ani směrnice 1999/4/ES Komisi nesvěřuje
náležité pravomoci neprodleně upravovat či aktualizovat její
přílohu vzhledem k technickému pokroku, přestože tato
příloha obsahuje technické prvky, které by rovněž mohly vyžadovat
úpravu či aktualizaci zohledňující technický pokrok. Pravomoci Komise
přizpůsobovat určitá ustanovení přílohy technickému pokroku
se nevztahují ani na oddíl A a bod 1 oddílu B přílohy I směrnice
2000/36/ES, přestože jejím obsahem jsou technické prvky, které mohou
vyžadovat úpravu či aktualizaci zohledňující technický pokrok. Proto
by Komisi měly být svěřeny také pravomoci upravovat či
aktualizovat přílohy směrnic 1999/4/ES, 2000/36/ES, 2001/111/ES a 2001/114/ES
vzhledem k technickému pokroku a vývoji mezinárodních norem, aby byly
směrnice 1999/4/ES, 2000/36/ES, 2001/111/ES, 2001/113/ES a 2001/114/ES
prováděny jednotně.
(4)       Za účelem doplnění
nebo změny některých jiných než podstatných prvků směrnic
1999/4/ES, 2000/36/ES, 2001/111/ES, 2001/113/ES a 2001/114/ES vzhledem
k technickému pokroku a/nebo případnému vývoji mezinárodních norem by
měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat v souladu s
článkem 290 Smlouvy akty s následujícím obsahem a oblastí působnosti:
pokud jde o směrnici 1999/4/ES, měnit či aktualizovat technické
parametry vztahující se k popisu výrobků a definicím
v příloze, které se obvykle vyjadřují v procentech; pokud
jde o směrnici 2000/36/ES, měnit či aktualizovat technické
parametry týkající se prodejních názvů a definic v oddílu A
přílohy 1, které se obvykle vyjadřují v procentech a/nebo
gramech, a v oddílech B, C a D této přílohy; pokud jde o
směrnici 2001/111/ES, měnit či aktualizovat část A
přílohy, co se týče technických parametrů vztahujících se k
názvům výrobků a definicím, jakož i část B této přílohy;
pokud jde o směrnici 2001/113/ES, měnit či aktualizovat
přílohu I, co se týče technických parametrů vztahujících se k
názvům výrobků a definicím, které se obvykle vyjadřují
v gramech a/nebo procentech, jakož i přílohu II a část B
přílohy III; a pokud jde o směrnici 2001/114/ES, měnit či
aktualizovat přílohu I, co se týče technických parametrů
vztahujících se k definicím a názvům výrobků, které se obvykle
vyjadřují v procentech, jakož i přílohu II.
(5)       Je obzvlášť
důležité, aby Komise během přípravné činnosti
prováděla náležité konzultace, včetně konzultací na odborné
úrovni. Při přípravě a vypracování aktů
v přenesené pravomoci musí Komise zajistit souběžné, včasné
a řádné předávání příslušných dokumentů Evropskému
parlamentu a Radě.
(6)       Po přijetí nařízení
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne
28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky
potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost
potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin[10], které se vztahuje na všechny
fáze výroby, zpracování a distribuce potravin a krmiv na úrovni Evropské unie a
na vnitrostátní úrovni, jsou obecné předpisy Evropské unie o potravinách
přímo použitelné pro výrobky spadající do působnosti směrnic
1999/4/ES, 2000/36/ES, 2001/111/ES, 2001/113/ES a 2001/114/ES. Proto už není
nutné, aby Komise měla pravomoc sladit ustanovení těchto směrnic
s obecnými předpisy Evropské unie o potravinách. Ustanovení, kterými
se svěřují tyto pravomoci, by proto měla být zrušena.
(7)       Směrnice 1999/4/ES,
2000/36/ES, 2001/111/ES, 2001/113/ES a 2001/114/ES by tudíž měly být
odpovídajícím způsobem změněny.
(8)       Protože se změny
směrnic 1999/4/ES, 2000/36/ES, 2001/111/ES, 2001/113/ES a 2001/114/ES
týkají pouze pravomocí Komise, nemusí je členské státy provádět do
vnitrostátních předpisů.
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Články 4 a 5 směrnice 1999/4/ES se
nahrazují tímto:
„Článek 4
Komise je zmocněna přijímat akty
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 5 za
účelem úpravy technických parametrů týkajících se popisů
výrobků a definic v příloze vzhledem k případnému
vývoji příslušných mezinárodních norem a technickému pokroku.
Článek 5
1.      Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci uvedené v této směrnici je Komisi
svěřena za podmínek stanovených v tomto článku.
2.      Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci uvedená v článku 4 je Komisi svěřena na
dobu neurčitou počínaje (…). (Úřad pro publikace doplní datum,
kterým tento pozměňující akt vstoupí v platnost.)
3.      Evropský parlament nebo Rada mohou
přenesení pravomocí uvedených v článku 4 kdykoli zrušit.
Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí
v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem
po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie nebo
k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn.
Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4.      Přijetí aktu v přenesené
pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému
parlamentu a Radě.
5.      Akt v přenesené pravomoci
přijatý podle článku 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti
němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě
dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud
Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují
Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu
nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
Článek 2
Články 5 a 6 směrnice 2000/36/ES se
nahrazují tímto:
„Článek 5
Komise je zmocněna přijímat akty
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6 za
účelem změny technických parametrů týkajících se prodejních
názvů a definic v oddílu A přílohy 1, jakož i oddílech B, C a D
této přílohy vzhledem k případnému vývoji příslušných
mezinárodních norem a technickému pokroku.
Článek 6
1.      Pravomoc přijímat akty v přenesené
pravomoci uvedené v této směrnici je Komisi svěřena za
podmínek stanovených v tomto článku.
2.      Pravomoc přijímat akty
v přenesené pravomoci uvedené v článku 5 se Komisi
svěřují na dobu neurčitou od (…). (Úřad pro publikace
doplní datum, kterým tento pozměňující akt vstoupí v platnost.)
3.      Evropský parlament nebo Rada mohou
přenesení pravomocí uvedených v článku 5 kdykoli zrušit.
Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí
v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem
po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie nebo
k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn.
Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4.      Přijetí aktu v přenesené
pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému
parlamentu a Radě.
5.      Akt v přenesené pravomoci
přijatý podle článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti
němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě
dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud
Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují
Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu
nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
Článek 3
Články 4 a 5 směrnice 2001/111/ES se
nahrazují tímto:
„Článek 4
Komise je zmocněna přijímat akty
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 5 za
účelem změny části A přílohy, pokud jde o technické
parametry týkající se názvů výrobků a definic, jakož i části B
přílohy vzhledem k případnému vývoji příslušných mezinárodních
norem a technickému pokroku.
Článek 5
1.      Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci uvedené v této směrnici je Komisi
svěřena za podmínek stanovených v tomto článku.
2.      Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci uvedená v článku 4 je Komisi svěřena na
dobu neurčitou počínaje (…). (Úřad pro publikace doplní datum,
kterým tento pozměňující akt vstoupí v platnost.)
3.      Evropský parlament nebo Rada mohou
přenesení pravomocí uvedených v článku 4 kdykoli zrušit.
Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí
v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem
po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie nebo
k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn.
Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4.      Přijetí aktu v přenesené
pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému
parlamentu a Radě.
5.      Akt v přenesené pravomoci
přijatý podle článku 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti
němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě
dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud
Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují
Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu
nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
Článek 4
Články 5 a 6 směrnice 2001/113/ES se
nahrazují tímto:
„Článek 5
Komise je zmocněna přijímat akty
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6 za
účelem změny přílohy I, pokud jde o technické parametry týkající
se prodejních názvů a definic, jakož i přílohy II a části B
přílohy III vzhledem k případnému vývoji příslušných
mezinárodních norem a technickému pokroku.
Článek 6
1.      Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci uvedené v této směrnici je Komisi
svěřena za podmínek stanovených v tomto článku.
2.      Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je Komisi svěřena na
dobu neurčitou počínaje (…). (Úřad pro publikace doplní datum,
kterým tento pozměňující akt vstoupí v platnost.)
3.      Evropský parlament nebo Rada mohou
přenesení pravomocí uvedených v článku 5 kdykoli zrušit.
Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm
blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem
po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie nebo
k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn.
Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4.      Přijetí aktu v přenesené
pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému
parlamentu a Radě.5.Akt v přenesené pravomoci přijatý podle
článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský
parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců
ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament
i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom,
že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se
tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
Článek 5
Články 5 a 6 směrnice 2001/114/ES se
nahrazují tímto:
„Článek 5
Komise je zmocněna přijímat akty
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6 za
účelem změny přílohy I, pokud jde o technické parametry týkající
se definic a názvů výrobků, jakož i přílohu II vzhledem
k případnému vývoji příslušných mezinárodních norem a
technickému pokroku.
Článek 6
1.      Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci uvedené v této směrnici je Komisi
svěřena za podmínek stanovených v tomto článku.
2.      Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je Komisi svěřena na
dobu neurčitou počínaje (…). (Úřad pro publikace doplní datum,
kterým tento pozměňující akt vstoupí v platnost.)
3.      Evropský parlament nebo Rada mohou
přenesení pravomocí uvedených v článku 5 kdykoli zrušit.
Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí
v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem
po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie nebo
k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn.
Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4.      Přijetí aktu v přenesené
pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému
parlamentu a Radě.
5.      Akt v přenesené pravomoci
přijatý podle článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti
němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě
dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud
Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují
Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu
nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda                                                        předseda
[1]               Úř. věst. C , , s. .
[2]               Úř. věst. C , , s. .
[3]               Úř. věst.
L 66, 13.3.1999, s. 26.
[4]               Úř. věst. L 197, 3.8.2000, s. 19.
[5]               Úř. věst. L 10, 12.1.2002, s. 53.
[6]               Úř. věst. L 10, 12.1.2002, s. 67.
[7]               Úř. věst. L 15, 17.1.2002, s. 19.
[8]               Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.
[9]               Úř. věst. L 200, 22.7.2006, s. 11.
[10]             Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1.


				|

		52012PC0109

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o programu Evropské unie na označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky, kterým se mění nařízení (ES) č. 106/2008 o programu Společenství na označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky /* COM/2012/0109 final - 2012/0049 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
V nařízení (ES) č. 106/2008 jsou
stanovena prováděcí pravidla k programu Energy Star pro kancelářské
přístroje (počítače, monitory, tiskárny, kopírky, skenery atd.)
v Evropské unii. Program Energy Star se v EU provádí na základě
dohody mezi vládou Spojených států amerických a Evropskými
společenstvími o koordinaci programů na označování energetické
účinnosti kancelářských přístrojů štítky[1], jež
vypršela v prosinci 2011. Dne 12. července 2011 přijala Rada
rozhodnutí o zmocnění Komise sjednat novou dohodu na pět let a
jednání byla završena dne 29. listopadu 2011. Účelem tohoto návrhu
změny nařízení (ES) č. 106/2008 je přizpůsobit
provádění programu Energy Star nové dohodě. Návrh rozhodnutí Rady o
podpisu a uzavření nové dohody Energy Star se předkládá s tímto
návrhem na změnu nařízení (ES) č. 106/2008 Radě.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
Návrhy nové dohody
i změny nařízení (ES) č. 106/2008 zohledňují zkušenosti
získané během prvních dvou období provádění programu Energy Star v EU
od roku 2001 do roku 2010, jakož i konzultace Kanceláře Evropské unie
Energy Star.
Podrobné
odůvodnění pro pokračování programu Energy Star po třetí
pětileté období je stanoveno ve sdělení o provádění programu
Energy Star v období 2006–2010[2],
jakož i v doporučení Komisi Radě zahájit jednání o druhé
dohodě o programu Energy Star. Níže jsou shrnuty hlavní body:
–
Program Energy Star byl velmi efektivní
ve směrování trhu s kancelářskými přístroji
směrem k vyšší energetické účinnosti.
Vedl ke snížení spotřeby energie u kancelářských přístrojů
prodaných v posledních 3 letech o přibližně 11 TWh, tj.
přibližně o 16 %. V důsledku toho bylo na fakturách za
energii ušetřeno více než 1,8 miliardy EUR a bylo zamezeno emisím CO2 v rozsahu 3,7
milionů tun.
–
Zajišťuje pružný a dynamický strategický
rámec, který je obzvlášť dobře uzpůsobený pro rychle se
vyvíjející produkty jako třeba IKT (informační a komunikační
technologie).
–
EU a USA by měly nadále spolupracovat na
vývoji specifikací výrobků tak, aby oba subjekty mohly přibližně
ve stejnou dobu zavádět stejnou úroveň požadavků.
–
Vzhledem k úmyslu USA zavést do programu
certifikaci třetími stranami by měla dohoda pokračovat
v rámci dvou různých systémů evidence produktů, s autocertifikací
používanou v EU a certifikací třetími stranami používanou v USA.
Neočekává se, že ukončení zásady vzájemného uznávání bude mít
negativní dopad na výrobce účastnící se programu EU, neboť ti jsou
zaměřeni především na trh EU.
–
Výrobci uvedli, že hlavní pobídkou pro jejich
účast v programu byl požadavek, aby ústřední vládní orgány nakupovaly
kancelářské přístroje alespoň tak účinné, jak stanoví
program Energy Star. Protože nadto významná část z nich se účastní
veřejných nabídkových řízení v jiných členských státech, než ve
kterých je usazena, mělo by se zvážit posílení předpisů o
veřejných zakázkách. Další argumenty pro
posílení předpisů o veřejných zakázkách jsou uvedeny v posouzení
dopadů[3], jež je přiloženo
k návrhu směrnice o energetické účinnosti[4].
–
Dostupné údaje ukazují na vysoký stupeň
souladu, Komise a členské státy by však měly úzce spolupracovat na
důkladném prosazování programu a účinnost prosazování
prověřit nejpozději 18 měsíců po uzavření dohody. V této souvislosti by se měly vyjasnit
povinnosti Komise a členských států ohledně prosazování
programu.
–
Komise bude nadále monitorovat dopad změn
navržených Spojenými státy a dopad programu Energy Star na úspory energie, na
výrobce a na dodržování předpisů. Alespoň dva roky před
vypršením nové dohody bude analyzovat možnosti řešení energetické
spotřeby kancelářských přístrojů, včetně
nahrazení programu Energy Star alternativními
politickými nástroji.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
Přednostním cílem tohoto návrhu na
změnu nařízení (ES) č. 106/2008 je přizpůsobit
provádění programu Energy Star nové dohodě mezi vládou Spojených
států amerických a Evropskou unií o koordinaci programů na
označování energetické účinnosti kancelářských
přístrojů štítky.
Jedinou věcnou změnou v návrhu
je zrušení ustanovení čl. 4 odst. 4 nařízení č. 106/2008, jež
stanoví: „Výrobky z kategorie kancelářských přístrojů, u
nichž USEPA povolila používání společného loga, se považují za výrobky
v souladu s tímto nařízením, ledaže existuje důkaz o
opaku.“ Program v EU i v USA fungoval až doposud na základě
autocertifikace výrobci. Má se za to, že částečným důvodem
úspěchu tohoto programu v EU jsou takovéto jednoduché postupy
registrace výrobků. USA se však rozhodly, že přejdou u výrobků
uváděných na trh Spojených států na certifikaci třetími
stranami. Pro trh EU se tento přístup nedoporučuje. Mohl by mít
negativní dopad na program a znevýhodnit MSP oproti velkým výrobcům. Takže
podle nové dohody bude muset program fungovat v rámci dvou samostatných
systémů registrace výrobků. Výrobky uváděné na trh EU budou
muset být registrovány u Evropské komise a výrobky uváděné na trh USA
budou muset být registrovány třetími stranami akreditovanými v rámci
programu USA Energy Star. To znamená, že už se nebude používat zásada
vzájemného uznávání.
Další změny mají aktualizovat odkazy na
stávající právní předpisy (v článku 4) a na novou dohodu (v
článku 11), jakož i aktualizovat název Úřadu Energy Star (v
článku 8). V článku 12 jsou vysvětleny úkoly Komise a členských
států při prosazování programu. Jsou sloučeny články 4 a 7
a články 13 a 14.
V závěru sdělení o
provádění programu Energy Star v období 2006–2010 se uvádí, že by se
mělo zvážit posílení předpisů o veřejných zakázkách.
Protože však včasné provedení programu Energy Star podle nové dohody
závisí na rychlém přijetí novelizovaného nařízení, nejsou
v textu navrženy věcné změny. Posílení
předpisů o veřejných zakázkách bude místo toho spadat do návrhu
směrnice o energetické účinnosti[5],
která se veřejným zakázkám obšírně věnuje. Novelizované
nařízení by mělo zohlednit pravidla pro veřejné zakázky
z této směrnice.
Komise bude soustavně monitorovat dopad
změn, jež navrhly USA, a programu Energy Star na úspory energie, na
výrobce a na dodržování předpisů. Alespoň dva roky před
vypršením nové dohody bude analyzovat budoucí možnosti, jak řešit
spotřebu energie kancelářskými přístroji, včetně
nahrazení programu Energy Star alternativními
politickými nástroji.
4.           ROZPOČTOVÉ
DŮSLEDKY
Účelem návrhu je pokračovat
v provádění stávajícího programu, návrh tudíž nemá dopad na provozní
ani administrativní prostředky ani na lidské zdroje.
2012/0049 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY
o programu Evropské unie na označování
energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky,
kterým se mění nařízení (ES) č. 106/2008 o programu
Společenství na označování energetické účinnosti
kancelářských přístrojů štítky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 194 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru,
s ohledem na stanovisko Výboru
regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Nařízením Evropského
parlamentu a Rady (ES) č. 106/2008 ze dne 15. ledna 2008 o programu
Společenství na označování energetické účinnosti
kancelářských přístrojů štítky[6] se provádí program Energy Star v Unii na základě dohody mezi
vládou Spojených států amerických a Evropskými společenstvími o
koordinaci programů na označování energetické účinnosti
kancelářských přístrojů štítky[7]. Tato dohoda vypršela dne 28. prosince 2011 a Rada přijala
rozhodnutí o zmocnění Komise ke sjednání nové pětileté dohody se
Spojenými státy. Jednání o nové dohodě byla uzavřena dne 29.
listopadu 2011. Měl by být tudíž vložen odkaz na novou dohodu.
(2)       Je také třeba
aktualizovat odkazy na režimy Unie pro označování štítky nebo
osvědčování kvality zřízené směrnicí Evropského parlamentu
a Rady č. 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro
určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se
spotřebou energie[8], směrnicí
Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU ze dne 19. května 2010 o
uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických
štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a
v normalizovaných informacích o výrobku[9] a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 66/2010 ze
dne 25. listopadu 2009 o ekoznačce EU[10].
(3)       Tato novelizace nařízení
poskytuje vhodnou příležitost k zařazení nového názvu Kanceláře
Energy Star.
(4)       Ustanovení čl. 4 odst. 4
by se mělo zrušit, aby se zohlednil článek VI nové dohody, který
stanoví dva samostatné režimy certifikace výrobků (autocertifikaci u výrobků
uváděných na trh Unie a certifikaci třetími stranami u výrobků
uváděných na trh Spojených států).
(5)       Spojení s relevantními
ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady […./../EU] o
energetické účinnosti a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES[11] by mělo být vyjasněno v článku 6.
(6)       Měly by se vyjasnit
povinnosti Komise a členských států při prosazování programu
Energy Star stanovené v čl. 12 odst. 3.
(7)       Posouzení programu by
mělo zahrnovat uvážení alternativních koncepčních možností a stanovit
dostatečnou dobu pro informované rozhodnutí o možném prodloužení dohody.
(8)       Nařízení (ES)
č. 106/2008 by proto mělo být odpovídajícím způsobem
změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 106/2008 se
mění takto:
1)           Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Obecné zásady
1.
Program Energy Star je koordinován podle
potřeby s jinými opatřeními Evropské unie na označování nebo
ověřování kvality a rovněž s takovými systémy, jako je zejména
systém Evropské unie na udělování ekoznačky zavedený nařízením
(ES) č. 66/2010, uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů
na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v
normalizovaných informacích o těchto výrobcích zavedené směrnicí
2010/30/ES a s opatřeními provádějícími směrnici 2009/125/ES.
Tato koordinace zahrnuje výměnu důkazů a případně
stanovení společných úrovní specifikací a požadavků napříč
různými režimy.
2.
Spolu s programem Energy Star mohou v
členských státech existovat i vznikat další nové dobrovolné systémy
uvádění energetické účinnosti na štítcích kancelářských
přístrojů.
3.
Společné logo mohou používat účastníci
programu na svých jednotlivých výrobcích u kancelářských
přístrojů a při jejich propagaci.
4.
Účast na programu Energy Star je dobrovolná.
5.
Aniž jsou dotčena jakákoli pravidla Evropské
unie o posuzování a označování shody a/nebo jakákoliv mezinárodní dohoda
uzavřená mezi Evropskou unií a třetími zeměmi, pokud jde o
přístup na trh Evropské unie, může Komise nebo členské státy
výrobky uvedené na trh Evropské unie, na něž se vztahuje toto
nařízení, podrobit testování s cílem ověřit jejich shodu s
požadavky tohoto nařízení.“
2)           Článek 6 se nahrazuje tímto:
„Článek 6
Podpora hledisek energetické
účinnosti
1.
Po dobu trvání dohody ústřední orgány státní
správy ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne
31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných
zakázek na stavební práce, dodávky a služby[12] určí, aniž by tím byly dotčeny právní předpisy Unie,
vnitrostátní právní předpisy a hospodářská kritéria, požadavky
na energetickou účinnost, které nejsou méně náročné než
společné specifikace programu Energy Star pro veřejné zakázky na
dodávky, které splňují limity stanovené v článku 7 uvedené
směrnice. Tento článek se použije, aniž jsou dotčena ustanovení
článku 5 a přílohy III písm. f) směrnice Evropského parlamentu a
Rady […./../EU] o energetické účinnosti a o zrušení směrnic 2004/8/ES
a 2006/32/ES[13].
2.
Po dobu trvání dohody Komise a ostatní instituce
Unie, aniž je dotčeno právo Unie a vnitrostátní právo a ekonomická
kritéria, specifikují pro veřejné zakázky na dodávky o hodnotě stejné
nebo větší než prahové hodnoty podle článku 7 směrnice
2004/18/ES požadavky na energetickou účinnost, jež nejsou méně
náročné než společné specifikace.“
3)           Článek 7 se zrušuje.
4)           Článek 8 se nahrazuje tímto:
„Článek 8
Kancelář Evropské unie Energy Star
1.           Komise zřídí
Kancelář Evropské unie Energy Star (dále jen „EUESB“), která se skládá z
národních zástupců podle článku 9 a ze zástupců
zúčastněných stran. EUESB dohlíží na uskutečňování programu
Energy Star v rámci Unie a případně poskytuje Komisi poradenství a
pomoc, aby ji umožnil plnit roli řidícího subjektu, jak je uvedeno v
příloze IV dohody.
2.           Komise zajistí, aby EUESB v
rámci svých pravomocí dodržovala u všech skupin kancelářských
přístrojů vyrovnanou účast všech zúčastněných stran,
jichž se výrobky uvedené skupiny týkají, jako jsou výrobci, maloobchodníci,
dovozci, skupiny na ochranu přírody a spotřebitelské organizace.
3.           Komise s pomocí EUESB sleduje
pronikání výrobků se společným logem na trh a vývoj energetické
účinnosti kancelářských přístrojů s cílem včas
revidovat společné specifikace.
4.           Komise přijme jednací
řád EUESB, přičemž vezme v úvahu názory národních zástupců
v EUESB.“
5)           Článek 11 se nahrazuje tímto:
„Článek 11
Postup příprav přezkumu
technických kritérií
1.           S ohledem na přípravu na
přezkum společných specifikací a skupin výrobků
kancelářských přístrojů uvedených v příloze C dohody je
potřeba před předložením návrhu nebo před zasláním
odpovědi USEPA postupem stanoveným v dohodě a v rozhodnutí Rady […]
ze dne […] o uzavření Dohody mezi vládou Spojených států amerických a
Evropskou unií o koordinaci programů označování energetické
účinnosti kancelářských přístrojů štítky[14] učinit kroky stanovené v odstavcích 2 až 5.
2.           Komise může požádat
EUESB, aby podala návrh na revizi dohody nebo na revizi společných
specifikací výrobku. Komise může podat návrh EUESB na revizi
společných specifikací výrobku nebo na revizi dohody. EUESB může též
podat návrh Komisi z vlastního podnětu.
3.           Komise zahájí konzultace s
EUESB, kdykoli obdrží od USEPA návrh na revizi dohody.
4.           Při poskytování svých
stanovisek Komisi vezmou členové EUESB v úvahu výsledky studie
proveditelnosti a marketingové studie a dostupnost technologie na snížení
spotřeby energie.
5.           Komise zejména vezme v úvahu,
že cílem je stanovit vysokou úroveň společných specifikací podle
čl. I odst. 3 dohody za účelem snížení spotřeby energie a
přihlédne k dostupné technologii a nákladům s ní spojeným. EUESB před
tím, než poskytne svá stanoviska k novým společným specifikacím, vezme
zejména v úvahu nejnovější výsledky studií o ekodesignu.“
6)           Články 12 a 13 se nahrazují
tímto:
„Článek 12
Dohled nad trhem a kontrola zneužívání
loga
6.           Společné logo bude
používáno pouze ve spojení s výrobky, na něž se vztahuje dohoda, a v
souladu s obecnými zásadami pro uživatele společného loga obsaženými v
příloze B dohody.
7.           Jakákoli nepravdivá či
klamavá reklama nebo užívání jakéhokoliv štítku či loga vedoucího k
záměně se společným logem jsou zakázány.
8.           Komise zajistí řádné
užívání společného loga prováděním nebo koordinováním akce popsané v
čl. IX odst. 2, 3 a 4 dohody. Členské státy podniknou příslušné
kroky, a to zejména kroky popsané v čl. IX odst. 5 dohody, k
zajištění souladu s tímto nařízením na svém území a uvědomí o
tom Komisi. Členské státy mohou postoupit důkazy o nedodržování
programu účastníky programu Komisi, aby mohla učinit první
opatření.
Článek 13
Přezkum a revize
Než strany dohody zahájí rozhovory o
prodloužení dohody podle čl. XIV odst. 2 dohody, vyhodnotí Komise
efektivitu programu Energy Star ve zlepšování energetické účinnosti
kancelářských přístrojů a v poskytování tržních
příležitostí výrobcům a posoudí alternativní koncepční možnosti
jako třeba možnosti, jež skýtají právní předpisy Unie, zejména
směrnice 2009/125/ES a 2010/30/ES. Výsledky tohoto hodnocení a posouzení
budou oznámeny Evropskému parlamentu a Radě alespoň dva roky
před vypršením dohody.“
7)           Článek 14 se zrušuje.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda/předsedkyně                                   předseda/předsedkyně
[1]               Úř.
věst. L 381, 28.12.2006, s. 26.
[2]               KOM(2011)
337 v konečném znění.
[3]               SEK(2011)
779 v konečném znění
[4]               KOM(2011)
370 v konečném znění.
[5]               KOM(2011)
370 v konečném znění.
[6]               Úř.
věst. L 39, 13.2.2008, s. 1.
[7]               Úř.
věst. L 381, 28.12.2006, s. 26.
[8]               Úř.
věst. L 285, 31.10.2009, s. 10.
[9]               Úř.
věst. L 153, 18.6.2010, s. 1.
[10]             Úř.
věst. L 27, 30.1.2010, s. 1.
[11]             Úř.
věst. L […], […], s. […].
[12]             Úř.
věst. L 134, 30.4.2004, s. 114. Směrnice naposledy
pozměněná
nařízením Komise (ES) č.
1422/2007 (Úř. věst. L 317, 5.12.2007,
s. 34).
[13]             Úř.
věst. L […], […], s. […].
[14]             Úř.
věst. L […], […], s. […].