Důležité právní upozornění

|

52008PC0249

Návrh rozhodnutí Rady v souladu s čl. 122 odst. 2 Smlouvy o přijetí jednotné měny Slovenskem ke dni 1. ledna 2009  /* KOM/2008/0249 konecném znení - CNS 2008/0095 */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 7.5.2008KOM(2008) 249 v konečném znění2008/0095 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADYv souladu s čl. 122 odst. 2 Smlouvy o přijetí jednotné měny Slovenskem ke dni 1. ledna 2009(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVANávrh Komise na rozhodnutí Rady v souladu s čl. 122 odst. 2Dne 3. května 1998 Rada rozhodla, že Belgie, Německo, Španělsko, Francie, Irsko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Portugalsko, Rakousko a Finsko splnily podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 1999. Dánsko a Spojené království využily svých tzv. neúčastnických doložek, a Rada je proto neposuzovala. Řecko a Švédsko Rada posuzovala jako členské státy, na které se vztahuje výjimka. Dne 19. června 2000 Rada rozhodla, že Řecko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí eura ke dni 1. ledna 2001. Země, jež přistoupily k Evropské unii ke dni 1. května 2004 (Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko), se staly členskými státy, na které se vztahuje výjimka, v souladu s článkem 4 příslušného aktu o přistoupení. Dne 11. července 2006 Rada rozhodla, že Slovinsko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí eura ke dni 1. ledna 2007. Bulharsko a Rumunsko, jež přistoupily k Evropské unii ke dni 1. ledna 2007, se staly členskými státy, na které se vztahuje výjimka, v souladu s článkem 5 příslušného aktu o přistoupení. Dne 10. července 2007 Rada rozhodla, že Kypr a Malta splnily podmínky nezbytné pro přijetí eura ke dni 1. ledna 2008.V čl. 122 odst. 2 jsou upraveny postupy pro zrušení výjimek. Tyto postupy jsou zahajovány alespoň jednou za dva roky, nebo na žádost členského státu, na který se vztahuje výjimka. Komise a Evropská centrální banka musejí podle těchto postupů podávat Radě v souladu s čl. 121 odst. 1 zprávy o pokroku, jehož členské státy, na které se vztahuje výjimka, dosáhly při plnění svých závazků týkajících se uskutečňování hospodářské a měnové unie. Komise může na základě své vlastní zprávy a zprávy ECB předložit Radě návrh na rozhodnutí Rady o zrušení výjimky těch členských států, jež splňují nezbytné podmínky.Poslední pravidelné konvergenční zprávy Komise a ECB byly přijaty v prosinci 2006. Dánsko a Spojené království nevyjádřily přání přijmout jednotnou měnu. Posouzení konvergence v roce 2008 tedy zahrnuje následujících deset členských států, na které se vztahuje výjimka: Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Polsko, Rumunsko, Slovensko a Švédsko. Bulharsko a Rumunsko jsou posuzovány poprvé od svého přistoupení k EU ke dni 1. ledna 2007. Současně podalo Slovensko dne 4. dubna 2008 žádost o posouzení splnění podmínek nezbytných pro přijetí eura k 1. lednu 2009.Konvergenční zprávu Komise za rok 2008 přijalo kolegium dne 7. května 2008. ECB přijala svou zprávu 6. května. Uvedené zprávy zahrnují posouzení slučitelnosti vnitrostátních právních předpisů, včetně statutu jednotlivých národních centrálních bank, s články 108 a 109 Smlouvy a statuty ESCB a ECB. Zprávy rovněž posuzují, zda je dosaženo vysokého stupně udržitelné konvergence, a to odkazem na splnění konvergenčních kritérií, a rovněž přihlížejí k několika dalším faktorům uvedeným v čl. 121 odst. 1 posledním pododstavci.Ve své konvergenční zprávě dospívá Komise k závěru, že z posuzovaných členských států splňuje podmínky pro přijetí eura pouze Slovensko, a to za předpokladu, že se Rada bude řídit doporučením Komise zrušit postup při nadměrném schodku.Komise na základě své zprávy a zprávy ECB přijala připojený návrh rozhodnutí Rady o zrušení výjimky Slovenska s účinky ke dni 1. ledna 2009.2008/0095 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADYv souladu s čl. 122 odst. 2 Smlouvy o přijetí jednotné měny Slovenskem ke dni 1. ledna 2009RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 122 odst. 2 uvedené smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na zprávu Komise[1],s ohledem na zprávu Evropské centrální banky[2],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,s ohledem na projednání v Radě zasedající na úrovni hlav států nebo předsedů vlád,vzhledem k těmto důvodům:(1) Dne 1. ledna 1999 byla zahájena třetí etapa hospodářské a měnové unie (dále jen „HMU”). Rada na svém zasedání na úrovni hlav států nebo předsedů vlád konaném v Bruselu dne 3. května 1998 rozhodla, že Belgie, Německo, Španělsko, Francie, Irsko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Rakousko, Portugalsko a Finsko splnily podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 1999[3].(2) Rozhodnutím 2000/427/ES[4] Rada rozhodla, že Řecko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 2001. Rozhodnutím 2006/495/ES[5] Rada rozhodla, že Slovinsko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 2007. Rozhodnutími 2007/503/ES[6] a 2007/504/ES[7] Rada rozhodla, že Kypr a Malta splnily podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 2008.(3) V souladu s odstavcem 1 Protokolu o určitých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska připojeného ke Smlouvě oznámilo Spojené království Radě, že nemá v úmyslu vstoupit do třetí etapy HMU ke dni 1. ledna 1999. Toto oznámení nebylo změněno. V souladu s odstavcem 1 Protokolu o určitých ustanoveních týkajících se Dánska připojeného ke Smlouvě a v souladu s rozhodnutím, jež přijaly hlavy států nebo předsedové vlád v Edinburghu v prosinci 1992, oznámilo Dánsko Radě, že se nezúčastní třetí etapy HMU. O zahájení postupu podle čl. 122 odst. 2 Smlouvy Dánsko nepožádalo.(4) Na Švédsko se v souladu s rozhodnutím 98/317/ES vztahuje výjimka ve smyslu článku 122 Smlouvy. V souladu s článkem 4 aktu o přistoupení z roku 2003[8] se na Českou republiku, Estonsko, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Polsko a Slovensko vztahuje výjimka ve smyslu článku 122 Smlouvy. V souladu s článkem 5 aktu o přistoupení z roku 2005[9] se na Bulharsko a Rumunsko vztahuje výjimka ve smyslu článku 122 Smlouvy.(5) Evropská centrální banka (dále jen „ECB”) byla založenadne 1. července 1998. Evropský měnový systém byl nahrazen mechanismem směnných kurzů, jehož vytvoření bylo dohodnuto usnesením Evropské rady ze dne 16. června 1997 o zřízení mechanismu směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie[10]. Postupy používané v rámci mechanismu směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie (ERM II) byly upraveny v Dohodě mezi Evropskou centrální bankou a národními centrálními bankami členských států mimo eurozónu, kterou se stanoví provozní postupy pro mechanismus směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie, ze dne 16. března 2006[11].(6) Čl. 122 odst. 2 Smlouvy upravuje postupy pro zrušení výjimky dotčených členských států. Podle uvedeného článku podávají Komise a ECB Radě alespoň jednou za dva roky, nebo na žádost členského státu, na který se vztahuje výjimka, zprávu postupem podle čl. 121 odst. 1 Smlouvy. Poslední pravidelné konvergenční zprávy Komise a ECB byly přijaty v květnu 2008. Dne 4. dubna 2008 podalo Slovensko formální žádost o posouzení konvergence.(7) Vnitrostátní právní předpisy členských států včetně statutu národních centrálních bank je nutno podle potřeby přizpůsobit tak, aby byla zajištěna slučitelnost s články 108 a 109 Smlouvy a se statutem Evropského systému centrálních bank (dále jen „statut ESCB”). Zprávy Komise a ECB obsahují podrobné posouzení slučitelnosti právních předpisů Slovenska s články 108 a 109 Smlouvy a se statutem ESCB.(8) Podle článku 1 protokolu o konvergenčních kritériích, na nějž odkazuje článek 121 Smlouvy o založení Evropského společenství, se kritériem cenové stability uvedeným v čl. 121 odst. 1 první odrážce této smlouvy rozumí, že členský stát vykazuje udržitelnou cenovou stabilitu a že jeho průměrná míra inflace měřená v průběhu jednoho roku před šetřením nepřekračuje o více než 1,5 procentního bodu míru inflace nejvýše tří členských států, jež v oblasti cenové stability dosáhly nejlepších výsledků. Pro účely kritéria cenové stability se inflace měří pomocí harmonizovaných indexů spotřebitelských cen (HISC), definovaných nařízením Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen[12]. Za účelem posouzení kritéria cenové stability byla inflace členského státu změřena pomocí procentuální změny aritmetického průměru 12 měsíčních indexů ve srovnání s aritmetickým průměrem 12 měsíčních indexů za předchozí období. V jednoletém období, jež skončilo v březnu 2008, byly třemi členskými státy, jež v oblasti cenové stability dosáhly nejlepších výsledků, Malta, Nizozemsko a Dánsko s mírami inflace ve výši 1,5 procenta, 1,7 procenta a 2,0 procenta v tomto pořadí. Ve zprávách Komise a ECB byla uvažována referenční hodnota vypočtená jako jednoduchý aritmetický průměr měr inflace tří členských států, jež dosáhly nejlepších výsledků v oblasti cenové stability, plus 1,5 procentního bodu. Takto zjištěná referenční hodnota činila v jednoletém období, jež skončilo v březnu 2008, 3,2 procenta.(9) Podle článku 2 protokolu o konvergenčních kritériích, na nějž odkazuje článek 121 Smlouvy, se kritériem stavu veřejných financí uvedeným v čl. 121 odst. 1 druhé odrážce Smlouvy rozumí, že v době šetření se na členský stát nevztahuje rozhodnutí Rady o existenci nadměrného schodku podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy.(10) Podle článku 3 protokolu o konvergenčních kritériích, na nějž odkazuje článek 121 Smlouvy, se kritériem účasti v mechanismu směnných kurzů Evropského měnového systému uvedeného v čl. 121 odst. 1 třetí odrážce Smlouvy rozumí, že členský stát po dobu alespoň dvou let před šetřením dodržoval normální fluktuační rozpětí stanovené mechanismem směnných kurzů (ERM) Evropského měnového systému, aniž by byl směnný kurz vystaven silným tlakům. Zejména pak nesměl daný členský stát v uvedeném období devalvovat z vlastního podnětu dvoustranný střední kurz své měny vůči měně kteréhokoli jiného členského státu. Počínaje 1. lednem 1999 je plnění kritéria směnného kurzu posuzováno v rámci ERM II. Komise a ECB při posuzování plnění tohoto kritéria ve svých zprávách zkoumaly dvouleté období, jež skončilo 18. dubna 2008.(11) Podle článku 4 protokolu o konvergenčních kritériích, na nějž odkazuje článek 121 Smlouvy o založení Evropského společenství, se kritériem konvergence úrokových sazeb uvedeným v čl. 121 odst. 1 čtvrté odrážce Smlouvy rozumí, že v průběhu jednoho roku před šetřením nepřekračovala průměrná dlouhodobá nominální úroková sazba členského státu o více než 2 procentní body uvedenou úrokovou sazbu nejvýše tří členských států, jež dosáhly nejlepších výsledků v oblasti cenové stability. Pro účely kritéria konvergence úrokových sazeb byly použity srovnatelné úrokové sazby desetiletých státních dluhopisů. K posouzení plnění kritéria úrokových sazeb byla ve zprávách Komise a ECB uvažována referenční hodnota zjištěná jako jednoduchý aritmetický průměr dlouhodobých nominálních úrokových sazeb tří členských států, jež dosáhly nejlepších výsledků v oblasti cenové stability, plus 2 procentní body. Takto zjištěná referenční hodnota za jednoleté období, jež skončilo v březnu 2008, činila 6,5 procenta.(12) Podle článku 5 protokolu o konvergenčních kritériích, na nějž odkazuje článek 121 Smlouvy o založení Evropského společenství, poskytne Komise údaje použité při současném posouzení plnění konvergenčních kritérií. Údaje pro přípravu tohoto návrhu Komise poskytla. Rozpočtové údaje poskytla Komise poté, co členské státy ve lhůtě do 1. dubna 2008 podaly zprávu podle nařízení Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství[13].(13) Na základě zpráv předložených Komisí a ECB o pokroku, jehož Slovensko dosáhlo při plnění svých závazků týkajících se uskutečňování hospodářské a měnové unie, dospěla Komise k závěru, že:(a) Vnitrostátní právní předpisy Slovenska, včetně statutu národní centrální banky, jsou slučitelné s články 108 a 109 Smlouvy a se statutem ESCB/ECB.(b) Pokud jde o splnění konvergenčních kritérií, uvedených ve čtyřech odrážkách čl. 121 odst. 1 Smlouvy, Slovenskem:-  průměrná inflace na Slovensku činila v roce, jenž skončil v březnu 2008, 2,2 procenta, což je výrazně méně, než činí referenční hodnota, a rovněž v následujících měsících pravděpodobně zůstane pod úrovní referenční hodnoty i při snižujícím se rozpětí;-  rozpočtový schodek na Slovensku dosáhl věrohodného a udržitelného snížení pod 3 % HDP; Komise proto Radě doporučuje zrušit rozhodnutí o existenci nadměrného schodku na Slovensku;-  Slovensko je členem ERM II od 28. listopadu 2005; ve dvouletém období, jež skončilo 18. dubna 2008, nebyla slovenská koruna (SKK) vystavena silným tlakům a Slovensko ze svého vlastního podnětu nedevalvovalo dvoustranný střední kurz SKK vůči euru;-  v roce, jenž skončil v březnu 2008, činila dlouhodobá úroková míra na Slovensku v průměru 4,5 procenta, tedy méně, než činí referenční hodnota.(c) Na základě hodnocení slučitelnosti právních předpisů a plnění konvergenčních kritérií, jakož i dalších faktorů, a dále za předpokladu, že Rada zruší rozhodnutí o existenci nadměrného schodku, Slovensko splňuje podmínky nezbytné pro přijetí eura.(14) Rada jednající na základě doporučení Komise zrušila dne 3. června 2008 rozhodnutí Rady o existenci nadměrného schodku na Slovensku[14].(15) Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise rozhodne, které členské státy, na které se vztahuje výjimka, splňují podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny, a zruší výjimky dotčených členských států,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Slovensko splňuje podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny. Výjimka ve prospěch Slovenska uvedená v článku 4 aktu o přistoupení z roku 2003 se ruší s účinkem ke dni 1. ledna 2009.Článek 2Toto rozhodnutí je určeno členským státům.Článek 3Toto rozhodnutí bude vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie .V […] dne […].Za Radupředseda [1] Zpráva přijatá dne 7. května 2008 - KOM(2008) 248.[2] Zpráva přijatá dne 6. května 2008.[3] Rozhodnutí 1998/317/ES (Úř. věst. L 139, 11.05.1998, s. 30).[4] Úř. věst. L 167, 7.7.2000, s. 19.[5] Úř. věst. L 195, 15.7.2006, s. 25.[6] Úř. věst. L 186, 18.7.2007, s. 29.[7] Úř. věst. L 186, 18.7.2007, s. 32.[8] Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 33.[9] Úř. věst. L 157, 21.6.2005, s. 203.[10] Úř. věst. C 236, 2.8.1997, s. 5.[11] Úř. věst. C 73, 25.3.2006, s. 21. Dohoda ve znění dohody ze dne 14. prosince 2007 (Úř. věst. C 319, 29.12.2007, s. 7)[12] Úř. věst. L 257, 27.10.1995, s. 1. Nařízení ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).[13] Úř. věst. 332, 31.12.1993, s. 7. Nařízení ve znění nařízení Rady (ES) č. 2103/2005 (Úř. věst. L 337, 22.12.2005, s. 1).[14] Úř. věst. L […], […], s. […].


Důležité právní upozornění

|

52009PC0246

Návrh rozhodnutí Rady o nezařazení parafinových olejů CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto látky (Text s významem pro EHP)  /* KOM/2009/0246 konecném znení */

	[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 25.5.2009KOM(2009) 246 v konečném zněníNávrhROZHODNUTÍ RADYo nezařazení parafinových olejů CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto látky(Text s významem pro EHP)DŮVODOVÁ ZPRÁVAPřiložená předloha návrhu rozhodnutí Rady se týká nezařazení parafinových olejů CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 jako účinných látek do pozitivního seznamu (příloha I) směrnice Rady 91/414/EHS a stažení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto látky z trhu. Návrh na nezařazení je založen na množství problematických otázek zjištěných během hodnocení těchto účinných látek.Směrnice Rady 91/414/EHS vytváří harmonizovaný rámec pro povolování přípravků na ochranu rostlin a jejich uvádění na trh. Účinné látky, které se mají používat jako přípravky na ochranu rostlin, se hodnotí a povolují na úrovni Společenství a jsou uvedeny v seznamu v příloze I uvedené směrnice. Jednotlivé přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky jsou hodnoceny a povolovány podle harmonizovaných pravidel členskými státy.Údaje předložené daným průmyslovým odvětvím byly nejprve vyhodnoceny členským státem zpravodajem, v tomto případě Řeckem, které předložilo návrh hodnotící zprávy. Evropský úřad pro bezpečnost potravin zajistil další posouzení původního hodnocení v ostatních členských státech a dodal Komisi dne 19. prosince 2008 závěry posouzení rizika parafinových olejů CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3.V průběhu hodnocení uvedených účinných látek byla zjištěna řada problematických otázek. Zejména nejsou stávající důkazy dostatečné k tomu, aby prokázaly bezpečné použití pro obsluhu, pracovníky, okolní osoby a spotřebitele.Předloha rozhodnutí o nezařazení byla předložena dne 12. března 2009 Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, kde:-  21 členských států hlasovalo ve prospěch předlohy (254 hlasů)-  3 členské státy hlasovaly proti předloze (21 hlasů)-  3 členské státy se zdržely hlasování (60 hlasů).Výbor nezaujal žádné stanovisko. Proto podle článku 19 směrnice 91/414/EHS a v souladu s článkem 5 rozhodnutí Rady 1999/468/ES musí Komise předložit Radě návrh týkající se opatření, jež se mají přijmout, přičemž Rada má k dispozici tříměsíční lhůtu na to, aby se kvalifikovanou většinou o rozhodnutí usnesla.Předloha rozhodnutí nepodléhá právu Evropského parlamentu provádět kontrolu (článek 8 rozhodnutí Rady 1999/468/ES).NávrhROZHODNUTÍ RADYo nezařazení parafinových olejů CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto látky(Text s významem pro EHP)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh[1], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,vzhledem k těmto důvodům:(1) V čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS se stanoví, že členský stát může během období dvanácti let od oznámení uvedené směrnice povolit uvést na trh přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky neuvedené v příloze I zmíněné směrnice, které již byly uvedeny na trh do dvou let ode dne oznámení, zatímco jsou tyto látky postupně přezkoumávány v rámci pracovního programu.(2) Nařízení Komise (ES) č. 1112/2002[2] a (ES) č. 2229/2004[3] stanoví prováděcí pravidla pro čtvrtou etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a zřizují seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3(3) Účinky parafinových olejů CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 na lidské zdraví a na životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1112/2002 a (ES) č. 2229/2004 pro rozsah použití navrhovaných oznamovatelem. Tato nařízení dále určují členské státy zpravodaje, které musí předložit příslušné hodnotící zprávy a doporučení Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) v souladu s čl. 21 odst. 3 nařízení (ES) č. 2229/2004. Pro parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 bylo členským státem zpravodajem Řecko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 6. května 2008.(4) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a EFSA v rámci pracovní skupiny pro hodnocení a byla předložena Komisi dne 19. prosince 2008 v podobě závěru EFSA týkajícího se přezkoumání účinných látek parafinových olejů CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 z hlediska posouzení rizika pesticidů[4]. Tato zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončena dne 12. března 2009 v podobě zprávy Komise o přezkoumání parafinových olejů CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3.(5) V průběhu hodnocení uvedených účinných látek byla zjištěna řada problematických otázek. Zejména nejsou stávající důkazy dostatečné k tomu, aby prokázaly bezpečné použití pro obsluhu, pracovníky, okolní osoby a spotřebitele. Navíc jsou ve zprávě o přezkoumání těchto látek uvedeny další problematické otázky identifikované v závěrech EFSA. Proto nebylo na základě dostupných informací možné dospět k závěru, že parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 splňují kritéria pro zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.(6) Komise vyzvala oznamovatele, aby předložil připomínky k výsledkům přezkoumání a uvedl, zda má či nemá v úmyslu látky dále podporovat. Oznamovatel předložil své připomínky a ty byly důkladně prozkoumány. Navzdory argumentům, které oznamovatel předložil, však nelze dané obavy eliminovat, a hodnocení provedená na základě informací, které byly předloženy, neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS.(7) Parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 by proto neměly být zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS.(8) Měla by být přijata opatření, která zajistí, aby udělená povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 byla ve stanovené lhůtě odňata a nebyla obnovena a aby pro takové přípravky nebyla udělena žádná nová povolení.(9) Lhůta poskytnutá členskými státy pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 by neměla přesáhnout 12 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období, čímž se zajistí, že přípravky na ochranu rostlin obsahující parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 budou uživatelům dostupné po dobu 18 měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí.(10) Tímto rozhodnutím není dotčeno předložení žádosti pro parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 v souladu s čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a nařízením Komise (ES) č. 33/2008 ze dne 17. ledna 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 91/414/EHS, pokud jde o běžný a zkrácený postup pro posuzování účinných látek, které byly součástí pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice, nebyly však zařazeny do její přílohy I[5], za účelem případného zařazení do přílohy I.(11) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 se nezařazují jako účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.Článek 2Členské státy zajistí, aby:a) povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3 byla odňata do [… VLOŽTE DATUM 6 MĚSÍCŮ ODE DNE PŘIJETÍ TOHOTO ROZHODNUTÍ ];b) ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí nebyla udělována ani obnovována žádná povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující parafinové oleje CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 a CAS 97862-82-3.Článek 3Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s ustanoveními čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co nejkratší a skončí nejpozději [… VLOŽTE DATUM 18 MĚSÍCŮ ODE DNE PŘIJETÍ TOHOTO ROZHODNUTÍ ].Článek 4Toto rozhodnutí je určeno členským státům.V Bruselu dne […].Za Radupředseda/předsedkyně [1] Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1.[2] Úř. věst. L 168, 27.6.2002, s. 14.[3] Úř. věst. L 379, 24.12.2004, s. 13.[4] EFSA Scientific Report (2008) 216, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substances paraffin oils CAS 64742-46-7, CAS 72623-86-0 and CAS 97862-82-3, dokončeno 19. prosince 2008.[5] Úř. věst. L 15, 18.1.2008, s. 5.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 30.8.2016
            COM(2016) 549 final
            2016/0263(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Mezinárodní námořní organizaci během 70. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí a 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost ohledně přijetí změn přílohy VI úmluvy MARPOL, pravidel II-1 úmluvy SOLAS, pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS, pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS, pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS, úmluvy a předpisu o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (STCW), předpisu o systémech protipožární bezpečnosti a předpisu o programu rozšířených inspekcí z roku 2011

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.ÚVOD

               Tento návrh Komise se týká stanovení postoje, který Unie zaujme na 70. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí (MEPC 70) Mezinárodní námořní organizace (IMO) a na 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace (MSC 97) k jednotlivým změnám, které jsou uvedeny v následujících bodech.

               1.1Změny kapitoly 4 přílohy VI Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí (MARPOL)

               Po tříleté diskusi, která probíhala na zasedáních výboru MEPC i v mezidobí mezi zasedáními, schválil výbor MEPC na svém 69. zasedání návrh změn kapitoly 4 přílohy VI úmluvy Marpol týkajících se systému shromažďování údajů o spotřebě paliva. V rámci těchto změn je stanoveno zřízení povinného celosvětového systému shromažďování údajů, který má tyto klíčové prvky:

               Údaje shromažďované a každoročně vykazované loďmi spadajícími do působnosti této změny (≥ 5000 hrubé prostornosti) zahrnují: vzdálenost, kterou loď urazila, počet služebních hodin a (u lodí přepravujících náklad) nákladovou nosnost. Pokyny k metodice shromažďování údajů vydá organizace IMO.

               Souhrnné údaje vykazované správě státu vlajky nebo uznané organizaci (RO) pověřené ze strany správy státu vlajky. Pokyny k postupu vykazování údajů vydá organizace IMO.

               Poté, co správa státu vlajky (nebo uznaná RO) obdrží a ověří vykázané údaje, vydá pro danou loď prohlášení o shodě, které musí být uloženo na palubě lodi a podléhá státní přístavní inspekci.

               V případě, že v průběhu kalendářního roku dojde k převodu vlastnictví, se povinnosti ohledně vykazování dělí mezi bývalého a nového vlastníka; v případě změny vlajky, vydá někdejší i nová správa prohlášení o shodě na dobu odpovídající registraci u příslušné správy.

               Při ověřování vykázaných údajů postupují správy států vlajky podle harmonizovaných pokynů, které vypracuje IMO.

               Správy států vlajky (nebo pověřená RO) vloží vykázané údaje do „Databáze údajů o spotřebě lodního paliva IMO“, přičemž použijí standardizované elektronické formáty, které vypracuje IMO.

               Vykázané údaje se anonymizují v souladu s metodikou stanovenou v pokynech IMO.

               Přístup k anonymizovaným údajům se uděluje stranám přílohy VI úmluvy MARPOL.

               Postupy potvrzování shody pro lodě plující pod vlajkou států, které nejsou stranami přílohy VI úmluvy MARPOL, budou stanoveny v oběžníku vypracovaném IMO.

               Tyto změny jsou stanoveny v příloze 7 MEPC 69/21/add.1. V odstavci 6.20 zprávy MEPC 69 (MEPC 69/21) se uvádí, že změny by měly být přijaty na zasedání MEPC 70.

               1.2Změny pravidel II-1/1, II-1/2, II-1/3, II-1/4, II-1/5, II-1/6, II-1/7, II-1/8-1, II-1/9, II-1/10, II-1/12, II-1/13, II-1/15 – 17, II-1/19, II-1/21 - 22 a II-1/35 Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS)

               Výbor pro námořní bezpečnost IMO na svém 95. a 96. zasedání (MSC 95 a MSC 96) schválil několik návrhů změn pravidla II-1 úmluvy SOLAS, které byly sloučeny do několika skupin:

               – pravidlo II-1/1 (použití) týkající se rozsahu působnosti a ustanovení za účelem změny struktury lhůt pro použití pravidel;

               – pravidlo II-1/2 (definice) týkající se harmonizace některých definic s jinými nástroji IMO;

               – pravidlo II-1/5 a 5-1 (informace o stabilitě v nepoškozeném stavu a stabilitě, které musí být poskytovány veliteli) týkající se zavedení zvláštních ustanovení upravujících výpočet stability v nepoškozeném stavu, objasnění definice hmotnosti a stanovení dalších informací, které musí být poskytovány veliteli;

               – pravidlo II-1/6 (požadovaný index dělení R) související s funkční schopností osobních lodí;

               – pravidlo II-1/7 (dosažený index dělení A) týkající se úpravy formulace dosaženého indexu dělení, která lépe zohledňuje některé účinky, jako je například hromadění vody na palubě;

               – pravidlo II-1/8 (zvláštní požadavky na stabilitu osobních lodí) týkající se objasnění podmínek zatížení pro účely výpočtu dosaženého indexu v závislosti na počtu osob na palubě;

               – pravidlo II-1/9 (dvojitá dna v osobních lodích a v nákladních lodích kromě tankerů) stanoví požadavky na velikost dvojitého dna v malých osobních a dopravních lodích;

               – pravidlo II-1/10 (konstrukce vodotěsných přepážek) týkající se vyjasnění rozsahu působnosti uplatňování pravidla u osobních lodí s přepážkovou palubou a nákladních lodí s volným bokem;

               – pravidlo II-1/12 (přepážky kolizního prostoru a prostoru strojovny, tunely hřídelového vedení atd.) týkající se vyjasnění rozsahu působnosti uplatňování pravidla u osobních lodí s přepážkovou palubou a nákladních lodí s volným bokem;

               – pravidlo II-1/13 (otvory ve vodotěsných přepážkách pod přepážkovou palubou osobních lodí) týkající se definice prostor strojovny;

               – pravidlo II-1/15 (otvory v obšívce pod přepážkovou palubou osobních lodí a volným bokem nákladních lodí) týkající se objasnění toho, na jaké prostory se toto pravidlo vztahuje a jaký je rozsah uplatňování pravidla u osobních lodí s přepážkovou palubou a nákladních lodí s volným bokem;

               – pravidlo II-1/16 a 16-1 (konstrukce a počáteční zkoušky vodotěsného uzávěru) týkající se omezení rozsahu jeho působnosti na vodotěsný uzávěr a rozsahu uplatňování pravidla na osobní lodě a lodě typu ro-ro;

               – pravidlo II-1/20 (zatížení osobních lodí) týkající se rozšíření působnosti pravidla na všechny lodě a zavádějící pojem schválených údajů o stabilitě;

               – pravidlo II-1/21 (pravidelná cvičení a prohlídky vodotěsných dveří atd. na osobních lodích) týkající se jazykové harmonizace některých definicí;

               – pravidlo II-1/22 a II-1/22-1 (informace o havarijních plánech, předcházení průniku vody a jeho kontrola) týkající se formulačních a následných změn;

               – pravidlo II-1/35-1 (uspořádání stokových čerpadel) týkající se objasnění toho, na jaké prostory se vztahují definice určitých objemů v souvislosti s výpočtem uspořádání soustav čerpadel a následných změn.

               Předmětem zvláštního zájmu EU jsou změny pravidel 6, 7, 8 a 9 v kapitole II-1 úmluvy SOLAS, které se týkají požadavků na dělení lodi na úseky a stabilitu v narušeném stavu s cílem zlepšit funkční schopnost osobních lodí v případě jejich poškození, přičemž tyto požadavky, které vypracují konstruktéři pro nové lodě, by neměly vyžadovat změnu základního obchodního modelu provozovatelů. Možné konstrukční úpravy byly posouzeny z hlediska nákladů a přínosů a na základě těchto posudků byla vydána doporučení týkající se zvýšení v současnosti požadované úrovně bezpečnosti.

               Uplatňování vzorce pro výpočet indexu dělení R dohodnutého na třetím zasedání podvýboru IMO pro navrhování a konstrukci lodí (SDC 3) v souvislosti s pravidlem 1/6 v kapitole II úmluvy SOLAS významně zvýšilo funkční schopnost osobních lodí v případě větší nehody, jako je srážka nebo uvíznutí na mělčině a významně snížilo riziko vyjádřené případnými ztrátami na životech.

               Na 3. zasedání podvýboru IMO pro navrhování a konstrukci lodí (SDC 3) a na 96. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost IMO (MSC 96) vyslovili někteří zástupci členských států IMO, které nejsou členy EU, že kompromisní vzorec požadovaného indexu dělení R platný pro malé lodě (< 400 cestujících) nebyl ověřen na základě formálního posouzení bezpečnosti. Podle názoru těchto členů IMO tento vzorec umožnil zavedení požadavků, které na existujících lodích nelze splnit nákladově efektivním způsobem. Bylo konstatováno, že v případě menších lodí je třeba provést důkladnější technické posouzení. Diskuse na toto téma se může otevřít znovu i na 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost IMO (MSC 97), tato skutečnost by měla být zohledněna ve formulaci postoje, který Unie k této věci na MSC 97 zaujme.

               Tyto změny jsou uvedeny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016. V odstavci 11.4 zprávy MSC 96 (MSC 96/25) se uvádí, že změny by měly být přijaty na zasedání MSC 97.

               1.3Změny pravidla II-1/1.2, nové pravidlo II-1/19-1 a změny pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS

               Změny pravidla II-1/1.2, nové pravidlo II-1/19-1 a s tím související změny pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS týkající se havarijních cvičení jsou společně se souborem změn pravidla II-1, které jsou uvedeny výše v bodě 1.2, součástí celkové snahy o zvýšení funkční schopnosti lodi poté, co dojde k jejímu zaplavení, s cílem zlepšit bezpečnost nových i stávajících osobních lodí.

               Změny pravidla II-1/1.2, nové pravidlo II-1/19-1 a pravidla III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS obsahují požadavky na havarijní cvičení pro osobní lodě, včetně jejich četnosti, účasti členů posádky odpovědných za plnění havarijních plánů, předepsaných součástí každého cvičení a aktivace podpory na pevnině.

               Změny pravidla II-1/1.2 úmluvy SOLAS a nové pravidlo II-1/19-1 úmluvy SOLAS jsou uvedeny v příloze 16 MSC 96/25/add.1. V odstavci 11.17 zprávy MSC 96 (MSC 96/25) se uvádí, že tyto změny by měly být přijaty na zasedání MSC 97.

               Změny pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS jsou uvedeny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016. V odstavci 11.19 zprávy MSC 96 (MSC 96/25) se uvádí, že změny budou přijaty na zasedání MSC 97.

               1.4Změny pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS

               Poté, co budou přijaty změny pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS, nebude již nutné, aby v kotelnách chráněných stabilními lokálními vodními protipožárními systémy byly instalovány pěnové hasicí systémy o minimálním objemu 135 l. Změny budou platit jak pro nové, tak i pro stávající lodě.

               Změny pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS jsou uvedeny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016. V odstavci 8.2 zprávy MSC 96 (MSC 96/25) se uvádí, že tyto změny by měly být přijaty na zasedání MSC 97.

               1.5Změny pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS

               Předpisy o úrovni hluku na palubách lodí byly schváleny v roce 2012 (rezoluce MSC.337(91)) společně s dalšími změnami úmluvy SOLAS, které s nimi souvisely, a na základě pravidla II-1/3-12 platí ode dne 1. července 2014 jako povinné. Z následné analýzy však vyplynulo, že některé lodě by do oblasti působnosti pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS nespadaly. Do oblasti působnosti odstavců 1 nebo 2 pravidla II-1/3-12 nespadají lodě, na které byla uzavřena stavební smlouva před 1. červencem 2014, jejichž kýl byl položen nebo které byly v podobném stádiu stavby ke dni 1. ledna 2015 a později a které nebyly dodány před 1. červencem 2018. Změny pravidla II-1/3-12 mají odstranit tento nedostatek v současném pravidle.

               Tyto změny jsou uvedeny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016. V odstavci 20.10 zprávy MSC 96 (MSC 96/25) se uvádí, že změny by měly být přijaty na zasedání MSC 97.

               1.6Změny v úmluvě a předpisu o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (STCW) týkající se zvláštního výcviku pro osobní lodě a částí A a B předpisu STCW

               Výbor pro námořní bezpečnost na svém devadesátém prvním zasedání poprvé projednal návrhy na zlepšení stávajících požadavků úmluvy a předpisu STCW, které se týkají osobních lodí, s cílem řešit nové problémy spojené s větší velikostí moderních osobních lodí a velkým počtem cestujících, kteří se nacházejí na jejich palubách, zejména pak lodí výletních.

               V zájmu zlepšení bezpečnosti osobních lodí (typu ro-ro i jiných) EU aktivně prosazovala změny pravidel I/14 a V/2 úmluvy STCW a oddílu A-V/2 předpisu STCW, a to zejména po havárií lodě Costa Concordia, k níž došlo v lednu 2012.

               Změny zahrnují čtyři různé úrovně výcviku a školení: školení o nouzových situacích na osobních lodích, výcvik v řízení velkého množství lidí na osobních lodích, zvládání krizových situací a výcvik v oblasti lidského chování a výcvik pro osobní lodě typu ro-ro.

               Tyto změny jsou uvedeny v příloze [] MSC 96/25/add.1. V odstavci 12.6 zprávy MSC 96 (MSC 96/25) se uvádí, že změny by měly být přijaty na zasedání MSC 97.

               1.7Změny v kapitole 13 předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti.

               Podle odstavce 2.1.2.2.2.1 kapitoly 13 předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti, v němž je upraveno rozmístění osob, se rozměry únikových cest vypočítají na základě očekávaného celkového počtu osob, které použijí jako únikové cesty schodiště, vchody, chodby a odpočívadla. Výpočty se provedou zvlášť pro dva různé případy obsazenosti uvedených prostor. Co se týče počtu členů posádky rozmístěných ve veřejných prostorech plavidla, ukázalo se, že stávající znění je zavádějící, a bylo proto změněno.

               Tyto změny jsou uvedeny v příloze 2 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016. V odst. 11.15 zprávy MSC 96 (MSC 96/25) se uvádí, že změny by měly být přijaty na zasedání MSC 97.

               1.8Změny v předpisu o programu rozšířených inspekcí (ESP) z roku 2011

               Systém hodnocení stavu (CAS) organizace IMO stanoví rámec pro důkladnější inspekci lodí starších než 15 let. Rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel přepravujících volně ložený náklad a ropných tankerů čili rozšířený inspekční program (ESP – Enhanced Survey Programme) upřesňuje, jak tuto důkladnější inspekci provádět. Vzhledem k tomu, že systém CAS používá k dosažení svého cíle program ESP, odkazuje systém CAS na tento program jako na příslušný nástroj.

               Tyto změny v předpisu o ESP zajistí harmonizaci s aktuálním zněním jednotných požadavků Mezinárodního sdružení klasifikačních společností (IACS) řady Z10. Řada Z10 jednotných požadavků IACS zahrnuje požadavky týkající se inspekcí a vydávání osvědčení. Jednotné požadavky mají formu rezoluce IACS o záležitostech, které přímo souvisejí s konkrétními požadavky na pravidla a postupy klasifikačních společností a s obecnou filosofií, na níž se pravidla a postupy klasifikačních společností zakládají.

               Tyto změny jsou uvedeny v příloze 4 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016. V odstavci 11.21 zprávy MSC 96 (MSC 96/25) se uvádí, že změny by měly být přijaty na zasedání MSC 97.

               2.PŘIJETÍ ZMĚN IMO

               2.1Přijetí změn

               Změny uvedené výše v bodech 1.1–1.8 byly schváleny na 69. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí, které se konalo ve dnech 18.–22. dubna 2016, a na 95. a 96. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost, která se konala ve dnech 3.–12. června 2015 a 11.–20. května 2016, a mají být předloženy k přijetí na 70. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí ve dnech 24.–28. října 2016 a na 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost ve dnech 21.–25. listopadu 2016.

               2.2Akceptace změn

               Jakmile budou změny uvedené výše v bodech 1.1 až 1.8 oběma výbory schváleny a přijaty, budou oznámeny příslušným smluvním stranám, aby je akceptovaly.

               3.Příslušné právní předpisy EU a pravomoc EU

               3.1Změny v kapitole 4 přílohy VI Mezinárodní úmluvy o zabránění znečištění z lodí (MARPOL)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/757 ze dne 29. dubna 2015 o monitorování, vykazování a ověřování emisí oxidu uhličitého z námořní dopravy a o změně směrnice 2009/16/ES zavádí systém EU pro monitorování, vykazování a ověřování emisí CO2 a energetické účinnosti námořní dopravy.

               Toto nařízení platí od 1. ledna 2018 pro všechny velké lodě (nad 5 000 rejstříkových tun), které připlouvají do přístavu spadajícího do jurisdikce některého členského státu, nacházejí se v takovém přístavu nebo z něho odplouvají, a to bez ohledu na to, kde jsou tyto lodě registrovány. Umožňuje výběr ze čtyř metodik monitorování, počínaje velmi jednoduchými postupy založenými na údajích, které jsou již k dispozici na palubách plavidel. Tyto údaje musejí být nezávisle posouzeny a poté každoročně souhrnně vykazovány Komisi. Komise zveřejní ověřené souhrnné údaje za každý rok za jednotlivé lodě včetně emisí CO2 a parametrů energetické účinnosti.

               Článek 22 odst. 3 tohoto nařízení obsahuje ustanovení o přezkumu pro případ, že by v této oblasti došlo k uzavření mezinárodní dohody. Přijetím změn kapitoly 4 přílohy VI úmluvy MARPOL by byl tento postup přezkumu podle čl. 22 odst. 3 zahájen. To může vést k předložení návrhu na změnu tohoto nařízení za účelem zajištění jeho harmonizace s celosvětovým systémem shromažďování údajů dohodnutým členskými státy IMO.

               Změny kapitoly 4 přílohy VI úmluvy MARPOL by tudíž prostřednictvím uplatňování nařízení (EU) 2015/757 ovlivnily právní předpisy EU.

               3.2Změny pravidel II-1/1, II-1/2, II-1/3, II-1/4, II-1/5, II-1/6, II-1/7, II-1/8-1, II-1/9, II-1/10, II-1/12, II-1/13, II-1/15 – 17, II-1/19, II-1/21 – 22 a II-1/35 Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS)

               Pravidlo II-1 úmluvy SOLAS upravuje konstrukce-strukturu, dělení lodi na úseky a stabilitu, strojní a elektrická zařízení. Změny pravidla II-1 úmluvy SOLAS, které mají být přijaty na zasedání MSC 97, se týkají jak osobních, tak nákladních lodí. Článek 6 odst. 2 písm. a) bod i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě stanoví, že nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění.

               Změny pravidel II-1/1, II-1/2, II-1/3, II-1/4, II-1/5, II-1/6, II-1/7, II-1/8-1, II-1/9, II-1/10, II-1/12, II-1/13, 15 – 17, II-1/19, II-1/21 – 22 a II-1/35 úmluvy SOLAS by tudíž prostřednictvím uplatňování směrnice 2009/45/ES ovlivnily právní předpisy EU.

               3.3Změny pravidla II-1/1.2 úmluvy SOLAS, nové pravidlo II-1/19-1 a změny pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS

               Mezinárodní úmluva o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (úmluva STCW) byla do práva Unie začleněna prostřednictvím směrnice 2008/106/ES ze dne 4. dubna 2001 o minimální úrovni výcviku námořníků.

               Pravidlo V/2 úmluvy STCW obsahuje povinné minimální požadavky na výcvik a kvalifikaci velitelů, důstojníků, členů mužstva a ostatních osob na osobních lodích.

               Zejména podle tabulky A-V/2 oddílu A-V/2 předpisu STCW týkající se stanovení minimálních požadavků způsobilosti v oblasti zvládání krizových situací a lidského chování, jež doplňuje pravidlo V/2, by námořníci měli být mimo jiné schopni organizovat simulační cvičení. Součástí práva Unie se prostřednictvím nařízení (ES) č. 336/2006 stal navíc i Mezinárodní předpis pro řízení bezpečnosti lodí a pro zabránění znečištění (předpis ISM), který se na základě ustanovení kapitoly IX Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS) stal povinným. Zejména v souvislosti s připraveností na nouzové situace předpis ISM vyžaduje, aby podnik zavedl programy pro nácvik a cvičení pro přípravu na nouzové situace.

               Změny pravidel II-1/1.2 úmluvy SOLAS, nové pravidlo II-1/19-1 a změny pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS, jež se týkají nácviku stability v narušeném stavu, by tudíž prostřednictvím uplatňování směrnice 2008/106/ES a nařízení (ES) č. 336/2006 ovlivnily právní předpisy EU.

               3.4Změny pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS

               Článek 6 odst. 2 písm. a) bod i) směrnice 2009/45/ES stanoví, že nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění. Pravidla II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS jsou navíc v souladu s bodem .7 oddílu 6 „Hasicí zařízení ve strojovnách“ části A kapitoly II-2 přílohy I směrnice 2009/45/ES, v níž je stanoveno, že strojovny a kotelny by měly být vybaveny přenosnými zařízeními, použitelná i na novou třídu B, C a D a na stávající třídu B.

               Změny pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS, jež se týkají hasicích zařízení ve strojovnách, by tudíž prostřednictvím uplatňování směrnice 2009/45/ES ovlivnily právní předpisy EU.

               3.5Změny pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS

               Článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/10/ES o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (hlukem) stanoví minimální požadavky na ochranu pracovníků a limitní hodnoty expozice a hodnoty expozice vyvolávající akci. Jakožto relevantní sekundární právní předpis navíc čl. 6 odst. 2 písm. a) bod i) směrnice 2009/45/ES umožňuje uplatňování úmluvy SOLAS z roku 1974 v jejím platném znění na nové lodě třídy A a pravidlo 18 uvedené v části C přílohy I této směrnice stanoví opatření pro snížení hluku ve strojovnách nových lodí třídy B, C a D.

               Změny pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS by tudíž prostřednictvím uplatňování směrnice 2003/10/ES a směrnice 2009/45/ES ovlivnily právní předpisy EU.

               3.6Změny Mezinárodní úmluvy a předpisu o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (STCW) týkající se výcviku pro osobní lodě a částí A a B předpisu STCW

               Směrnice 2008/106/ES, zejména pravidlo V/2 uvedené v kapitole V přílohy I, obsahuje povinné minimální požadavky na výcvik a kvalifikaci velitelů, důstojníků, členů mužstva a ostatních osob na osobních lodích.

               Změny v úmluvě a předpisu STCW týkající se výcviku pro osobní lodě by tudíž prostřednictvím uplatňování směrnice 2008/106/ES ovlivnily právní předpisy EU.

               3.7Návrh změny kapitoly 13 předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti týkající se objasnění rozmístění posádky ve veřejných prostorech

               Článek 6 odst. 2 písm. a) bod i) směrnice 2009/45/ES stanoví, že nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění. Pro lodě třídy B, C a D, které byly postaveny dne 1. ledna 2003 nebo později, navíc na základě kapitoly II-2 části A přílohy I směrnice 2009/45/ES platí předpis pro systémy protipožární bezpečnosti, který byl přijat rezolucí MSC.98(73).

               Změny kapitoly 13 předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti by tudíž prostřednictvím uplatňování směrnice 2009/45/ES ovlivnily právní předpisy EU.

               3.8Změny v předpisu o programu rozšířených inspekcí (ESP) z roku 2011

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem si klade za cíl jednak zavedení systému urychleného uplatňování konstrukčních požadavků MARPOL 73/78 definovaných v článku 3 tohoto nařízení a týkajících se dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem, jednak zákaz přepravy těžkých ropných produktů v ropných tankerech s jednoduchým trupem do přístavů nebo z přístavů členských států.

               Toto nařízení zavádí povinnost uplatňovat na ropné tankery s jednoduchým trupem starší než 15 let systém organizace IMO pro hodnocení stavu (CAS). Článek 5 stanoví požadavek, že tyto tankery musí být v souladu se systémem hodnocení stavu (CAS), který je pak v článku 6 definován jako systém hodnocení stavu přijatý rezolucí MEPC 94(46) ze dne 27. dubna 2001 ve znění rezoluce MEPC 99(48) ze dne 11. října 2002 a rezolucí MEPC 112(50) ze dne 4. prosince 2003. Rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel přepravujících volně ložený náklad a ropných tankerů čili rozšířený inspekční program (ESP – Enhanced Survey Programme) upřesňuje, jak toto důkladnější posouzení provádět. Vzhledem k tomu, že CAS používá k dosažení svého cíle ESP, veškeré změny týkající se inspekcí ESP budou přímo a automaticky použitelné prostřednictvím nařízení (EU) č. 530/2012. Změny, které mají být přijaty na MSC 97 a které by změnily předpis o ESP, by tudíž prostřednictvím uplatňování nařízení (EU) č. 530/2012 ovlivnily právní předpisy EU.

               3.7Shrnutí

               Vzhledem k výše uvedeným vazbám mezi navrhovanými změnami a příslušnými právními předpisy EU je Komise toho názoru, že přijetí výše uvedených změn, k němuž má dojít na MEPC 70 a MSC 97, spadá do výlučné vnější pravomoci EU, kterou Unie získala podle čl. 3 odst. 2 SFEU, pokud může přijetí těchto mezinárodních nástrojů ovlivnit společná pravidla nebo změnit jejich působnost.

               Ačkoliv Unie není členem IMO a není ani smluvní stranou příslušných mezinárodních nástrojů, nejsou členské státy v souladu s ustálenou judikaturou oprávněny přejímat závazky, které by pravděpodobně ovlivnily pravidla EU přijatá k dosažení cílů Smluv, pokud k tomu nejsou zmocněny rozhodnutím Rady na návrh Komise.

               4.Závěr

               Komise proto předkládá návrh rozhodnutí Rady o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ke změnám uvedeným v bodech 1.1 až 1.8 výše, jež mají být přijaty na 70. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí a na 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost.

               2016/0263 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Mezinárodní námořní organizaci během 70. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí a 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost ohledně přijetí změn přílohy VI úmluvy MARPOL, pravidel II-1 úmluvy SOLAS, pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS, pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS, pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS, úmluvy a předpisu o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (STCW), předpisu o systémech protipožární bezpečnosti a předpisu o programu rozšířených inspekcí z roku 2011

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 a čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Cílem činnosti Evropské unie v odvětví námořní dopravy by mělo být zlepšování námořní bezpečnosti a ochrana mořského prostředí.

               (2)Výbor pro ochranu mořského prostředí (MEPC) Mezinárodní námořní organizace (IMO) se na svém 69. zasedání dohodl na zřízení systému povinného shromažďování údajů o spotřebě paliva a na nezbytných změnách kapitoly 4 přílohy VI úmluvy MARPOL. Očekává se, že tyto změny budou přijaty na 70. zasedání výboru MEPC, které se bude konat v říjnu 2016.

               (3)Výbor pro námořní bezpečnost IMO na svém 95. a 96. zasedání schválil změny pravidel II-1 úmluvy SOLAS, pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS, pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS, pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS, úmluvy a předpisu STCW, předpisu o systémech protipožární bezpečnosti a předpisu o programu rozšířených inspekcí z roku 2011. Očekává se, že tyto změny budou přijaty na 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost, které se bude konat v listopadu 2016.

               (4)Změny kapitoly 4 přílohy VI úmluvy MARPOL stanoví povinný celosvětový systém shromažďování údajů, které budou shromažďovány a vykazovány každý rok některými loděmi, postupy ověřování vykázaných údajů, prohlášení o shodě, situace týkající se převodu vlastnictví, předkládání údajů Mezinárodní námořní organizaci (IMO), anonymizaci údajů a přístup k těmto údajům, jakož i postupy potvrzování shody pro lodě plující pod vlajkou států, které nejsou stranami přílohy VI úmluvy MARPOL. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/757
                  1
                zavádí systém EU pro monitorování, vykazování a ověřování emisí CO2 a energetické účinnosti námořní dopravy. Od 1. ledna 2018 platí pro všechny lodě nad 5 000 rejstříkových tun, které připlouvají do přístavu spadajícího do jurisdikce některého členského státu, které se nacházejí v takovém přístavu nebo z něho odplouvají, a to bez ohledu na to, kde jsou tyto lodě registrovány.

               (5)Článek 22 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/757 obsahuje ustanovení o přezkumu v případě, že by v této oblasti došlo k uzavření mezinárodní dohody. Přijetím změn kapitoly 4 přílohy VI úmluvy MARPOL bude tento proces přezkumu zahájen, což může vést k předložení návrhu na změnu tohoto nařízení s cílem zajistit v náležitém rozsahu jeho harmonizaci s celosvětovým systémem shromažďování údajů dohodnutým v rámci IMO.

               (6)Změny pravidel II-1/1, II-1/2, II-1/3, II-1/4, II-1/5, II-1/6, II-1/7, II-1/8-1, II-1/9, II1/10, II-1/12, II-1/13, 15 – 17, 19, 21, 22 a 35 úmluvy SOLAS zavádějí formulační a následné změny, jakož i změny, které se týkají požadavků na dělení lodi na úseky a stabilitu v narušeném stavu s cílem zlepšit funkční schopnost osobních lodí v případě jejich poškození. Článek 6 odst. 2 písm. a) bod i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES
                  2
                stanoví, že nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění.

               (7)Změny pravidla II-1/1.2, nové pravidlo II-1/19-1 a změny pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS týkající se havarijních cvičení jsou součástí celkové snahy o zvýšení funkční schopnosti plavidla poté, co dojde k jeho zaplavení, s cílem zlepšit bezpečnost nových i stávajících osobních lodí. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES,
                  3
                zejména pravidlo V/2 uvedené v kapitole V přílohy I, obsahuje povinné minimální požadavky na výcvik a kvalifikaci velitelů, důstojníků, členů mužstva a ostatních osob na osobních lodích. Mezinárodní úmluva o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (STCW), která byla do práva Unie začleněna prostřednictvím směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES, obsahuje požadavky na výcvik týkající se stability lodě podle příslušných tabulek způsobilosti uvedených v předpisu STCW.

               (8)Změny pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS budou mít za následek to, že nebude již nutné, aby v kotelnách chráněných stabilními lokálními vodními protipožárními systémy byly instalovány pěnové hasicí přístroje o minimálním objemu 135 l. Článek 6 odst. 2 písm. a) bod i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES stanoví, že nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění. Pravidla II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS jsou navíc použitelná i na novou třídu B, C a D a na stávající třídu B v souladu s bodem 6.7 („Hasicí zařízení ve strojovnách“) části A kapitoly II-2 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES, kde je stanoveno, že prostory strojovny a kotelny by měly být vybaveny přenosnými zařízeními.

               (9)Změny pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS odstraní mezeru v současném pravidle, jež se týká uplatňování předpisů o úrovni hluku na palubách lodí v případě lodí, na které byla uzavřena stavební smlouva před 1. červencem 2014, jejichž kýl byl položen nebo které byly v podobném stádiu stavby ke dni 1. ledna 2015 a později a které nebyly dodány před 1. červencem 2018. Článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/10/ES
                  4
                stanoví minimální požadavky na ochranu pracovníků a limitní hodnoty expozice a hodnoty expozice vyvolávající akci. Jakožto relevantní sekundární právní předpis navíc čl. 6 odst. 2 písm. a) bod i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES umožňuje uplatňování úmluvy SOLAS z roku 1974 v jejím platném znění na nové lodě třídy A a pravidlo 18 uvedené v části C přílohy I této směrnice stanoví opatření pro snížení hluku ve strojovnách nových lodí třídy B, C a D.

               (10)Změny v úmluvě a předpisu STCW týkající se výcviku pro osobní lodě a změny části A a B předpisu STCW budou řešit nové problémy spojené s větší velikostí moderních výletních lodí a velkým počtem cestujících, kteří se nacházejí na jejich palubách, a zahrnují čtyři různé úrovně výcviku a školení: školení o nouzových situacích na osobních lodích, výcvik v řízení velkého množství lidí na osobních lodích, zvládání krizových situací na osobních lodích a výcvik v oblasti lidského chování a výcvik pro osobní lodě typu ro-ro. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES, zejména pravidlo V/2 uvedené v kapitole V přílohy I, obsahuje povinné minimální požadavky na výcvik a kvalifikaci velitelů, důstojníků, členů mužstva a ostatních osob na osobních lodích.

               (11)Změny kapitoly 13 předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti jasněji stanoví, že výpočty rozměrů únikových cest, které se provádějí na základě očekávaného celkového počtu osob, které použijí jako únikové cesty schodiště, vchody, chodby a odpočívadla, musejí být provedeny zvlášť pro dva různé případy obsazenosti uvedených prostor. Článek 6 odst. 2 písm. a) bod i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES stanoví, že nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění. Na základě kapitoly II-2 části A přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES navíc pro lodě třídy B, C a D, které byly postaveny dne 1. ledna 2003 nebo později, platí předpis pro systémy protipožární bezpečnosti, který byl přijat rezolucí MSC.98(73).

               (12)Změny v předpisu o rozšířeném inspekčním programu (ESP) z roku 2011 zajistí harmonizaci s aktuálním zněním jednotných požadavků řady Z10 Mezinárodního sdružení klasifikačních společností (IACS), které se týkají inspekcí a vydávání osvědčení. Články 5 a 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012
                  5
                zavádějí povinnost uplatňovat na ropné tankery s jednoduchým trupem starší než 15 let systém organizace IMO pro hodnocení stavu (CAS). Rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel přepravujících volně ložený náklad a ropných tankerů čili rozšířený inspekční program (ESP) upřesňuje, jak toto důkladnější posouzení provádět. Vzhledem k tomu, že CAS používá k dosažení svého cíle ESP, veškeré změny týkající se inspekcí ESP budou automaticky použitelné prostřednictvím nařízení (EU) č. 530/2012.

               (13)Unie není členem Mezinárodní námořní organizace ani smluvní stranou příslušných úmluv nebo předpisů. Je tudíž třeba, aby Rada zmocnila členské státy k vyjádření postoje Unie a k vyjádření souhlasu s tím, aby byly těmito změnami vázány,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Za účelem zlepšení současných požadavků v oblasti ochrany životního prostředí, které stanoví úmluva MARPOL, zaujme Unie na 70. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí IMO souhlasný postoj k přijetí změn kapitoly 4 přílohy VI úmluvy MARPOL, jež jsou uvedeny v příloze 7 dokumentu IMO MEPC 69/21/add.1.

               Článek 2

               Unie na 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost IMO zaujme souhlasný postoj k přijetí těchto změn:

               a)pravidel II-1/1, II-1/2, II-1/3, II-1/4, II-1/5, II-1/6, II-1/7, II-1/8-1, II-1/9, II-1/10, II-1/12, II-1/13, II-1/15 – 17, II-1/19, II-1/21 – 22 a II-1/35 úmluvy SOLAS, které jsou uvedeny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016;

               b)pravidla II-1/1.2, nového pravidla II-1/19-1 a změny pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS, které jsou uvedeny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016;

               c)pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS, které jsou uvedeny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016;

               d)pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS, které jsou uvedeny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016;

               e)úmluvy a předpisu STCW týkající se výcviku pro osobní lodě a částí A a B předpisu STCW, které jsou uvedeny v příloze [] dokumentu IMO MSC 96/25/add.1;

               f)kapitoly 13 předpisu pro systémy protipožární bezpečnosti, které jsou uvedeny v příloze 2 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016;

               g)předpisu z roku 2011 o programu rozšířených inspekcí, které jsou uvedeny v příloze 4 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016.

               Článek 3

               1.Postoj Unie stanovený v článcích 1 a 2 vyjádří členské státy, jež jsou členy Mezinárodní námořní organizace, jednajíce společně v zájmu Unie.

               2.Lze dohodnout drobné změny postoje uvedeného v článcích 1 a 2, aniž by bylo nutné provádět změnu tohoto postoje, a lze dohodnout úpravy postoje uvedeného v čl. 2 písm. a), který se týká změn pravidla II-1/6 úmluvy SOLAS, za účelem zlepšení současné úrovně bezpečnosti.

               Článek 4

               Členské státy se tímto zmocňují, aby vyjádřily svůj souhlas s tím, že v zájmu Unie budou vázány změnami uvedenými v článcích 1 a 2.

               Článek 5

               Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

               V Bruselu dne

                     předseda

                     Za Radu

                     předseda

                     (1)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/757 ze dne 29. dubna 2015 o monitorování, vykazování a ověřování emisí oxidu uhličitého z námořní dopravy a o změně směrnice 2009/16/ES (Úř. věst. L 123, 19.5.2015, s. 55).

                     (2)
                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES ze dne 6. května 2009 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě (Úř. věst. L 163, 25.6.2009, s. 1).

                     (3)
                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES o minimální úrovni výcviku námořníků (Úř. věst. L 323, 3.12.2008, s. 33).

                     (4)
                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/10/ES ze dne 6. února 2003 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (hlukem) (Úř. věst. L 42, 15.2.2003, s. 38).

                     (5)
                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 ze dne 13. června 2012 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem (Úř. věst. L 172, 30.6.2012, s. 3).