				|

		52012PC0526

			Návrh ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se mění rozhodnutí č. 573/2007/ES, rozhodnutí č. 575/2007/ES a rozhodnutí Rady 2007/435/ES s cílem zvýšit míru spolufinancování ze strany Evropského uprchlického fondu, Evropského návratového fondu a Evropského fondu pro integraci státních příslušníků třetích zemí, pokud jde o některá ustanovení týkající se finančního řízení, v souvislosti s některými členskými státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi /* COM/2012/0526 final - 2012/0252 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
·
Odůvodnění a cíle
Trvající
finanční a hospodářská krize zvyšuje tlak na vnitrostátní
finanční zdroje za stavu, kdy členské státy snižují své
rozpočty. V této souvislosti je obzvláště důležité
zaručit hladké provedení programů přijatých v rámci
čtyř fondů zřízených jako součást obecného programu
„Solidarita a řízení migračních toků“ (dále jen „fondy“).
Tím by se zajistil přísun peněz do ekonomiky.
Provádění
programů je ovšem často obtížné vzhledem k problémům s likviditou
způsobeným rozpočtovými omezeními, jež mají nezřídka za následek
škrty ve výdajích a následně ještě prohlubují problémy
v době déle trvající krize. To platí zejména v těch
členských státech, které byly krizí postiženy nejvíce a obdržely
finanční pomoc v rámci programu z evropského mechanismu finanční
stabilizace (EFSM), z Evropského nástroje finanční stability (EFSF)
či formou dvoustranné půjčky, pokud jde o země eurozóny,
nebo z mechanismu platební bilance (BoP) pro země, jež nejsou
součástí eurozóny. Zatím o finanční pomoc v rámci různých
podpůrných mechanismů požádalo šest zemí, včetně
Řecka, které rovněž obdrželo finanční pomoc ještě před
zřízením EFSM formou dvoustranných půjček. Těchto šest zemí
se také s Komisí dohodlo na makroekonomickém ozdravném programu. Jedná se o
tyto země: Maďarsko, Rumunsko, Lotyšsko (v rámci mechanismu platební
bilance), Portugalsko, Řecko a Irsko (v rámci EFSM, EFSF či
dvoustranně). Je nutné podotknout, že v případě Maďarska
platnost programu vypršela v roce 2010 a u Lotyšska na začátku roku
2012.
Aby bylo
zaručeno, že členské státy, které čerpají z mechanismu
finanční podpory (nebo jakýkoli další členský stát, jehož se taková
pomoc může týkat v budoucnu), i nadále prováděly na místě
programy přijaté v rámci fondů a uvolňovaly prostředky
na projekty, obsahuje tento návrh ustanovení, která by Komisi umožnila ve
vztahu k těmto zemím zvýšit míru spolufinancování ze strany Unie pro
jakýkoli nástroj financování, a to na dobu, po kterou čerpají finanční
pomoc z jednoho z podpůrných mechanismů. Tím se členským
státům poskytnou dodatečné finanční zdroje a usnadní další
praktické provádění programů.
·
Obecné souvislosti
Není pochyb o tom,
že prohlubující se finanční krize v některých členských
státech má zásadní vliv na reálnou ekonomiku, mimo jiné z důvodu výše
nakumulovaného dluhu a obtíží, kterým čelí vlády, když si na trhu
chtějí půjčovat peníze za udržitelné náklady.
Komise velmi
aktivně předkládala návrhy, jak na současnou finanční krizi
a její sociálně-ekonomické dopady nejlépe reagovat. Její tři návrhy,
jak tyto otázky řešit, byly přijaty. Prvním se reviduje nařízení
(ES) č. 1083/2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální
rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti s cílem zvýšit
částku příspěvku Unie, která se vyplácí prostřednictvím
průběžných plateb a plateb konečného zůstatku, až o 10
procentních bodů nad současnými limity (nařízení (EU) č.
1311/2011 ze dne 13. prosince 2011). Druhý návrh reviduje nařízení Rady
(ES) č. 1698/2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského
zemědělského fondu pro rozvoj venkova s cílem zvýšit míru
příspěvku fondů až na 95 % v regionech způsobilých podle
konvergenčního cíle, nejvzdálenějších regionech a na menších
ostrovech v Egejském moři a na úroveň 85 % v dalších regionech
(nařízení (EU) č. 1312/2011 ze dne 19. prosince 2011). Třetí
návrh reviduje nařízení (ES) č. 1198/2006 o Evropském rybářském
fondu a umožňuje zvýšit částku příspěvku Unie
prostřednictvím průběžných plateb a plateb konečného
zůstatku až o 10 procentních bodů nad současnými limity
(nařízení (EU) č. 387/2012 ze dne 19. dubna 2012).
·
Platné předpisy v oblasti návrhu
Článek 14 rozhodnutí Evropského
parlamentu a Rady č. 573/2007/ES ze dne 23. května 2007 o
zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013 jako
součásti obecného programu „Solidarita a řízení migračních
toků“ stanoví, že míra spolufinancování ze strany Unie u podpořených
opatření v zásadě nepřesahuje 50 %. Článek 14 taktéž
stanoví, že tato míra spolufinancování ze strany Unie může být zvýšena na
75 %, jestliže se na dotyčný členský stát vztahuje Fond soudržnosti
nebo pokud opatření řeší konkrétní priority uvedené ve strategických
pokynech.
Článek 15 rozhodnutí Evropského
parlamentu a Rady č. 575/2007/ES ze dne 23. května
2007 o zřízení Evropského návratového fondu na období 2008 až 2013
jako součásti obecného programu „Solidarita a řízení
migračních toků“ a článek 13 rozhodnutí Rady 2007/435/ES ze dne
25. června 2007 o zřízení Evropského fondu pro integraci
státních příslušníků třetích zemí na období 2007 až 2013 jako
součásti obecného programu „Solidarita a řízení migračních
toků“ mají stejný obsah jako výše zmíněný článek 14 rozhodnutí
č. 573/2007/ES.
Ustanovení čl. 21 odst. 3 rozhodnutí
573/2007/ES stanoví, že finanční pomoc z Evropského návratového fondu na
mimořádná opatření nepřesáhne 80 % nákladů každého
opatření.
·
Soulad s ostatními politikami a cíli Unie
Návrh je v souladu s ostatními návrhy a iniciativami přijatými
Evropskou komisí v reakci na finanční krizi.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ
ZÚČASTNĚNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADŮ
·
Konzultace zúčastněných stran
S externími zúčastněnými stranami nebyly vedeny konzultace.
·
Sběr a využití výsledků odborných
konzultací
Nebylo třeba využít externích odborných konzultací.
·
Analýza dopadů
Návrh Komisi umožní uplatnit vyšší míry
spolufinancování u zemí, které pobírají podporu z jednoho z podpůrných
mechanismů.
Nebude třeba dodatečného
rozpočtu, jelikož roční vnitrostátní příděl
prostředků z fondů pro země a programy na programové
období 2007–2013 se nemění.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
·
Shrnutí návrhu
Navrhuje se změnit článek 14 a
čl. 21 odst. 3 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 573/2007/ES
s cílem umožnit, aby byla míra spolufinancování ze strany Unie, jenž se
vtahuje na programy Evropského uprchlického fondu dotyčných členských
států, zvýšena o 20 procentních bodů, jestliže tyto státy pobírají
podporu z jednoho z podpůrných programů. Podobně se také
navrhuje změnit článek 15 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady
č. 573/2007/ES a článek 13 rozhodnutí Rady 2007/435/ES.
Jakmile je přijato rozhodnutí poskytující
finanční pomoc členskému státu, který je zahrnut do jednoho z
podpůrných mechanismů, tento členský stát může Komisi
předložit buď návrh ročního programu, nebo návrh
přepracovaného ročního programu, a tím žádat o zvýšení míry
spolufinancování ze strany Unie.
Aby mohl členský stát oprávněně
uplatnit zvýšenou míru spolufinancování ze strany Unie, musí zároveň
v momentě předložení návrhu ročního programu, nebo návrhu
přepracovaného ročního programu čerpat podporu z jednoho z
podpůrných mechanismů. Jakmile je ovšem nějaké opatření
zvláštního ročního programu spolufinancováno zvýšenou mírou
spolufinancování ze strany Unie, zůstává v tomto režimu až do uplynutí
období způsobilosti souvisejícího ročního programu nezávisle na tom,
zda dotyčný členský stát stále čerpá podporu z jednoho z
podpůrných mechanismů.
·
Právní základ
Rozhodnutí
Evropského parlamentu a Rady č. 573/2007/ES ze dne
23. května 2007 o zřízení Evropského uprchlického fondu na
období 2008 až 2013 jako součásti obecného programu „Solidarita
a řízení migračních toků“,
Rozhodnutí
Evropského parlamentu a Rady č. 575/2007/ES ze dne
23. května 2007 o zřízení Evropského návratového fondu na
období 2008 až 2013 jako součásti obecného programu „Solidarita
a řízení migračních toků“,
Rozhodnutí Rady
2007/435/ES ze dne 25. června 2007 o zřízení Evropského
fondu pro integraci státních příslušníků třetích zemí na období
2007 až 2013 jako součásti obecného programu „Solidarita
a řízení migračních toků“.
Na základě
zásady sdíleného řízení mezi Komisí a členskými státy obsahují tato
rozhodnutí ustanovení o procesu programování a rovněž o opatřeních
týkajících se řízení programů (včetně finančního),
jejich monitorování, finanční kontroly a hodnocení projektů.
·
Zásada subsidiarity
Návrh je v souladu
se zásadou subsidiarity, pokud jde o jeho účel poskytnout větší
podporu z fondů některým členským státům, které mají vážné
obtíže, zejména pak problémy s hospodářským růstem, finanční
stabilitou a se zhoršením schodku a zadlužením, což odráží vnitřní
strukturální problémy a mezinárodní hospodářské a finanční
prostředí. V této souvislosti je nezbytné vytvořit na úrovni Evropské
unie přechodný mechanismus, který Evropské unie umožní v rámci fondů
spolufinancovat náklady na základě ověřených výdajů s
použitím vyšší míry spolufinancování.
·
Zásada proporcionality
Návrh je v souladu se zásadou proporcionality.
Tento návrh je
skutečně přiměřený, neboť významně poskytuje
zvýšenou podporu z fondů členským státům nacházejícím se v
obtížích nebo ohroženým závažnými obtížemi způsobenými mimořádnými
událostmi, které nemohou ovlivnit a které spadají pod podmínky nařízení
Rady (EU) č. 407/2010 (o zavedení evropského mechanismu finanční
stabilizace, EFSM) nebo které ze stejných důvodů čerpají
finanční podporu z Evropského nástroje finanční stability (EFSF),
evropského mechanismu stability (ESM), nebo státům nacházejícím se v
obtížích nebo vážně ohroženým obtížemi, které se týkají jejich platební
bilance a které spadají pod podmínky nařízení Rady (ES) č. 332/2002.
Tato skutečnost by se taktéž vztahovala na Řecko, které obdrželo
finanční pomoc na základě zvláštní dohody mimo rámec podpůrných
mechanismů, konkrétně dohody mezi věřiteli a mezivládní
dohody o mechanismu úvěrů v eurozóně.
·
Volba nástroje
Navrhovaný nástroj: rozhodnutí.
Jiné nástroje by nebyly vhodné z těchto důvodů:
Komise prozkoumala
možnosti, které skýtá právní rámec, a s ohledem na dosavadní zkušenosti
považuje za nutné navrhnout změny rozhodnutí. Cílem tohoto přezkumu
je dále usnadnit spolufinancování opatření tak, aby se urychlilo jejich
provádění i dopad takových investic na reálnou ekonomiku.
4.           ROZPOČTOVÉ
DŮSLEDKY
Návrh nebude mít
žádný dopad na položky závazků, jelikož se nenavrhují změny
maximálních částek financování z fondů, které jsou stanoveny v
ročních programech v programovém období 2007–2013.
Z návrhu je
patrná ochota Evropské komise pomoci členským státům v jejich
úsilí při řešení finanční krize. Změny poskytnou
dotčeným členským státům nezbytné prostředky na podporu
projektů a oživení ekonomiky.
2012/0252 (COD)
Návrh
ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
kterým se mění rozhodnutí č.
573/2007/ES, rozhodnutí č. 575/2007/ES a rozhodnutí Rady 2007/435/ES s cílem
zvýšit míru spolufinancování ze strany Evropského uprchlického fondu,
Evropského návratového fondu a Evropského fondu pro integraci státních
příslušníků třetích zemí, pokud jde o některá ustanovení
týkající se finančního řízení, v souvislosti s některými
členskými státy, jejichž finanční stabilita je postižena či
ohrožena závažnými obtížemi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 78 odst. 2 a čl. 79
odst. 2 a 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným
legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)                   Rozhodnutím
Evropského parlamentu a Rady č. 573/2007/ES ze dne 23. května 2007[1] byl
zřízen Evropský uprchlický fond, rozhodnutím Evropského parlamentu
a Rady č. 575/2007/ES ze dne 23. května 2007[2] byl
zřízen Evropský návratový fond a rozhodnutím Rady 2007/435/ES ze dne
25. června 2007[3]
byl zřízen Evropský fond pro integraci státních příslušníků
třetích zemí jako součásti obecného programu „Solidarita
a řízení migračních toků“. Stanoví různé míry
spolufinancování ze strany Unie u opatření podpořených těmito
fondy.
(2)       Nebývale závažná světová
finanční krize a hospodářský útlum vážně poškodily
hospodářský růst a finanční stabilitu a vyvolaly podstatné
zhoršení finančních, hospodářských a sociálních podmínek v
několika členských státech. Některé členské státy čelí
vážným obtížím nebo jim takové obtíže hrozí, zejména pokud jde o jejich
finanční a hospodářskou stabilitu, což vede ke zhoršení stavu jejich
schodku a dluhu a ohrožuje hospodářský růst, přičemž tato
negativní situace je ještě zesílena mezinárodním hospodářským a
finančním prostředím.
(3)       Přestože již byla
přijata řada významných opatření, která mají vyvážit negativní
vlivy finanční krize, její dopad na reálnou ekonomiku, trh práce a
společnost je pociťován v mnoha směrech. Tlak na vnitrostátní
finanční zdroje vzrůstá, a proto by měly být cestou
maximálního a optimálního využívání financování Unie urychleně podniknuty
další kroky k jeho zmírnění.
(4)       Nařízení Rady (ES)
č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém
střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských
států[4],
stanoví, že Rada poskytne střednědobou finanční pomoc, pokud je
platební bilance členského státu, který nepřijal euro, v obtížích
nebo jí takové obtíže vážně hrozí.
(5)       Rumunsku byla rozhodnutím
Rady 2009/459/ES[5]
taková finanční pomoc poskytnuta.
(6)       Dne 9. května 2010
přijala Rada komplexní balíček opatření, včetně a)
nařízení Rady o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace[6] na
základě čl. 122 odst. 2 Smlouvy a b) Evropský nástroj finanční
stability s cílem poskytovat finanční podporu členským
státům eurozóny, které čelí obtížím způsobeným výjimečnými
okolnostmi, na něž tyto členské státy neměly vliv, k
zajištění finanční stability eurozóny jako celku i jejích
členských států.
(7)       Prováděcími rozhodnutími
Rady č. 2011/77/EU[7]
a č. 2011/344/EU[8]
poskytla Unie finanční pomoc Irsku a Portugalsku z evropského mechanismu
finanční stabilizace. Tyto země taktéž obdržely prostředky z
Evropského nástroje finanční stability.
(8)       Dohoda mezi
věřiteli a dohoda o mechanismu úvěrů uzavřené ve
prospěch Řecka dne 8. května 2010 vstoupily v platnost dnem 11.
května 2010. Dne 12. března 2012 ministři financí 17
členských států eurozóny přerušili první program a schválili
druhý program finanční pomoci Řecku. Bylo rozhodnuto o tom, že druhý
program bude financován prostřednictvím Evropského nástroje finanční
stability, který zároveň vyplatí zbývající částku, kterou měla
eurozóna přispět v rámci prvního programu.
(9)       Dne 2. února 2012
podepsali ministři financí ze 17 členských států eurozóny
Smlouvu o založení Evropského mechanismu stability. Podle uvedené smlouvy,
jež navazuje na rozhodnutí Evropské rady 2011/199/EU ze dne 25. března
2011, kterým se mění článek 136 Smlouvy o fungování Evropské unie,
pokud jde o mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je
euro[9], se
Evropský mechanismus stability po vstupu v platnost v polovině roku 2012
stává primárním poskytovatelem finanční pomoci členským státům
eurozóny. Toto rozhodnutí by již tedy mělo vzít Evropský mechanismus
stability v potaz.
(10)     Evropská rada ve svých
závěrech ze dne 23. a 24. června 2011 uvítala záměr Komise
posílit součinnost mezi úvěrovým programem pro Řecko a fondy
Unie a podpořila snahy zaměřené na zvýšení schopnosti Řecka
využívat prostředků z fondů Unie, aby se zaměřením
pozornosti na zvyšování konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst
podpořily růst a zaměstnanost. Rada také uvítala a
podpořila souhrnný program technické pomoci Řecku, na jehož
přípravě se podílí Komise spolu s členskými státy. Tyto
změny rozhodnutí č. 573/2007/ES, rozhodnutí č. 575/2007/ES a
rozhodnutí Rady 2007/435/ES přispívají k úsilí na posílení uvedené
součinnosti.
(11)     Vzhledem
k výjimečným okolnostem bylo nařízení (EU) č. 1083/2006/EU
o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském
sociálním fondu a Fondu soudržnosti změněno nařízením (EU)
č. 1311/2011 s cílem umožnit zvýšení míry spolufinancování uplatňovaného
v rámci strukturálních fondů a Fondu soudržnosti pro ty členské
státy, jejichž finanční stabilita je postižena závažnými obtížemi[10]. Podobný
přístup byl přijat vůči těm samým členským
státům v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova
(nařízení (EU) č. 1312/2011, kterým se mění nařízení (ES)
č. 1698/2005)[11]
a v rámci Evropského rybářského fondu (nařízení (EU) č.
387/2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 1198/2006)[12].
Podobně by uvedené členské státy měly být podpořeny i v
rámci čtyř fondů ustavených jako součásti obecného programu
„Solidarita a řízení migračních toků“, jmenovitě Fond
pro vnější hranice, Evropský návratový fond, Evropský uprchlický fond a
Evropský fond pro integraci státních příslušníků třetích zemí
(dále jen „fondy“) pro období 2007–2013.
(12)     Fondy představují
klíčový nástroj pro pomoc členským státům v řešení
významných problémů v oblasti migrace, azylu a vnějších hranic,
jako například vývoj komplexní přistěhovalecké politiky Unie
z účelem zvýšení konkurenceschopnosti a sociální soudržnosti Unie a
dále vytvoření společného evropského azylového systému.
(13)     V zájmu zjednodušení
řízení financování Evropské unie v oblasti migrace, azylu a
vnějších hranic a zlepšení dostupnosti prostředků pro
členské státy za účelem provádění jejich ročních
programů v rámci fondů je nezbytné, dočasně a aniž by bylo
dotčeno programové období 2014–2020, zajistit zvýšení míry
spolufinancování ze strany Unie v rámci fondů o částku, která bude
odpovídat dvaceti procentním bodům nad v současnosti
uplatňovanými mírami spolufinancování, a to ve vztahu k těm
členským státům, jejichž finanční stabilita je postižena
závažnými obtížemi. To znamená, že roční vnitrostátní příděl
prostředků z fondů zůstane v souladu se základními
akty nezměněn, přičemž vnitrostátní spolufinancování bude
odpovídajícím způsobem sníženo. Probíhající roční programy bude
zapotřebí přepracovat, aby se zohlednily změny, které vychází
z uplatnění zvýšené míry spolufinancování ze strany Unie.
(14)     Členský stát, který má v
úmyslu využít zvýšené míry spolufinancování, by měl Komisi poskytnout
písemné stanovisko spolu se svým návrhem ročního programu, nebo návrhem
přepracovaného ročního programu. V tomto svém stanovisku by
měl dotyčný členský stát uvést odkaz na příslušné rozhodnutí
Rady a nebo jakékoli jiné příslušné rozhodnutí, které jej činí
způsobilým pro využívání zvýšené míry spolufinancování ze strany Unie.
(15)     Dosud nevídaná krize
ovlivňující mezinárodní finanční trhy a způsobující
hospodářský útlum vážně poškodila finanční stabilitu
několika členských států. Vzhledem k tomu, že je nutná
rychlá reakce v zájmu prevence negativních dopadů na celé
hospodářství, mělo by toto rozhodnutí vstoupit v platnost co
nejdříve.
(16)     Rozhodnutí č.
573/2007/ES, rozhodnutí č. 575/2007/ES a rozhodnutí Rady 2007/435/ES by
proto měla být odpovídajícím způsobem změněna. Odkazuje-li
se na články 14 a čl. 21 odst. 3 rozhodnutí č. 573/2007/ES,
článek 15 rozhodnutí č. 575/2007/ES, článek 13 rozhodnutí Rady
2007/435/ES nebo na procentní podíly příspěvku Unie, které jsou v
něm stanoveny, měly by se tyto odkazy chápat jako reference na
revidovaný článek 14, čl. 21 odst. 3, článek 15, článek 13
a na – možná zvýšený – procentní podíl příspěvku Unie.
(17)     V souladu s článkem 3
Protokolu o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor
svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské
unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen
článek 4 uvedeného protokolu, [se Irsko neúčastní přijímání
tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné / Irsko
oznámilo své přání účastnit se přijímání a používání tohoto
rozhodnutí].
(18)     V souladu s článkem 3
Protokolu o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor
svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské
unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen
článek 4 uvedeného protokolu, [se Spojené království neúčastní
přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro něj není závazné ani
použitelné / Spojené království oznámilo své přání účastnit se
přijímání a používání tohoto rozhodnutí].
(19)     V souladu s články 1 a 2
Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii
a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní
přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani
použitelné,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí č. 573/2007/ES se mění
takto:
1) V článku 14 se odstavec 4 nahrazuje
tímto:
„4.        Příspěvek Unie na
podporované projekty, pokud jde o akce prováděné
v členských státech podle článku 3, nepřesáhne 50 %
celkových nákladů na konkrétní akci.
Tento příspěvek se v
případě projektů, které řeší konkrétní priority uvedené ve
strategických pokynech zmíněných v článku 17, může zvýšit na 75
%.
V členských státech, na něž se
vztahuje Fond soudržnosti, se příspěvek Unie zvyšuje na 75 %.
Příspěvek Unie
může být zvýšen o 20 procentních bodů, jestliže členský stát
v momentě předložení svého návrhu ročního programu podle
s čl. 20 odst. 3 tohoto rozhodnutí, nebo návrhu přepracovaného
ročního programu podle článku 23 rozhodnutí Komise 2008/22/ES*
splňuje jednu z následujících podmínek:
a)      členskému státu je dána k dispozici
střednědobá finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (ES)
č. 332/2002**;
b)      je mu poskytnuta finanční pomoc v
souladu s nařízením Rady (EU) č. 407/2010***, nebo je mu
finanční pomoc poskytnuta jinými členskými státy eurozóny před
vstupem uvedeného nařízení v platnost;
c)      je mu poskytnuta finanční pomoc
v souladu s mezivládní dohodou, kterou se zřizuje Evropský
nástroj finanční stability, nebo Smlouvou o založení Evropského
mechanismu stability.
Dotyčný členský stát předloží
Komisi písemné stanovisko spolu se svým návrhem ročního programu, nebo
návrhem přepracovaného ročního programu, a potvrdí tak, že
splňuje jednu z podmínek uvedených ve čtvrtém pododstavci v bodech
a), b) nebo c).
Projekt spolufinancovaný se zvýšenou mírou
může nadále v tomto režimu spolufinancování setrvat nezávisle na tom, zda
je v průběhu provádění souvisejícího ročního programu stále
plněna jedna z podmínek uvedená ve čtvrtém pododstavci v bodech a),
b) nebo c).
_______
*          Úř.
věst. L 167, 27.6.2008, s. 1.
**        Úř.
věst. L 53, 12.5.2010, s. 1.
***      Úř. věst. L 118, 12.5.2010,
s. 1.“
2) V článku 21 se odstavec 3 nahrazuje
tímto:
„3.        Finanční pomoc z fondu na
mimořádná opatření podle článku 5 je omezena na dobu šesti
měsíců a nepřesáhne 80 % nákladů každého
opatření.
Finanční pomoc může být zvýšena o 20
procentních bodů, jestliže členský stát v momentě
předložení své žádosti o mimořádná opatření uvedená v odstavci 2
tohoto článku nebo v momentě předložení svého návrhu
přepracovaného ročního programu v souladu s článkem 23
rozhodnutí 2008/22/ES splňuje jednu z podmínek uvedených v čl.
14 odst. 4 ve čtvrtém pododstavci v bodech a), b) nebo c) tohoto
rozhodnutí.
Dotyčný členský stát předloží
Komisi písemné stanovisko spolu se svou žádostí o mimořádná opatření
nebo svým návrhem přepracovaného ročního programu, a potvrdí tak, že
splňuje jednu z podmínek uvedených v čl. 14 odst. 4 ve
čtvrtém pododstavci v bodech a), b) nebo c).
Projekt spolufinancovaný se zvýšenou mírou
může nadále v tomto režimu spolufinancování setrvat nezávisle na tom, zda
je v průběhu provádění souvisejících mimořádných
opatření stále plněna jedna z podmínek uvedených v čl. 14
odst. 4 ve čtvrtém pododstavci v bodech a), b) nebo c).“
Článek 2
V článku 15
rozhodnutí č. 575/2007/ES se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4.        Příspěvek
Unie na podporované projekty, pokud jde o akce prováděné
v členských státech podle článku 3, nepřesáhne 50 %
celkových nákladů na konkrétní akci.
Tento
příspěvek se v případě projektů, které řeší
konkrétní priority uvedené ve strategických pokynech zmíněných v
článku 18, může zvýšit na 75 %.
V členských
státech, na něž se vztahuje Fond soudržnosti, se příspěvek Unie
zvyšuje na 75 %.
Příspěvek Unie
může být zvýšen o 20 procentních bodů, jestliže členský stát
v momentě předložení svého návrhu ročního programu podle
s čl. 21 odst. 3 tohoto rozhodnutí, nebo návrhu přepracovaného
ročního programu podle článku 23 rozhodnutí Komise 2008/458/ES*
splňuje jednu z následujících podmínek:
a)      členskému státu je dána k dispozici
střednědobá finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (ES)
č. 332/2002**;
b)      je mu poskytnuta finanční pomoc v
souladu s nařízením Rady (EU) č. 407/2010***, nebo je mu
finanční pomoc poskytnuta jinými členskými státy eurozóny před
vstupem uvedeného nařízení v platnost;
c)      je mu poskytnuta finanční pomoc
v souladu s mezivládní dohodou, kterou se zřizuje Evropský
nástroj finanční stability, nebo Smlouvou o založení Evropského
mechanismu stability.
Dotyčný členský stát předloží
Komisi písemné stanovisko spolu se svým návrhem ročního programu, nebo
návrhem přepracovaného ročního programu, a potvrdí tak, že
splňuje jednu z podmínek uvedených ve čtvrtém pododstavci v bodech
a), b) nebo c).
Projekt spolufinancovaný se zvýšenou mírou
může nadále v tomto režimu spolufinancování setrvat nezávisle na tom, zda
je v průběhu provádění souvisejícího ročního programu stále
plněna jedna z podmínek uvedená ve čtvrtém pododstavci v bodech a),
b) nebo c).
_______
*          Úř.
věst. L 167, 27.6.2008, s. 135.
**        Úř.
věst. L 53, 12.5.2010, s. 1.
***      Úř.
věst. L 118, 12.5.2010, s. 1.“
Článek 3
V článku 13 rozhodnutí 2007/435/ES se
odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4.        Příspěvek Unie na
podporované projekty, pokud jde o akce prováděné
v členských státech podle článku 4, nepřesáhne 50 %
celkových nákladů na konkrétní akci.
Tento příspěvek se v
případě projektů, které řeší konkrétní priority uvedené ve
strategických pokynech zmíněných v článku 16, může zvýšit na 75
%.
V členských státech, na něž se
vztahuje Fond soudržnosti, se příspěvek Unie zvyšuje na 75 %.
Příspěvek Unie
může být zvýšen o 20 procentních bodů, jestliže členský stát
v momentě předložení svého návrhu ročního programu podle
s čl. 19 odst. 3 tohoto rozhodnutí, nebo návrhu přepracovaného
ročního programu podle článku 23 rozhodnutí Komise 2008/457/ES*
splňuje jednu z následujících podmínek:
a)      členskému státu je dána k dispozici
střednědobá finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (ES)
č. 332/2002**;
b)      je mu poskytnuta finanční pomoc v
souladu s nařízením Rady (EU) č. 407/2010***, nebo je mu
finanční pomoc poskytnuta jinými členskými státy eurozóny před
vstupem uvedeného nařízení v platnost;
c)      je mu poskytnuta finanční pomoc
v souladu s mezivládní dohodou, kterou se zřizuje Evropský
nástroj finanční stability, nebo Smlouvou o založení Evropského
mechanismu stability.
Dotyčný členský stát předloží
Komisi písemné stanovisko spolu se svým návrhem ročního programu, nebo
návrhem přepracovaného ročního programu, a potvrdí tak, že
splňuje jednu z podmínek uvedených ve čtvrtém pododstavci v bodech
a), b) nebo c).
Projekt spolufinancovaný se zvýšenou mírou
může nadále v tomto režimu spolufinancování setrvat nezávisle na tom, zda
je v průběhu provádění souvisejícího ročního programu stále
plněna jedna z podmínek uvedená ve čtvrtém pododstavci v bodech a),
b) nebo c).
_______
*          Úř.
věst. L 167, 27.6.2008, s. 69.
**        Úř.
věst. L 53, 12.5.2010, s. 1.
***      Úř.
věst. L 118, 12.5.2010, s. 1.“
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním
dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Toto rozhodnutí
je určeno členským státům v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda                                                        předseda
[1]               Úř.
věst. L 144, 6.6.2007, s. 1.
[2]               Úř.
věst. L 144, 6.6.2007, s. 45.
[3]               Úř.
věst. L 168, 28.6.2007, s. 18.
[4]               Úř.
věst. L 53, 23.2.2002, s. 1.
[5]               Úř.
věst. L 150, 13.6.2009, s. 8. Rozhodnutí naposledy pozměněné
rozhodnutím Rady 2010/183/EU (Úř. věst. L 83, 30.3.2010,
s. 19).
[6]               Úř.
věst. L 118, 12.5.2010, s. 1.
[7]               Úř.
věst. L 30, 4.2.2011, s. 34.
[8]               Úř.
věst. L 159, 17.6.2011, s. 88.
[9]               Úř.
věst. L 91, 6.4.2011, s. 1.
[10]             Úř.
věst. L 337, 20.12.2011, s. 5.
[11]             Úř.
věst. L 339, 21.12.2011, s. 1.
[12]             Úř.
věst. L 129, 16.5.2012, s. 7.


				|

		52013PC0345

			Návrh ROZHODNUTÍ RADY o přijetí eura Lotyšskem ke dni 1. ledna 2014 /* COM/2013/0345 final - 2013/0190 (NLE) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Dne 3. května 1998 se Rada usnesla,
že Belgie, Německo, Španělsko, Francie, Irsko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko,
Portugalsko, Rakousko a Finsko splnily podmínky nezbytné pro přijetí eura ke
dni 1. ledna 1999. Dánsko a Spojené království využily svých tzv.
neúčastnických doložek, a Rada je proto neposuzovala. Řecko a Švédsko Rada
posuzovala jako členské státy, na které se vztahuje výjimka. Dne 19. června
2000 se Rada usnesla, že Řecko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí eura ke
dni 1. ledna 2001. Země, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004
(Česká republika, Estonsko, Kypr, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko,
Slovinsko a Slovensko), se staly členskými státy, na které se vztahuje výjimka,
v souladu s článkem 4 příslušného aktu o přistoupení. Dne
11. července 2006 se Rada usnesla, že Slovinsko splnilo podmínky
nezbytné pro přijetí eura ke dni 1. ledna 2007. Bulharsko a Rumunsko,
které přistoupily k Evropské unii dne 1. ledna 2007, se staly členskými státy,
na které se vztahuje výjimka v souladu s článkem 5 příslušného aktu o
přistoupení. Dne 10. července 2007 Rada rozhodla, že Kypr a Malta
splnily podmínky nezbytné pro přijetí eura ke dni 1. ledna 2008. Dne
8. července 2008 se Rada usnesla, že Slovensko splnilo podmínky
nezbytné pro přijetí eura ke dni 1. ledna 2009. Dne
13. července 2010 se Rada usnesla, že Estonsko splnilo podmínky
nezbytné pro přijetí eura ke dni 1. ledna 2011. Chorvatsko přistoupí
k Evropské unii ke dni 1. července 2013 a stane se členským státem,
na který se vztahuje výjimka, v souladu s článkem 5 aktu
o přistoupení.
Ustanovení čl. 140 odst. 1 Smlouvy o
fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“) stanoví, že alespoň jednou za dva
roky, nebo na žádost členského státu, na který se vztahuje výjimka, Komise a
Evropská centrální banka podávají Radě zprávy o pokroku dosaženém členskými
státy, na které se vztahuje výjimka, při plnění jejich závazků týkajících se
uskutečňování hospodářské a měnové unie. Komise může na základě své vlastní
zprávy a zprávy ECB předložit Radě návrh na rozhodnutí Rady, v souladu s
postupem stanoveným v čl. 140 odst. 2 Smlouvy, o zrušení výjimky
těch členských států, jež splňují nezbytné podmínky.
Předchozí pravidelné konvergenční zprávy
Komise a ECB byly přijaty v květnu 2012. Dne 5. března 2013
podalo Lotyšsko žádost o nové posouzení konvergence s cílem zavést euro ke dni
1. ledna 2014 v případě, že by se výjimka měla zrušit. Komise a ECB v
reakci na tuto žádost připravily konvergenční zprávy pro Lotyšsko.
Kolegium schválilo konvergenční zprávu Komise
o Lotyšsku z roku 2013 dne 5. června 2013. ECB přijala svou
zprávu 3. června. Zprávy zahrnují zkoumání slučitelnosti vnitrostátních
právních předpisů Lotyšska, včetně statutu jeho národní centrální banky, s články 130
a 131 Smlouvy a statuty ESCB a ECB. Zprávy rovněž posuzují dosažení
vysokého stupně udržitelné konvergence, a to na základě splnění konvergenčních
kritérií, a zohledňují několik dalších faktorů požadovaných v čl. 140 odst. 1
posledním pododstavci Smlouvy.
Komise ve své konvergenční zprávě dochází k
závěru, že Lotyšsko splňuje podmínky k přijetí eura.
Komise na základě své zprávy a zprávy ECB
přijala připojený návrh na rozhodnutí Rady o zrušení výjimky Lotyšska s
účinkem ode dne 1. ledna 2014.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
Diskuse s členskými státy o výzvách hospodářské politiky v členských
státech se v rámci různých okruhů pravidelně odehrávají v Hospodářském a
finančním výboru a v rámci ECOFIN/Euroskupiny. Jsou zde zahrnuty také
neformální diskuse o tématech, která se obzvláště týkají přípravy na možný
vstup do eurozóny (včetně kurzových politik). V rámci konferencí/seminářů
a na setkáních ad hoc se odehrává dialog s akademickými pracovníky a
dalšími zainteresovanými skupinami.
Hospodářský vývoj v eurozóně a v členských
státech se hodnotí v rámci různých postupů koordinace hospodářských politik a
dohledu nad nimi (zejména podle článku 121 Smlouvy), jakož i v kontextu
pravidelného dohledu a analýz, které Komise provádí v souvislosti s vývojem v
jednotlivých zemích i v oblasti eurozóny (včetně prognóz, pravidelných
publikačních řad a podávání informací Hospodářskému a finančními výboru a
ECOFIN/Euroskupině). V souladu se zásadou proporcionality a na základě předchozí
zkušenosti Komise navrhuje, aby formální posouzení dopadů nebylo provedeno.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
3.1.        Právní základ
Právním základem pro předkládaný návrh je
čl. 140 odst. 2 Smlouvy, který stanoví postup pro rozhodnutí Rady o
přijetí eura a pro zrušení výjimky v dotyčných členských státech.
Rada jedná na základě návrhu Komise, po
konzultaci s Evropským parlamentem, po jednání na úrovni Evropské rady a po
přijetí doporučení kvalifikovanou většinou svých členů, kteří zastupují členské
státy eurozóny.
3.2.        Subsidiarita a
proporcionalita
Návrh spadá do výlučné pravomoci Unie. Zásada
subsidiarity se proto neuplatní.
Tato iniciativa nepřekračuje rámec toho, co je
nezbytné pro dosažení jejího cíle, a je tedy v souladu se zásadou
proporcionality.
3.3.        Volba právního nástroje
Rozhodnutí je podle čl. 140 odst. 2
Smlouvy jediným vhodným právním nástrojem.
4.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie.
2013/0190 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTÍ RADY
o přijetí eura Lotyšskem ke dni 1. ledna
2014
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na čl. 140 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na zprávu Evropské komise[1],
s ohledem na zprávu Evropské centrální banky[2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na jednání Evropské rady,
s ohledem na doporučení členů Rady
zastupujících členské státy, jejichž měnou je euro,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Dne 1. ledna 1999
byla zahájena třetí etapa hospodářské a měnové unie (HMU). Rada na svém
zasedání na úrovni hlav států nebo předsedů vlád konaném v Bruselu dne
3. května 1998 rozhodla, že Belgie, Německo, Španělsko, Francie, Irsko,
Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Rakousko, Portugalsko a Finsko splnily
podmínky nezbytné pro přijetí eura ke dni 1. ledna 1999[3].
(2)       Rozhodnutím 2000/427/ES[4] Rada rozhodla, že Řecko splnilo
podmínky nezbytné pro přijetí eura ke dni 1. ledna 2001. Rozhodnutím
2006/495/ES[5]
Rada rozhodla, že Slovinsko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí eura ke dni
1. ledna 2007. Rozhodnutími 2007/503/ES[6] a 2007/504/ES[7] Rada rozhodla, že Kypr a Malta
splnily podmínky nezbytné pro přijetí eura ke dni 1. ledna 2008. Rozhodnutím
2008/608/ES[8]
Rada rozhodla, že Slovensko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí eura.
Rozhodnutím 2010/416/EU[9]
Rada rozhodla, že Estonsko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí eura.
(3)       Spojené království v souladu
s odstavcem 1 Protokolu o některých ustanoveních týkajících se
Spojeného království Velké Británie a Severního Irska připojeného ke Smlouvě o
založení Evropského společenství (dále jen „Smlouva o ES“) oznámilo Radě, že
dne 1. ledna 1999 nemá v úmyslu vstoupit do třetí etapy HMU. Toto
oznámení se nezměnilo. V souladu s odstavcem 1 Protokolu o některých
ustanoveních týkajících se Dánska připojeného ke Smlouvě o ES a v souladu
s rozhodnutím, jež přijaly hlavy států nebo předsedové vlád v Edinburghu
v prosinci 1992, oznámilo Dánsko Radě, že se nezúčastní třetí etapy HMU.
Dánsko nepožádalo o zahájení postupu podle čl. 140 odst. 2 Smlouvy o
fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“).
(4)       Na Švédsko se na základě
rozhodnutí 98/317/ES vztahuje výjimka ve smyslu čl. 139 odst. 1 Smlouvy. V
souladu s článkem 4 aktu o přistoupení z roku 2003[10] se na Českou republiku,
Lotyšsko, Litvu, Maďarsko a Polsko vztahuje výjimka ve smyslu čl. 139 odst. 1
Smlouvy. V souladu s článkem 5 aktu o přistoupení z roku 2005[11] se na Bulharsko a Rumunsko
vztahuje výjimka ve smyslu čl. 139 odst. 1 Smlouvy. V souladu s článkem 5 aktu
o přistoupení[12]
se na Chorvatsko vztahuje výjimka ve smyslu čl. 139 odst. 1 Smlouvy.
(5)       Evropská centrální banka
(ECB) byla založena dne 1. července 1998. Evropský měnový systém byl nahrazen
mechanismem směnných kurzů, jehož vytvoření bylo dohodnuto usnesením Evropské
rady ze dne 16. června 1997 o zřízení mechanismu směnných kurzů ve třetí
etapě hospodářské a měnové unie[13].
Postupy používané v rámci mechanismu směnných kurzů ve třetí etapě
hospodářské a měnové unie (ERM II) byly upraveny v Dohodě ze dne
16. března 2006 mezi Evropskou centrální bankou a národními centrálními
bankami členských států mimo eurozónu o provozních postupech mechanismu
směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie[14].
(6)       V čl. 140 odst. 2 Smlouvy je
stanoven postup pro zrušení výjimky dotyčných členských států. Alespoň jednou
za dva roky, nebo na žádost členského státu, na který se vztahuje výjimka,
Komise a ECB podávají Radě zprávu postupem podle čl. 140 odst. 1 Smlouvy.
Lotyšsko dne 5. března 2013 předložilo oficiální žádost o posouzení
konvergence.
(7)       Vnitrostátní právní předpisy
členských států, včetně statutů jejich národních centrálních bank, se podle
potřeby upraví, aby byla zajištěna jejich slučitelnost s články 130 a 131
Smlouvy a se statutem Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální
banky (dále jen „statut ESCB a ECB“). Zprávy Komise a ECB poskytují podrobné
posouzení slučitelnosti právních předpisů Lotyšska s články 130 a 131 Smlouvy a
se statutem ESCB a ECB.
(8)       Podle článku 1 protokolu
č. 13 o kritériích konvergence uvedených v článku 140 Smlouvy se kritériem
cenové stability, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 první odrážce této smlouvy,
rozumí, že členský stát vykazuje dlouhodobě udržitelnou cenovou stabilitu a
průměrnou míru inflace měřenou v průběhu jednoho roku před šetřením, která nepřekračuje
o více než 1,5 procentního bodu míru inflace nejvýše tří členských států, které
v oblasti cenové stability dosáhly nejlepších výsledků. Pro účely kritéria
cenové stability se inflace měří pomocí harmonizovaných indexů spotřebitelských
cen (HISC), definovaných nařízením Rady (ES) č. 2494/95 ze dne
23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen[15]. K posouzení kritéria cenové
stability byla inflace členského státu změřena pomocí procentuální změny
aritmetického průměru dvanácti měsíčních indexů ve srovnání s předchozím
průměrem za dvanáct měsíců. Ve zprávách Komise a ECB se hodnotila referenční
hodnota vypočítaná jako jednoduchý aritmetický průměr míry inflace třech
členských států, které dosáhly nejlepších výsledků v oblasti cenové stability,
plus 1,5 procentního bodu. V jednoletém období, které skončilo v dubnu 2013,
byla vypočítaná referenční hodnota 2,7 procenta a jako tři členské státy, které
dosáhly nejlepších výsledků v oblasti cenové stability, byly použity Švédsko s
mírou inflace 0,8, Lotyšsko s mírou inflace 1,3 a Irsko s mírou inflace 1,6
procenta. Je oprávněné vyloučit ze skupiny států, které dosáhly nejlepších
výsledků, ty země, jejichž míru inflace nelze považovat za relevantní
referenční hodnotu pro ostatní členské státy. Země takto vzdálené od průměru
byly identifikovány v minulých konvergenčních zprávách z let 2004 a 2010.
V současné situaci je oprávněné vyloučit ze skupiny států, které dosáhly
nejlepších výsledků, Řecko, jelikož se jeho míra inflace a profil výrazně odchylují
od průměru eurozóny, což odráží zejména potřebu velmi značné korekce a
mimořádnou situaci řecké ekonomiky, a jeho zahrnutí by nepřiměřeně ovlivnilo
referenční hodnotu, a tím spravedlnost kritéria[16].
(9)       Podle článku 2 protokolu č.
13 se kritériem stavu veřejného rozpočtu, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1
druhé odrážce Smlouvy, rozumí, že v době šetření se na členský stát nevztahuje
rozhodnutí Rady podle čl. 126 odst. 6 Smlouvy o existenci nadměrného schodku.
(10)     Podle článku 3 protokolu č. 13
se kritériem účasti v mechanismu směnných kurzů Evropského měnového systému,
jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 třetí odrážce Smlouvy, rozumí, že členský stát
po dobu alespoň dvou let před šetřením dodržoval normální fluktuační rozpětí
stanovené mechanismem směnných kurzů (ERM) Evropského měnového systému, aniž by
byl směnný kurz vystaven silným tlakům. Zejména pak nesměl členský stát v tomto
období z vlastního podnětu devalvovat dvoustranný střední kurz své měny vůči
euru. Počínaje 1. lednem 1999 poskytuje rámec pro posuzování plnění kritéria
směnného kurzu ERM II. Komise a ECB při posuzování plnění tohoto kritéria
ve svých zprávách zkoumaly dvouleté období, jež skončilo 16. května 2013.
(11)     Podle článku 4 protokolu č. 13
se kritériem konvergence úrokových sazeb, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1
čtvrté odrážce Smlouvy, rozumí, že v průběhu jednoho roku před šetřením
průměrná dlouhodobá nominální úroková sazba členského státu nepřekračovala o
více než 2 procentní body úrokovou sazbu nejvýše tří členských států, které
dosáhly v oblasti cenové stability nejlepších výsledků. Pro účely kritérií
konvergence úrokových sazeb byly použity srovnatelné úrokové sazby desetiletých
státních dluhopisů. K posouzení plnění kritéria úrokových sazeb se ve zprávách
Komise a ECB hodnotila referenční hodnota vypočítaná jako jednoduchý
aritmetický průměr dlouhodobých nominálních úrokových sazeb tří členských
států, které dosáhly v oblasti cenové stability nejlepších výsledků, plus dva
procentní body. Takto zjištěná referenční hodnota za jednoleté období, jež
skončilo v dubnu 2013, činila 5,5 procenta.
(12)     Podle článku 5 protokolu č. 13
poskytne statistické údaje použité při současném posouzení plnění kritérií
konvergence Komise. Údaje pro přípravu tohoto návrhu poskytla Komise.
Rozpočtové údaje Komise poskytla poté, co členské státy do
1. dubna 2013 podaly zprávu v souladu s nařízením Rady (ES)
č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o
postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského
společenství[17].
(13)     Na základě zpráv předložených
Komisí a ECB o pokroku, jehož Lotyšsko dosáhlo při plnění svých závazků
týkajících se uskutečňování hospodářské a měnové unie, zní závěr takto:
a)      Vnitrostátní právní předpisy Lotyšska,
včetně statutu národní centrální banky, jsou slučitelné s články 130
a 131 Smlouvy a se statutem ESCB a ECB.
b)      Pokud jde o to, jak Lotyšsko plní
konvergenční kritéria uvedená ve čtyřech odrážkách čl. 140 odst. 1
Smlouvy:
–
průměrná inflace v Lotyšsku v roce, který skončil v
dubnu 2013, činila 1,3 procenta, což je výrazně méně než referenční hodnota, a
i v následujících měsících pravděpodobně zůstane pod referenční hodnotou,
–
rozpočtový schodek v Lotyšsku dosáhl ke konci roku
2012 věrohodného a udržitelného snížení pod 3 % HDP; rozhodnutím 2013/…/EU[18] zrušila Rada jednající na
základě doporučení Komise rozhodnutí 2009/591/ES o existenci nadměrného schodku
v Lotyšsku,
–
Lotyšsko je členem ERM II ode dne
2. května 2005; při vstupu do ERM II se jeho orgány jednostranně
zavázaly k udržování směnného kurzu latu v rozpětí ±1 procenta od středního
kurzu. V průběhu dvouletého posuzovaného období se směnný kurz latu
neodchýlil od svého středního kurzu o více než ±1 procento a nebyl
vystaven tlakům,
–
v roce, který skončil v dubnu 2013, činila
dlouhodobá úroková míra v Lotyšsku v průměru 3,8 procenta, tedy méně, než činí
referenční hodnota.
c)      Na základě hodnocení slučitelnosti
právních předpisů a splnění konvergenčních kritérií a s přihlédnutím k dalším
faktorům Lotyšsko splňuje podmínky pro přijetí eura,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Lotyšsko splňuje podmínky nezbytné pro přijetí
eura. Výjimka ve prospěch Lotyšska podle článku 4 aktu o přistoupení z roku
2003 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2014.
Článek 2
Toto rozhodnutí
je určeno členským státům.
Článek 3
Toto rozhodnutí se zveřejní v Úředním
věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne
                                                                       Za
Radu
                                                                       předseda
[1]
[2]
[3]               Rozhodnutí 1998/317/ES (Úř. věst. L 139, 11.5.1998, s.
30).
[4]               Úř. věst. L 167, 7.7.2000, s. 19.
[5]               Úř. věst. L 195, 15.7.2006, s. 25.
[6]               Úř. věst. L 186, 18.7.2007, s. 29.
[7]               Úř. věst. L 186, 18.7.2007,
s. 32.
[8]               Úř. věst. L 195, 24.7.2008, s. 24.
[9]               Úř. věst. L 196, 28.7.2010, s. 24.
[10]             Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 33.
[11]             Úř. věst. L 157, 21.6.2005, s. 203.
[12]             Úř. věst. L 112, 24.4.2012, s. 21.
[13]             Úř. věst. C 236, 2.8.1997, s. 5.
[14]             Úř. věst. C 73, 25.3.2006, s. 21. Dohoda ve znění dohody
ze dne 14. prosince 2007 (Úř. věst. C 319, 29.12.2007, s. 7).
[15]             Úř. věst. L 257, 27.10.1995, s. 1. Nařízení
ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř.
věst. L 284, 31.10.2003, s. 1) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 596/2009.
[16]             V dubnu 2013 dosahovala dvanáctiměsíční průměrná míra
inflace Řecka 0,4 % oproti 2,2 % v eurozóně a podle prognóz se tento
rozdíl má v příštích měsících dále zvyšovat.
[17]             Úř. věst. L 332, 31.12.1993, s. 7. Nařízení
naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2103/2005 (Úř. věst. L 337,
22.12.2005, s. 1).
[18]


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 7.8.2015
            COM(2015) 397 final
            Návrh
            ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
            o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (žádost Itálie – EGF/2015/004 IT/Alitalia)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               SOUVISLOSTI NÁVRHU

               1.Pravidla pro poskytování finančních prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (dále jen „EFG“) jsou stanovena v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1309/2013 ze dne 17. prosince 2013 o Evropském fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2014–2020) a o zrušení nařízení (ES) č. 1927/2006
                  1
                (dále jen „nařízení o EFG“).

               2.Dne 24. března 2015 podala Itálie žádost EGF/2015/004 IT/Alitalia o finanční příspěvek z EFG v souvislosti s propouštěním
                  2
                ve společnosti Gruppo Alitalia
                  3
                v Itálii.

               3.Po posouzení této žádosti dospěla Komise v souladu se všemi příslušnými ustanoveními nařízení o EFG k závěru, že podmínky pro poskytnutí finančního příspěvku z EFG jsou splněny.

               SHRNUTÍ ŽÁDOSTI

                        Žádost o prostředky z EFG

                        EGF/2015/004 IT/Alitalia

                        Členský stát

                        Itálie

                        Dotčený region / dotčené regiony (úroveň NUTS 2)

                        Lazio (ITI4)

                        Datum podání žádosti

                        24. března 2015

                        Datum potvrzení převzetí žádosti

                        7. dubna 2015

                        Datum žádosti o poskytnutí dodatečných informací

                        7. dubna 2015

                        Lhůta pro poskytnutí dodatečných informací

                        19. května 2015

                        Lhůta pro vyhotovení posouzení

                        11. srpna 2015

                        Kritérium pro pomoc

                        Čl. 4 písm. a) nařízení o EFG

                        Primární podnik

                        Gruppo Alitalia

                        Počet dotčených podniků

                        1

                        Sektor ekonomické činnosti

                        (oddíl NACE Revize 2)
                           4

                        Oddíl 51 (Letecká doprava)

                        Počet dceřiných společností, dodavatelů a výrobců, kteří jsou odběrateli dotčeného podniku

                        0

                        Referenční období (čtyři měsíce)

                        31. srpna 2014 – 30. prosince 2014

                        Počet pracovníků propuštěných během referenčního období (a)

                        1 247

                        Počet pracovníků propuštěných před referenčním obdobím nebo po něm (b)

                        2

                        Celkový počet propuštěných pracovníků (a + b)

                        1 249

                        Celkový počet způsobilých příjemců pomoci

                        1 249

                        Celkový počet cílových příjemců pomoci

                        184

                        Počet cílových mladých lidí, kteří nejsou zaměstnáni, ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy (tzv. „NEETs“)

                        0

                        Rozpočet na individualizované služby (v EUR)

                        2 264 080

                        Rozpočet na provádění EFG
                           5
                         (v EUR)

                        94 000

                        Celkový rozpočet (v EUR)

                        2 358 080

                        Příspěvek z EFG (60 %) (v EUR)

                        1 414 848

               POSOUZENÍ ŽÁDOSTI

               Postup

               4.Itálie podala žádost EGF/2015/004 IT/Alitalia dne 24. března 2015, tedy do dvanácti týdnů ode dne, kdy byla splněna kritéria pro pomoc stanovená v článku 4 nařízení o EFG. Komise potvrdila přijetí žádosti do dvou týdnů ode dne jejího podání, a to dne 7. dubna 2015, a tentýž den požádala Itálii o poskytnutí dodatečných informací. Tyto dodatečné informace byly poskytnuty během šesti týdnů od uvedeného požadavku. Lhůta dvanácti týdnů od obdržení úplné žádosti, během níž má Komise dokončit své posouzení, zda žádost vyhovuje podmínkám pro poskytnutí finančního příspěvku, uplyne dne 11. srpna 2015.

               Způsobilost žádosti

               Dotčené podniky a příjemci pomoci

               5.Žádost se týká 1 249 pracovníků propuštěných ve společnosti Gruppo Alitalia. Tato společnost působí v hospodářském odvětví, které je v rámci klasifikace NACE Revize 2 řazeno do oddílu 51 (Letecká doprava). Propouštění ze strany společnosti Gruppo Alitalia postihlo především region úrovně NUTS
                  6
                2, Lazio (ITI4).

               Kritéria pro pomoc

               6.Itálie podala žádost podle kritérií pro pomoc stanovených v čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení o EFG, které vyžaduje, aby během referenčního období v délce čtyř měsíců dosáhl počet propuštěných pracovníků nejméně 500 v jednom podniku v členském státě, včetně pracovníků propuštěných dodavateli uvedeného podniku a výrobci, kteří jsou jeho odběrateli, a/nebo osob samostatně výdělečně činných, které přestaly vykonávat svou činnost.

               7.Čtyřměsíční referenční období v případě uvedené žádosti trvalo od 31. srpna 2014 do 30. prosince 2014. Během referenčního období bylo ze společnosti Gruppo Alitalia propuštěno 1 247 pracovníků.

               Stanovení počtu propuštěných pracovníků a případů ukončení činnosti

               8.Počet 1 247 propuštěných pracovníků během referenčního období byl vypočítán na základě dne skutečného skončení pracovního poměru nebo uplynutí sjednané doby jeho trvání.

               Způsobilí příjemci pomoci

               9.Kromě již zmíněných 1 247 pracovníků patří ke způsobilým příjemcům pomoci také dva pracovníci, kteří byli propuštěni po uplynutí čtyřměsíčního referenčního období. Lze prokázat jednoznačnou příčinnou souvislost s touto událostí, jež vedla k propouštění během referenčního období.

               10.Celkový počet způsobilých příjemců pomoci je tedy 1 249.

               Vztah mezi propouštěním a významnými změnami ve struktuře světového obchodu způsobenými globalizací

               11.Itálie odůvodňuje vztah mezi propouštěním a významnými změnami ve struktuře světového obchodu způsobenými globalizací argumentem, že ačkoli mezinárodnímu trhu s leteckou dopravou na celosvětové úrovni stále dominují evropské letecké společnosti, bylo toto odvětví závažně hospodářsky narušeno. Zejména došlo k poklesu podílu EU na trhu. V období 2008–2012 se objem celosvětové dopravy ročně zvyšoval o 4,6 % coby součást dlouhodobého růstu, který je zaznamenáván od roku 1970. Doprava mezi Evropou a zbytkem světa nicméně rostla pomalejším tempem (2,4 %), a země EU-27 tak ztratily podíl na trhu s leteckou dopravou měřený v příjmu na osobokilometr (oskm). Z údajů za roky 2013
                  7
                a 2014
                  8
                vyplývá, že trend vykázaný v období 2008–2012 pokračuje. Ve srovnání s rokem 2012 vzrostla evropská letecká doprava v roce 2013 o 3,8 % a v roce 2014 o 5,7 %, což je méně než světový průměr (5,2 % a 6,3 %), a představuje 38 % světové dopravy (měřeno v oskm), tedy o jeden procentní bod méně než v roce 2012. Nejrychleji na světě i nadále roste oblast Středního východu. V roce 2013 zde byl zaznamenán růst o 10,9 % a v roce 2014 o 13,4 %, což představovalo 14 % světové mezinárodní dopravy.

               12.Pokud jde o tranzitní leteckou dopravu, nejvýkonnějším dopravcem je Blízký východ s třemi klíčovými letišti v Dohá (Katar), Abú Dhabí (Spojené arabské emiráty) a Dubaji (Spojené arabské emiráty), přičemž všechny vykazují vysoké objemy tranzitní letecké dopravy (přibližně 50 %). Tato tři letiště nyní obsluhují přibližně 15 % celkového objemu letecké dopravy, která míří z Asie do Evropy a z Evropy pro jihozápadního Tichomoří. Celkový objem dopravy mezi Evropou a Asií roste přibližně o 7 % ročně, zatímco mezi Evropou a Asií s trasou přes Blízký východ roste její objem ročně přibližně o 20 %
                  9
               .

               13.Nedávný vývoj letecké společnosti Turkish Airlines je srovnatelný se situací ve společnostech Perského zálivu. Společnost využívá finanční páky, uzlového letiště Istanbul-Atatürk, aby získala významný podíl dopravních toků mezi Asií a Evropou, a za tímto účelem také zdvojnásobila celkovou velikost své flotily, ze 100 letadel v roce 2006 na 200 v roce 2012. Růst Turkish Airlines je ještě výraznější v nabízených místových kilometrech u dálkových letů, kde došlo ke zvýšení z 5 000 milionů v roce 2004 na více než 30 000 milionů v roce 2013.

               14.Mezinárodní osobní doprava mezi Itálií a Spojenými arabskými emiráty, kde sídlí dopravci Emirates a Etihad, se v období 2004–2014 zvyšovala průměrně o 21 % ročně. Počet cestujících se zvýšil šestinásobně, z 297 268 v roce 2004 na 1,7 milionu v roce 2014
                  10
               . V případě Turecka a Turkish Airlines činil průměrný roční nárůst 18 % a počet přepravených cestujících z/do Itálie se za stejné období zvýšil pětinásobně, z 426 818 na 2 miliony
                  11
               . K tomuto obrovskému nárůstu počtu přepravených cestujících došlo zejména na úkor společnosti Alitalia.

               15.Dopady těchto změn na strukturu obchodu ještě zhoršily další faktory, jako je pokles poptávky v důsledku hospodářské krize a nárůst cen ropy (palivo někdy tvoří téměř třetinu nákladů na místový kilometr), což během období 2008–2013 vedlo ke snížení zaměstnanosti o 6,6 % v odvětví letecké dopravy na úrovni EU
                  12
               .

               16.Dosud bylo odvětví letecké dopravy předmětem dvou žádostí o příspěvek z EFG
                  13
               , obě vyplývaly z globalizace obchodu.

               Události vedoucí k propouštění a ukončení činnosti

               17.Jak již bylo uvedeno výše, na úkor společnosti Alitalia došlo k velkému zvýšení počtu přepravených cestujících z/do Itálie dopravci z Perského zálivu a společností Turkish Airlines. Počet přepravených cestujících se v roce 2014 snížil na úroveň roku 2010, což představuje pokles o 3,6 % ve srovnání s rokem 2013 a o 6,4 % ve srovnání s rokem 2012. Tyto události spolu s kumulovanými ztrátami, které nastaly po úplné privatizaci společnosti Alitalia v roce 2009 a představovaly v prvním čtvrtletí roku 2014 částku 1 137 milionů EUR, vedly k propouštění ve společnosti Gruppo Alitalia, pro které Itálie požádala o podporu z EFG.

               18.Vzhledem k této situaci (snížení počtu přepravovaných cestujících a kumulovaná ztráta) se dne 12. července 2014 společnost Gruppo Alitalia po dohodě s příslušnými odbory
                  14
                rozhodla, že kvůli podnikové krizi týkající se 1 635 pracovníků předloží ministerstvu práce žádost o CIG
                  15
               . Poté byl zahájen projekt 'mobilità'
                  16
                pro 1 249 pracovníků.

               Očekávaný dopad propouštění na místní, regionální a národní hospodářství a zaměstnanost

               19.Struktura produkce v regionu Lazio se vyznačuje velkým významem služeb a nízkou úrovní industrializace. Služby představují 85,4 % přidané hodnoty na regionální úrovni, zatímco celostátní průměr je 74,1 %. Odvětví související s cestovním ruchem jsou v regionu Lazio jedna z nejrozvinutějších vzhledem k neustálému a vysokému přílivu turistů a návštěvníků regionu a především Říma.

               20.Dopady hospodářské a finanční krize zasáhly zaměstnanost v regionu Lazio v menší míře než zaměstnanost na národní úrovni. Eurostat uvádí, že se v regionu Lazio v období 2008–2013 zaměstnanost snížila o 1,7 % (tento pokles představuje více než 38 000 zaniklých pracovních míst), zatímco zaměstnanost v Itálii klesla o 4,2 % a přibližně jeden milion pracovních míst zanikl.

               21.V roce 2014 se celkový počet CIG hodin schválených pro region Lazio zvýšil o 12,3 % ve srovnání s rokem 2013. Kromě toho je počet schválených CIG hodin velmi vysoký už od roku 2011 a každé zvýšení má na trh práce větší vliv, než dané hodnoty naznačují.

               22.V období 2008–2013 se navíc zaměstnanost v odvětví letecké dopravy v Itálii snížila o téměř 20 %
                  17
               . Propouštění ze společnosti Gruppo Alitalia ještě zhorší již tak obtížnou situaci na poli zaměstnanosti.

               Cíloví příjemci pomoci a navržené akce

               Cíloví příjemci pomoci

               23.Odhaduje se, že opatření se bude účastnit 184 propuštěných pracovníků. Rozdělení těchto pracovníků podle pohlaví, státního občanství a věkových skupin je následující:

                        Kategorie

                        Počet
                           cílových příjemců pomoci

                        Pohlaví:

                        Muži:

                        129

                        (70,1 %)

                        Ženy:

                        55

                        (29,9 %)

                        Státní občanství:

                        Občané EU:

                        183

                        (99,5 %)

                        Občané zemí, které nejsou členy EU:

                        1

                        (0,5 %)

                        Věková skupina:

                        15–24 let:

                        0

                        (0 %)

                        25–29 let:

                        0

                        (0 %)

                        30–54 let:

                        178

                        (96,79 %)

                        55–64 let:

                        6

                        (3,3 %)

                        Nad 64 let:

                        0

                        (0 %)

               Způsobilost navržených akcí

               24.Individualizované služby pro propuštěné pracovníky budou spočívat v následujících akcích:

               –Nábor a posouzení dovedností: První opatření je účastníkům poskytnuto prostřednictvím středisek pro zaměstnanost a zahrnuje profil pracovníků a posouzení dovedností spolu s informacemi o dostupných službách a akreditovaných agenturách, které tyto služby poskytují. Pracovník, který má zájem o využívání služeb, si sám vybere agenturu a uzavře s ní a se střediskem pro zaměstnanost dohodu, tzv. „contratto di ricollocazione“ (dohoda o opětovném zaměstnání). Poskytovatel služeb přebírá závazek aktivně pracovníka vést k získání nového zaměstnání a pracovník souhlasí, že se na tom bude aktivně podílet.

               –Aktivní pomoc při hledání zaměstnání. Akreditované agentury poskytnou propuštěným pracovníkům aktivní pomoc při hledání zaměstnání. Pracovníky bude provázet tutor, který je bude podporovat a vést. Tutor rovněž pomůže pracovníkům hledat řešení, která umožní jejich opětovné zaměstnání. Agentury obdrží na základě dosažených výsledků 4 000 EUR, pokud propuštěný pracovník nalezl trvalé zaměstnání, 2 500 EUR, pokud propuštěný pracovník nalezl zaměstnání s pracovní smlouvu na dobu dvanácti měsíců nebo více, a 1 000 EUR, pokud propuštěný pracovník nalezl zaměstnání s pracovní smlouvu na dobu nejméně šest měsíců. Pokud pro propuštěného pracovníka nebylo možné nalézt řešení, za odborné vedení a podpůrné služby obdrží agentura na účastníka částku odpovídající 20 % průměrného příspěvku, který by získala za opětovně zaměstnaného pracovníka
                  18
               .

               –Odborná příprava. Na žádost potenciálních zaměstnavatelů bude účastníkům nabídnuto odborné vzdělávání zaměřené na rekvalifikaci nebo na zvyšování kvalifikace pracovníků. Odborná příprava na vyšší škole může být kombinována s profesní přípravou na pracovišti v prostorách potenciálního zaměstnavatele. Průměrné předpokládané náklady na odbornou přípravu činí 4 800 EUR.

               –Náhrada výdajů na mobilitu. Skutečné náklady vzniklé pracovníkům při účasti na odborné profesní přípravě na pracovišti, které leží 80 nebo více kilometrů od účastníkova bydliště, budou uhrazeny do výše 5 000 EUR po předložení faktur, daňových dokladů nebo jiných rovnocenných účetních dokladů. Náklady na mobilitu zahrnují cestovní výdaje, výdaje na stravu a ubytování a další výdaje na usídlení (výdaje na stěhování, elektřinu, vodu, plyn atd.).

               –Příspěvky za zaměstnání pro osoby starší 50 let. Tento příspěvek propuštěným pracovníkům pomáhá tím, že usnadňuje nové zaměstnání v pracovním poměru na dobu určitou nebo neurčitou u jiné společnosti než Gruppo Alitalia. Při přijetí do pracovního poměru na dobu neurčitou obdrží přijímající společnost 7 000 EUR na pracovníka, zatímco při přijetí do pracovního poměru na dobu určitou trvajícího nejméně dvanáct měsíců je to 3 000 EUR na pracovníka a při přijetí do pracovního poměru na dobu určitou trvajícího minimálně šest měsíců obdrží 1 000 EUR. Pokud zaměstnavatel během doby trvání pracovního poměru na dobu určitou změní jeho druh na pracovní poměr na dobu neurčitou, bude příspěvek za zaměstnání doplacen až do výše 7 000 EUR. V případě obnovení smlouvy na dobu určitou však nemá zaměstnavatel nárok na žádné dodatečné příspěvky.

               25.Navržené akce, jež jsou zde popsány, představují aktivní opatření na trhu práce v rámci způsobilých akcí stanovených v článku 7 nařízení o EFG. Tyto akce nenahrazují pasivní opatření sociální ochrany.

               26.Itálie poskytla požadované informace o akcích, které jsou pro dotčený podnik povinné podle vnitrostátního práva nebo na základě kolektivních smluv. Potvrdila, že finanční příspěvek z EFG nebude takové akce nahrazovat.

               Odhadovaný rozpočet

               27.Celkové odhadované náklady činí 2 358 080 EUR a zahrnují výdaje na individualizované služby ve výši 2 264 080 EUR a výdaje na přípravné, řídící, informační, propagační, kontrolní a vykazovací činnosti ve výši 94 000 EUR.

               28.Celkový požadovaný finanční příspěvek z EFG činí 1 414 848 EUR (60 % celkových nákladů).

                        Akce

                        Odhadovaný počet účastníků

                        Odhadované náklady na účastníka
                        (v EUR)

                        Odhadované celkové náklady

                        (v EUR)

                        Individualizované služby (akce podle čl. 7 odst. 1 písm. a) a c) nařízení o EFG)

                        Nábor a posouzení dovedností
                           (Bilancio di competenze)

                        184

                        70

                        12 880

                        Aktivní pomoc při hledání zaměstnání
                           (Soggetto accreditato)

                        184

                        4 000

                        736 000

                        Odborná příprava
                        (Formazione on demand)

                        184

                        4 800

                        883 200

                        Mezisoučet a):

                        Procento balíčků individualizovaných služeb

                        –

                        1 632 080

                        (72,09 %)

                        Příspěvky a pobídky (akce podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o EFG)

                        Náhrada výdajů na mobilitu
                           (Bonus di mobilità per la formazione)

                        90

                        5 000

                        450 000

                        Příspěvky za zaměstnání pro osoby starší 50 let
                        (Bonus assunzione over 50)

                        26

                        7 000

                        182 000

                        Mezisoučet b):

                        Procento balíčku individualizovaných služeb

                        –

                        632 000

                        (27,91 %)

                        Akce podle čl. 7 odst. 4 nařízení o EFG

                        1. Přípravné činnosti

                        –

                        8 500

                        2. Řízení

                        –

                        35 000

                        3. Informační a propagační činnosti

                        –

                        8 500

                        4. Kontrola a vykazování

                        –

                        42 000

                        Mezisoučet c):

                        Procentní podíl na celkových nákladech:

                        –

                        94 000

                        (3,99 %)

                        Celkové náklady (a + b + c):

                        –

                        2 358 080

                        Příspěvek z EFG (60 % celkových nákladů)

                        –

                        1 414 848

               29.Náklady na akce uvedené v tabulce výše jakožto akce podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o EFG nepřesahují 35 % celkových nákladů na koordinovaný balíček individualizovaných služeb.

               Období způsobilosti výdajů

               30.Itálie cílovým příjemcům pomoci začala poskytovat individualizované služby dne 1. dubna 2015. Výdaje na akce uvedené v odstavci 24 jsou proto způsobilé pro finanční příspěvek z EFG od 1. dubna 2015 do 1. dubna 2017.

               31.Itálii začaly vznikat administrativní výdaje spojené s prováděním EFG dne 30. ledna 2015. Výdaje na činnosti v oblastech přípravy, řízení, informování, propagace, kontroly a výkaznictví jsou proto způsobilé pro finanční příspěvek z EFG od 30. ledna 2015 do 1. října 2017.

               Doplňkovost s akcemi financovanými z vnitrostátních prostředků nebo prostředků Unie

               32.Zdrojem předběžného financování nebo spolufinancování na vnitrostátní úrovni je fond pro aktivní politiku uvedený v čl. 1 odst. 215 zákona č. 147/2013
                  19
               .

               33.Itálie potvrdila, že výše popsaná opatření, na která bude poskytnut finanční příspěvek z EFG, nebudou zároveň financována z jiných finančních nástrojů Unie.

               Postupy pro konzultaci s cílovými příjemci pomoci nebo jejich zástupci, se sociálními partnery a s místními a regionálními orgány

               34.Itálie konzultovala a/nebo informovala o koordinovaném balíčku individualizovaných služeb pracovníky, sociální partnery a akreditované agentury, které poskytují pomoc při hledání zaměstnání. Dne 4. března 2015 se konalo setkání s odborovými svazy a dne 6. března 2015 se sdružením zaměstnavatelů. Akreditované agentury byly informovány dne 23. února 2015, zatímco balíček individualizovaných služeb na podporu bývalých pracovníků společnosti Alitalia byl příjemcům pomoci předložen dne 31. března 2015. Na podporu a usnadnění výměny informací a dalšího objasnění týkajícího se daného případu byla příjemcům pomoci a sociálním partnerům rozeslána e-mailová adresa (alitalia2014@regione.lazio.it), která byla vytvořena právě pro tyto účely.

               Řídicí a kontrolní systémy

               35.Žádost obsahuje popis řídicích a kontrolních systémů, který specifikuje povinnosti dotčených orgánů. Itálie informovala Komisi, že finanční příspěvek bude spravovat Ministero del lavoro e delle politiche sociali — Direzione generale per le politiche attive, i servizi per il lavoro e la formazione (MLPS — DG PASLF) následovně: MLPS — DG PASLF — Divisione III bude působit jako řídicí orgán, MLPS — DG PASLF — Divisione IV jako certifikační orgán a MLPS — Secretariato Generale — Divisione II jako auditní orgán. Zprostředkujícím subjektem pro řídicí orgán bude Regione Lazio.

               Závazky přijaté dotčeným členským státem

               36.Itálie poskytla všechny nezbytné záruky týkající se těchto bodů:

               –zásady rovného zacházení a nediskriminace při přístupu k navrženým akcím a jejich provádění budou dodržovány,

               –požadavky stanovené vnitrostátními právními předpisy a právními předpisy EU, které se týkají hromadného propouštění, byly splněny

               –propouštějící společnost Gruppo Alitalia, která po propuštění pracovníků pokračovala ve své činnosti, dodržela své právní povinnosti upravující propouštění a své pracovníky příslušným způsobem zabezpečila,

               –navržené akce neobdrží finanční podporu z jiných fondů či finančních nástrojů Unie a zamezí se jakémukoliv dvojímu financování,

               –navržené akce se budou doplňovat s opatřeními financovanými prostřednictvím strukturálních fondů,

               –finanční příspěvek z EFG bude v souladu s procesními a hmotněprávními pravidly Unie pro státní podporu.

               ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

               Rozpočtový návrh

               37.EFG nepřekročí maximální roční částku 150 milionů EUR (v cenách roku 2011), jak je stanoveno v článku 12 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020
                  20
               .

               38.Po posouzení žádosti s ohledem na podmínky stanovené v čl. 13 odst. 1 nařízení o EFG a při zohlednění počtu cílových příjemců pomoci, navržených akcí a odhadovaných nákladů navrhuje Komise uvolnit z EFG částku 1 414 848 EUR, která představuje 60 % celkových nákladů na navržené akce, aby se v souvislosti s dotčenou žádostí poskytl finanční příspěvek.

               39.Návrh rozhodnutí o uvolnění prostředků z EFG přijme společně Evropský parlament a Rada, jak stanoví bod 13 Interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení
                  21
               .

               Související akty

               40.Současně s tímto návrhem rozhodnutí o uvolnění prostředků z EFG předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě návrh na převod prostředků ve výši 1 414 848 EUR do příslušné rozpočtové položky.

               41.Současně s přijetím tohoto návrhu rozhodnutí o uvolnění prostředků z EFG přijme Komise rozhodnutí o poskytnutí finančního příspěvku, a to prostřednictvím prováděcího aktu, který vstoupí v platnost dnem, kdy Evropský parlament a Rada přijmou navržené rozhodnutí o uvolnění prostředků z EFG.

               Návrh

               ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY

               o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci
                  (žádost Itálie – EGF/2015/004 IT/Alitalia)

               EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1309/2013 ze dne 17. prosince 2013 o Evropském fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2014–2020) a o zrušení nařízení (ES) č. 1927/2006
                  22
               , a zejména na čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,

               s ohledem na Interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení
                  23
               , a zejména na bod 13 uvedené dohody,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci (dále jen „EFG“) má za cíl poskytovat podporu pracovníkům a osobám samostatně výdělečně činným, kteří byli propuštěni nebo které přestaly vykonávat svou činnost v důsledku významných změn ve struktuře světového obchodu způsobených globalizací nebo v důsledku pokračující celosvětové finanční a hospodářské krize, nebo v důsledku nové celosvětové finanční a hospodářské krize, a pomáhat těmto osobám při jejich opětovném začleňování na trh práce.

               (2)EFG nepřekročí maximální roční částku 150 milionů EUR (v cenách roku 2011), jak je stanoveno v článku 12 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013
                  24
               .

               (3)Dne 24. března podala Itálie žádost EGF/2015/004 IT/Alitalia o finanční příspěvek z EFG v důsledku propouštění ve společnosti Gruppo Alitalia
                  25
                v Itálii. Tato žádost byla doplněna o dodatečné informace v souladu s čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 1309/2013. Uvedená žádost splňuje požadavky na stanovení finančního příspěvku z EFG v souladu s článkem 13 nařízení (EU) č. 1309/2013.

               (4)V souvislosti s uvedenou žádostí Itálie by proto měly být z EFG uvolněny prostředky na poskytnutí finančního příspěvku ve výši 1 414 848 EUR.

               (5)Aby byly příspěvky z EFG uvolněny co nejdříve, toto rozhodnutí by mělo být použitelné od data jeho přijetí,

               PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               V rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2015 se z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci uvolňuje částka ve výši 1 414 848 EUR v prostředcích na závazky a na platby.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Použije se ode dne [the date of its adoption]
                  26*.

               V Bruselu dne

                  Za Evropský parlament
                        Za Radu

                  předseda
                        předseda

                     (1)
                  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 855.

                     (2)
                  Ve smyslu článku 3 nařízení o EFG.

                     (3)
                  Alitalia Compagnia Aerea Italiana S.p.A. a Air One S.p.A. (CAI First S.p.A., CAI Second S.p.A. a Alitalia Loyalty).

                     (4)
                  Úř. věst. L 393, 30.12.2006, s. 1.

                     (5)
                  V souladu s čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1309/2013.

                     (6)
                  Nařízení Komise (EU) č. 1046/2012 ze dne 8. listopadu 2012, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 o zavedení společné klasifikace územních statistických jednotek (NUTS), pokud jde o předání časových řad nového regionálního rozdělení (Úř. věst. L 310, 9.11.2012, s. 34).

                     (7)

                     http://www.icao.int/Newsroom/News%20Doc%202013/COM.43.13.ECON-RESULTS.Final-2.en.pdf

                     (8)

                     http://www.icao.int/Newsroom/Pages/Strong-Passenger-Results-and-a-Rebound-for-Freight-Traffic-in-2014.aspx

                     (9)

                     http://www.amadeus.com/web/amadeus/en_US-US/Amadeus-Home/News-and-events/News/041713-300-world-super-routes/1259071352352-Page-AMAD_DetailPpal?assetid=1319526535668&assettype=PressRelease_C

                     (10)
                  ENAC. Dati di traffico.

                     www.enac.gov.it

                     (11)
                  Tamtéž.

                     (12)
                  Eurostat, Employment by sex, age groups and detailed economic activity (from 2008, NACE Rev.2) (Zaměstnanost podle pohlaví, věkové skupiny a hospodářské činnosti (z roku 2008, NACE Rev.2)),

                     http://ec.europa.eu/eurostat/web/lfs/data/database

                  .

                     (13)
                  EGF/2013/014 FR Air France (COM(2014) 701 final) a EGF/2015/004 IT Alitalia, tato žádost.

                     (14)
                  UIL-transporti, UGL transporti, FILT-CGIL, FIT-CISL.

                     (15)
                  Cassa Integrazione Guadagno (CIG) je dávka, která zajistí určitou výši příjmů pro pracovníky, kterým bylo zamezeno ve vykonávání práce. CIG se zahájí v případě snížení nebo přerušení výrobní činnosti v důsledku restrukturalizace, reorganizace podniku, podnikové krize a konkursního řízení, jež mají závažné důsledky pro místní trh práce. CIG je nástroj, který brání propouštění pracovníků tím, že umožňuje podnikům, aby se během doby, než se obnoví běžné výrobní činnosti, vyhnuly nákladům na pracovní sílu, kterou dočasně nepotřebují. CIG je však často předstupněm režimu mobilità.

                     (16)
                  Mobilità je jedna ze zákonem stanovených záchranných sociálních sítí, která je zaměřená na zmírnění následků plynoucích z propouštění. Prostřednictvím postupu mobilità je propuštěným pracovníkům zajištěna finanční podpora a mechanismy na usnadnění jejich opětovného zaměstnání.

                     (17)
                  Eurostat, Employment by sex, age groups and detailed economic activity (Zaměstnanost podle pohlaví, věkové skupiny a hospodářské činnosti),

                     http://ec.europa.eu/eurostat/web/lfs/data/database

                  .

                     (18)
                  Pro rozpočtové účely odhaduje žadatelský členský stát průměrnou částku za znovu začleněného pracovníka na 3 000 EUR a za pracovníka, pro něhož nebylo možné najít řešení, na 600 EUR.

                     (19)

                     http://www.gazzettaufficiale.it/eli/id/2013/12/27/13G00191/sg

                     (20)
                  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884.

                     (21)
                  Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

                     (22)
                  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 855.

                     (23)
                  Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

                     (24)
                  Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884).

                     (25)
                  Alitalia Compagnia Aerea Italiana S.p.A. a Air One S.p.A. (CAI First S.p.A., CAI Second S.p.A. a Alitalia Loyalty).

                     (26)
                   Date to be inserted by the Parliament before the publication in OJ.