Důležité právní upozornění

|

52009PC0460

Návrh rozhodnutí Rady ohledně stanoviska Společenství v rámci rady mezinárodní studijní skupiny pro jutu o prodloužení platnosti Dohody o statutu mezinárodní studijní skupiny pro jutu z roku 2001  /* KOM/2009/0460 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 8.9.2009KOM(2009) 460 v konečném zněníNávrhROZHODNUTÍ RADYohledně stanoviska Společenství v rámci rady mezinárodní studijní skupiny pro jutu o prodloužení platnosti Dohody o statutu mezinárodní studijní skupiny pro jutu z roku 2001DŮVODOVÁ ZPRÁVAEvropské společenství přijalo mezinárodní Dohodu o statutu Mezinárodní studijní skupiny pro jutu z roku 2001 rozhodnutím Rady 2002/312/ES ze dne 15. dubna 2002. Dohoda vstoupila v platnost dne 27. dubna 2002 na dobu osmi let a její platnost, pokud nebude prodloužena, má uplynout dnem 26. dubna 2010.Na jednání rady mezinárodní studijní skupiny pro jutu, které se konalo v Dháce ve dnech 5. a 6. dubna 2009, členové v souladu s bodem 25 písm. b) jednomyslně dosáhli předběžné dohody o prodloužení funkčního období Mezinárodní studijní skupiny pro jutu nejdříve na dobu dvou let. Tato dohoda však podléhá formálnímu schválení vnitrostátními orgány. Toto prodloužení by poskytlo dostatečný čas k tomu, aby členové mohli fungování skupiny vyhodnotit a nakonec rozhodnout, zda vyjednat novou dohodu po využití možnosti k prodloužení o další dva roky.Účast Evropského společenství na dohodě je v souladu s jeho výlučnými pravomocemi.Navrhované rozhodnutí nemění příspěvek Evropského společenství do správního rozpočtu Mezinárodní studijní skupiny pro jutu, který je nadále splatný za každý rozpočtový rok.Cílem tohoto návrhu je umožnit Evropskému společenství, aby hlasovalo pro prodloužení platnosti dohody.S ohledem na výše uvedené Komise žádá Radu, aby přijala přiložený návrh rozhodnutí.NávrhROZHODNUTÍ RADYohledně stanoviska Společenství v rámci rady mezinárodní studijní skupiny pro jutu o prodloužení platnosti Dohody o statutu mezinárodní studijní skupiny pro jutu z roku 2001RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhým pododstavcem této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[1],vzhledem k těmto důvodům:(1) Dohoda o statutu Mezinárodní studijní skupiny pro jutu z roku 2001 byla podepsána a uzavřena jménem Evropského společenství dne 15. dubna 2002 rozhodnutím Rady 2002/312/ES[2].(2) Podle bodu 25 písm. a) a b) uplyne dnem 26. dubna 2010 platnost Dohody o statutu Mezinárodní studijní skupiny pro jutu z roku 2001, pokud nebude rozhodnutím rady mezinárodní studijní skupiny pro jutu prodloužena na další jedno nebo dvě období, které dohromady nesmí přesáhnout čtyři roky.(3) Prodloužení platnosti výše uvedené dohody je v zájmu Evropského společenství.(4) Je třeba určit stanovisko Evropského společenství v mezinárodní studijní skupině pro jutu,ROZHODLA TAKTO:Jediný článekStanovisko Evropského společenství v rámci Mezinárodní studijní skupiny pro jutu je hlasovat pro prodloužení platnosti Dohody o statutu Mezinárodní studijní skupiny pro jutu z roku 2001 o jedno nebo dvě období, které nebudou dohromady přesahovat čtyři roky a toto prodloužení oznámit Generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů.V Bruselu dneZa Radupředseda/předsedkyně [1] Úř. věst. C[2] Úř. věst. L 112, 27.4.2002, s. 34.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 26.2.2016
            COM(2016) 89 final
            2016/0053(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY,
            kterým se stanoví postoj, který má Unie přijmout na 54. zasedání Výboru odborníků pro přepravu nebezpečných věcí OTIF, pokud jde o některé změny v dodatku C k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) použitelné od 1. ledna 2017

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

                  Cílem navrhovaného rozhodnutí Rady je stanovit postoj Evropské unie na zasedání Výboru odborníků pro přepravu nebezpečných věcí Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) (dále jen „výbor odborníků pro RID“), které se bude konat dne 25. května 2016, pokud jde o některé změny v technických a správních ustanoveních obsažených v příloze dodatku C k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF), o kterých má uvedený výbor rozhodnout.

                  Výše uvedená příloha, obecně známá jako RID, upravuje mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí mezi smluvními státy COTIF, které používají řád RID (Smluvní státy RID).

               2.VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

                  Mezinárodní předpisy týkající se přepravy nebezpečných věcí jsou stanoveny v rámci různých mezinárodních organizací, jako je OTIF, Evropská hospodářská komise OSN (EHK OSN) a v různých specializovaných agenturách OSN. Jelikož tato pravidla musí být ve vzájemném souladu, byl mezi organizacemi, které se touto činností zabývají, vyvinut komplexní mezinárodní systém pro koordinaci a harmonizaci. Předpisy se upravují po dvouletých cyklech.

                  Při přípravě těchto změn probíhaly konzultace s celou řadou odborníků z veřejného i soukromého sektoru. Během přípravy těchto změn se uskutečnila nebo uskuteční následující technická setkání:

                  v rámci podvýboru odborníků OSN pro přepravu nebezpečných věcí na jeho:

               1) 43. zasedání v Ženevě, 24.–28. června 2013,

               2) 44. zasedání v Ženevě, 25. listopadu – 4. prosince 2013,

               3) 45. zasedání v Ženevě, 23. června – 2. července 2014 a

                  4) 46. zasedání v Ženevě, 1.–9. prosince 2014

                  v rámci společné schůze EHK OSN OTIF výboru odborníků pro RID a pracovní skupiny pro přepravu nebezpečných věcí na jejich

                  1) podzimním zasedání roku 2014 v Ženevě, 15.–19. září 2014,

                  2) jarním zasedání roku 2015 v Bernu, 23.–27. března 2015,

                  3) podzimním zasedání roku 2015 v Ženevě, 15.–25. září 2015 a

                  4) příští společné schůzi (na jarním zasedání roku 2016 v Bernu, 14.–18. března 2016), kde se očekává doporučení dalších změn použitelných od 1. ledna 2017

                  a stálé pracovní skupiny výboru odborníků pro RID na jejím

                  1) čtvrtém zasedání v Madridu, 17.–20. listopadu 2014 a

                  2) pátém zasedání v Záhřebu, 23.–27. listopadu 2015.

                  Na těchto schůzích byly jednotlivé návrhy na změny analyzovány a zpracovávány výbory odborníků. Ve většině případů byly doporučené kroky schváleny jednomyslně. Některé návrhy byly doporučeny většinovým stanoviskem odborníků. Výbor odborníků pro přepravu nebezpečných věcí OTIF přijme rozhodnutí o těchto návrzích dne 25. května 2016.

                  Výbor pro přepravu nebezpečných věcí, zřízený podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí
                     1
                  , návrhy předběžně projednal na svém zasedání dne 14. prosince 2015.

               3.PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU

                  Evropská unie přistoupila k úmluvě COTIF v červenci 2011 na základě rozhodnutí Rady 2013/103/EU
                     2
                  . COTIF je smíšená dohoda, jejímiž smluvními stranami je jak Unie, tak většina členských států. V příloze III rozhodnutí jsou stanovena interní ujednání Rady, členských států a Komise o postupech v rámci OTIF. V záležitostech, které spadají do výlučné pravomoci EU, hlasuje EU počtem hlasů všech členských států, které jsou členy COTIF. Členských států EU, které jsou zároveň členskými státy COTIF, je 26. V současné době je 45 smluvních států RID a 50 členských států OTIF.

                  Od 1. ledna 1997 používá Evropská unie předpisy RID pro veškerou přepravu na území EU, původně podle směrnice Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí
                     3
                  . V roce 2008 byla směrnice 96/49/ES nahrazena směrnicí 2008/68/ES, která prosazuje zásady předchozí směrnice.

                  Článek 4 směrnice 2008/68/ES, který se týká třetích zemí, stanoví, že „Přeprava nebezpečných věcí mezi členskými státy a třetími zeměmi se povolí, jsou-li splněny požadavky ADR, RID nebo ADN a nestanoví-li přílohy jinak“. 12. bod odůvodnění této směrnice navíc stanoví, že „Pro mezinárodní přepravu nebezpečných věcí na území členských států by mělo být povoleno použití dopravních prostředků registrovaných ve třetích zemích, a to za podmínky splnění příslušných ustanovení ADR, RID nebo ADN a této směrnice“. Proto otázka výše uvedených změn zcela spadá do výlučné pravomoci Unie.

                  V souladu s článkem 35 úmluvy COTIF vstoupí tedy změny v platnost, jakmile o nich rozhodne výbor odborníků pro RID, pro všechny smluvní strany první den šestého měsíce následujícího po dni, kdy je generální tajemník smluvním stranám oznámil. Smluvní strana může ve lhůtě čtyř měsíců ode dne oznámení podat námitku. V případě, že námitku podá jedna čtvrtina smluvních stran, změna nevstoupí v platnost.

                  Na území smluvních stran, které ve stanovené lhůtě vznesly proti rozhodnutí námitku, je používání příslušného dodatku pozastaveno od okamžiku, kdy rozhodnutí nabudou účinku, pokud se týká přepravy s uvedenými stranami a mezi nimi. Avšak při námitce proti závaznosti technické normy nebo proti přijetí jednotného technického předpisu je od okamžiku, kdy rozhodnutí nabudou účinku, pozastavena aplikace pouze této technické normy či předpisu v dopravě, pokud jde o přepravu s členskými státy a mezi nimi; totéž platí v případě částečné námitky.

                  Pokud strany nevznesou dostatečný počet námitek, předpokládá se, že dotyčné změny podle tohoto návrhu vstoupí v platnost dne 1. ledna 2017, stanou se závaznými pro Unii a členské státy a stanou se nedílnou součástí acquis Unie.

                  Článek 38 úmluvy COTIF pak stanoví, že pro účely vykonávání práva volit a práva na námitku podle čl. 35 odst. 2 a 4 má regionální organizace, zejména Evropská unie, stejný počet hlasů jako její členové, kteří jsou zároveň členskými státy této organizace.

                  Tento návrh byl vypracován na základě ustanovení rozhodnutí Rady o přistoupení Evropské unie k úmluvě COTIF. Právním základem navrhovaného rozhodnutí Rady je článek 91 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy.

                  Předloha návrhu stanoví v článku 1 podrobný seznam plánovaných změn a vymezuje, které změny může Unie přijmout. Navrhované změny jsou považovány za vhodné pro bezpečnou přepravu nebezpečných věcí nákladově efektivním způsobem s ohledem na technický pokrok, a lze je tedy podpořit.

               4.PROVÁDĚNÍ V EVROPSKÉ UNII

                  Výše uvedené změny, pokud se stanou závaznými pro Unii, budou muset být začleněny do směrnice 2008/68/ES o pozemní přepravě nebezpečných věcí, která uplatňuje jednotná pravidla podle úmluvy COTIF na přepravu nebezpečných věcí po silnici, železnici nebo vnitrozemských vodních cestách v členských státech nebo mezi nimi. Za tímto účelem byla Komise zmocněna přizpůsobit oddíl II.1 přílohy II směrnice 2008/68/ES vědeckému a technickému pokroku prostřednictvím prováděcích aktů. Po uplynutí lhůty pro podávání námitek, pokud jde o oznámení generálním tajemníkem OTIF, zahájí Komise proces přizpůsobení.

               2016/0053 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY,

               kterým se stanoví postoj, který má Unie přijmout na 54. zasedání Výboru odborníků pro přepravu nebezpečných věcí OTIF, pokud jde o některé změny v dodatku C k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) použitelné od 1. ledna 2017

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Unie na základě rozhodnutí Rady 2013/103/EU
                  4
                přistoupila k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (dále jen „úmluva COTIF“).

               (2)Všechny členské státy s výjimkou Kypru a Malty jsou smluvními stranami úmluvy COTIF a uplatňují ji.

               (3)Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES
                  5
                stanoví požadavky pro přepravu nebezpečných věcí po silnici, železnici nebo vnitrozemských vodních cestách uvnitř členských států nebo mezi nimi s odvoláním na Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí obsažený v dodatku C k úmluvě COTIF (příloha RID). Článek 4 této směrnice navíc stanoví, že „Přeprava nebezpečných věcí mezi členskými státy a třetími zeměmi se povolí, jsou-li splněny požadavky ADR, RID nebo ADN a nestanoví-li přílohy jinak“.

               (4)Předpokládá se, že Výbor odborníků pro přepravu nebezpečných věcí zřízený v souladu s čl. 13 odst. 1 písm. d) úmluvy COTIF na svém 54. zasedání, které se bude konat dne 25. května 2016, rozhodne o některých změnách přílohy RID. Tyto změny, které se týkají technických norem nebo jednotných technických předpisů, mají za cíl zajištění bezpečné a efektivní přepravy nebezpečných věcí při současném zohlednění vědeckého a technického pokroku v odvětví a vývoje nových látek a předmětů, které během přepravy představují nebezpečí.

               (5)Výbor pro přepravu nebezpečných věcí zřízený článkem 9 směrnice 2008/68/ES tyto změny předběžně projednal.

               (6)Všechny navrhované změny jsou odůvodněné a prospěšné, a měly by proto být Unií podpořeny,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj Evropské unie

               1. Evropská unie na 54. zasedání Výboru odborníků pro přepravu nebezpečných věcí v rámci Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě zaujme postoj v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.

               2. Zástupci Unie ve výše uvedeném subjektu mohou schválit méně důležité změny dokumentů uvedených v příloze tohoto rozhodnutí bez dalšího rozhodnutí Rady.

               Článek 2

               Vyhlášení

               Toto rozhodnutí se vyhlásí v Úředním věstníku Evropské unie s uvedením data jeho vstupu v platnost.

               Článek 3

               Vstup v platnost

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda / předsedkyně

                     (1)
                  Úř. věst. L 260, 30.9.2008, s. 8.

                     (2)
                  Rozhodnutí Rady 2013/103/EU ze dne 16. června 2011 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (Úř. věst. L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (3)
                  Úř. věst. L 235, 17.9.1996, s. 25.

                     (4)
                  Rozhodnutí Rady 2013/103/EU ze dne 16. června 2011 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (Úř. věst. L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (5)
                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí (Úř. věst. L 260, 30.9.2008, s. 13).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 26.2.2016
            COM(2016) 89 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady,
            kterým se stanoví postoj, který má Unie přijmout na 54. zasedání Výboru odborníků pro přepravu nebezpečných věcí OTIF, pokud jde o některé změny v dodatku C k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) použitelné od 1. ledna 2017

               PŘÍLOHA

               návrhu rozhodnutí Rady,

               kterým se stanoví postoj, který má Unie přijmout na 54. zasedání Výboru odborníků pro přepravu nebezpečných věcí OTIF, pokud jde o některé změny v dodatku C k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) použitelné od 1. ledna 2017

                        Návrh

                        Referenční dokument

                        Téma

                        Poznámky

                        Postoj EU

                        1

                        OTIF/RID/CE/GTP/2015/2

                        OTIF/RID/CE/GTP/INF.14

                        OTIF/RID/CE/GTP/INF.15

                        Začlenění povinností pro subjekty pověřené údržbou do RID

                        Ve stálé pracovní skupině OTIF bylo dosaženo technického konsenzu při přijetí textu v pozměněném znění

                        Souhlasit se změnami ve znění revidovaném stálou pracovní skupinou

                        2

                        OTIF/RID/CE/GTP/2015/3

                        Změna zvláštního ustanovení TU 16 v ADR/RID/ADN, kapitola 4.3

                        Ve stálé pracovní skupině OTIF bylo dosaženo technického konsenzu

                        Souhlasit se změnami ve znění revidovaném stálou pracovní skupinou

                        3

                        OTIF/RID/CE/GTP/2015/5

                        Povinnost přepravce informovat strojvedoucího o umístění nebezpečných věcí ve vlaku

                        Ve stálé pracovní skupině OTIF bylo dosaženo technického konsenzu

                        Souhlasit se změnami ve znění revidovaném stálou pracovní skupinou

                        4

                        OTIF/RID/CE/GTP/2015/6

                        Pružné obaly pro volně ložený materiál

                        Ve stálé pracovní skupině OTIF bylo dosaženo technického konsenzu

                        Souhlasit se zněním o pružných obalech pro volně ložený materiál v OTIF/RID/CE/GTP/2015/12

                        5

                        OTIF/RID/CE/GTP/2015/7

                        Definice termínů „plná zátěž“ / „vozová zásilka“

                        Ve stálé pracovní skupině OTIF bylo dosaženo technického konsenzu

                        Souhlasit se změnami

                        6

                        OTIF/RID/CE/GTP/2015/12

                        OTIF/RID/CE/GTP/2015/INF.2

                        OTIF/RID/CE/GTP/2015/INF.3

                        Různé konsolidované změny schválené stálou pracovní skupinou

                        Ve stálé pracovní skupině OTIF bylo dosaženo technického konsenzu

                        Souhlasit se změnami

                        7

                        Totéž

                        Změny ponechány k dalšímu přezkoumání stálou pracovní skupinou

                        –

                        –

                        8

                        Totéž

                        Čeká se na společné stanovisko ze společné schůze EHK OSN–OTIF

                        Je třeba usnadnit efektivní multimodální přepravu

                        Souhlasit se změnami podle doporučení společném zasedání

                        9

                        OTIF/RID/CE/GTP/2015/14

                        Oznámení události týkající se nebezpečných věcí podle RID 1.8.5, Hamburg-Billwerder, 3. července 2013

                        Ve stálé pracovní skupině OTIF bylo dosaženo technického konsenzu

                        Souhlasit se změnami ve znění revidovaném stálou pracovní skupinou

                        10

                        OTIF/RID/CE/GTP/2015/INF.4

                        Ochranná vzdálenost pro silniční vozidla

                        Ve stálé pracovní skupině OTIF bylo dosaženo technického konsenzu

                        Souhlasit se změnami


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 8.4.2016
            COM(2016) 186 final
            2016/0102(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Republikou Marshallovy ostrovy o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Nařízení Rady (ES) č. 539/2001
                  1
                stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic členských států vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni. Nařízení (ES) č. 539/2001 se používá ve všech členských státech s výjimkou Irska a Spojeného království.

               Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 bylo pozměněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014
                  2
               , které převedlo 19 zemí do přílohy II obsahující seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou osvobozeni od vízové povinnosti. Jde o těchto 19 zemí: Dominika, Grenada, Kiribati, Kolumbie, Marshallovy ostrovy, Mikronésie, Nauru, Palau, Peru, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svatá Lucie, Svatý Vincenc a Grenadiny, Šalamounovy ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východní Timor. Položky týkající se těchto zemí v příloze II jsou doplněny o poznámku pod čarou, která stanoví, že „[o]svobození od vízové povinnosti se použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií“.

               Nařízení (EU) č. 509/2014 bylo přijato dne 20. května 2014 a vstoupilo v platnost dne 9. června 2014. V červenci 2014 předložila Komise Radě doporučení, aby Komisi zmocnila k zahájení jednání o dohodách o zrušení vízové povinnosti s každou z těchto 17 zemí: Dominika, Grenada, Kiribati, Marshallovy ostrovy, Mikronésie, Nauru, Palau, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svatá Lucie, Svatý Vincenc a Grenadiny, Šalamounovy ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východní Timor
                  3
               . Dne 9. října 2014 předložila Rada Komisi směrnice pro jednání.

               První dohody o zrušení vízové povinnosti byly podepsány dne 6. května 2015 (se Spojenými arabskými emiráty), dne 26. května 2015 (s Východním Timorem) a dne 28. května 2015 (s Dominikou, Grenadou, Samoou, Svatou Lucií, Svatým Vincencem a Grenadinami, Trinidadem a Tobagem a Vanuatu) a provádějí se prozatímně ode dne jejich podpisu do dne jejich vstupu v platnost. Rada schválila podepsání druhé řady dohod o zrušení vízové povinnosti, a to s Tongou (podepsána dne 20. listopadu 2015), Kolumbií (podepsána dne 2. prosince 2015), Kiribati (datum podpisu bude stanoveno) a Palau (podepsána dne 7. prosince 2015). Tyto čtyři dohody se provádějí prozatímně ode dne následujícího po dni jejich podpisu do dne jejich vstupu v platnost.

               Jednání s Marshallovými ostrovy bylo zahájeno dne 17. prosince 2014 a bylo vedeno formou výměny dopisů. V dalších výměnách bylo dosaženo shody na všech aspektech. Dohoda byla parafována formou výměny dopisů mezi hlavními vyjednavači dne 11. prosince 2015 (Marshallovy ostrovy) a 13. ledna 2016 (Unie). Členské státy byly informovány na zasedání Pracovní skupiny Rady pro víza dne 18. ledna 2016.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD

               Na straně Unie tvoří právní základ dohody čl. 77 odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s článkem 218 této smlouvy.

               Připojený návrh představuje právní nástroj pro podepsání dohody. Rada o něm rozhodne kvalifikovanou většinou.

               Vzhledem ke skutečnosti, že Marshallovy ostrovy budou moci urychleně dokončit své vnitřní ratifikační postupy, a k tomu, že Komise poprvé navrhla osvobození občanů Marshallových ostrovů od vízové povinnosti již před delší dobou (v listopadu 2012), návrh rozhodnutí o podpisu stanoví v souladu s čl. 218 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie, že dohoda bude ode dne následujícího po dni podpisu prováděna prozatímně. Vzhledem k tomu, že před uzavřením dohody je nutný souhlas Evropského parlamentu, bude Komise Evropský parlament informovat o prozatímním provádění dohody.

               3.VÝSLEDKY JEDNÁNÍ

               Komise soudí, že bylo dosaženo cílů, které stanovila Rada ve svých směrnicích pro jednání, a že návrh dohody o zrušení vízové povinnosti je pro Unii přijatelný.

               Konečný obsah dohody lze shrnout takto:

               Účel

               Dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Marshallových ostrovů, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               Aby bylo zaručeno rovné zacházení pro všechny občany EU, bylo do dohody zahrnuto ustanovení, že Marshallovy ostrovy mohou pozastavit či ukončit provádění dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům Evropské unie a že Unie může pozastavit či ukončit provádění dohody jen ve vztahu ke všem svým členským státům.

               Zvláštní situace Spojeného království a Irska je zohledněna v preambuli.

               Oblast působnosti

               Zrušení vízové povinnosti se vztahuje na všechny kategorie osob (držitele běžných cestovních, diplomatických, služebních/úředních a zvláštních pasů) cestujících za jakýmkoli účelem, s výjimkou osob cestujících za účelem vykonávání výdělečné činnosti. Pokud jde o tuto kategorii osob, jednotlivé členské státy i Marshallovy ostrovy mají nadále možnost uložit vízovou povinnost občanům druhé strany v souladu s použitelnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy. Aby bylo zajištěno harmonizované provádění dohody, připojuje se k dohodě společné prohlášení o výkladu kategorie „osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti“.

               Délka pobytu

               Dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Marshallových ostrovů, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů. K dohodě je připojeno společné prohlášení o výkladu této doby 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               Dohoda zohledňuje situaci členských států, které dosud neuplatňují schengenské acquis v plném rozsahu. Dokud tyto státy nebudou součástí schengenského prostoru bez vnitřních hranic, dává zrušení vízové povinnosti státním příslušníkům Marshallových ostrovů právo pobývat na území každého z uvedených členských států (v současnosti Bulharska, Chorvatska, Kypru a Rumunska) po dobu 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů bez ohledu na délku pobytu vypočtenou pro celý schengenský prostor.

               Územní působnost

               Dohoda obsahuje ustanovení o územní působnosti: státní příslušníci Marshallových ostrovů, kteří cestují do Francie a Nizozemska, mají právo pobývat bez víza pouze na evropském území těchto členských států.

               Prohlášení

               Kromě společných prohlášení uvedených výše jsou k dohodě připojena dvě další společná prohlášení:

               –o přidružení Norska, Islandu, Švýcarska a Lichtenštejnska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis,

               –o úplném informování občanů o obsahu dohody o zrušení vízové povinnosti a jejích důsledcích a o souvisejících otázkách, jako jsou podmínky vstupu.

               4.ZÁVĚR

               Komise s ohledem na výše uvedené výsledky navrhuje Radě, aby:

               –rozhodla o podpisu dohody jménem Unie a pověřila předsedu Rady, aby jmenoval osobu či osoby řádně zmocněné podepsat dohodu jménem Unie,

               –schválila prozatímní provádění dohody do jejího vstupu v platnost.

               2016/0102 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Republikou Marshallovy ostrovy o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014
                  4
                převedlo položku týkající se Republiky Marshallovy ostrovy z přílohy I do přílohy II nařízení Rady (ES) č. 539/2001
                  5
               .

               (2)Položku týkající se Republiky Marshallovy ostrovy provází poznámka pod čarou, která stanoví, že osvobození od vízové povinnosti se použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií.

               (3)Dne 9. října 2014 přijala Rada rozhodnutí, jímž zmocnila Komisi k zahájení jednání s Republikou Marshallovy ostrovy směřujících k uzavření dohody mezi Evropskou unií a Republikou Marshallovy ostrovy o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty (dále jen „dohoda“).

               (4)Jednání o dohodě byla zahájena dne 17. prosince 2014 a byla úspěšně dokončena jejím parafováním dne 13. ledna 2016.

               (5)Dohoda by měla být podepsána a prohlášení k ní připojená by měla být schválena jménem Unie. Dohoda by měla být prozatímně prováděna ode dne následujícího po dni podpisu dohody do dokončení postupů nezbytných pro její formální uzavření.

               (6)Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES
                  6
               ; Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (7)Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES
                  7
               ; Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Podpis Dohody mezi Evropskou unií a Republikou Marshallovy ostrovy o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty (dále jen „dohoda“) jménem Unie se schvaluje s výhradou jejího uzavření.

               Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Prohlášení připojená k tomuto rozhodnutí se schvalují jménem Unie.

               Článek 3

               Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Unie.

               Článek 4

               Dohoda je prováděna prozatímně ode dne následujícího po dni podpisu do dokončení postupů nezbytných pro její uzavření.

               Článek 5

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)
                  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.

                     (2)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (3)
                  COM(2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (5)
                  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.

                     (6)
                  Rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43).

                     (7)
                  Rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 8.4.2016
            COM(2016) 186 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Republikou Marshallovy ostrovy o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               PŘÍLOHA

               návrhu rozhodnutí Rady

               o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Republikou Marshallovy ostrovy o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               DOHODA

               mezi Evropskou unií a Republikou Marshallovy ostrovy o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty

               EVROPSKÁ UNIE a

               REPUBLIKA MARSHALLOVY OSTROVY, dále jen „Marshallovy ostrovy“,

               společně dále jen „smluvní strany“,

               S CÍLEM dále rozvíjet přátelské vztahy mezi smluvními stranami a přejíce si usnadnit cestování tím, že svým občanům zajistí bezvízový vstup a krátkodobý pobyt,

               S OHLEDEM na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni
                  1
               , přičemž se mimo jiné 19 třetích zemí včetně Marshallových ostrovů převádí do seznamu třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou v případě krátkodobých pobytů v členských státech osvobozeni od vízové povinnosti,

               MAJÍCE NA PAMĚTI, že podle článku 1 nařízení (EU) č. 509/2014 se osvobození od vízové povinnosti pro státní příslušníky těchto 19 zemí použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií,

               PŘEJÍCE SI zaručit dodržování zásady rovného zacházení pro všechny občany Evropské unie,

               BEROUCE V ÚVAHU, že na osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti se během jejich krátkodobého pobytu tato dohoda nevztahuje, a proto se na tuto kategorii osob nadále vztahují příslušná pravidla práva Evropské unie, vnitrostátního práva členských států a vnitrostátního práva Marshallových ostrovů v oblasti vízové povinnosti nebo osvobození od ní a v oblasti přístupu k zaměstnání,

               ZOHLEDŇUJÍCE Protokol o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva a Protokol o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojené ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a potvrzujíce, že se ustanovení této dohody nevztahují na Spojené království a Irsko,

               SE DOHODLY TAKTO:

               ČLÁNEK 1

               Účel

               Touto dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Marshallových ostrovů, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               ČLÁNEK 2

               Definice

               Pro účely této dohody se rozumí:

               a)
                     „členským státem“ kterýkoli členský stát Evropské unie s výjimkou Spojeného království a Irska;

               b)
                     „občanem Evropské unie“ státní příslušník členského státu ve smyslu písmene a);

               c)
                     „občanem Marshallových ostrovů“ jakákoli osoba, která má státní občanství Marshallových ostrovů;

               d)
                     „schengenským prostorem“ prostor bez vnitřních hranic zahrnující území členských států podle písmene a) uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu.

               ČLÁNEK 3

               Oblast působnosti

               1.
                     Občané Evropské unie, kteří jsou držiteli platných běžných cestovních, diplomatických, služebních, úředních či zvláštních pasů vydaných členským státem, mohou vstupovat na území Marshallových ostrovů a pobývat na něm bez víza po dobu stanovenou v čl. 4 odst. 1.

               Občané Marshallových ostrovů, kteří jsou držiteli platných běžných cestovních, diplomatických, služebních, úředních či zvláštních pasů vydaných Marshallovými ostrovy, mohou vstupovat na území členských států a pobývat na něm bez víza po dobu stanovenou v čl. 4 odst. 2.

               2.
                     Odstavec 1 tohoto článku se nevztahuje na osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti.

               U této kategorie osob může každý členský stát sám rozhodnout, zda uloží občanům Marshallových ostrovů vízovou povinnost, či zda je od této povinnosti osvobodí v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 539/2001
                  2
               .

               U této kategorie osob mohou Marshallovy ostrovy v souladu se svým vnitrostátním právem samy rozhodnout, zda uloží občanům každého jednotlivého členského státu vízovou povinnost, či zda je od této povinnosti osvobodí.

               3.
                     Zrušení vízové povinnosti stanovené touto dohodou se uplatňuje, aniž jsou dotčeny právní předpisy smluvních stran týkající se podmínek pro vstup a krátkodobý pobyt. Členské státy a Marshallovy ostrovy si vyhrazují právo odepřít vstup na svá území a krátkodobý pobyt na těchto územích, není-li splněna jedna nebo více těchto podmínek.

               4.
                     Zrušení vízové povinnosti platí bez ohledu na dopravní prostředek použitý k překročení hranic smluvních stran.

               5.
                     Záležitosti, na které se tato dohoda nevztahuje, se řídí právem Evropské unie, vnitrostátním právem členských států a vnitrostátním právem Marshallových ostrovů.

               ČLÁNEK 4

               Délka pobytu

               1.
                     Občané Evropské unie mohou pobývat na území Marshallových ostrovů po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

               2.
                     Občané Marshallových ostrovů mohou pobývat na území členských států uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů. Tato doba se počítá bez ohledu na délku pobytu v těch členských státech, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují.

               Občané Marshallových ostrovů mohou pobývat na území každého z členských států, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují, po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů bez ohledu na délku pobytu vypočtenou pro území členských států uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu.

               3.
                     Touto dohodou není dotčena možnost, aby Marshallovy ostrovy a členské státy v souladu se svým vnitrostátním právem a právem Evropské unie prodloužily tuto délku pobytu na dobu delší než 90 dnů.

               ČLÁNEK 5

               Územní působnost

               1.
                     Pro Francouzskou republiku se tato dohoda vztahuje pouze na její evropské území.

               2.
                     Pro Nizozemské království se tato dohoda vztahuje pouze na jeho evropské území.

               ČLÁNEK 6

               Smíšený výbor pro správu dohody

               1.
                     Smluvní strany zřídí smíšený výbor odborníků (dále jen „výbor“) složený ze zástupců Evropské unie a Marshallových ostrovů. Evropskou unii zastupuje Evropská komise.

               2.
                     Výbor plní mimo jiné tyto úkoly:

               a)
                     sleduje provádění této dohody;

               b)
                     navrhuje změny této dohody nebo dodatky k ní;

               c)
                     urovnává spory vyplývající z výkladu či provádění této dohody.

               3.
                     Výbor se svolává podle potřeby na žádost jedné ze smluvních stran.

               4.
                     Výbor přijme svůj jednací řád.

               ČLÁNEK 7

               Vztah mezi touto dohodou a stávajícími dvoustrannými dohodami o zrušení vízové povinnosti
                  mezi členskými státy a Marshallovými ostrovy

               Tato dohoda má přednost před ustanoveními jakékoli dvoustranné dohody či ujednání mezi jednotlivými členskými státy a Marshallovými ostrovy, pokud upravují záležitosti spadající do působnosti této dohody.

               ČLÁNEK 8

               Závěrečná ustanovení

               1.
                     Smluvní strany ratifikují nebo schválí tuto dohodu v souladu se svými vnitřními postupy a tato dohoda vstoupí v platnost prvním dnem druhého měsíce po datu pozdějšího z obou oznámení, jimiž se smluvní strany o dokončení těchto postupů vzájemně uvědomí.

               Tato dohoda se provádí prozatímně ode dne následujícího po dni jejího podpisu.

               2.
                     Tato dohoda se uzavírá na dobu neurčitou, pokud nebude vypovězena v souladu s odstavcem 5.

               3.
                     Tuto dohodu lze měnit písemnou dohodou smluvních stran. Změny vstupují v platnost poté, co si smluvní strany vzájemně oznámily dokončení svých vnitřních postupů nezbytných k tomuto účelu.

               4.
                     Každá smluvní strana může pozastavit provádění této dohody zcela nebo zčásti, zejména z důvodů veřejného pořádku, ochrany národní bezpečnosti nebo ochrany veřejného zdraví, nedovoleného přistěhovalectví nebo při opětovném zavedení vízové povinnosti kteroukoli ze smluvních stran. Rozhodnutí o pozastavení musí být oznámeno druhé smluvní straně nejpozději dva měsíce před jeho zamýšleným vstupem v platnost. Smluvní strana, která pozastavila provádění této dohody, bezodkladně uvědomí druhou smluvní stranu, jakmile důvody pozastavení pominou, a pozastavení zruší.

               5.
                     Každá smluvní strana může tuto dohodu vypovědět písemným oznámením druhé smluvní straně. Dohoda pozbývá platnosti 90 dnů po dni jeho doručení.

               6.
                     Marshallovy ostrovy mohou pozastavit či ukončit provádění této dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům.

               7.
                     Evropská unie může pozastavit či ukončit provádění této dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům.

               Sepsáno ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ S OHLEDEM NA ISLAND, NORSKO, ŠVÝCARSKO
                  A LICHTENŠTEJNSKO

               Smluvní strany berou na vědomí těsný svazek mezi Evropskou unií a Norskem, Islandem, Švýcarskem a Lichtenštejnskem, zejména na základě dohod ze dne 18. května 1999 a 26. října 2004 o přidružení těchto zemí k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis.

               Za těchto okolností je žádoucí, aby orgány Norska, Islandu, Švýcarska a Lichtenštejnska na jedné straně a Marshallových ostrovů na straně druhé bezodkladně uzavřely dvoustranné dohody o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty za podobných podmínek, jaké stanoví tato dohoda.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O VÝKLADU KATEGORIE „OSOBY CESTUJÍCÍ ZA ÚČELEM VYKONÁVÁNÍ VÝDĚLEČNÉ ČINNOSTI“
                  PODLE ČL. 3 ODST. 2 TÉTO DOHODY

               Aby byl zajištěn jednotný výklad, dohodly se smluvní strany, že pro účely této dohody kategorie „osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti“ zahrnuje osoby vstupující na území druhé smluvní strany za účelem vykonávání placeného zaměstnání nebo odměňované činnosti jako zaměstnanci nebo poskytovatelé služeb.

               Tato kategorie by neměla zahrnovat:

               –
                     obchodníky, tj. osoby cestující za účelem obchodních jednání (které nejsou zaměstnány v zemi druhé smluvní strany),

               –
                     sportovce a umělce vykonávající činnost na jednorázovém základě,

               –
                     novináře vyslané sdělovacími prostředky země, kde mají pobyt, a

               –
                     interní stážisty vyslané v rámci společnosti.

               Provádění tohoto prohlášení bude v rámci svých povinností, stanovených v článku 6 této dohody, sledovat smíšený výbor, který může navrhovat změny, pokud je bude na základě zkušeností smluvních stran považovat za nezbytné.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O VÝKLADU DOBY 90 DNŮ
                  BĚHEM JAKÉHOKOLI OBDOBÍ 180 DNŮ UVEDENÉ V ČLÁNKU 4 TÉTO DOHODY

               Smluvní strany se dohodly, že dobou nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů podle článku 4 této dohody se rozumí nepřetržitý pobyt nebo několik po sobě jdoucích návštěv, jejichž celková doba trvání během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů.

               Slovo „jakýkoli“ znamená, že se použije „pohyblivé“ referenční období 180 dnů a zpětně se započítá každý den pobytu v posledním období 180 dnů, aby se ověřilo, že je i nadále splňován požadavek 90 dnů v jakémkoli období 180 dnů. To znamená mimo jiné, že nepřítomnost po dobu 90 po sobě jdoucích dnů opravňuje k novému pobytu v délce až 90 dnů.

               SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O INFORMOVÁNÍ OBČANŮ
                  O DOHODĚ O ZRUŠENÍ VÍZOVÉ POVINNOSTI

               Uznávajíce důležitost, jakou má transparentnost pro občany Evropské unie a Marshallových ostrovů, se smluvní strany dohodly, že zajistí úplné informování občanů o obsahu dohody o zrušení vízové povinnosti a jejích důsledcích i o souvisejících otázkách, jako jsou podmínky vstupu.

               _________________

                     (1)
                  Úř. věst. L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (2)
                  Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1).


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 21.10.2015
            COM(2015) 603 final
            2015/0250(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY,
            kterým se stanoví opatření s cílem vytvořit postupně jednotné zastoupení eurozóny v Mezinárodním měnovém fondu

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               Eurozóna je velká otevřená ekonomika s mezinárodní politickou odpovědností. Vzhledem k hospodářské a finanční váze eurozóny a existenci jednotné měnové politiky a politiky směnných kurzů mají rozhodnutí eurozóny v oblasti hospodářské politiky a její ekonomický vývoj pro světovou ekonomiku stále větší význam.

               V posledních letech se politický význam eurozóny výrazně zvýšil. Evropský semestr spolu s přijetím balíčku šesti (tzv. „six-pack“) a dvou („two-pack“) právních aktů
                  1
                a také Smlouva o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii
                  2
                integrovaly, posílily a rozšířily dohled nad politikami členských států v oblastech zásadního makroekonomického a rozpočtového významu. Pro země eurozóny byl jako stálý mechanismus pro řešení krizí zřízen Evropský mechanismus stability. Evropská unie rovněž zřídila bankovní unii s centralizovaným dohledem a mechanismem řešení krize bank v eurozóně, jež je otevřená všem ostatním členským státům.

               Vnější zastoupení eurozóny však s tímto vývojem nedrží krok. Je třeba, aby se pokrok, jehož bylo dosaženo při další vnitřní integraci eurozóny, projevil i externě, především snahou o dosažení jednotného vnějšího zastoupení v Mezinárodním měnovém fondu (MMF). V mnoha oblastech, na něž se vztahuje Dohoda o MMF, má EU (eurozóna) výlučnou pravomoc nebo pravomoc sdílenou se svými členskými státy.

               Díky svým úvěrovým nástrojům a dohledu je MMF zásadním aktérem celosvětové ekonomické a finanční správy. Spolu s Komisí a Evropskou centrální bankou (ECB) sehrává klíčovou úlohu při vytváření a provádění programů na záchranu členských států zasažených finanční a dluhovou krizí. Posílený správní rámec eurozóny pro koordinaci hospodářské politiky a silná konvergence v regulaci a dohledu finančního sektoru v kontextu bankovní unie kromě toho znamenají, že v budoucnosti bude MMF muset na své posuzování dohledu a řízení krizí v eurozóně nahlížet z širší perspektivy, nikoli jen se zaměřením na jednotlivé státy.

               Efektivní zastoupení eurozóny by umožnilo jednotnou komunikaci eurozóny vůči MMF v otázkách, jako jsou programy a jejich přezkum, hospodářská a rozpočtová politika, makroekonomický dohled, kurzová politika a finanční stabilita. Z jednotnějšího zastoupení by měly rovněž prospěch třetí země, zejména díky výraznějšímu a konzistentnějšímu příspěvku eurozóny k celosvětové hospodářské a finanční stabilitě.

               V říjnu 2014 Komise ve svém pracovním programu na rok 2015
                  3
                oznámila, že má v rámci prohlubování hospodářské a měnové unie v úmyslu zabývat se vnějším zastoupením eurozóny.

               Podle „zprávy pěti předsedů“ o dokončení evropské hospodářské a měnové unie z června 2015
                  4
                představuje silnější hlas na mezinárodní scéně nedílnou součást probíhajícího úsilí o zdokonalení správy ekonomických záležitostí eurozóny. Zpráva obzvláště zdůrazňuje nedostatky týkající se zastoupení eurozóny v MMF, kde eurozóna dosud nepromlouvá jedním hlasem – a to i přes významný pokrok v prohlubování evropských postojů.

               Již návrh Komise na vytvoření prohloubené a skutečné hospodářské a měnové unie
                  5
                uváděl řadu prioritních opatření pro posílení a konsolidaci vnějšího ekonomického zastoupení eurozóny. Navrhoval zaměřit se na MMF vzhledem k jeho klíčové roli v rámci mezinárodní správy ekonomických záležitostí. Vnější zastoupení bylo zařazeno mezi prioritní opatření navržená k realizaci v krátkodobém horizontu. K jednotnému vnějšímu zastoupení eurozóny vyzval rovněž Evropský parlament
                  6
               .

               V roce 2006 se Rada ECOFIN shodla na tom, že dosažení jednotného zastoupení eurozóny v MMF bude dlouhodobějším cílem. Členské státy v této souvislosti zastávaly názor, že je možné zvažovat několik způsobů, jak v budoucnu možného jednotného zastoupení eurozóny dosáhnout, včetně přístupu zahrnujícího dočasné kroky.

               S ohledem na uvedené skutečnosti tento dokument navrhuje dosáhnout jednotného zastoupení eurozóny v MMF, přičemž by jejím zástupcem byl předseda Euroskupiny. Navrhuje dosáhnout tohoto cíle postupně cestou prozatímních a přechodných kroků zahrnujících zastoupení v Mezinárodním měnovém a finančním výboru (IMFC) a ve Výkonné radě MMF. Mezi tyto přechodné kroky by patřilo udělení práv pozorovatele eurozóně zastoupené představitelem členského státu eurozóny, který již členem rady je, spolu s Komisí a Evropskou centrální bankou (která v současnosti již má status pozorovatele ve Výkonné radě MMF). Dále by měl být zintenzivněn koordinační proces pro stanovení společných postojů, aby se k veškerým otázkám politiky MMF a otázkám týkajícím se jednotlivých zemí a dohledu, jež mají význam pro eurozónu, systematicky vydávala společná prohlášení Tyto kroky by také měly v souvislosti s tématy MMF usilovat o silnější spolupráci eurozóny s členskými státy mimo eurozónu. Je třeba poznamenat, že vnější zastoupení eurozóny bude rovněž záviset na tom, jaký budoucí status eurozóny v MMF budou členské země MMF ochotny přiznat.

               Právní základ

               Ustanovení čl. 138 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) umožňuje přijetí vhodných opatření pro zajištění jednotného zastoupení v mezinárodních finančních institucích a konferencích. Cílem tohoto ustanovení bylo docílit silnějšího a jednotného zastoupení eurozóny vzhledem k tomu, že účinnost současných neformálních mechanismů pro zastupování eurozóny byla považována za nedostatečnou. Jako první krok může být toto ustanovení použito pro zastoupení eurozóny pouze v rámci MMF. V návrhu by rovněž měla být zahrnuta ustanovení umožňující eurozóně lépe koordinovat stanovení svých postojů v MMF, jelikož jsou pro cíl jednotného zastoupení nezbytné a doplňují jej. Rovněž se odkazuje na čl. 138 odst. 1 SFEU, který Radě umožňuje stanovit společné postoje k otázkám, jež mají zvláštní význam pro hospodářskou a měnovou unii, v příslušných mezinárodních finančních institucích a konferencích.

               Podle čl. 138 odst. 3 SFEU se na hlasování o tomto návrhu podílejí pouze členové Rady zastupující členské státy, jejichž měnou je euro. Rada rozhoduje po konzultaci s ECB.

               Komise se zároveň rozhodla stáhnout svůj návrh rozhodnutí Rady o zastoupení Společenství a zaujímání jeho postojů na mezinárodní úrovni v rámci hospodářské a měnové unie KOM(1998) 637 v konečném znění, který nebyl přijat a v důsledku zavedení eura a vstupu Lisabonské smlouvy v platnost zastaral
                  7
               .

               2015/0250 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY,

               kterým se stanoví opatření s cílem vytvořit postupně jednotné zastoupení eurozóny v Mezinárodním měnovém fondu

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 138 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Komise
                  8
               ,

               s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky
                  9
               ,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Mohou být přijata vhodná opatření pro zajištění jednotného zastoupení a společných postojů Unie při výkonu jejích pravomocí týkajících se členských států eurozóny (dále jen „eurozóna“) v mezinárodních finančních institucích.

               (2)Eurozóna je velká otevřená ekonomika s mezinárodní politickou odpovědností.

               (3)Ve vztahu k členským státům eurozóny má Unie v oblasti měnové politiky výlučnou pravomoc. Pokud jde o hospodářskou, fiskální a finanční politiku členských států eurozóny, uplatňují se navíc posílené mechanismy koordinace a dohledu Unie.

               (4)Jak uvádí zpráva „Dokončení evropské hospodářské a měnové unie“ zveřejněná dne 22. června 2015 („zpráva pěti předsedů“), mají rozhodnutí Unie v oblasti hospodářské politiky a její hospodářský vývoj vzhledem k ekonomické a finanční velikosti Unie a existenci jednotné měnové politiky a politiky směnných kurzů většiny jejích členů pro světovou ekonomiku stále větší význam. Zpráva rovněž vyzvala ke konsolidaci vnějšího zastoupení eurozóny.

               (5)Je proto nezbytné, aby se eurozóna plně podílela na mezinárodní spolupráci v oblasti měnové, hospodářské a finanční politiky, zejména v rámci Mezinárodního měnového fondu (MMF), jenž je hlavní organizací mezinárodního měnového a finančního systému.

               (6)Členy MMF jsou však jednotlivé země. V důsledku toho není eurozóna ve fondu a jeho orgánech zastoupena jako jeden člen. V současnosti mohou dva z členských států eurozóny každý jmenovat výkonného ředitele, zatímco ostatní členské státy eurozóny jsou rozděleny do šesti konstituencí zahrnujících několik států. To eurozóně brání, aby v MMF účinně a jednotně vyjadřovala svůj postoj. Rovněž to snižuje efektivitu spolupráce mezi MMF a eurozónou.

               (7)Nedávno posílený rámec eurozóny pro koordinaci hospodářské politiky a silná konvergence v regulaci a dohledu finančního sektoru v kontextu bankovní unie znamenají, že v budoucnosti bude MMF muset na své posuzování dohledu a řízení krizí v eurozóně nahlížet z širší perspektivy, nikoli jen se zaměřením na jednotlivé státy. Efektivní zastoupení eurozóny rovněž umožní jednotnou komunikaci eurozóny vůči MMF v otázkách, jako jsou programy finanční pomoci a jejich přezkum, hospodářská a rozpočtová politika, makroekonomický dohled, kurzová politika a politika finanční stability.

               (8)Aniž je dotčena možnost pozdějšího plného členství eurozóny, měla by být přijata opatření umožňující eurozóně mluvit v MMF jedním hlasem s ohledem na současnou strukturu členství MMF.

               (9)Sledovaným cílem by měla být jednotná reprezentace s jedním zástupcem eurozóny ve všech orgánech MMF, přičemž členské státy eurozóny by si zachovaly svůj současný status akcionářů fondu. Komise by měla pracovat na dosažení tohoto cíle.

               (10)Lhůta pro dosažení takového jednotného zastoupení v MMF by měla odpovídat harmonogramu pro závěrečnou fázi procesu dokončování hospodářské a měnové unie uvedeného ve „zprávě pěti předsedů“.

               (11)Toto jednotné zastoupení by mělo být spojeno se silnější koordinací postojů zaujímaných v rámci MMF, a současně s úsilím o větší spolupráci eurozóny s členskými státy, jež v eurozóně nejsou, v rámci MMF.

               (12)Na dobu, kdy jednotného zastoupení eurozóny ve všech orgánech MMF není plně dosaženo, by měla být přijata přechodná ujednání, aby eurozóna v rámci MMF zaujímala soudržnější postoj, zejména ve Výkonné radě MMF a v Mezinárodním měnovém a finančním výboru (IMFC).

               (13)Pokud jde o Výkonnou radu, měla by být formalizována současná praxe, kdy jeden ze stávajících výkonných ředitelů z členských států eurozóny zastupuje rovněž zájmy eurozóny. Navíc jelikož Evropská centrální banka (ECB) v souladu s rozhodnutím MMF č. 12925-(03/1) podle článku X Dohody o MMF již s ohledem na své úkoly v rámci Evropského systému centrálních bank (ESCB) vysílá svého zástupce jako pozorovatele na některá zasedání Výkonné rady, měla by z tohoto statusu pozorovatele ECB mít prospěch eurozóna jako celek. Takovýto jednotný status pozorovatele ve Výkonné radě pro eurozónu jako celek by umožnil pokrýt celé spektrum záležitostí eurozóny. Rovněž by to eurozóně umožnilo lépe organizovat své zastoupení jakožto pozorovatele.

               (14)Předseda Euroskupiny, Komise a ECB by měli s MMF pro eurozónu tento status pozorovatele vyjednat.

               (15)Komise a ECB jsou již pozorovateli v IMFC. Současná prohlášení adresovaná jeho jarnímu a výročnímu zasedání by měla být nahrazena prohlášením předsedy Euroskupiny jménem eurozóny.

               (16)Je třeba vynaložit veškeré úsilí o postupnou reorganizaci členských států eurozóny v MMF v zájmu dosažení větší jednotnosti. Rada by se měla dohodnout na zásadách směřování k přeskupení členských států eurozóny v MMF.

               (17)V současné době probíhá koordinace postojů členských států před zasedáními MMF v Bruselu v rámci Hospodářského a finančního výboru a jeho podvýboru pro otázky související s MMF (SCIMF) a na neformálních setkáních zástupců členských států v MMF ve Washingtonu (EURMMF). V rámci Hospodářského a finančního výboru by měly být zřízeny specializované podvýbory eurozóny za účelem lepší koordinace postoje eurozóny k tématům MMF.

               (18)V roce 2007 se členské státy eurozóny dohodly, že budou k otázkám, jež se přímo a výlučně týkají společné politiky eurozóny, vydávat společná prohlášení. Tato dohoda by měla být prohloubena a rozšířena o požadavek na společná prohlášení k veškerým otázkám politiky MMF a otázkám týkajícím se jednotlivých zemí a dohledu, jež mají význam pro eurozónu.

               (19)Přijme-li členský stát euro, je třeba vynaložit veškeré úsilí k dosažení nezbytných úprav v rámci MMF.

               (20)Veškeré otázky, které nemají zvláštní význam pro eurozónu, ale pro Unii jako celek, by měly být úzce koordinovány s členskými státy mimo eurozónu v Hospodářském a finančním výboru nebo v Radě.

               (21)S cílem zvýšit transparentnost a odpovědnost vůči Evropskému parlamentu a Radě by Komise po konzultaci s Euroskupinou a Evropskou centrální bankou měla Radě a Evropskému parlamentu pravidelně podávat zprávy o koordinaci záležitostí eurozóny v MMF a jiných mezinárodních finančních institucích,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               ODDÍL 1
                  DEFINICE A ÚČEL

               Článek 1
               Definice

               Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:

               1)„členskými státy eurozóny“ členské státy, jejichž měnou je euro;

               2)„eurozónou“ Unie při výkonu svých pravomocí specifických pro členské státy eurozóny.

               Článek 2
               Účel

               Toto rozhodnutí stanoví pravidla pro postupné vytvoření jednotného zastoupení a stanovování společných postojů eurozóny v rámci Mezinárodního měnového fondu (MMF) do doby, než se eurozóna stane plnohodnotným členem MMF.

               ODDÍL 2
                  JEDNOTNÉ ZASTOUPENÍ EUROZÓNY V MMF A KOORDINOVANÉ STANOVENÍ JEJÍCH POSTOJŮ

               Článek 3
               Jednotné zastoupení eurozóny v MMF

               Členské státy eurozóny podporované Komisí a Evropskou centrální bankou (ECB) přijmou veškerá nezbytná opatření pro vytvoření jednotného zastoupení eurozóny v MMF, k němuž dojde do roku 2025 a které bude založeno na těchto zásadách:

               –v Radě guvernérů předkládá stanoviska eurozóny předseda Euroskupiny;

               –v Mezinárodním měnovém a finančním výboru (IMFC) eurozónu zastupuje předseda Euroskupiny;

               –po vytvoření jedné nebo několika konstituencí složených pouze z členských států eurozóny zastupuje eurozónu ve Výkonné radě MMF přímo výkonný ředitel jedné z konstituencí eurozóny;

               –volba výkonného ředitele uvedeného výše probíhá na návrh předsedy Euroskupiny v souladu s postupem stanoveným v článku 2 protokolu č. 14 o Euroskupině připojeného ke Smlouvám;

               Článek 4
               Koordinované stanovení postojů eurozóny

               Po dosažení jednotného zastoupení podle článku 3 se použijí tato ustanovení:

               a)Aniž je dotčen případný společný postoj přijatý Radou podle čl. 138 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, veškeré postoje zaujímané v orgánech MMF ústně či prostřednictvím písemných prohlášení se podle potřeby předem koordinují v Radě, Euroskupině, Hospodářském a finančním výboru a/nebo v Pracovní skupině pro Euroskupinu.

               b)V rámci MMF se zřídí specializovaná podpůrná struktura pro všechny aktéry zapojené do jednotného zastoupení eurozóny v souladu s článkem 3.

               ODDÍL 3
                  PŘECHODNÁ USTANOVENÍ

               Článek 5
               Přechodná ustanovení

               Do doby, než bude plně dosaženo jednotného zastoupení na základě zásad uvedených v článku 3, se použijí články 6 až 9.

               Článek 6
               Zastoupení eurozóny ve Výkonné radě MMF

               1.Členské státy eurozóny a Euroskupina, Komise a ECB v souladu s ustanoveními odstavce 2 společně usilují o to, aby ve Výkonné radě MMF získaly pro eurozónu status pozorovatele.

               2.Eurozónu ve Výkonné radě zastupuje zástupce členského státu eurozóny, který již členem rady je. Tento zástupce je jmenován na dobu dvou a půl let v souladu s postupem stanoveným v článku 2 protokolu č. 14 o Euroskupině připojeného ke Smlouvám. Komise a ECB se mohou rovněž účastnit zasedání a případně na nich vystoupit.

                3.V rámci MMF se zřizuje kancelář pozorovatele, která eurozónu podporuje v jejím výkonu práv pozorovatele.

               Článek 7
               Zastoupení eurozóny v IMFC

               1.Členské státy eurozóny a Euroskupina, Komise a ECB společně usilují o to, aby v MMF získaly pro eurozónu právo obracet se na IMFC. Tímto právem nejsou dotčena ujednání, která má v současnosti s MMF Unie jako celek.

               2.Eurozónu v IMFC zastupuje předseda Euroskupiny, Komise a ECB, jež má možnost případně na zasedáních IMFC vystupovat.

               Článek 8
               Interní koordinace eurozóny, pokud jde o uspořádání konstituencí MMF

               1.Veškeré otázky související s uspořádáním konstituencí MMF týkající se členských států eurozóny jsou předem plně koordinovány a dohodnuty podle potřeby v Radě, Euroskupině, Hospodářském a finančním výboru a/nebo Pracovní skupině pro Euroskupinu.

               2.Postoje přijaté k uspořádání konstituencí uvedené v odstavci 1 nebo jejich změny jsou v souladu s cíli zvýšení soudržnosti zastoupení eurozóny a dosažení jejího jednotného zastoupení v rámci MMF.

               3.Během přechodného období se členské státy eurozóny přeskupí a vytvoří jednu nebo několik konstituencí složených pouze z členských států eurozóny.

               Článek 9
               Interní koordinace eurozóny, pokud jde o záležitosti s významem pro eurozónu

               Aniž je dotčen případný společný postoj přijatý Radou podle čl. 138 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, členské státy eurozóny pro účely zasedání Výkonné rady a Rady guvernérů MMF podle potřeby v Radě, Euroskupině, Hospodářském a finančním výboru a/nebo v Pracovní skupině pro Euroskupinu úzce koordinují a dosahují dohody na společných postojích ve všech záležitostech s významem pro eurozónu a k uvedeným otázkám přednášejí společná prohlášení.

               ODDÍL 4
                  SPOLEČNÁ USTANOVENÍ

               Článek 10
               Rozšíření eurozóny

               Pokud Rada rozhodne, že určitý členský stát splňuje nezbytné podmínky pro přijetí eura, členské státy eurozóny a Euroskupina, Komise a ECB společně usilují o zajištění nezbytných změn v rámci MMF.

               Článek 11
               Koordinace s členskými státy mimo eurozónu

               V Radě a Hospodářském a finančním výboru dochází v otázkách souvisejících s MMF k úzké spolupráci s členskými státy mimo eurozónu. K otázkám s významem pro Evropskou unii jako celek se koordinují společné postoje.

               Článek 12
               Podávání zpráv

               Komise po konzultaci s Euroskupinou a ECB podává Evropskému parlamentu a Radě pravidelné zprávy o koordinaci záležitostí eurozóny v MMF a jiných mezinárodních finančních institucích.

               Článek 13
               Určení

               Toto rozhodnutí je určeno členským státům eurozóny.

               Článek 14
               Vstup v platnost

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda

                     (1)

                     http://europa.eu/rapid/press-release_MEMO-13-318_nl.htm

                  .

                     (2)
                  Smlouva o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii, 1. února 2012: http://www.consilium.europa.eu/european-council/pdf/Treaty-on-Stability-Coordination-and-Governance-TSCG/.

                     (3)
                  COM(2014) 910: Příloha 1 pracovního programu Komise na rok 2015, 16. prosince 2014, http://ec.europa.eu/atwork/pdf/cwp_2015_new_initiatives_cs.pdf

                     (4)
                  Zpráva pěti předsedů „Dokončení evropské hospodářské a měnové unie“, 22. června 2015, h

                     ttp://ec.europa.eu/priorities/economic-monetary-union/docs/5-presidents-report_cs.pdf

                     (5)
                  Návrh prohloubené a skutečné hospodářské a měnové unie – COM(2012) 777, 30.11.2012,

                      http://ec.europa.eu/archives/commission_2010-2014/president/news/archives/2012/11/pdf/blueprint_en.pdf

                     (6)
                  Usnesení Evropského parlamentu ze dne 25. října 2011 o globální ekonomické správě (2011/2011(INI),

                     http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//NONSGML+TA+P7-TA-2011-0457+0+DOC+PDF+V0//CS

                     (7)
                  Návrh rozhodnutí Rady o zastoupení Společenství a zaujímání jeho postojů na mezinárodní úrovni v rámci hospodářské a měnové unie – KOM(1998) 637 v konečném znění,

                     http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/PDF/?uri=CELEX:51998PC0637&from=FR

                     (8)
                  …

                     (9)
                  …