				|

		52011PC0824

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o službách pozemního odbavování na letištích Unie a o zrušení směrnice Rady 96/67/ES /* KOM/2011/0824 v konečném znění - 2011/0397 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.
SOUVISLOSTI NÁVRHU
1.1.
Obecné souvislosti – směrnice Rady z roku 1996

Služby pozemního odbavování sestávají ze všech
pozemních činností souvisejících s letectvím, které jsou vykonávány na
letištích pro jednotlivé letecké společnosti, a zastávají klíčovou funkci
v řetězci letecké dopravy. Služby pozemního odbavování zahrnují
následujících jedenáct kategorií služeb:
1)           pozemní správa a dozor;
2)           odbavování cestujících;
3)           odbavování zavazadel;
4)           manipulace s nákladem a poštou;
5)           manipulace na rampě;
6)           obsluha letadel;
7)           manipulace s pohonnými hmotami a
oleji;
8)           údržba letadel;
9)           letové činnosti a správa posádky;
10)         povrchová doprava;
11)         zásobovací služby.
Účinné poskytování služeb pozemního odbavování
je důležité pro letiště, letecké společnosti a cestující a je stěžejní pro
účinné využívání infrastruktury letecké dopravy a výkonnost leteckého systému
obecně.
Některé odhady týkající se trhu odbavovacích služeb: Podle odhadů Komise a zúčastněných stran činí celosvětové příjmy ze
služeb pozemního odbavování (zahrnujících všechny kategorie) 50 miliard EUR.
Odhaduje se, že toto odvětví zaměstnává v Evropě minimálně 60 000 osob.[1] Náklady spojené se službami pozemního
odbavování poskytovanými leteckým společnostem představují 5 až 12 %[2] provozních nákladů.
V roce 1996 Evropské společenství přijalo
směrnici Rady 96/67/ES o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích
Společenství. Směrnice představovala první krok k postupnému otevírání a
harmonizaci přístupu na trh odbavovacích služeb.
Činnosti spojené s pozemním odbavováním byly v
minulosti vykonávány provozovateli letišť nebo leteckými společnostmi. Dnes je v Evropě
stále častěji poskytují specializované společnosti. Přístup na trh odbavovacích
služeb podle směrnice je založen na těchto zásadách:
·
Svoboda „odbavování vlastními silami“, tj. možnost
leteckých společností zajistit odbavení vlastními silami na každém letišti pro obchodní
leteckou dopravu bez ohledu na objem jeho provozu. Nicméně u čtyř kategorií
služeb (odbavování zavazadel, manipulace na rampě, manipulace s pohonnými
hmotami a oleji, manipulace s nákladem a poštou) si členské státy mohou
vyhradit právo na odbavování vlastními silami nejméně dvěma uživatelům letiště,
jehož roční objem provozu přesahuje 2 miliony cestujících nebo 50 000 tun
nákladu.
·
Svoboda „odbavování třetí osobou“, tj. možnost
poskytovatelů odbavovacích služeb poskytovat služby třetím osobám na letištích,
jejichž roční objem provozu přesahuje 2 miliony cestujících nebo 50 000
tun nákladu. Nicméně u čtyř kategorií služeb uvedených výše, které mohou
podléhat omezením, mohou členské státy omezit počet poskytovatelů na nejméně
dva pro každou kategorii.

1.2.
Odůvodnění návrhu

Podle různých hodnocení směrnice Komisí bylo
na základě směrnice dosaženo hlavních vytyčených cílů spojených s liberalizací
trhu odbavovacích služeb na letištích EU: počet poskytovatelů služeb vzrostl a
ceny služeb pozemního odbavování obecně poklesly. Kromě toho se podle leteckých
společností díky většímu počtu konkurentů zvýšila kvalita služeb.
Od přijetí směrnice v roce 1996 se
rámcové podmínky pro poskytování služeb pozemního odbavování dramaticky
změnily. Vzhledem k rychlému nárůstu letecké dopravy a omezeným kapacitám se
otázka účinnosti a kvality služeb poskytovaných na letištích, včetně služeb pozemního
odbavování, opět stala středem zvýšeného zájmu.
Iniciativa Evropské unie Jednotné evropské
nebe, jejímž cílem je reformovat architekturu evropského řízení letového
provozu tak, aby byly splněny budoucí požadavky na kapacitu a bezpečnost,
uznává důležitost integrace klíčové infrastruktury, jako jsou letiště, do plně systémového
konceptu od zahájení pojíždění pro vzlet až do ukončení pojíždění po přistání („gate-to-gate“).
Z nedávných statistik vyplynulo, že 70 % všech zpoždění bylo
způsobeno odbavováním na letištích. Cílem konceptu „gate-to-gate“ je
optimalizace a integrace všech fází letu z letiště na letiště, včetně
služeb pozemního odbavování, s cílem zlepšit výkonnost, pokud jde o
zpoždění, náklady, dopad na životní prostředí a bezpečnost.
Mimoto po sobě následující krize, které těžce
zasáhly leteckou dopravu v posledním desetiletí, ukázaly, že je třeba
přijmout náležitá opatření. V důsledku hospodářské krize členské státy i odvětví
začaly usilovat o minimalizaci nákladů. Teroristické útoky vyžadují zvýšenou
úroveň ochrany před protiprávními činy a bezpečnosti. A v neposlední řadě
špatné povětrnostní podmínky dokládají nutnost posílené koordinace pozemních
operací na letištích.
Z naší konzultace o stávající směrnici a
našeho hodnocení této směrnice (podrobnosti viz níže) vyplynulo, že současný
právní rámec již není pro daný účel vhodný. Zjištěný problém je dvojí: i)
poskytování služeb pozemního odbavování není dostatečně účinné vzhledem
k překážkám bránícím vstupu na trh a dalšímu expandování a ii)
celková kvalita služeb pozemního odbavování neodpovídá měnícím se požadavkům na
spolehlivost, odolnost, bezpečnost a ochranu před protiprávními činy a životní
prostředí.

1.3.
Cíle návrhu

Posouzení dopadů a jeho shrnutí, které
doprovází tento návrh, stanoví obecné a specifické cíle pro přijetí nařízení.
Obecným cílem je posílit účinnost a celkovou kvalitu služeb pozemního
odbavování poskytovaných uživatelům (letecké společnosti) a koncovým uživatelům
(cestující a zasilatelé) na letištích EU.
Specifickými cíli jsou:
1)           zajištění toho, aby letecké
společnosti měly větší výběr služeb pozemního odbavování na letištích EU;
2)           harmonizace a objasnění
vnitrostátních administrativních podmínek pro vstup na trh (schválení);
3)           zajištění rovných podmínek na úrovni
letišť mezi společnostmi poskytujícími služby pozemního odbavování, které svou
činnost provozují v rámci různých regulačních režimů;
4)           zvýšení koordinace mezi
poskytovateli služeb pozemního odbavování na letišti (provozovateli letišť
jednajícími jako pozemní koordinátoři v letecké síti EU v rámci konceptu „gate-to-gate“);
5)           objasnění právního rámce pro výcvik zaměstnanců
a převod zaměstnanců.

1.4.
Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu

Tento návrh se týká přijetí nařízení o
službách pozemního odbavování na letištích EU. Nové nařízení má nahradit a
zrušit stávající směrnici 96/67/ES. Žádná jiná ustanovení služby pozemního
odbavování přímo neupravují.

1.5.
Soulad s politikami a cíli Evropské unie

Tato iniciativa je jedním z opatření nutných
k vytvoření jednotného evropského dopravního prostoru popsaného v bílé
knize Komise: Plán jednotného evropského dopravního prostoru – vytvoření
konkurenceschopného dopravního systému účinně využívajícího zdroje. Je
rovněž součástí balíčku právních předpisů o letištích, který byl v pracovním
programu Komise z roku 2011 označen za strategickou iniciativu[3] k využití potenciálu jednotného
trhu pro růst.

2.
VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
2.1.
Konzultace zúčastněných stran
2.1.1.
Metody konzultací, hlavní cílová odvětví a obecný
profil respondentů

Během slyšení, které se konalo dne 6. dubna
2006 po předchozí písemné konzultaci, Komise vedla se všemi zúčastněnými
stranami konzultace ohledně různých možností revize směrnice.
Dne 24. ledna 2007 Komise přijala zprávu o
uplatňování směrnice[4],
která potvrdila, že hlavních cílů směrnice bylo dosaženo, současně však
upozornila na existenci negativních trendů.
Komise vedla konzultaci zúčastněných stran týkající
se fungování služeb pozemního odbavování na letištích EU a možností revize
směrnice od listopadu 2009 do září 2010.
Dne 16. listopadu 2009 proběhlo zasedání pracovní
skupiny pro služby pozemního odbavování v rámci výboru pro odvětvové kolektivní
vyjednávání (v oblasti civilního letectví). Na závěr tohoto zasedání tři ze
čtyř klíčových zástupců přijali společné prohlášení[5], v němž vyzývají ke
zlepšení stávajícího systému nabídkového řízení a přijetí sociální klauzule o
převodu zaměstnanců v případě částečného či úplného přerušení činnosti.

2.1.2.
Shrnutí odpovědí

Shrnutí konzultace, jakož i jednotlivé
příspěvky jsou k dispozici na této internetové stránce:
http://ec.europa.eu/transport/air/consultations/2010_02_12_directive_96_67_ec_en.htm.

Během konzultací vyšly najevo rozdílné zájmy
různých typů zúčastněných stran.
Letecké společnosti zdůraznily potřebu
konkurenčnějšího trhu. Vyjádřily spokojenost s celkově větší možností
volby poskytovatelů služeb pozemního odbavování v důsledku zavedení směrnice,
zdůraznily však, že tento trend není pozorován ve všech částech Evropy.
Zaměstnanci ve službách pozemního odbavování
vyslovili názor, že v odvětví, v němž byla narušena stabilita
zaměstnanosti, je nutné se zabývat sociálními problémy (zejména převodem
zaměstnanců), a vyjádřili obavy týkající se zavedení příliš velké hospodářské soutěže,
která by mohla mít dopad na pracovní podmínky.
Provozovatelé letišť vyzvali k lepší
koordinaci na letištích a vyjádřili přání, aby byl jasně uznáni jako pozemní
koordinátoři. Někteří provozovatelé letišť vyjádřili výhrady k dalšímu
otevírání trhu, převážně proto, že se domnívají, že by toto opatření mělo
negativní dopad na kvalitu služeb poskytovaných na jejich letišti a vedlo by ke
zvýšení jejich nákladů.
Nezávislí poskytovatelé služeb pozemního
odbavování zdůraznili potřebu spravedlivější hospodářské soutěže mezi různými
poskytovateli služeb pozemního odbavování. Vyslovili se zejména pro přísnější
požadavky na činnosti spojené s pozemním odbavováním, které vykonávají
provozovatelé letišť a provozovatelé leteckých společností.
Téměř všechny zúčastněné strany vyžadují lepší
kvalitu služeb.

2.2.
Sběr a využití výsledků odborných konzultací

Nepřetržité sledování uplatňování směrnice o
odbavovacích službách prováděné Komisí bylo doplněno několika externími
studiemi, jejichž výsledky jsou dostupné na internetových stránkách Komise. Komise
zejména na žádost Evropského parlamentu vyjádřenou v jeho usnesení ze
dne 11. října 2007[6]
vypracovala v letech 2008 až 2009 souhrnnou studii[7] o provádění směrnice a jejím
dopadu na zaměstnanost, ochranu a bezpečnost. V roce 2010 pak vypracovala
další studii o možné revizi této směrnice.[8]

2.3.
Posouzení dopadů

Posouzení dopadů podává přehled různých
zvažovaných možností. Byly vytvořeny čtyři soubory politických opatření (které
doplňují možnost zachování stávajícího rámce) za účelem posouzení toho, jakým
způsobem by mohla být směrnice 96/67/ES revidována.
Soubor politických opatření č. 1 by systém zlepšil
na základě minimálních změn směrnice a vytvořením pokynů tam, kde je to možné.
Jeho součástí je: úplné otevření trhu pro odbavování vlastními silami, pokyny
týkající se požadavků na schválení, jasnější definice a podrobnější požadavky
na oddělení účtů, centralizovaná infrastruktura, subdodávky a výbor uživatelů
letiště[9].
Pokud jde o koordinaci na úrovni letišť, soubor obsahuje pokyny týkající se
subdodávek a harmonizovaná kritéria pro nabídková řízení. Soubor rovněž stanoví
minimální výcvik, jakož i konzultace zástupců zaměstnanců ve věci nabídkových
řízení.
Soubor politických opatření č. 2 usiluje o
zlepšení stávajícího systému prostřednictvím ambicióznějšího souboru opatření. Úplně
otevírá trh odbavování vlastními silami a zvyšuje minimální počet omezených poskytovatelů
služeb odbavování třetími osobami na velkých letištích na tři. Další opatření
zahrnují vzájemné uznávání schválení a harmonizovaná kritéria nabídkových
řízení, lepší řízení centralizované infrastruktury, právní oddělení
provozovatelů letišť a delší dobu trvání nabídkového řízení. Soubor obsahuje
nové požadavky na subdodávky, definici úlohy provozovatelů letišť v rámci
celkového provozu (a možné minimální požadavky) a také povinnosti týkající
se podávání zpráv o výkonnosti. Jsou zde rovněž zahrnuty minimální požadavky na
výcvik a oprávnění, chtějí-li členské státy provést převod zaměstnanců za stejných
podmínek u služeb, k nimž je omezen přístup.
Soubor politických opatření č. 2' je podobný souboru
politických opatření č. 2, obsahuje však rozdílná opatření pro méně sporné
problémové oblasti. Rozdíl spočívá v tom, že schválení se uděluje na
úrovni EU a minimální požadavky na kvalitu se stanovují na úrovni EU.
Cílem souboru politických opatření č. 3 je
zlepšit stávající systém pomocí vysoce intenzivních politických opatření, která
zajistí úplnou harmonizaci právního rámce trhu odbavovacích služeb: úplné
otevření trhu odbavovacích služeb a jednotného přístupu na trh prostřednictvím
lepšího řízení centralizované infrastruktury, zavedení schválení na úrovni EU,
odnětí práva provozovatelům letišť na poskytování služeb pozemního odbavování na
svém letišti. Pokud jde o koordinaci letištního provozu, jsou zahrnuty
požadavky na subdodávky, definice úlohy provozovatelů letišť v rámci celkového
provozu (a možné minimální požadavky), jakož i povinnosti týkající se podávání
zpráv o výkonnosti. Tento soubor předpokládá úplný převod zaměstnanců v
rámci nabídkových řízení a udělování licencí klíčovému personálu.
Byla zohledněna doporučení výboru pro posouzení
dopadů, přičemž hlavní změny se týkaly nutnosti jasnějšího vymezení problému,
vyjasnění ustanovení o sociální ochraně v případě převodu zaměstnanců,
zavedení širšího spektra uskutečnitelných možností politiky a posíleného
srovnání těchto možností.
Jak je doloženo v posouzení dopadů, vymezeným
cílům odpovídá pouze soubor politických opatření č. 2. Je třeba zajistit
patřičnou rovnováhu mezi sociálními a hospodářskými dopady. Tento soubor
politických opatření představuje základ pro tento návrh.

3.
PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
3.1.
Shrnutí návrhu

Úplné otevření trhu odbavování vlastními
silami a zvýšení minimálního počtu poskytovatelů služeb na velkých letištích na
tři
Směrnice 96/67/ES umožňuje členským státům
omezit odbavování vlastními silami nebo třetími osobami u čtyř kategorií služeb
na nejméně dva poskytovatele. V důsledku toho čelí letecké společnosti na
některých letištích omezené možnosti volby mezi dvěma poskytovateli pro každou
z těchto služeb a pro odbavení vlastními silami nezískají vždy oprávnění.
Každý uživatel letiště by měl mít možnost
provádět odbavování vlastními silami. Kromě toho by počet oprávněných třetích
osob poskytujících služby pozemního odbavování na velkých letištích, jejichž roční
objem provozu není nižší než 5 milionů cestujících nebo 100 000 tun
nákladu, měl být nejméně tři.
Vzájemné uznávání
schválení s harmonizovanými požadavky
Tři čtvrtiny členských
států mají zaveden systém schvalování, který vede k řadě různých
administrativních požadavků, které poskytovatelé služeb pozemního odbavování
nebo uživatelé letišť provádějící odbavování vlastními silami musí v EU splnit.
Vzájemné uznávání vnitrostátních schválení s harmonizovanými požadavky
sníží správní náklady provozovatelů a omezí překážky vstupu na trh.
Lepší řízení
centralizovaných infrastruktur[10]
Centralizované
infrastruktury mají zásadní význam pro výkonnost služeb pozemního odbavování.
Neexistence jasného právního rámce může vést k narušení hospodářské
soutěže na trhu odbavovacích služeb. Návrh zahrnuje jasný právní rámec pro vymezení
centralizované infrastruktury a poplatků účtovaných za centralizovanou
infrastrukturu poskytovatelům služeb pozemního odbavování a leteckým společnostem
provádějícím odbavování vlastními silami.
Právní oddělení
letišť a jejich činností spojených s pozemním odbavováním
Pokud je poskytovatelem
služeb pozemního odbavování samotné letiště, mělo by být zajištěno, aby služby pozemního
odbavování poskytované letištěm neoprávněně nevyužívaly činností spojených se
správou letiště.
Stávající systém
oddělení účtů letišť, která poskytují služby pozemního odbavování, je velmi
obtížné sledovat. Tento systém je považován za nedostatečný pro zajištění
spravedlivé hospodářské soutěže. Návrh vyzývá letiště, aby své činnosti spojené
s pozemním odbavováním prováděly v rámci právního subjektu odděleného od činností
spojených se správou letiště.
Lepší nabídkové
řízení
Současná maximální doba
sedmi let, která je vymezena zvolenému poskytovateli omezených služeb pozemního
odbavování, je považována za nedostatečnou, zejména pro odpisy nákladů
pozemního vybavení. Návrh stanoví zvýšení maximální doby trvání na deset let.
Návrh obsahuje další
specifikace podrobností týkajících se výběru poskytovatelů omezených služeb,
aby se zajistilo harmonické uplatňování a dále to, aby vybrané společnosti byly
skutečně těmi nejvhodnějšími pro provozování služeb pozemního odbavování.
Při výběru
poskytovatele omezených služeb pozemního odbavování je třeba konzultovat výbor
uživatelů letiště. Návrh obsahuje ustanovení jednacího řádu pro výbor uživatelů
letiště, aby se předešlo případným střetům zájmů u leteckých společností, které
rovněž poskytují služby pozemního odbavování.
Vyjasněná pravidla
týkající se subdodávek
Ačkoli subdodávky
zvyšují někdy nezbytnou flexibilitu pro poskytovatele služeb pozemního
odbavování, subdodávky a řetězové subdodávky mohou rovněž vést k omezení
kapacit a mohou mít negativní vliv na bezpečnost.
Návrh proto obsahuje
jasná pravidla pro subdodávky, která umožňují poskytovatelům služeb pozemního
odbavování subdodávky zadávat, avšak omezují subdodávky letišť a leteckých společností
provádějících odbavování vlastními silami na situace způsobené vyšší mocí a
zakazují řetězové subdodávky.
Úloha řídícího
orgánu letiště při koordinaci pozemních služeb
Krize, s níž se
potýkala letecká doprava minulý rok z důvodu nepříznivých povětrnostních
podmínek, zdůrazňuje nutnost posílené koordinace pozemních operací na
letištích. Na některých letištích byla skutečně pozorována nízká míra odolnosti
vůči krizi, rovněž v oblasti poskytování služeb pozemního odbavování. Problémy
na jednom letišti způsobují řetězovou reakci v celé síti, což dále zdůrazňuje
nutnost zlepšit míru odolnosti vůči krizovým situacím.
Řídící orgán letiště by
měl být na svém letišti odpovědný za řádnou koordinaci činností spojených s
pozemním odbavováním. Kromě toho na velkých letištích, která jsou velice
důležitá pro síť evropské letecké dopravy, musí řídící orgán letiště zajistit,
aby tyto činnosti byly koordinovány prostřednictvím letištního systému
rozhodování založeného na spolupráci a řádného pohotovostního plánu.
Odpovědnost
provozovatelů letišť za minimální požadavky na kvalitu operací spojených
s pozemním odbavováním, které mají být definovány v aktu
v přenesené pravomoci
Nevyhovující kvalita
služeb pozemního odbavování některého z poskytovatelů může narušit letištní
systém k újmě všech zúčastněných stran v odvětví letecké dopravy. Neexistence
společných minimálních norem kvality pro všechny poskytovatele služeb pozemního
odbavování na letišti byla zúčastněnými stranami označena za nedostatek
stávající směrnice.
Návrh stanoví minimální
normy kvality pro výkonnost služeb pozemního odbavování, které musí splnit
všichni poskytovatelé služeb pozemního odbavování a uživatelé letišť
provádějící odbavování vlastními silami.
Povinnosti týkající
se předkládání informací o výkonnosti služeb pozemního odbavování, které mají
být definovány v aktu v přenesené pravomoci
Dostačující, nezávislé
a centralizované údaje o výkonnosti služeb pozemního odbavování pomohou určit
vhodná budoucí politická opatření. Od poskytovatelů služeb pozemního odbavování
a uživatelů letišť provádějících odbavování vlastními silami by měla být
požadována zpráva o výkonnosti služeb pozemního odbavování.
Povinný minimální výcvik
pro zaměstnance
V odvětví tak náročném
na práci, jako jsou služby pozemního odbavování, má výrazný dopad na kvalitu
služeb nepřetržitý rozvoj a průběžný výcvik zaměstnanců. Naopak nedostatečně
vyškolený personál zvyšuje riziko nízké kvality služeb, a zejména může ovlivnit
bezpečnost služeb pozemního odbavování a jejich ochranu před protiprávními činy.
Návrh zavádí minimální požadavky na výcvik pro všechny poskytovatele služeb
pozemního odbavování a letecké společnosti provádějící odbavování vlastními
silami s cílem zajistit bezpečnost a ochranu provozu a vytvořit rovné
podmínky mezi provozovateli.
Možnost členských
států zavést požadavek na převzetí zaměstnanců za stejných podmínek
v případě nabídkového řízení
Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie[11] v současné době není
jednoznačné, jaká opatření členské státy smějí přijmout při změně poskytovatele
služeb pozemního odbavování, k nimž je omezen přístup.
Fluktuace zaměstnanců v odvětví služeb
pozemního odbavování je vysoká a zdá se být částečně zapříčiněna směrnicí. Poskytovatelé
vybraní v rámci nabídkového řízení pro poskytování služeb, k nimž je
omezen přístup, smějí provozovat činnost pouze po omezenou maximální dobu. Zdá
se proto, že systém nabídkových řízení podporuje fluktuaci zaměstnanců. Narušení
kontinuity činnosti zaměstnanců může mít nepříznivý vliv na kvalitu služeb pozemního
odbavování. Je proto vhodné vyjasnit pravidla týkající se převzetí zaměstnanců,
jež nespadá do působnosti směrnice 2001/23/ES o převodu podniků, a umožnit
členským státům zajištění vhodných podmínek zaměstnávání a podmínek pracovních.

3.2.
Právní základ

Návrh vychází z článku 100 Smlouvy
o fungování Evropské unie.

3.3.
Zásada subsidiarity

Zásada subsidiarity se uplatní, nespadá-li
návrh do výlučné pravomoci EU.
Členské státy nemohou uspokojivě dosáhnout
cílů návrhu, neboť letecké společnosti provozují svou činnost na jednotném
leteckém trhu a poskytovatelé služeb pozemního odbavování rovněž působí na
evropském či mezinárodním trhu. Rámec pro služby pozemního odbavování nelze
řešit na nižší úrovni regulace. Každé samostatné opatření na úrovni členského
státu by mohlo narušit fungování vnitřního trhu.
Cílů návrhu lze lépe dosáhnout prostřednictvím
opatření na úrovni EU. Evropská pravidla o službách pozemního odbavování jsou
klíčovými doprovodnými ustanoveními evropských právních předpisů, které jsou
základem vnitřního trhu v odvětví letectví, jelikož spravedlivý,
transparentní a nediskriminační systém pro poskytování služeb pozemního
odbavování je zásadní pro dosažení účinných, vysoce kvalitních služeb pozemního
odbavování, které hrají v řetězci letecké dopravy stěžejní úlohu.
Návrh je proto v souladu se zásadou
subsidiarity.

3.4.
Zásada proporcionality

Návrh je v souladu se zásadou proporcionality.
Dodatečná zátěž pro hospodářské subjekty a vnitrostátní orgány je omezena na
zátěž nezbytnou k posílení účinnosti a celkové kvality služeb pozemního
odbavování. Ačkoli návrh zahrnuje značné náklady, určené zejména na lepší
řízení centralizovaných infrastruktur, právní oddělení letišť a povinnosti
týkající se podávání zpráv, očekává se, že tyto náklady budou kompenzovány na základě
výrazného hospodářského a kvalitativního přínosu, jehož bude dosaženo.

3.5.
Volba nástroje

Navrhovaným nástrojem je nařízení. Jiné
prostředky by nebyly přiměřené. Vzhledem k nové potřebě začlenit koncept „gate-to-gate“
do minimálních, harmonizovaných norem kvality na letištích a dále harmonizovat
podmínky přístupu na trh za účelem zajištění spravedlivější hospodářské soutěže
na trhu odbavovacích služeb není flexibilita umožněná v roce 1996 volbou
směrnice již více vhodná.
Právní nástroj musí mít obecnou působnost.
Nařízení odpovídá požadavku na harmonizaci
trhů odbavovacích služeb na úrovni EU, což je záležitost, která byla označena
jako problém. Většina problémů zjištěných ve stávajícím právním rámci souvisí s
různými způsoby provádění v jednotlivých členských státech.
Nejvhodnějším právním nástrojem je proto
nařízení, jelikož jiné možnosti by neumožnily dosažení navrhovaných cílů.

4.
ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet EU.

5.
NEPOVINNÉ PRVKY
5.1.
Zrušení platných právních předpisů

Přijetí návrhu povede ke zrušení stávající
směrnice Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996 o přístupu na trh odbavovacích
služeb na letištích Společenství.

5.2.
Evropský hospodářský prostor

Navržený právní akt se týká záležitosti EHP, a
proto by měl být rozšířen na Evropský hospodářský prostor.
2011/0397 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
o službách pozemního odbavování na letištích
Unie a o zrušení směrnice Rady 96/67/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování
Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[12],

s ohledem na stanovisko Výboru regionů[13],
v souladu s řádným legislativním
postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996 o
přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství[14] stanoví postupné otevírání trhu
odbavovacích služeb.
(2)
Letiště a služby pozemního odbavování mají zásadní
význam pro řádné fungování letecké dopravy a hrají klíčovou úlohu
v řetězci letecké dopravy. Služby pozemního odbavování zahrnují všechny
pozemní činnosti související s letectvím vykonávané na letištích pro
jednotlivé letecké společnosti.
(3)
V prohlášení přijatém na summitu o letecké
dopravě v Bruggách v říjnu 2010 byla uznána nutnost reformy pravidel
Unie za účelem posílení konkurenceschopnosti každého článku řetězce letecké
dopravy (jako jsou letiště, dopravci, další poskytovatelé služeb).
(4)
Bílá kniha „Plán jednotného evropského dopravního
prostoru”[15]
označuje zlepšení přístupu na trh a poskytování kvalitních služeb na letištích
za klíčové prvky přispívající ke kvalitě života občanů a za zásadní opatření k
vytvoření jednotného evropského dopravního prostoru.
(5)
Je pravděpodobné, že další postupné otevírání trhu
odbavovacích služeb a zavedení harmonizovaných požadavků na poskytování služeb
pozemního odbavování posílí účinnost a celkovou kvalitu služeb pozemního
odbavování pro letecké společnosti i pro cestující a zasilatele. Tato opatření
by měla celkově přispět ke zlepšení letištních operací.
(6)
Vzhledem k nové potřebě začlenění konceptu od
zahájení pojíždění pro vzlet až do ukončení pojíždění po přistání („gate-to-gate“)
do minimálních, harmonizovaných norem kvality na letištích za účelem vytvoření
jednotného evropského nebe a vzhledem k nutnosti další harmonizace za účelem
plného využití přínosů postupného otevírání trhu odbavovacích služeb z hlediska
lepší kvality a účinnosti služeb pozemního odbavování by směrnice 96/67/ES měla
být nahrazena nařízením.
(7)
Svobodný přístup k trhu odbavovacích služeb je
v souladu s účinným provozem letišť Unie za předpokladu, že existují
příslušné záruky. Svobodný přístup k trhu odbavovacích služeb by měl být
zaváděn postupně a měl by být přizpůsobován požadavkům odvětví.
(8)
Postupné otevírání trhu podle směrnice 96/67/ES již
vykázalo pozitivní výsledky v podobě zlepšené účinnosti a kvality. Je
proto vhodné v postupném otevírání trhu pokračovat.
(9)
Každý uživatel letiště by měl mít možnost provádět
odbavení vlastními silami. Zároveň je nutné zachovat jasnou a restriktivní
definici odbavování vlastními silami, aby se předešlo zneužívání a negativním
dopadům na trh odbavování třetími osobami.
(10)
Pro určité kategorie služeb pozemního odbavování
může být přístup na trh a odbavování vlastními silami v rozporu
s předpisy týkajícími se bezpečnosti, ochrany před protiprávními činy, kapacity
a disponibilního prostoru. Mělo by být proto možné omezit počet oprávněných poskytovatelů
těchto služeb pozemního odbavování.
(11)
V určitých případech mohou být omezení týkající
se bezpečnosti, ochrany před protiprávními činy, kapacity a disponibilního
prostoru takové, že mohou ospravedlňovat další omezení přístupu na trh nebo
odbavování vlastními silami za předpokladu, že jsou tato omezení relevantní,
objektivní, transparentní a nediskriminační. V takových případech by
členské státy měly mít právo požádat o výjimky z ustanovení tohoto
nařízení.
(12)
Cílem těchto odchylek musí být, aby letištní orgány
mohly překonat nebo přinejmenším snížit vliv těchto omezení. Tyto výjimky by
měla schválit Komise.
(13)
Má-li být zachována účinná a spravedlivá hospodářská
soutěž v případě, že počet poskytovatelů služeb pozemního odbavování je
omezen, musí být tito poskytovatelé zvoleni v rámci otevřeného, transparentního
a nediskriminačního nabídkového řízení. Náležitosti takového řízení by měly být
dále upřesněny.
(14)
Výběr poskytovatelů služeb pozemního odbavování by
měl být konzultován s uživateli letiště, protože tito uživatelé mají
největší zájem na kvalitě a ceně služeb pozemního odbavování.
(15)
Je proto nezbytné zajistit zastoupení uživatelů
letiště a konzultaci s nimi, zejména při výběru oprávněných poskytovatelů
služeb pozemního odbavování.
(16)
V souvislosti s výběrem poskytovatelů služeb
pozemního odbavování na letišti by mělo být za určitých okolností a za
stanovených podmínek možné rozšířit závazek veřejné služby na další letiště v
téže zeměpisné oblasti dotčeného členského státu.
(17)
Není jednoznačné, zda členské státy mohou vyžadovat
převzetí zaměstnanců při změně poskytovatele služeb pozemního odbavování,
k nimž je omezen přístup. Narušení kontinuity činnosti zaměstnanců může
mít nepříznivý vliv na kvalitu služeb pozemního odbavování. Je proto vhodné vyjasnit
pravidla týkající se převzetí zaměstnanců, jež nespadá do působnosti směrnice
2001/23/ES o převodu podniků, a umožnit členským státům zajištění vhodných
podmínek zaměstnávání a podmínek pracovních.
(18)
S cílem zajistit řádné a hladké fungování provozu
letecké dopravy na letištích, zaručit bezpečnost a ochranu před protiprávními
činy v areálu letiště a ochranu životního prostředí a zajistit soulad
s platnými sociálními předpisy by poskytování služeb pozemního odbavování
mělo být předmětem odpovídajícího schválení. Vzhledem k tomu, že systémy
schvalování pro poskytování služeb pozemního odbavování v současné době
sice existují ve většině členských států, avšak vzájemně se od sebe výrazně
liší, měl by být zaveden harmonizovaný systém schvalování.
(19)
S cílem zajistit, aby všichni poskytovatelé
služeb a uživatelé letiště provádějící odbavování vlastními silami byli dostatečně
hospodářsky stabilní, bezúhonní, měli dostatečné pojistné krytí a řádnou
znalost činností pozemního odbavování a prostředí letiště, a s cílem
zavést rovné podmínky by udělení schválení mělo být podmíněno splněním
minimálních požadavků.
(20)
Stěžejní pro účinné poskytování služeb pozemního
odbavování je otevřený přístup k centralizované infrastruktuře letiště a
jasný právní rámec pro definici centralizované infrastruktury. Nicméně by mělo
být možné vybírat za využívání centralizované infrastruktury poplatek.
(21)
Poplatky by měly být nediskriminační a jejich výpočet
transparentní. Poplatky by neměly být vyšší než částka, která je nezbytná
k pokrytí nákladů na poskytování centralizované infrastruktury, včetně
přiměřené výnosnosti aktiv.
(22)
Řídící orgán letiště a/nebo jakýkoli další řídící
orgán centralizované infrastruktury daného letiště by měl vést s uživateli
letiště pravidelné konzultace o definici infrastruktury a výši poplatků.
(23)
Řídící orgán letiště může rovněž zajišťovat služby
pozemního odbavování vlastními silami. Jelikož řídící orgán letiště může
zároveň prostřednictvím svého rozhodnutí vyvíjet značný vliv na hospodářskou
soutěž mezi poskytovateli služeb pozemního odbavování, mělo by se od letišť
požadovat, aby své služby pozemního odbavování poskytovala prostřednictvím právního
subjektu odděleného od právního subjektu pro řízení infrastruktury.
(24)
Aby bylo letištím umožněno plnit jejich funkce
řízení infrastruktury, zaručit bezpečnost a ochranu před protiprávními činy v areálu
letiště a zajistit odolnost služeb pozemního odbavování i v krizových
situacích, řídící orgán letiště by měl být odpovědný za řádnou koordinaci
činností pozemního odbavování na letišti. Řídící orgán letiště by měl
s ohledem na konsolidovanou optimalizaci podávat zprávu o koordinaci
činností pozemního odbavování na letišti orgánu organizace Eurocontrol pro
ověřování výkonnosti.
(25)
Řídící orgán letiště, veřejný orgán nebo jiný
orgán, který provádí kontrolu letiště, by rovněž měl mít pravomoc zavést
předpisy nutné k zajištění řádného fungování letištní infrastruktury.
(26)
Je nutné definovat povinné minimální normy kvality,
které musí poskytovatelé služeb pozemního odbavování a uživatelé letišť
provádějící odbavování vlastními silami splnit, aby byla zajištěna kvalita
služeb a rovné podmínky mezi provozovateli.
(27)
S cílem posílit výkon v celém řetězci letecké
dopravy a zavést koncept „gate-to-gate“ by poskytovatelé služeb pozemního
odbavování a uživatelé letišť provádějící odbavování vlastními silami měli
podávat Komisi zprávy o své výkonnosti.
(28)
V odvětví tak náročném na práci, jako jsou
služby pozemního odbavování, má výrazný dopad na kvalitu služeb nepřetržitý
rozvoj a průběžný výcvik zaměstnanců. Měly by být proto stanoveny minimální
požadavky na výcvik s cílem zajistit kvalitu operací z hlediska
spolehlivosti, odolnosti, bezpečnosti a ochrany před protiprávními činy a
vytvořit rovné podmínky mezi jednotlivými provozovateli.
(29)
Subdodávky zvyšují pružnost poskytovatelů služeb
pozemního odbavování. Subdodávky a řetězové subdodávky však mohou rovněž
vyústit v omezení kapacit a mohou mít negativní vliv na bezpečnost a
ochranu před protiprávními činy. Zadávání subdodávek by proto mělo být omezeno
a je třeba vyjasnit pravidla, jimiž se řídí.
(30)
Práva uznaná tímto nařízením by se měla vztahovat
na poskytovatele služeb pozemního odbavování ze třetích zemí a na uživatele
letiště provádějící odbavování vlastními silami ze třetích zemí pouze pod
podmínkou přísné vzájemnosti. Při neexistenci vzájemnosti by Komise měla mít
možnost rozhodnout, že členský stát či členské státy tato práva dotčeným
poskytovatelům a uživatelům odejmou.
(31)
Členské státy by si měly zachovat pravomoc
k zajištění dostatečné úrovně sociální ochrany zaměstnanců podniků, které
poskytují služby pozemního odbavování.
(32)
S cílem zajistit, aby se na poskytovatele
služeb pozemního odbavování a uživatele letišť provádějící odbavování vlastními
silami vztahovaly harmonizované požadavky na pojištění, měla by být Komisi
svěřena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy, které
se týkají požadavků na pojištění poskytovatelů služeb pozemního odbavování a
uživatelů letišť provádějících odbavování vlastními silami. Aby se zajistilo
dodržení harmonizovaných a řádně aktualizovaných povinností týkajících se
minimálních norem kvality služeb pozemního odbavování a povinnosti podávání
zpráv poskytovateli služeb pozemního odbavování a uživateli letišť provádějícími
odbavování vlastními silami, měla by být Komisi svěřena pravomoc přijímat akty
v souladu s článkem 290 Smlouvy, které se týkají stanovení
minimálních norem kvality služeb pozemního odbavování a vymezení obsahu a
šíření povinnosti poskytovatelů služeb pozemního odbavování a uživatelů letišť
provádějících odbavování vlastními silami podávat zprávy. Je zvláště důležité,
aby Komise během své přípravné práce prováděla potřebné konzultace, a to
i na odborné úrovni a za účasti výboru pro odvětvové kolektivní
vyjednávání zřízeného podle rozhodnutí 98/500/ES.
(33)
            Při přípravě a vypracování aktů v
přenesené pravomoci by Komise měla zajistit souběžné, včasné a vhodné předávání
příslušných dokumentů Evropskému parlamentu a Radě.
(34)
Za účelem zajištění jednotných podmínek pro
provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto
pravomoci by měly být uplatňovány v souladu s nařízením Evropského
parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se
stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují
Komisi při výkonu prováděcích pravomocí[16].
(35)
Poradní postup by měl být použit k přijímání prováděcích
rozhodnutí o výjimkách týkajících se míry otevření trhu odbavovacích služeb
třetím osobám a leteckým společnostem provádějícím odbavování vlastními silami,
neboť tyto akty mají pouze omezenou působnost.
(36)
Poradní postup by měl být rovněž použit k přijímání
prováděcích rozhodnutí o rozšíření závazku veřejné služby na ostrovní letiště
uskutečněném členskými státy, neboť tyto akty mají pouze omezenou působnost.
(37)
Přezkumný postup by měl být použit k přijímání prováděcích
rozhodnutí o úplném či částečném pozastavení práva na přístup k trhu odbavovacích
služeb na území členských států poskytovatelům služeb pozemního odbavování a
uživatelům letišť ze třetí země.
(38)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž jednotnějšího
používání právních předpisů Unie týkajících se služeb pozemního odbavování,
nemůže být z důvodu mezinárodní povahy letecké dopravy uspokojivě dosaženo
na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie,
může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou
v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou
v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné
pro dosažení tohoto cíle.
(39)
Prohlášení ministrů o letišti v Gibraltaru,
dohodnuté během prvního ministerského zasedání fóra pro dialog o Gibraltaru dne
18. září 2006 v Córdobě, nahradí společné prohlášení o gibraltarském letišti
učiněné dne 2. prosince 1987 v Londýně, takže úplné dodržování tohoto
prohlášení bude považováno za dodržování prohlášení z roku 1987.
(40)
Směrnice 96/67/ES by proto měla být zrušena,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola I – Oblast působnosti a definice
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na každé letiště
otevřené pro veřejnou obchodní dopravu a nacházející se na území členského
státu, na který se vztahuje Smlouva.
Použitím tohoto nařízení na letiště
v Gibraltaru nejsou dotčeny příslušné právní postoje Španělského
království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, pokud jde o
spor o svrchovanost nad územím, kde se letiště nachází.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a)           „letištěm“ rozumí jakýkoliv pozemek
zvlášť přizpůsobený pro přistávání, vzlet a manévrování letadel, včetně
pomocných zařízení souvisejících s provozem a obsluhou letadel, a zařízení
potřebná k zajištění obchodních leteckých služeb;
b)           „řídícím orgánem letiště“ rozumí
orgán, který ve spojení s ostatními činnostmi nebo bez vztahu
k ostatním činnostem má podle vnitrostátních právních předpisů za úkol
správu a kontrolu letištní infrastruktury, koordinaci a řízení činností různých
dopravců přítomných na letišti;
c)           „uživatelem letiště“ rozumí
jakákoliv fyzická nebo právnická osoba provozující leteckou přepravu
cestujících, pošty a/nebo nákladu na dané letiště nebo z daného letiště;
d)           „pozemním odbavováním“ rozumí služby
poskytované na letišti uživatelům letiště, jak stanoveny v příloze;
e)           „odbavováním vlastními silami“
rozumí stav, kdy si uživatel letiště sám přímo zajišťuje jednu nebo více
kategorií služeb pozemního odbavování a neuzavírá žádnou smlouvu jakéhokoliv
druhu o poskytování těchto služeb s třetí osobou; pro účely tohoto nařízení se uživatelé
letiště vzájemně nepovažují za třetí osoby, pokud
–
je jeden uživatel držitelem většinového podílu v
organizaci jiného uživatele nebo
–
je držitelem většinového podílu v organizaci obou uživatelů
jediný subjekt;
f)            „poskytovatelem služeb pozemního
odbavování“ rozumí jakákoliv fyzická nebo právnická osoba poskytující třetím
osobám jednu nebo více kategorií služeb pozemního odbavování;
g)           „centralizovanou infrastrukturou“
rozumí zvláštní zařízení a/nebo vybavení na letišti, která z technických
či environmentálních důvodů nebo z důvodů nákladů či kapacity nelze rozdělit ani
zdvojit a jejichž dostupnost je zásadní a nezbytná pro výkon následných služeb
pozemního odbavování;
h)           „subdodávkou“ rozumí uzavření
smlouvy poskytovatelem služeb pozemního odbavování jednajícím jako hlavní
dodavatel nebo výjimečně uživatelem letiště provádějícím odbavování vlastními
silami se třetí osobou označovanou jako „subdodavatel“, v níž se subdodavatel
zavazuje k poskytování jedné nebo několika kategorií (či podkategorií) služeb
pozemního odbavování;
i)            „schválením“ rozumí schválení,
které podniku udělil příslušný orgán pro poskytování služeb pozemního
odbavování, jež jsou v tomto schválení uvedeny;
j)            „nezávislým dozorovým orgánem“
rozumí orgán uvedený v článku 11 směrnice 2009/12/ES.
Kapitola II – Obecné předběžné
požadavky
Článek 3
Řídící orgán letiště
1.
Je-li letiště řízeno a provozováno nikoliv jen
jedním orgánem, ale více samostatnými orgány, je pro účely tohoto nařízení
každý z těchto orgánů považován za součást řídícího orgánu letiště.
2.
Je‑li pro několik letišť zřízen jediný řídící orgán
letiště, je každé z těchto letišť pro účely tohoto nařízení posuzováno
samostatně.
Článek 4
Výbor uživatelů letiště
1.
Každé z dotčených letišť zřídí výbor zástupců
uživatelů letiště nebo organizací zastupujících uživatele letiště (dále jen „výbor
uživatelů letiště“).
2.
Všichni uživatelé letiště mají právo účastnit se
činnosti výboru uživatelů letiště nebo být v tomto výboru zastoupeni
prostřednictvím organizace určené pro tento účel, pokud si to přejí. Nicméně
pokud jsou takovou organizací zastoupeni, nesmí tato organizace poskytovat na
dotčeném letišti služby pozemního odbavování.
3.
Výbor uživatelů letiště vyhotoví svůj jednací řád
v písemné podobě, včetně pravidel hlasování.
Pravidla hlasování zahrnují zvláštní ustanovení o
tom, jak předejít případnému střetu zájmů ve výboru uživatelů letiště
plynoucímu z přítomnosti uživatelů letiště, kteří na dotčeném letišti poskytují
služby pozemního odbavování. Zejména v případě, že je výbor uživatelů
letiště konzultován během výběrového řízení v souladu s články 8 a 9,
uživatelé letiště žádající o oprávnění k poskytování jedné nebo několika služeb
pozemního odbavování třetím osobám nemají právo hlasovat.
4.
Vážení hlasů ve výboru uživatelů letiště podléhá
těmto podmínkám:
a)      nezávisle na ročním objemu provozu realizovaném
jednotlivým uživatelem letiště na letišti jeho hlasovací práva nepřesáhnou
49 % celkového počtu hlasů;
b)      hlasovací práva uživatelů letišť
provádějících odbavování vlastními silami nepřekročí jednu třetinu celkového
počtu hlasů.
5.
Řídící orgán letiště zřídí sekretariát výboru uživatelů
letiště.
Pokud řídící orgán letiště odmítne sekretariát
zřídit nebo pokud výbor uživatelů letiště tento sekretariát nepřijme, řídící
orgán letiště určí jiný orgán, který výbor uživatelů letiště musí přijmout. Sekretariát
výboru uživatelů letiště vede a uchovává seznam uživatelů letiště nebo jejich
zástupců, kteří jsou členy výboru uživatelů letiště.
6.
Sekretariát výboru uživatelů letiště pořizuje
zápisy z každého zasedání výboru uživatelů letiště. Tyto zápisy věrně
odrážejí stanoviska a výsledky hlasování z jednotlivých zasedání.
Kapitola III – Otevírání trhu odbavovacích
služeb
oddíl 1    odbavování vlastními silami
Článek 5
Odbavování vlastními silami
Všichni uživatelé letiště mají právo provádět
odbavování vlastními silami.
Oddíl 2    Pozemní odbavování pro třetí osoby
Článek 6
Pozemní odbavování pro třetí osoby
1.
Poskytovatelé služeb pozemního odbavování mají svobodný
přístup na trh poskytování služeb pozemního odbavování třetím osobám na každém
letišti, jehož roční objem provozu alespoň za předchozí tři roky nebyl nižší
než 2 miliony cestujících nebo 50 000 tun nákladu.
2.
V případě letišť uvedených v odstavci 1 mohou
členské státy omezit počet poskytovatelů oprávněných poskytovat tyto kategorie
služeb pozemního odbavování:
a)      odbavování zavazadel;
b)      manipulace na rampě;
c)      manipulace s pohonnými hmotami a oleji;
d)      odbavování nákladu a pošty, pokud jde o fyzickou
manipulaci s nákladem a poštou mezi letištním terminálem a letadlem při
příletu, odletu nebo v tranzitu.
Členské státy nicméně nesmí tento počet omezit na
méně než dva poskytovatele na každou kategorii služeb pozemního odbavování,
nebo v případě letišť, jejichž roční objem provozu nebyl alespoň za předchozí
tři roky nižší než 5 milionů cestujících nebo 100 000 tun nákladu, na méně než
tři poskytovatele na každou kategorii služeb pozemního odbavování.
3.
Na letištích, na nichž je počet poskytovatelů
omezen na dva či více v souladu s odstavcem 2 tohoto článku nebo
v souladu s čl. 14 odst. 1 písm. a) a c), nejméně
jeden z oprávněných poskytovatelů nesmí být přímo ani nepřímo kontrolován:

a)      řídícím orgánem letiště;
b)      kterýmkoliv uživatelem letiště, který
přepravil více než 25 % cestujících a nákladu zaznamenaných na letišti během
roku předcházejícího roku, kdy byli tito poskytovatelé vybráni;
c)      subjektem, který přímo či nepřímo
kontroluje řídící orgán letiště uvedený v písmenu a) či uživatele
uvedeného v písmenu b) nebo který je tímto orgánem nebo uživatelem kontrolován.
Kontrola se skládá z práv, smluv nebo jiných
prostředků, které jednotlivě nebo společně a s ohledem na dané skutečnosti nebo
právní předpisy dávají možnost vykonávat rozhodující vliv na poskytovatele v
souladu s výkladem Soudního dvora Evropské unie.
4.
Je-li počet oprávněných poskytovatelů omezen v
souladu s odstavcem 2, nesmějí členské státy bránit uživateli letiště, ať již
je mu přidělena kterákoliv jeho část, aby měl za podmínek stanovených v
odstavcích 2 a 3 ve vztahu ke každé kategorii služeb pozemního odbavování, jež
podléhá omezením, na výběr alespoň mezi:
–
dvěma poskytovateli služeb pozemního odbavování
nebo
–
třemi poskytovateli služeb pozemního odbavování
v případě letišť, jejichž roční objem provozu nebyl alespoň za předchozí
tři roky nižší než 5 milionů cestujících nebo 100 000 tun nákladu.
5.
V případě, že letiště dosáhne jedné z prahových hodnot
nákladní dopravy uvedených v tomto článku, aniž by dosáhlo odpovídající prahové
hodnoty přepravy cestujících, nepoužije se toto nařízení na kategorie služeb
pozemního odbavování vymezené výlučně pro cestující.
6.
Letiště, jehož roční objem provozu nebyl za tři po
sobě následující roky nižší než 2 miliony cestujících nebo 50 000 tun
nákladu a jehož roční objem provozu následně klesl pod prahovou hodnotu 2
milionů cestujících nebo 50 000 tun nákladu, ponechá svůj trh otevřen
poskytovatelům služeb odbavování třetím osobám po dobu alespoň prvních tří let
následujících po roce, v němž k poklesu pod tuto prahovou hodnotu
došlo.
7.
Letiště, jehož roční objem provozu nebyl za tři po
sobě následující roky nižší než 5 milionů cestujících nebo 100 000
tun nákladu a jehož roční objem provozu následně klesl pod prahovou hodnotu 5
milionů cestujících nebo 100 000 tun nákladu, ponechá svůj trh otevřen
poskytovatelům služeb odbavování třetím osobám po dobu alespoň prvních tří let
následujících po roce, v němž k poklesu pod tuto prahovou hodnotu
došlo.
Článek 7
Výběr poskytovatelů
1.
Poskytovatelé oprávnění k poskytování služeb
pozemního odbavování na letišti, kde je počet těchto poskytovatelů omezen podle
článku 6 nebo článku 14, jsou vybíráni na základě transparentního, otevřeného a
nediskriminačního nabídkového řízení.
2.
Zadavatelem je
a)      řídící orgán letiště za předpokladu, že:
–
neposkytuje podobné služby pozemního odbavování a
–
nemá přímou ani nepřímou kontrolu nad kterýmkoliv
podnikem poskytujícím tyto služby a
–
nemá účast v žádném takovém podniku;
b)      ve všech ostatních případech příslušný
orgán nezávislý na řídícím orgánu letiště.
3.
Výbor uživatelů letiště nemá v žádné fázi
výběrového řízení přístup k předloženým žádostem. Řídící orgán letiště
nemá v žádné fázi výběrového řízení přístup k předloženým žádostem,
není-li zároveň zadavatelem.
4.
Poté, co dotyčný členský stát uvědomí Komisi, může
zahrnout mezi podmínky nabídkového řízení, kterým musí poskytovatelé služeb
pozemního odbavování vyhovovat, závazek veřejné služby týkající se letiště
obsluhujícího okrajové nebo rozvíjející se regiony, jež jsou součástí jeho
území a v nichž poskytovatelé nejsou ochotni poskytovat služby pozemního
odbavování bez veřejné podpory (tj. výlučná práva nebo vyrovnávací platby), ale
v nichž mají taková letiště pro dotyčný členský stát zásadní význam z hlediska
přístupnosti. Tímto ustanovením nejsou dotčena pravidla EU pro státní podporu.
5.
Nabídkové řízení je zahájeno a zveřejněno v Úředním
věstníku Evropské unie.
6.
Výběr poskytovatelů zadavatelem probíhá ve dvou
fázích:
a)      kvalifikační řízení za účelem přezkoumání
vhodnosti žadatelů a
b)      zadávací řízení za účelem výběru
oprávněného poskytovatele či poskytovatelů.
Článek 8
Kvalifikační řízení
1.
V rámci kvalifikačního řízení zadavatel ověří,
zda žadatelé splňují několik minimálních kritérií. Zadavatel tato minimální
kritéria stanoví po konzultaci s výborem uživatelů letiště a řídícím
orgánem letiště, pokud je tento orgán odlišný od zadavatele.
2.
Minimální kritéria jsou tato:
a)      žadatel má platné schválení vydané v souladu
s kapitolou IV o schvalovacích postupech;
b)      žadatel prokáže svou schopnost a písemně
se zaváže uplatňovat příslušná ustanovení a pravidla, včetně platných
pracovněprávních předpisů, platných kolektivních smluv, pravidel chování na
letišti a požadavků na kvalitu služeb poskytovaných na letišti.
3.
Zadavatel sestaví užší seznam žadatelů, kteří
kritéria kvalifikačního řízení splní.
Článek 9
Zadávací řízení
1.
V rámci zadávacího řízení zadavatel vybere
poskytovatele z užšího seznamu žadatelů a udělí tomuto poskytovateli oprávnění po
konzultaci s výborem uživatelů letiště a řídícím orgánem letiště, pokud je
tento orgán odlišný od zadavatele.
2.
Výběr poskytovatele, kterému bude uděleno oprávnění,
se zakládá na porovnání předložených žádostí se seznamem kritérií pro udělení
oprávnění. Kritéria pro udělení oprávnění musí být relevantní, objektivní, transparentní
a nediskriminační. Zadavatel kritéria pro udělení oprávnění stanoví po
konzultaci s výborem uživatelů letiště a řídícím orgánem letiště, pokud je
tento orgán odlišný od zadavatele.
3.
Kritéria pro udělení oprávnění jsou tato:
a)      jednotnost a věrohodnost obchodního plánu
posuzovaná na základě modelových výpočtů nákladů;
b)      úroveň kvality operací posuzovaná na
základě reprezentativního letového řádu, případně včetně účinného využívání
personálu a vybavení, posledního přijetí zavazadel a nákladu, doby doručení
zavazadel a nákladu a maximální doby odbavování;
c)      přiměřenost materiálních zdrojů, pokud
jde o dostupnost vybavení a jeho šetrnost k životnímu prostředí;
d)      přiměřenost lidských zdrojů, pokud jde o
zkušenost zaměstnanců, a přiměřenost programu výcviku/kvalifikace;
e)      kvalita informací a komunikační
technologie;
f)       kvalita organizačního plánování;
g)      environmentální výkonnost.
4.
Poměrná váha kritérií pro udělení oprávnění je
uvedena ve výzvě k podání nabídek a příslušných dokumentech. Na každé
kritérium pro udělení oprávnění se použije řada bodů s příslušným
maximálním rozpětím. Zadavatel může u určitých specifických kritérií pro
udělení oprávnění stanovit minimální počet bodů, jehož úspěšný žadatel musí
dosáhnout. Stanovení minimálního počtu bodů musí být nediskriminační a musí být
jasně uvedeno ve výzvě k podání nabídek a příslušných dokumentech. Zadavatel
nesmí vyřadit žádné z kritérií pro udělení oprávnění, přidat další
kritéria ani dále rozdělit kritéria původně uvedená ve výzvě k podání
nabídek.
5.
Oprávnění k poskytování služeb pozemního odbavování
na příslušném letišti je uděleno žadateli, který dosáhne nejvyššího počtu bodů
a který zároveň dosáhne minimálního počtu bodů vyžadovaného u určitých kritérií
pro udělení oprávnění.
6.
Uživatelé letiště, kteří žádají o poskytování
služeb pozemního odbavování třetím osobám nebo provádějí odbavování vlastními
silami, nejsou v rámci zadávacího řízení konzultováni.
7.
Zadavatel zajistí, aby rozhodnutí o udělení oprávnění
a odůvodnění tohoto rozhodnutí byly zveřejněny.
Článek 10
Doba udělení oprávnění a ukončení činnosti
1.
Poskytovatelé služeb pozemního odbavování získají oprávnění
na minimální období sedmi let a maximální období deseti let kromě případů, kdy
se uplatní výjimky pro zahájení odbavování vlastními silami a pozemního
odbavování třetími osobami, jak stanoví čl. 14 odst. 1. Přesná doba, na
kterou se poskytovatelům oprávnění uděluje, a datum zahájení provozu jsou jasně
uvedeny ve výzvě k podávání nabídek.
2.
Poskytovatel služeb pozemního odbavování zahájí
poskytování služeb do jednoho měsíce od data zahájení činnosti uvedeného ve
výzvě k podávání nabídek. Zadavatel může v náležitě odůvodněných
případech na žádost poskytovatele služeb pozemního odbavování a na základě
konzultace výboru uživatelů letiště tuto lhůtu prodloužit na maximálně šest
měsíců. Po uplynutí této lhůty oprávnění pozbývá platnosti.
3.
Zadavatel předjímá konec doby platnosti oprávnění a
zajistí, aby poskytovatel vybraný v rámci nového nabídkového řízení byl
oprávněn zahájit svůj provoz ke dni následujícímu po posledním dni platnosti oprávnění
dříve vybraného poskytovatele či poskytovatelů.
4.
V případě, že poskytovatel služeb pozemního
odbavování ukončí svou činnost před uplynutím období, na něž mu bylo oprávnění
uděleno, nahradí se na základě výběrového řízení popsaného v článcích 7, 8,
9 a v tomto článku. Každý poskytovatel ukončující svou činnost o svém záměru
ukončit činnost informuje příslušného zadavatele s dostatečným předstihem
a alespoň šest měsíců předtím, než opustí letiště. Pokud poskytovatel zadavatele
s dostatečným předstihem neinformuje, mohou mu být uloženy finanční
sankce,neprokáže-li zásah vyšší moci.
5.
V případě, že poskytovatel ukončí svou činnost
před uplynutím období, na něž mu bylo oprávnění uděleno, a neponechá zadavateli
dostatečnou lhůtu na výběr nového poskytovatele předtím, než opustí letiště,
takže na daném letišti vznikne dočasný monopol na poskytování některých služeb
pozemního odbavování, členský stát udělí oprávnění k poskytování služeb
pozemního odbavování na daném letišti jinému poskytovateli na omezenou dobu
nepřekračující deset měsíců, aniž by musel organizovat výběrové řízení stanovené
v článcích 7, 8, 9 a v tomto článku.
Pokud se členskému státu nepodaří na tuto omezenou
dobu poskytovatele služeb pozemního odbavování najít, přikročí k regulaci
cen těchto služeb pozemního odbavování, na jejichž poskytování vznikne dočasný
monopol, dokud na daném letišti nezačne služby pozemního odbavování zajišťovat další
poskytovatel.
6.
Zadavatel informuje výbor uživatelů letiště a
případně řídící orgán letiště o rozhodnutích přijatých na základě článků 7, 8 a
9, jakož i na základě tohoto článku.
7.
Články 7, 8 a 9 a ustanovení tohoto článku se nevztahují
na zadávání veřejných zakázek a udílení koncesí, které se řídí jinými
ustanoveními práva Unie.
Článek 11
Řídící orgán letiště jako poskytovatel služeb pozemního odbavování
1.
Jestliže je počet poskytovatelů služeb pozemního
odbavování omezen v souladu s článkem 6, může řídící orgán letiště sám
poskytovat služby pozemního odbavování, aniž by podléhal výběrovému řízení stanovenému
v článcích 7 až 10. Rovněž může poskytováním služeb pozemního odbavování
na dotyčném letišti pověřit některý podnik, aniž by se k tomuto řízení uchýlil:
a)      jestliže přímo nebo nepřímo tento podnik
kontroluje nebo
b)      jestliže je přímo nebo nepřímo tímto podnikem
kontrolován.
2.
Jestliže řídící orgán letiště poskytující služby
pozemního odbavování v souladu s odstavcem 1 již podmínky uvedené
v tomto odstavci nesplňuje, může tento poskytovatel nadále zajišťovat služby
pozemního odbavování po dobu pěti let, aniž by podléhal výběrovému řízení stanovenému
v článcích 7 až 10. Po uplynutí pětiletého období poskytovatel uvědomí příslušného
zadavatele s dostatečným předstihem a alespoň šest měsíců před uplynutím
pětiletého období. Pokud poskytovatel zadavatele s dostatečným předstihem neinformuje,
mohou mu být uloženy finanční sankce, neprokáže-li zásah vyšší moci. Jestliže
poskytovatel služeb pozemního odbavování ukončí svou činnost před uplynutím pětiletého
období, použije se čl. 10 odst. 4 a 5.
Článek 12
Zachování práv zaměstnanců v případě převodu zaměstnanců do služeb
podléhajících omezením přístupu na trh
1.
Tento článek se vztahuje pouze na služby pozemního
odbavování, pro něž dotčený členský stát omezil počet poskytovatelů
v souladu s článkem 6 nebo 14.
2.
Pokud na základě výběrového řízení stanoveného
v článcích 7 až 10 poskytovatel služeb pozemního odbavování zmíněný
v odstavci 1 ztratí oprávnění k poskytování těchto služeb, mohou členské
státy požádat poskytovatele služeb pozemního odbavování, kteří tyto služby poskytují
následně, aby zaměstnancům, kteří byli za účelem poskytování těchto služeb
přijati dříve, zaručili práva, na něž by měli nárok, kdyby došlo k převodu ve
smyslu směrnice Rady 2001/23/ES[17].
3.
Členské státy omezí požadavek uvedený
v odstavci 2 na zaměstnance předchozího poskytovatele, kteří jsou zapojeni
do poskytování služeb, k němuž předchozí poskytovatel ztratil oprávnění, a kteří
převzetí novým poskytovatelem či poskytovateli dobrovolně přijmou.
4.
Členské státy omezí požadavek uvedený
v odstavci 2 tak, aby byl přiměřený objemu činnosti skutečně převedenému
na jiného či jiné poskytovatele.
5.
Pokud členský stát uloží požadavek uvedený
v odstavci 2, zadávací dokumentace pro účely výběrového řízení uvedeného
v článcích 7 až 10 obsahuje seznam dotčených zaměstnanců a příslušné informace
o smluvních právech zaměstnanců a podmínkách, za jakých jsou zaměstnanci
považováni za spjaté s dotčenými službami.
6.
Pokud poskytovatel služeb pozemního odbavování
přestane uživateli letiště poskytovat služby pozemního odbavování, které
představují významnou součást činností tohoto poskytovatele spojených s
pozemním odbavováním, v případech, na něž se nevztahuje odstavec 2, nebo pokud
se uživatel letiště provádějící odbavování vlastními
silami rozhodne odbavování vlastními silami přerušit, mohou členské státy požádat
poskytovatele služeb pozemního odbavování nebo uživatele letiště provádějícího
odbavování vlastními silami, kteří tyto služby pozemního
odbavování poskytují následně, aby zaměstnancům, kteří byli za účelem
poskytování těchto služeb přijati dříve, zaručili práva, na něž by měli nárok,
kdyby došlo k převodu ve smyslu směrnice Rady 2001/23/ES.
7.
Členské státy omezí požadavek uvedený v odstavci 6
na ty zaměstnance předchozího poskytovatele, kteří jsou zapojeni do poskytování
služeb pozemního odbavování, jež předchozí poskytovatel přestal poskytovat, a
kteří převzetí novým poskytovatelem či poskytovateli nebo uživatelem letiště
provádějícím odbavování vlastními silami dobrovolně přijmou.
8.
Členské státy omezí požadavek uvedený v odstavci 6
na ty zaměstnance uživatele letiště provádějícího odbavování vlastními silami,
kteří jsou zapojeni do poskytování služeb pozemního odbavování, u nichž se
uživatel letiště provádějící odbavování vlastními silami rozhodl odbavování
vlastními silami přerušit, a kteří převzetí novým poskytovatelem či
poskytovateli nebo uživatelem letiště provádějícím odbavování vlastními silami
dobrovolně přijmou.
9.
Členské státy omezí požadavek uvedený v odstavci 6
tak, aby byl přiměřený objemu činnosti skutečně převedenému na jiného
poskytovatele nebo uživatele letiště provádějícího odbavování vlastními silami.
10.
Členské státy mohou svěřit sociálním partnerům na
příslušné úrovni stanovení praktických ujednání k provedení tohoto článku
prostřednictvím sjednané dohody.
11.
Členské státy uvědomí Komisi o veškerých opatřeních
přijatých v souladu s tímto článkem.
Článek 13
Ostrovní letiště
V rámci výběru poskytovatelů služeb
pozemního odbavování na letišti v souladu s ustanovením článků 7 až 10 může
členský stát rozšířit závazek veřejné služby na jiná letiště v tomto členském
statě, pokud:
a)      se tato letiště nacházejí na ostrovech ve
stejné zeměpisné oblasti;
b)      každé z těchto letišť vykazuje objem
provozu nejméně 100 000 cestujících ročně a
c)      toto rozšíření je schváleno Komisí.
Rozhodnutí o schválení rozšíření představuje
prováděcí akt, který se přijímá poradním postupem podle čl. 43
odst. 2. Tímto ustanovením nejsou dotčena pravidla EU pro státní podporu.
Oddíl 3    Výjimky pro odbavování vlastními silami
a pozemní odbavování třetími osobami
Článek 14
Výjimky
1.
Jestliže zvláštní omezení disponibilního prostoru
nebo kapacity na letišti, vznikající zejména z míry dopravního zahlcení
a míry využívání areálu, znemožňují otevřít trh a/nebo provádět odbavování
vlastními silami v míře stanovené v tomto nařízení, může se dotyčný
členský stát rozhodnout:
a)      omezit na celém letišti nebo na jeho
části u jedné či více kategorií jiných služeb pozemního odbavování, než jaké
jsou uvedeny v čl. 6 odst. 2, počet poskytovatelů na ne méně než
dva, přičemž se použije čl. 6 odst. 3;
b)      vyhradit pro jediného poskytovatele jednu
či více kategorií služeb pozemního odbavování uvedených v čl. 6
odst. 2 na letištích, jejichž roční objem provozu není nižší než
2 miliony cestujících nebo 50 000 tun nákladu;
c)      omezit na jednoho nebo dva poskytovatele
jednu či více kategorií služeb pozemního odbavování uvedených v čl. 6
odst. 2 na letištích, jejichž roční objem provozu není nižší než
5 milionů cestujících nebo 100 000 tun nákladu, přičemž
v případě omezení na dva poskytovatele se použije čl. 6 odst. 3;

d)      vyhradit odbavování vlastními silami podle
článku 5 pro omezený počet uživatelů letiště za předpokladu, že tito
uživatelé jsou vybráni na základě relevantních, objektivních, transparentních a nediskriminačních
kritérií.
2.
Veškeré výjimky podle odstavce 1 obsahují:
a)      přesné určení kategorie nebo kategorií
služeb pozemního odbavování, pro které je výjimka udělena, a zvláštní
omezení disponibilního prostoru nebo kapacity, které tuto výjimku odůvodňují;
b)      plán vhodných opatření k překonání
těchto omezení.
3.
Výjimky nesmějí:
a)      narušovat hospodářskou soutěž mezi
poskytovateli služeb pozemního odbavování a/nebo uživateli letiště
provádějícími odbavování vlastními silami;
b)      trvat déle, než je nutné.
4.
Členské státy oznámí Komisi veškeré výjimky, které mají
v úmyslu udělit podle odstavce 1, a důvody, které tyto výjimky odůvodňují,
nejméně šest měsíců před vstupem těchto výjimek v platnost.
5.
Poté, co Komise obdrží oznámená rozhodnutí o
výjimkách, zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie jejich souhrn
a vyzve zainteresované strany k předložení připomínek.
6.
Komise rozhodnutí o výjimkách oznámená členskými
státy důkladně přezkoumá. Za tímto účelem Komise provede podrobný rozbor
situace a vypracuje studii o vhodných opatřeních oznámených členskými
státy a ověří, zda údajná omezení existují a zda není možné otevřít
trh a/nebo provádět odbavování vlastními silami v míře stanovené tímto
nařízením.
7.
V návaznosti na tento přezkum a po konzultaci
s dotyčnými členskými státy Komise může schválit rozhodnutí členského
státu, nebo je odmítnout, jestliže má za to, že existence údajných omezení nebyla
prokázána nebo že nejsou tak závažná, aby výjimku ospravedlňovala. Po
konzultaci s dotyčným členským státem Komise může od členského státu rovněž
požadovat, aby změnil rozsah výjimek nebo je omezil na ty části letiště, kde existence
údajných omezení prokázána byla.
8.
Komise přijme rozhodnutí nejpozději do šesti měsíců
po úplném oznámení členského státu a toto rozhodnutí se zveřejnění v Úředním
věstníku Evropské unie.
9.
Prováděcí rozhodnutí uvedená
v odstavcích 7 a 8 tohoto článku se přijímají poradním postupem
podle čl. 43 odst. 2.
10.
Doba trvání výjimek udělených členskými státy
v souladu s odstavcem 1 nesmí překročit tři roky, kromě výjimek udělených
podle odst. 1 písm. b) a c). Nejpozději šest měsíců před uplynutím
této lhůty členský stát přijme nové rozhodnutí o jednotlivých žádostech o výjimku,
které rovněž podléhá ustanovením tohoto článku.
11.
Doba trvání výjimek udělených členskými státy podle
odst. 1 písm. b) a c) nesmí překročit dva roky. Z důvodů
uvedených v odstavci 1 však členský stát může požádat, aby tato lhůta
byla jednou prodloužena o dva roky. Komise o této žádosti rozhodne. Prováděcí
rozhodnutí se přijme poradním postupem podle čl. 43 odst. 2.
Článek 15
Konzultace s poskytovateli služeb pozemního odbavování
a s uživateli letišť
Řídící orgán letiště stanoví postup konzultace
o uplatňování tohoto nařízení mezi ním samým, výborem uživatelů letiště
a podniky poskytujícími služby pozemního odbavování. Tato konzultace mimo
jiné zahrnuje cenu těch služeb pozemního odbavování, na které byla udělena výjimka
v souladu s čl. 14 odst. 1 písm. b) a c),
a organizaci poskytování těchto služeb. Konzultační schůzky se konají
nejméně jednou za rok. Řídící orgán letiště pořídí z těchto schůzek zápis,
který se na požádání zašle Komisi.
Kapitola IV — Schvalovací postupy
Článek 16
Požadavek na získání příslušného schválení uznávaného ve všech členských
státech EU
1.
Na letištích, jejichž roční objem provozu nebyl alespoň
za tři po sobě jdoucí roky nižší než 2 miliony cestujících nebo
50 000 tun nákladu, nesmí žádný podnik poskytovat služby pozemního
odbavování, ať už jako poskytovatel služeb pozemního odbavování, nebo jako
uživatel letiště provádějící odbavování vlastními silami, nebylo-li mu uděleno příslušné
schválení. Podnik, který splňuje požadavky této kapitoly, má nárok schválení
získat.
2.
Každý členský stát určí příslušný orgán
(„schvalovací orgán“) nezávislý na všech řídících orgánech letiště, který je
odpovědný za vydávání schválení pro poskytování služeb pozemního odbavování.
3.
Schvalovací orgán schválení neudělí ani je
neponechá v platnosti, nejsou-li splněny požadavky této kapitoly.
Článek 17
Podmínky pro udělení schválení
1.
Schvalovací orgán členského státu udělí podniku
schválení za předpokladu, že:
a)      je usazen a registrován
v členském státě;
b)      jeho podniková struktura umožňuje schvalovacímu
orgánu provést ustanovení této kapitoly;
c)      splňuje finanční podmínky uvedené
v článku 18;
d)      splňuje ustanovení o prokázání
bezúhonnosti uvedená v článku 19;
e)      splňuje požadavek na kvalifikaci
zaměstnanců uvedený v článku 20;
f)       splňuje požadavky na provozní příručku
uvedené v článku 21;
g)      splňuje požadavky na pojištění uvedené
v článku 22.
2.
Ustanovení odst. 1 písm. a), c) a d)
se nevztahují na uživatele letišť provádějící odbavování vlastními silami,
kteří neposkytují služby pozemního odbavování třetím osobám. Uživatelé letiště,
kterým bylo vydáno schválení pro odbavování vlastními silami, nejsou na základě
tohoto schválení oprávněni poskytovat služby odbavování třetím osobám.
3.
Podnik, který žádá o schválení nebo je získal,
musí dodržovat vnitrostátní předpisy všech členských států, ve kterých působí, v oblasti
sociální ochrany, ochrany životního prostředí a ochrany letišť před
protiprávními činy.
Článek 18
Finanční podmínky pro udělení schválení
1.
Podnik, který žádá o schválení, nesmí být
v úpadkovém ani podobném řízení ani v konkursu.
2.
Schvalovací orgán důkladně posoudí, zda podnik,
který o schválení žádá, může prokázat, že:
a)      může kdykoli dostát svým stávajícím a
potenciálním závazkům podle realistických předpokladů po dobu 24 měsíců od zahájení
provozu a
b)      může pokrýt vlastní fixní i provozní
náklady na provoz podle realistických předpokladů a v souladu se svým obchodním
plánem po dobu tří měsíců od zahájení provozu bez ohledu na příjmy
z provozu.
3.
Pro účely posouzení podle odstavce 1 předloží
každý žadatel ověřenou účetní závěrku za dva předchozí finanční roky.
4.
Pro účely posouzení podle odstavce 1 předloží
každý žadatel obchodní plán nejméně na první tři roky provozu. Obchodní plán
obsahuje také podrobnosti o finančních vztazích žadatele k jakékoli
jiné obchodní činnosti, které se žadatel přímo nebo prostřednictvím příbuzných
podniků účastní. Žadatel také poskytne veškeré příslušné informace, zejména
tyto údaje:
a)      navrhovanou účetní rozvahu včetně
výsledovky na následující tři roky;
b)      odhad peněžního toku a plány
likvidity na první tři roky provozu;
c)      podrobné informace o financování
nákupu/pronájmu vybavení, u pronájmu případně včetně podmínek jednotlivých
smluv.
Článek 19
Prokazování bezúhonnosti
1.
Podnik, který žádá o schválení, prokáže, že má
uhrazeny daně a příspěvky na sociální zabezpečení za poslední rok
v členských státech, kde provádí činnost, nebo v zemi původu,
neprovádí-li činnost v Unii.
2.
Podnik rovněž prokáže, že osoby, které budou trvale
a skutečně řídit provoz podniku, jsou bezúhonné a že na ně nebyl
vyhlášen konkurs. Schvalovací orgán přijme jako dostatečný důkaz ve vztahu ke státním
příslušníkům členských států předložení dokladů, které byly vydány příslušnými
orgány členského státu, kde je podnik usazen a registrován, nebo členského
státu trvalého pobytu osoby a které splnění těchto požadavků prokazují.
3.
Nevydává-li členský stát, kde je podnik usazen a
registrován, nebo členský stát trvalého pobytu osoby doklady uvedené
v odstavci 2, nahrazují se tyto doklady místopřísežným prohlášením
nebo v členských státech, které takové prohlášení neupravují, čestným
prohlášením učiněným dotyčnou osobou před příslušným soudním nebo správním
orgánem či případně před notářem nebo příslušnou profesní organizací členského
státu, kde je podnik usazen a registrován, nebo členského státu trvalého
pobytu osoby. Tento orgán, notář nebo profesní organizace vydá osvědčení
potvrzující pravost místopřísežného nebo čestného prohlášení.
Článek 20
Kvalifikace zaměstnanců
Podnik, který žádá o schválení, prokáže, že
jeho zaměstnanci mají kvalifikaci, odborné zkušenosti a délku praxe, které
jsou nezbytné pro výkon činnosti, o niž se uchází.
Článek 21
Provozní příručka
Podnik, který žádá o schválení, předloží
provozní příručku pro příslušné činnosti, která musí obsahovat tyto údaje:
a)           organizační schéma, řídící
pracovníci, popis povinností a úkolů, odpovědnost;
b)           schopnost bezpečného provozu
v prostorách letiště;
c)           politika v oblasti vybavení;
d)           požadavky na kvalifikaci personálu
a rovněž příslušné požadavky na výcvik a plán výcviku;
e)           postupy řízení provozní bezpečnosti
a kvality;
f)            běžné postupy odbavování včetně
koordinace s uživateli letiště a řídícími orgány letiště, koordinace
činností a zvláštní postupy odbavování cestujících vyžadujících zvláštní
přístup;
g)           politika reakce na mimořádné
události;
h)           postupy řízení ochrany před
protiprávními činy.
Článek 22
Požadavky na pojištění
1.
Poskytovatelé služeb pozemního odbavování
a uživatelé letiště provádějící odbavování vlastními silami v Unii mají
pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při pozemním odbavování na území
daného členského státu, které zakládá nárok na odškodnění.
2.
Komise je zmocněna ke stanovení dalších podrobností
požadavků na pojištění a minimálních částek prostřednictvím aktu
v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42.
Článek 23
Platnost schválení
1.
Schválení je platné po dobu pěti let.
2.
Schválení je platné pro kategorie a/nebo
podkategorie služeb, které jsou v něm uvedeny.
3.
Poskytovatel služeb pozemního odbavování je kdykoli
schopen na žádost příslušného schvalovacího orgánu prokázat, že splňuje všechny
požadavky této kapitoly.
4.
Schvalovací orgán sleduje soulad s požadavky
této kapitoly. V každém případě přezkoumá soulad s těmito požadavky v
těchto případech:
a)      při podezření na výskyt možných potíží;
b)      na žádost schvalovacího orgánu jiného
členského státu nebo
c)      na žádost Komise.
5.
Schválení se předloží k novému posouzení,
pokud podnik poskytující služby pozemního odbavování:
a)      nezahájí provoz do dvanácti měsíců od udělení
schválení nebo
b)      ukončí provoz na více než dvanáct měsíců.
6.
Podnik poskytující služby pozemního odbavování
oznámí schvalovacímu orgánu:
a)      předem jakoukoli podstatnou změnu
v rozsahu své činnosti;
b)      bylo-li proti podniku zahájeno úpadkové
řízení.
Článek 24
Zrušení schválení
1.
Schvalovací orgán může schválení kdykoli zrušit,
jestliže poskytovatel služeb pozemního odbavování nebo uživatel letiště
provádějící odbavování vlastními silami nesplňuje vlastním přičiněním kritéria
stanovená v této kapitole. Důvody pro zrušení se sdělí dotyčnému
poskytovateli nebo uživateli letiště provádějícímu odbavování vlastními silami
a schvalovacím orgánům v ostatních členských státech.
2.
Schvalovací orgán schválení zruší, pokud
poskytovatel služeb pozemního odbavování vědomě nebo z nedbalosti poskytne
schvalovacímu orgánu nesprávné informace v souvislosti s některým
důležitým bodem.
Článek 25
Rozhodnutí o schváleních
1.
Schvalovací orgán rozhodne o žádosti co
nejrychleji, nejpozději však do dvou měsíců ode dne předložení všech nezbytných
informací, přičemž zohlední veškeré dostupné důkazy. Rozhodnutí se sdělí žadateli
a schvalovacím orgánům v ostatních členských státech. Zamítavé
rozhodnutí musí být odůvodněno.
2.
Schválení může být zamítnuto jen v případě, že poskytovatel
služeb pozemního odbavování nebo uživatel letiště provádějící odbavování
vlastními silami nesplňuje vlastním přičiněním kritéria uvedená v této
kapitole.
3.
Postupy pro udělení a zrušení schválení schvalovací
orgány zveřejní a informují o nich Komisi.
Článek 26
Vzájemné uznávání schválení
Schválení vydané v členském státě v souladu
s touto kapitolou umožňuje provozovateli poskytovat služby pozemního
odbavování, ať už jakožto poskytovatel služeb pozemního odbavování, nebo jakožto
uživatel letiště provádějící odbavení vlastními silami, ve všech členských
státech s výhradou podmínek uvedených ve schválení, a aniž jsou
dotčena omezení přístupu na trh v souladu s články 6 a 14.
Kapitola V — Povinnosti řídících orgánů
letiště a řídících orgánů centralizovaných infrastruktur
Článek 27
Přístup k centralizovaným infrastrukturám a zařízením
1.
Tento článek se vztahuje pouze na letiště, jejichž
roční objem provozu alespoň za předchozí tři roky nebyl nižší než
2 miliony cestujících nebo 50 000 tun nákladu.
2.
Řídící orgán letiště zveřejní seznam centralizovaných
infrastruktur na letišti.
3.
Řízení centralizovaných infrastruktur může být
vyhrazeno řídícímu orgánu letiště nebo jinému subjektu, který může
poskytovatelům služeb pozemního odbavování a uživatelům letiště
provádějícím odbavování vlastními silami uložit povinnost tyto infrastruktury
využívat. Řízení těchto infrastruktur se provádí transparentním, objektivním
a nediskriminačním způsobem.
4.
Řídící orgán letiště nebo případně veřejný orgán či
jiný subjekt, který řídící orgán letiště kontroluje, rozhodne objektivně
a po konzultaci s výborem uživatelů letiště a s podniky
poskytujícími služby pozemního odbavování na letišti o tom, které
infrastruktury budou centralizovány. Řídící orgán letiště nebo případně veřejný
orgán či jiný subjekt, který řídící orgán letiště kontroluje, zajistí, aby
infrastruktura nebo zařízení, jež byly definovány jako „centralizovaná
infrastruktura“, byly jako takové označeny a aby tato infrastruktura nebo zařízení
splňovaly požadavky této kapitoly.
5.
Nesouhlasí-li výbor uživatelů letiště s rozhodnutím
řídícího orgánu letiště o tom, že daná infrastruktura bude či nebude
centralizovaná, nebo s rozsahem její centralizace, může požádat, aby
o tom, zda dotčená infrastruktura bude či nebude centralizovaná a do
jaké míry, rozhodl nezávislý dozorový orgán dotčeného členského státu.
6.
Poskytovatelé služeb pozemního odbavování
a uživatelé letiště provádějící odbavování vlastními silami musí mít otevřený
přístup k infrastruktuře letiště, centralizovaným infrastrukturám
a letištním zařízením v míře nezbytné pro výkon jejich činností.
Řídící orgán letiště nebo případně řídící orgán centralizované infrastruktury
nebo případně veřejný orgán či jiný subjekt, který řídící orgán letiště nebo případně
řídící orgán centralizované infrastruktury kontroluje, může tento přístup vázat
na splnění podmínek, které jsou relevantní, objektivní, transparentní a nediskriminační.
7.
Prostor, který je na letišti k dispozici
k pozemnímu odbavování, se rozdělí mezi různé poskytovatele služeb
pozemního odbavování a uživatele letiště provádějící odbavování vlastními
silami, včetně nových účastníků, v míře nezbytné pro vykonávání jejich
práv a pro zajištění účinné a spravedlivé hospodářské soutěže na
základě relevantních, objektivních, transparentních a nediskriminačních pravidel
a kritérií.
8.
Je-li rozhodnutí o rozsahu centralizované
infrastruktury přeneseno před nezávislý dozorový orgán v souladu
s odstavcem 5 tohoto článku, použije se postup stanovený
v článku 6 směrnice 2009/12/ES.
Článek 28
Poplatky za centralizované infrastruktury a zařízení
1.
Tento článek se vztahuje pouze na letiště, jejichž
roční objem provozu alespoň za předchozí tři roky nebyl nižší než
2 miliony cestujících nebo 50 000 tun nákladu.
2.
Je-li užívání centralizovaných infrastruktur nebo
letištních zařízení zpoplatněno, řídící orgán letiště nebo případně řídící
orgán centralizované infrastruktury zajistí, aby výše poplatku byla stanovena na
základě relevantních, objektivních, transparentních a nediskriminačních kritérií.
3.
Řídící orgán letiště nebo případně řídící orgán
centralizované infrastruktury je oprávněn z účtovaných poplatků pokrýt své
náklady a zajistit si přiměřenou výnosnost aktiv. Tyto poplatky představují
plnění za poskytnutou službu.
4.
Výši poplatků uvedených v odstavci 1 stanoví
jednotlivá letiště po konzultaci s výborem uživatelů letiště
a s podniky poskytujícími služby pozemního odbavování na letišti.
Řídící orgán letiště nebo případně řídící orgán centralizované infrastruktury
poskytne každoročně výboru uživatelů letiště a podnikům poskytujícím
služby pozemního odbavování na letišti informace o složkách sloužících
jako základ pro stanovení poplatků. Tyto informace obsahují alespoň:
a)      seznam různých služeb
a infrastruktur poskytovaných za poplatky;
b)      metodiku použitou ke stanovení poplatků;
c)      celkovou strukturu nákladů ohledně
zařízení a služeb, k nimž se poplatky vztahují;
d)      příjmy z různých poplatků, celkové
náklady na služby, které jsou těmito poplatky pokryty, a výnosnost aktiv;
e)      veškeré finanční prostředky veřejných
orgánů přidělené na zařízení a služby, k nimž se poplatek vztahuje;
f)       předpokládaný výsledek navrhovaných
významných investic z hlediska jejich dopadu na kapacitu letiště.
5.
Řídící orgán letiště zveřejní výši poplatků, včetně
podrobného seznamu poskytovaných služeb, s cílem prokázat, že veškeré vybrané
poplatky za poskytování centralizovaných infrastruktur, prostoru pro pozemní
odbavování a základní služby, jež s poskytováním služeb pozemního
odbavování souvisejí, jsou používány výlučně k pokrytí všech nebo části
souvisejících nákladů. Řídící orgán centralizované infrastruktury případně sdělí
řídícímu orgánu letiště výši poplatků, včetně podrobného seznamu poskytovaných
služeb.
6.
Nesouhlasí-li výbor uživatelů letiště
s některým poplatkem, který stanovil řídící orgán letiště nebo případně
řídící orgán centralizované infrastruktury, může požádat, aby o výši
poplatku rozhodl nezávislý dozorový orgán dotčeného členského státu.
7.
Je-li rozhodnutí o výši poplatků přeneseno před
nezávislý dozorový orgán v souladu s odstavcem 6 tohoto článku,
použije se postup stanovený v článku 6 směrnice 2009/12/ES.
Článek 29
Právní oddělení
1.
Na letištích, jejichž roční objem provozu alespoň
za předchozí tři roky nebyl nižší než 2 miliony cestujících nebo
50 000 tun nákladu, řídící orgán letiště nebo řídící orgán centralizované
infrastruktury v případě, že poskytuje služby pozemního odbavování třetím
osobám, zřídí samostatný právní subjekt pro poskytování těchto služeb pozemního
odbavování.
Tento subjekt musí být z hlediska své právní
formy, organizace a rozhodování nezávislý na všech subjektech zapojených
do řízení letištní infrastruktury, poskytuje-li služby pozemního odbavování
třetím osobám řídící orgán letiště, a na všech subjektech zapojených do centralizované
infrastruktury, poskytuje-li služby pozemního odbavování třetím osobám řídící
orgán centralizované infrastruktury.
2.
Na letištích, jejichž roční objem provozu alespoň
za předchozí tři roky nebyl nižší než 2 miliony cestujících nebo
50 000 tun nákladu, nesmějí osoby odpovědné za řízení letištní
infrastruktury nebo za řízení centralizované infrastruktury být přímo ani
nepřímo součástí podnikových struktur nezávislého subjektu poskytujícího služby
pozemního odbavování.
3.
Právní subjekt poskytující služby pozemního
odbavování podle odstavce 1 nesmí získávat žádné financování formou křížových
dotací z leteckých činností souvisejících s řízením letištní
infrastruktury v případech, kdy služby pozemního odbavování zajišťuje
řídící orgán letiště, nebo z leteckých činností souvisejících
s řízením centralizované infrastruktury v případech, kdy služby
pozemního odbavování zajišťuje řídící orgán centralizované infrastruktury, což
by právnímu subjektu poskytujícímu služby pozemního odbavování umožnilo snížit
ceny, které za své služby pozemního odbavování účtuje třetím osobám.
4.
Pro účely tohoto článku se „leteckými činnostmi“
řídícího orgánu letiště rozumí veškeré činnosti, jež řídící orgán letiště
provádí na svém příslušném letišti a které jsou spojeny s poskytováním služeb
nebo infrastruktur uživatelům letiště, poskytovatelům služeb pozemního
odbavování v jejich funkci leteckého přepravce nebo cestujícím v letecké
dopravě užívajícím letiště, jako je výběr letištních poplatků, přidělování infrastruktur
a zařízení a opatření k zajištění bezpečnosti a ochrany před
protiprávními činy na letišti. Jiné než letecké činnosti zahrnují realitní činnosti
nebo jakékoli činnosti v jiném odvětví než v letecké dopravě.
5.
Po uzavření každého finančního roku ověří situaci
nezávislý auditor a veřejně prohlásí, že k žádnému financování formou
křížových dotací nedošlo. Získá-li právní subjekt provozující služby pozemního
odbavování křížové dotace z jiných než leteckých činností, subjekt řídící
letištní infrastrukturu nebo subjekt řídící centralizovanou infrastrukturu
prokáže, že je to v souladu s odstavcem 3.
Kapitola VI — Koordinace činností
a kvality
Článek 30
Úloha řídícího orgánu letiště při koordinaci služeb pozemního odbavování
1.
Řídící orgán letiště odpovídá za řádnou koordinaci činností
v oblasti pozemního odbavování na svém letišti. Řídící orgán letiště jako hlavní
koordinátor zejména zajistí, aby operace poskytovatelů služeb pozemního
odbavování a uživatelů letiště provádějících odbavování vlastními silami
byly v souladu s pravidly chování na letišti, jež jsou vymezena
v článku 31.
2.
Na letištích, jejichž roční objem provozu za tři po
sobě jdoucí roky nebyl nižší než 5 milionů cestujících nebo 100 000
tun nákladu, kromě toho:
a)      operace poskytovatelů služeb pozemního
odbavování a uživatelů letiště provádějících odbavování vlastními silami
musí odpovídat minimálním normám kvality, jež stanoví článek 32;
b)      řídící orgán letiště zajistí, aby operace
poskytovatelů služeb pozemního odbavování a uživatelů letiště
provádějících pozemní odbavování vlastními silami byly koordinovány
prostřednictvím rozhodnutí na základě spolupráce letišť a prostřednictvím
vhodného pohotovostního plánu.
3.
Ustanoveními tohoto článku nejsou dotčena pravidla
EU v oblasti hospodářské soutěže.
4.
Řídící orgán letiště předá orgánu organizace
Eurocontrol pro ověřování výkonnosti výroční zprávu o uplatňování opatření
uvedených v odstavci 2. Orgán pro ověřování výkonnosti předá
konsolidovanou zprávu Komisi.
5.
Řídící orgán letiště oznámí vnitrostátnímu
schvalovacímu orgánu všechny problémy s poskytovateli služeb pozemního
odbavování nebo s uživateli letiště provádějícími pozemní odbavování
vlastními silami, které na svém letišti zaznamená.
Článek 31
Pravidla chování
1.
Pro účely tohoto článku se „pravidly chování“ rozumějí
veškerá pravidla stanovená řídícím orgánem letiště, veřejným orgánem nebo jiným
subjektem, který kontroluje letiště za účelem řádného fungování letiště.
2.
Řídící orgán letiště, veřejný orgán nebo jiný
subjekt, který kontroluje letiště, může stanovit pravidla chování.
3.
Pravidla chování musí být v souladu těmito zásadami:
a)      musí být na různé poskytovatele služeb
pozemního odbavování nebo uživatele letiště uplatňována nediskriminačním způsobem;
b)      musí se vztahovat ke sledovanému cíli;
c)      nesmějí v praxi omezovat přístup na
trh ani svobodu odbavovat vlastními silami na nižší úroveň, než jaká je stanovena
tímto nařízením.
4.
Na základě návrhu řídícího orgánu letiště členský
stát případně může:
a)      zakázat poskytovateli služeb pozemního
odbavování nebo uživateli letiště provádějícímu odbavování vlastními silami poskytovat
služby pozemního odbavování nebo odbavovat vlastními silami, jestliže tento
poskytovatel nebo uživatel nedodržuje pravidla chování;
b)      požadovat, aby se poskytovatelé služeb
pozemního odbavování na letišti podíleli spravedlivým a nediskriminačním způsobem
na plnění závazků veřejné služby stanovených vnitrostátními právními předpisy,
včetně závazku zajišťovat trvalé služby.
Článek 32
Minimální normy kvality
1.
Pro účely tohoto článku se „minimálními normami
kvality“ rozumějí požadavky na minimální úroveň kvality služeb pozemního
odbavování.
2.
Na letištích, jejichž roční objem provozu alespoň
za předchozí tři roky nebyl nižší než 5 milionů cestujících nebo
100 000 tun nákladu, řídící orgán letiště nebo případně veřejný orgán
nebo jiný subjekt, který kontroluje letiště, stanoví minimální normy kvality
pro výkon služeb pozemního odbavování.
3.
Poskytovatelé služeb pozemního odbavování
a uživatelé letiště provádějící odbavování vlastními silami musí tyto
minimální normy kvality dodržovat. Uživatelé letiště a poskytovatelé
služeb pozemního odbavování musí kromě toho dodržovat minimální normy kvality
stanovené v rámci jejich smluvních vztahů.
4.
Minimální normy kvality se vztahují zejména na tyto
oblasti: provozní výkonnost, výcvik, informace a pomoc cestujícím, zejména
podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004[18] a v nařízení
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2006[19], rozhodování na základě
spolupráce, bezpečnost, ochrana před protiprávními činy, nouzová opatření
a životní prostředí.
5.
Minimální normy kvality musí být spravedlivé, transparentní,
nediskriminační a nesmějí být jimi dotčeny použitelné právní předpisy Unie,
včetně nařízení (ES) č. 261/2004 a (ES) č. 1107/2006. Musí být jednotné,
přiměřené a relevantní z hlediska kvality letištních operací.
V této souvislosti je třeba věnovat zvýšenou pozornost kvalitě celního
odbavování, ochraně před protiprávními činy na letišti a přistěhovaleckého
řízení.
6.
Minimální normy kvality musí vyhovovat
specifikacím, jež stanoví Komise. Komise je zmocněna k přijetí těchto
specifikací prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu
s článkem 42.
7.
Tyto normy před jejich stanovením projedná řídící
orgán letiště s výborem uživatelů letiště a s poskytovateli služeb
pozemního odbavování.
Článek 33
Povinnost podávat zprávy o výkonnosti služeb pozemního odbavování
1.
Na letištích, jejichž roční objem provozu alespoň
za tři po sobě jdoucí roky nebyl nižší než 5 milionů cestujících nebo
100 000 tun nákladu, poskytovatelé služeb pozemního odbavování
a uživatelé letiště provádějící odbavování vlastními silami podávají
Komisi zprávy o své provozní výkonnosti.
2.
Komise je zmocněna k přijetí podrobných
specifikací týkajících se obsahu a šíření povinnosti podávat zprávy
prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci v souladu
s článkem 42.
Článek 34
Výcvik
1.
Poskytovatelé služeb pozemního odbavování
a uživatelé letiště provádějící odbavení vlastními silami zajistí, aby
všichni jejich zaměstnanci zapojení do poskytování služeb pozemního odbavování,
včetně řídících pracovníků a pracovníků dozoru, pravidelně absolvovali zvláštní
a opakovací výcvik, který jim umožní plnit uložené úkoly.
2.
Každý zaměstnanec zapojený do poskytování služeb
pozemního odbavování musí absolvovat nejméně dvoudenní výcvik zaměřený na
plnění úkolů, které jsou mu uloženy. Každý zaměstnanec absolvuje příslušný výcvik
při nástupu na nové pracovní místo nebo po uložení nového úkolu.
3.
Má-li to význam pro výkon příslušných služeb
pozemního odbavování, je výcvik zaměřen přinejmenším na:
a)      ochranu před protiprávními činy, včetně
kontroly ochrany před protiprávními činy, ochrany provozu před protiprávními
činy, bezpečnostních zařízení a řízení bezpečnostních hrozeb;
b)      nebezpečné zboží;
c)      bezpečnost neveřejných prostorů letiště,
včetně bezpečnostní filozofie, bezpečnostních nařízení, hrozeb, lidského
faktoru, označení neveřejných prostorů letiště, mimořádných situací, prevence
škod způsobených cizími předměty, osobní ochrany, havárií, nehod a případů, kdy
k nim téměř došlo, a dozoru nad bezpečností neveřejných prostorů letiště;
d)      výcvik řidičů vozidel v neveřejných prostorách
letiště, včetně obecných povinností a postupů (postupy za snížené
viditelnosti), výbavy vozidel, letištního řádu a rozvržení dopravních a
provozních ploch;
e)      provoz a řízení pozemního vybavení
(GSE), včetně údržby a provozu tohoto vybavení ;
f)       kontrolu nákladu, včetně odborné
způsobilosti a znalostí týkajících se hmotnosti a vyvážení, konstrukčních
limitů zatížení letadel, zařízení jednotkových nákladů, nakládky hromadných
nákladů, ložných listů, tabulek/schémat vyvážení, hlášení o pokynech k nakládce
(LIR), hlášení o nakládce a kontroly nákladu nebezpečného zboží;
g)      funkční výcvik pro odbavování
cestujících, včetně výcviku týkajícího se nástupních mostů pro cestující
a poskytování informací a pomoci cestujícím v souladu
s nařízeními (ES) č. 261/2004 a (ES) č. 1107/2006;
h)      funkční výcvik pro odbavování zavazadel;
i)       výcvik v manipulaci s letadly
a nakládce letadel;
j)       pozemní pohyb letadel, včetně operací spojených
s pozemním pohybem letadel, provozu vybavení, postupů pro spojování a rozpojování
letadla s vybavením, ruční signalizace pro pozemní pohyb letadel, řazení
letadel a pomoci při pozemním pohybu letadel;
k)      odbavování nákladu a pošty, včetně
platných zákazů a omezení obchodu se zbožím;
l)       výcvik v koordinaci průletového odbavení
letadel;
m)     životní prostředí, včetně kontroly úniků,
řízeného vypouštění odpadu a nakládání s odpadem;
n)      nouzová opatření a řízení nepředvídatelných
situací;
o)      systémy podávání zpráv;
p)      externí zajištění kontroly kvality.
4.
Každý poskytovatel služeb pozemního odbavování
a uživatel letiště provádějící odbavování vlastními silami podává
každoročně řídícímu orgánu letiště zprávu o plnění svých povinností
v oblasti výcviku.
Článek 35
Subdodávky
1.
Aniž jsou dotčeny odstavce 2, 3 a 4, poskytovatelé
služeb pozemního odbavování mohou najmout subdodavatele.
2.
Uživatelé letiště provádějící odbavování vlastními
silami mohou zadat služby pozemního odbavování subdodavateli jen tehdy,
nejsou-li dočasně schopni provádět odbavování vlastními silami z důvodu
vyšší moci.
3.
Subdodavatelé nesmějí služby pozemního odbavování
zadat jinému subdodavateli.
4.
Poskytovatel služeb pozemního odbavování uvedený
v čl. 11 odst. 1 nesmí zadat služby pozemního odbavování subdodavateli
vyjma případů, kdy není dočasně schopen tyto služby pozemního odbavování poskytovat
z důvodu vyšší moci.
5.
Poskytovatel služeb pozemního odbavování
a uživatel letiště provádějící odbavování vlastními silami, který používá
jednoho nebo více subdodavatelů, zajistí, aby tito subdodavatelé plnili
povinnosti, jež poskytovatelům služeb pozemního odbavování ukládá toto nařízení.

6.
Poskytovatel služeb pozemního odbavování
a uživatel letiště provádějící odbavování vlastními silami, který používá
jednoho nebo více subdodavatelů, oznámí jméno a činnost příslušných
subdodavatelů řídícímu orgánu letiště.
7.
Požádá-li poskytovatel služeb pozemního odbavování
o oprávnění k poskytování služeb pozemního odbavování na základě výběrového
řízení stanoveného v článku 7, uvede počet, činnost a jména
subdodavatelů, kterých hodlá využít.
Kapitola VII — Mezinárodní vztahy
Článek 36
Vztahy s třetími zeměmi
1.
Aniž jsou dotčeny mezinárodní závazky Unie, může
Komise v souladu s přezkumným procesem podle čl. 43 odst. 3
rozhodnout, aby členský stát nebo členské státy přijaly opatření, a to včetně
úplného nebo částečného pozastavení práva přístupu poskytovatelů služeb
pozemního odbavování a uživatelů letišť provádějících odbavování vlastními
silami,kteří pocházejí z třetí země, na trh pozemního odbavování na svém
území, s cílem odstranit diskriminační jednání dotyčné třetí země, kdykoliv se
zdá, že třetí země ve vztahu k přístupu na trh odbavovacích služeb nebo trh
odbavování vlastními silami:
a)      nezajišťuje právně ani fakticky
poskytovatelům služeb pozemního odbavování a uživatelům letišť provádějícím
odbavování vlastními silami, kteří pocházejí z některého členského státu, podmínky
srovnatelné s těmi, jaké daný členský stát zajišťuje na svých letištích
poskytovatelům služeb pozemního odbavování a uživatelům letišť
provádějícím odbavování vlastními silami, kteří pocházejí z uvedené třetí
země;
b)      zajišťuje právně nebo fakticky
poskytovatelům služeb pozemního odbavování a uživatelům letišť
provádějícím odbavování vlastními silami, kteří pocházejí z některého
členského státu, méně příznivé podmínky, než jaké zajišťuje svým vlastním
poskytovatelům služeb pozemního odbavování a uživatelům letišť provádějícím
odbavování vlastními silami, nebo
c)      zajišťuje poskytovatelům služeb pozemního
odbavování a uživatelům letišť provádějícím odbavování vlastními silami, kteří
pocházejí z jiných třetích zemí, příznivější podmínky, než jaké zajišťuje poskytovatelům
služeb pozemního odbavování a uživatelům letišť provádějícím odbavování
vlastními silami, kteří pocházejí z některého členského státu.
2.
Za poskytovatele služeb pozemního odbavování a uživatele
letišť provádějícího odbavování vlastními silami, který pochází ze třetí země,
se považuje právnická nebo fyzická osoba zřízená v souladu s právními
předpisy této třetí země a mající své sídlo, ústřední správu nebo hlavní
místo podnikání na území této třetí země.
3.
Unie a/nebo členské státy zajistí, aby z hlediska práv
přístupu na trh ve třetích zemích nedocházelo k diskriminaci mezi
uživateli letišť z Unie poskytujícími služby pozemního odbavování třetím osobám
a jinými poskytovateli služeb pozemního odbavování z Unie.
Kapitola VIII — Povinnosti v oblasti
podávání zpráv a sledování
Článek 37
Povinnosti členských států v oblasti podávání zpráv
1.
Členské státy do 1. července každého roku
zašlou Komisi seznam letišť, na která se vztahuje alespoň jedno z omezení
přístupu na trh odbavovacích služeb stanovených v čl. 6 odst. 2
nebo v článku 14.
2.
Členské státy do 1. července každého roku
poskytnou Komisi seznam poskytovatelů služeb pozemního odbavování
a uživatelů letišť provádějících odbavování vlastními silami, jež členské
státy schválily v souladu s kapitolou IV o schvalovacích postupech.

Článek 38
Zveřejnění seznamů letišť
Komise do konce každého roku zveřejní v Úředním
věstníku Evropské unie tyto informace:
a)           seznam letišť Unie, jejichž roční
objem provozu alespoň za předchozí tři roky nebyl nižší než 5 milionů
cestujících nebo 100 000 tun nákladu;
b)           seznam letišť Unie, jejichž roční
objem provozu alespoň za předchozí tři roky nebyl nižší než 2 miliony
cestujících nebo 50 000 tun nákladu;
c)           seznam letišť Unie otevřených pro
veřejnou obchodní dopravu;
d)           seznam letišť, na která se vztahují
omezení podle čl. 6 odst. 2 nebo podle článku 14;
e)           seznam poskytovatelů služeb
pozemního odbavování a uživatelů letišť provádějících odbavování vlastními
silami, kteří byli schváleni v souladu s kapitolou IV o schvalovacích
postupech.
Článek 39
Hodnotící a informační zpráva
1.
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě
zprávu o provádění tohoto nařízení nejpozději pět let ode dne
použitelnosti tohoto nařízení. Ve zprávě se zejména posoudí veškeré významné
dopady na kvalitu služeb pozemního odbavování a na podmínky zaměstnávání a podmínky
pracovní. Zpráva musí u vybraných letišť obsahovat následující soubor ukazatelů
a kritérií:
a)      průměrný počet poskytovatelů služeb
pozemního odbavování na letištích Unie pro jedenáct kategorií služeb;
b)      počet uživatelů letišť provádějících
odbavování vlastními silami na letištích Unie pro jedenáct kategorií
služeb;
c)      počet letišť, na kterých je počet
poskytovatelů služeb pozemního odbavování omezen, a rozsah těchto omezení;
d)      počet společností, jež byly schváleny
některým členským státem a provozují činnost v jiném členském státě;
e)      stanovisko zúčastněných stran
k systému schvalování (kritéria schvalování, otázky spojené s prováděním,
ceny atd.);
f)       počet poskytovatelů služeb pozemního
odbavování a uživatelů letišť provádějících odbavování vlastními silami,
kteří provozují činnost v Unii (souhrnný);
g)      režim cen a systém řízení
centralizovaných infrastruktur na jednotlivých letištích;
h)      tržní podíl řídícího orgánu letiště na
podnikání v oboru pozemního odbavování na každém letišti pro jedenáct
kategorií služeb;
i)       tržní podíl uživatelů letišť
poskytujících odbavování třetím osobám na každém letišti pro všechny kategorie
služeb;
j)       bezpečnostní incidenty související se
službami pozemního odbavování;
k)      stanovisko zúčastněných stran ke kvalitě
služeb pozemního odbavování na letištích z hlediska odborné způsobilosti personálu,
životního prostředí, ochrany před protiprávními činy a koordinace činností
(rozhodování založené na spolupráci, nouzová opatření, výcvik v kontextu
letiště, subdodávky);
l)       minimální normy kvality pro podniky poskytující
služby pozemního odbavování;
m)     údaje o výcviku;
n)      převod pracovníků a jeho dopad na
ochranu zaměstnanců;
o)      zaměstnanost a pracovní podmínky
v odvětví pozemního odbavování.
2.
Komise a členské státy spolupracují při
shromažďování informací pro účely vypracování zprávy uvedené
v odstavci 1.
3.
Na základě této zprávy může Komise rozhodnout, zda
je nutná revize tohoto nařízení.
Kapitola IX – Sociální ochrana
Článek 40
Sociální ochrana
Aniž je dotčeno použití tohoto nařízení
a s výhradou ostatních ustanovení práva Unie mohou členské státy
přijímat nezbytná opatření k zajištění ochrany práv pracujících.
Kapitola X — Opravný prostředek proti
rozhodnutím nebo jednotlivým opatřením
Článek 41
Právo na opravný prostředek
1.
Členské státy nebo případně řídící orgány letišť
zajistí, aby kterákoliv osoba, která prokáže oprávněný zájem, měla právo na opravný
prostředek proti rozhodnutím nebo jednotlivým opatřením přijatým v souladu
s čl. 6 odst. 2 (pozemní odbavování pro třetí osoby), články 7
až 10 (výběrové řízení), článkem 13 (ostrovní letiště), články 23 a 24
(rozhodnutí o schválení), článkem 27 (přístup k centralizovaným
infrastrukturám a zařízením), článkem 28 (poplatky za centralizované
infrastruktury a zařízení), článkem 31 (pravidla chování) a článkem 32
(minimální normy kvality).
2.
Opravný prostředek je možno podat
u vnitrostátního soudu nebo jiného veřejného orgánu, než je řídící orgán
letiště, který je případně nezávislý na veřejném orgánu, jenž řídící orgán
letiště kontroluje. Pokud to toto nařízení stanoví, podává se opravný
prostředek u nezávislého dozorového orgánu.
Kapitola XI – Ustanovení o provedení
a přenesených pravomocech
Článek 42
Výkon přenesené pravomoci
1.
Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená
Komisi podléhá podmínkám stanoveným v tomto článku.
2.
Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci
uvedené v článcích 22, 32 a 33 je svěřena na dobu neurčitou po vstupu
tohoto nařízení v platnost.
3.
Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení
pravomoci uvedené v článku 22, 32 a 33 kdykoli zrušit. Rozhodnutím
o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí
nabývá účinku dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie
nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již
platných aktů v přenesené pravomoci.
4.
Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise
neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5.
Akt v přenesené pravomoci přijatý podle
článků 22, 32 a 33 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský
parlament a Rada nevysloví ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení aktu
Evropskému parlamentu a Radě námitky, nebo pokud před uplynutím této lhůty
Evropský parlament a Rada Komisi informují, že námitky nevysloví. Z podnětu
Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 43
Postup projednávání ve výboru
1.
Komisi je nápomocen výbor ve smyslu nařízení (EU)
č. 182/2011.
2.
Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se
článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011. Má-li být získáno stanovisko
výboru písemným postupem, je tento postup ukončen bez výsledku, pokud o tom ve
lhůtě pro podání stanoviska rozhodne předseda výboru nebo o to požádá
prostá většina členů výboru.
3.
Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se
článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Má-li být získáno stanovisko
výboru písemným postupem, je tento postup ukončen bez výsledku, pokud o tom ve
lhůtě pro podání stanoviska rozhodne předseda výboru nebo o to požádá
prostá většina členů výboru.
Kapitola XII — Závěrečná ustanovení
Článek 44
Zrušení
Směrnice 96/67/ES se zrušuje s účinkem ode dne
použitelnosti tohoto nařízení.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za
odkazy na toto nařízení.
Článek 45
Přechodná ustanovení
1.
Oprávnění poskytovatelů vybraných v souladu
s článkem 11 směrnice 96/67/ES přede dnem použitelnosti tohoto
nařízení trvá za podmínek stanovených ve směrnici 96/67/ES až do uplynutí
předpokládaného období, na které byli původně vybráni.
2.
Na letištích, kde byli podle čl. 6
odst. 2 směrnice 96/67/ES vybráni pouze dva poskytovatelé pro každou
kategorii služeb a kde mají být podle čl. 6 odst. 2 tohoto
nařízení vybráni nejméně tři poskytovatelé, se výběrové řízení v souladu
s články 7 až 13 tohoto nařízení zorganizuje tak, aby třetí
poskytovatel byl vybrán a mohl zahájit provoz nejpozději do jednoho roku
ode dne použitelnosti tohoto nařízení.
3.
Schválení vydaná v souladu
s článkem 14 směrnice 96/67/ES zůstávají v platnosti až do
skončení své platnosti, ale v každém případě nejdéle dva roky ode dne
použitelnosti tohoto nařízení.
4.
Bylo-li podniku vydáno schválení v souladu
s tímto nařízením, požádá do dvou měsíců o zrušení všech schválení,
která mu byla vydána v souladu s článkem 14 směrnice 96/67/ES.
Jestliže však platnost schválení vydaného v souladu s článkem 14
směrnice 96/67/ES má skončit během dvou měsíců po vydání nového schválení
v souladu s tímto nařízením, není podnik povinen o zrušení žádat.
5.
Článek 26 tohoto nařízení se nevztahuje na
schválení vydaná v souladu s článkem 14 směrnice 96/67/ES.
Článek 46
Vstup v platnost a použitelnost
Tato nařízení vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije ode dne XX.XX.20XX [osmnáct
měsíců ode dne přijetí].
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne .
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda/předsedkyně                                   předseda/předsedkyně
PŘÍLOHA
SEZNAM
KATEGORIÍ SLUŽEB POZEMNÍHO ODBAVOVÁNÍ
1.
Pozemní správa a dozor zahrnují tyto
podkategorie:
1.1.
služby reprezentace a spolupráce
s místními orgány nebo jinými osobami, vyplácení peněžních náhrad
v zastoupení uživatele letiště a poskytování kancelářských prostor
pro jejich zástupce;
1.2.
kontrolu nákladu, předávání zpráv
a telekomunikace;
1.3.
manipulaci, skladování, údržbu a správu
zařízení jednotkových nákladů;
1.4.
veškeré ostatní dozorové služby před letem, během
letu a po letu a veškeré ostatní správní služby požadované uživatelem
letiště.
2.
Odbavování cestujících zahrnuje veškeré druhy informací
a pomoci cestujícím – včetně informací a pomoci poskytovaných v rámci
příslušných právních předpisů EU o právech cestujících – při jejich
příletu, odletu, tranzitu nebo přestupu včetně kontroly letenek
a cestovních dokladů, registrace zavazadel a jejich přepravy do
třídicího prostoru.
3.
Odbavování zavazadel zahrnuje manipulaci se
zavazadly v třídicím prostoru, jejich třídění, přípravu k odletu,
nakládání na zařízení určené k jejich přemísťování z letadla na
třídicí prostor a zpět a jejich vykládání z tohoto zařízení
a přepravu zavazadel z třídicího prostoru do prostoru jejich
vyzvedávání.
4.
Manipulace s nákladem a poštou zahrnuje
tyto podkategorie:
4.1.
u nákladu: fyzickou manipulaci
s vyváženým, převáženým a dováženým nákladem, manipulaci
s příslušnými dokumenty, celní postupy a provádění veškerých postupů pro
zajištění ochrany před protiprávními činy dohodnutých mezi stranami nebo
vyžadovaných okolnostmi;
4.2.
u pošty: fyzickou manipulaci s přicházející
a odesílanou poštou, manipulaci s příslušnými dokumenty
a provádění veškerých postupů pro zajištění ochrany před protiprávními
činy dohodnutých mezi stranami nebo vyžadovaných okolnostmi.
5.
Manipulace na rampě zahrnuje tyto podkategorie:
5.1.
řazení letadla na zemi při příletu a odletu;
5.2.
pomoc při parkování letadla a zajišťování
vhodných zařízení;
5.3.
komunikaci mezi letadlem a poskytovatelem
služeb v neveřejném prostoru letiště;
5.4.
nakládání a vykládání letadla včetně
zajišťování a obsluhování nezbytných prostředků a dopravu posádky
a cestujících mezi letadlem a terminálem a dopravu zavazadel
mezi letadlem a terminálem;
5.5.
zajišťování a obsluhu vhodných prostředků pro
startování motorů;
5.6.
přemísťování letadla při příletu a odletu,
stejně jako zajišťování a obsluhu vhodných zařízení;
5.7.
dopravu potravin a nápojů, jejich nakládku do
letadla a vykládku z letadla.
6.
Obsluha letadel zahrnuje tyto podkategorie:
6.1.
vnější a vnitřní čistění letadla, obsluhu
toalet a zásobníků na vodu;
6.2.
chlazení a vyhřívání kabiny, odstraňování
sněhu a ledu, odmrazování letadla;
6.3.
úklid kabiny včetně jejího vhodného vybavení,
skladování vybavení.
7.
Manipulace s pohonnými hmotami a oleji
zahrnuje tyto podkategorie:
7.1.
organizování a provádění činností spojených
s tankováním pohonných hmot a jejich vypouštěním, včetně skladování
pohonných hmot, a to i v prostorách přiléhajících
k letišti, a kontroly kvality a množství dodávek pohonných hmot;
7.2.
doplňování oleje a ostatních kapalin.
8.
Údržba letadel zahrnuje tyto podkategorie:
8.1.
běžnou obsluhu prováděnou před odletem;
8.2.
obsluhu, která není běžná a je požadována
uživatelem letiště;
8.3.
zajišťování a správu náhradních dílů
a vhodného vybavení;
8.4.
vyžadování rezervace pro vhodné parkování nebo
prostor hangáru pro provedení údržby.
9.
Letové činnosti a správa posádky zahrnují tyto
podkategorie:
9.1.
přípravu letu na odletovém letišti nebo na
kterémkoliv jiném místě;
9.2.
pomoc při příletu včetně nového odbavení, je-li
třeba;
9.3.
služby po skončení letu;
9.4.
správu posádek.
10.
Povrchová doprava zahrnuje tyto podkategorie:
10.1.
pořádání a provádění dopravy posádky,
cestujících, zavazadel, nákladu a pošty mezi různými terminály stejného
letiště, vyjma dopravu mezi letadlem a kterýmkoliv jiným místem
v obvodu stejného letiště;
10.2.
veškerou zvláštní dopravu požadovanou uživatelem
letiště.
11.
Zásobovací služby zahrnují tyto podkategorie:
11.1.
spolupráci s dodavateli a s jejich
vedením;
11.2.
skladování potravin a nápojů a vybavení
nezbytného pro jejich přípravu;
11.3.
čištění tohoto vybavení;
11.4.
přípravu a dodávku tohoto vybavení
a potravin.
[1]               Odhad IAHA (sdružení nezávislých poskytovatelů služeb
odbavování) pro potřeby jeho členů. Ne všichni poskytovatelé služeb pozemního
odbavování jsou členy IAHA; je možné, že v odvětví služeb pozemního
odbavování pracuje více než 110 000 zaměstnanců.
[2]               Konzultace zúčastněných stran a „Středisko pro sledování
trhu letecké dopravy – výroční zprávy“ dostupné na internetové stránce:
http://ec.europa.eu/transport/air/observatory_market/annual_reports_en.htm.
[3]               KOM(2010) 623.
[4]               KOM(2006) 821 v konečném znění.
[5]               Prohlášení obchodních sdružení EU zastupujících letiště
(Mezinárodní rada letišť – Evropa), nezávislých poskytovatelů služeb pozemního
odbavování (IAHA) a odborů (Evropská federace pracovníků v dopravě – ETF)
ze dne 7. dubna 2011. K dispozici na internetové stránce:
https://www.itfglobal.org/files/seealsodocs/28646/Statement%20GH%20ACI%20IAHA%20ETF%20070411.pdf.
[6]               Usnesení Evropského parlamentu ze dne 11. října 2007 o
kapacitě letišť a pozemním odbavení: směrem k účinnější politice,
(2007/2092(INI)), k dispozici na internetové stránce: http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&language=CS&reference=P6-TA-2007-0433
[7]               „Studie o dopadu směrnice 96/67/ES na služby pozemního
odbavování v letech 1996–2007“, Středisko pro výzkum letišť, únor 2009. K
dispozici na internetové stránce: http://ec.europa.eu/transport/air/studies/doc/airports/2009_02_ground_handling.pdf.
[8]               „Možná revize směrnice 96/67/ES o přístupu na trh
odbavovacích služeb na letištích Společenství“, Steer Davies Gleave, červen
2010. K dispozici na internetové stránce:
http://ec.europa.eu/transport/air/studies/airports_en.htm.
[9]               Výbor uživatelů letiště je výborem zástupců uživatelů
letiště (tj. leteckých společností) zřízeným na každém letišti.
[10]             Centralizované infrastruktury jsou infrastruktury „užívané
pro poskytování služeb pozemního odbavování, jejichž složitost, náklady nebo
vliv na životní prostředí neumožňují rozdělení nebo zdvojení služeb“.
[11]             Rozsudek Soudního dvora ve věci Komise v. Itálie, C-460/02,
ze dne 9. prosince 2004. Rozsudek Soudního dvora ve věci Komise v. Německo,
C-386/03, ze dne 14. července 2005.
[12]             Úř. věst. C, s. .
[13]             Úř. věst. C, s. .
[14]             Úř. věst. L 272, 25.10.1996, s. 36.
[15]             KOM(2011) 144 v konečném znění.
[16]             Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13.
[17]             Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o
sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv
zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů,
Úř.věst. L82, 22.3.2001, s.16.
[18]             Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1.
[19]             Úř. věst. L 204, 26.7.2006, s. 1.