               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 15.4.2021
            COM(2021) 178 final
            2021/0095(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na 13. zasedání odborné komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) k přijetí změn jednotných technických předpisů o lokomotivách a kolejových vozidlech pro přepravu osob, jednotného technického předpisu pro kolejová vozidla – nákladní vozy, jednotného technického předpisu o přístupnosti železničního systému pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, přijetí jednotného technického předpisu vztahujícího se na řazení vlaků a kontroly kompatibility trati a jednotného technického předpisu vztahujícího se na subsystém infrastruktura, aktualizaci odkazů na technické dokumenty TSI TAF uvedené v přípojku I k UTP TAF a revizi ATMF, pokud jde o subjekty odpovědné za údržbu (ECM)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Dne 22. června 2021 se v Bernu uskuteční 13. zasedání Odborné komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF). Na programu zasedání je:

               –návrh na změnu jednotného technického předpisu týkajícího se lokomotiv a kolejových vozidel pro přepravu osob,

               –návrh na úpravu jednotných technických předpisů (UTP) o kolejových vozidlech – nákladních vozech,

               –návrh na změnu jednotného technického předpisu o přístupnosti železničního systému pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace,

               –návrh na přijetí jednotného technického předpisu vztahujícího se na kontroly řazení vlaků a kompatibility trati,

               –návrh na přijetí jednotného technického předpisu vztahujícího se na subsystém infrastruktura,

               –návrh revize ATMF, pokud jde o subjekty odpovědné za údržbu (ECM),

               –návrh na aktualizaci odkazů na technické dokumenty TAF TSI uvedené v přípojku I k UTP TAF.

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie, v souvislosti s výše uvedenými rozhodnutími, která má Odborná komise pro technické otázky přijmout, musí být stanoven rozhodnutím Rady na základě čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Úmluva o mezinárodní železniční přepravě (COTIF)

               Úmluva o mezinárodní železniční přepravě ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (dále též „úmluva COTIF“) je mezinárodní dohoda, jejímiž smluvními stranami je Unie a 25 členských států (smluvními stranami nejsou pouze Kypr a Malta).

               Evropská unie přistoupila k úmluvě COTIF prostřednictvím rozhodnutí Rady 2013/103/EU ze dne 16. června 2011
                  1
               . V příloze III uvedeného rozhodnutí jsou stanovena interní ujednání Rady, členských států a Komise o postupech v rámci OTIF. V bodě 3.1 této přílohy III je uvedeno, že pokud se bod pořadu jednání týká záležitostí spadajících do výlučné pravomoci Unie, bude za Unii hlasovat Komise.

               Podle čl. 2 odst. 1 úmluvy COTIF je cílem OTIF všestranně podporovat, zlepšovat a usnadňovat mezinárodní železniční přepravu, zejména zavedením systémů jednotného práva v různých oblastech právních předpisů týkajících se mezinárodní železniční přepravy. Úmluva COTIF také upravuje fungování organizace, její cíle, kompetence, vztahy se smluvními státy a její činnosti obecně.

               Úmluva COTIF se tudíž zabývá právními předpisy o železniční dopravě týkajícími se řady různých právních a technických železničních záležitostí, které se dělí do dvou částí: samotná úmluva, která upravuje provoz OTIF, a osm přípojků, které stanoví jednotné železniční právo:

               –Přípojek A – Smlouva o mezinárodní železniční přepravě osob (CIV)

               –Přípojek B – Smlouva o mezinárodní železniční přepravě zboží (CIM)

               –Přípojek C – Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečného zboží (RID)

               –Přípojek D – Smlouva o užívání vozů v mezinárodní železniční přepravě (CUV)

               –Přípojek E – Smlouva o užívání infrastruktury v mezinárodní železniční přepravě (CUI)

               –Přípojek F – Jednotné právní předpisy pro prohlašování technických norem za závazné a pro přijímání jednotných technických předpisů pro železniční materiál určený k používání v mezinárodní dopravě (APTU UR)

               –Přípojek G – Jednotné právní předpisy pro technickou admisi železničního materiálu určeného k používání v mezinárodní dopravě (ATMF UR)

               –Přípojek H – Jednotné právní předpisy pro bezpečný provoz vlaků v mezinárodní dopravě (EST UR)

               Na základě přípojků F a G úmluvy COTIF existuje dvanáct jednotných technických předpisů pro technickou interoperabilitu. Z hlediska admise do mezinárodní dopravy mají jednotné technické předpisy v rámci COTIF stejný účel jako technické specifikace EU pro interoperabilitu (TSI).

               Přípojky F a G uplatňuje 42 ze 47 států, které jsou stranami COTIF, včetně již zmíněných 25 členských států EU.

               2.2.Odborná komise OTIF pro technické otázky (CTE)

               Odborná komise pro technické otázky byla zřízena čl. 13 odst. 1 písm. f) COTIF. Sestává z členských států organizace OTIF, které uplatňují přípojky F a G (APTU, ATMF) úmluvy COTIF.

               Odborná komise pro technické otázky má pravomoci ve věcech týkajících se interoperability a technické harmonizace v železničním odvětví a postupech technického schvalování. Vyvíjí přípojky APTU a ATMF a jejich jednotné právní předpisy, které se použijí na železniční materiál, který je určen k používání v mezinárodní dopravě, což se týká zejména:

               ·přijímání technických předpisů pro vozidla a infrastrukturu a potvrzování norem,

               ·postupů týkajících se posouzení shody vozidel,

               ·ustanovení týkajících se údržby vozidel,

               ·odpovědnosti za řazení vlaku a bezpečné používání vozidel,

               ·ustanovení týkajících se hodnocení a posuzování rizik,

               ·specifikací pro registry.

               Odborná komise pro technické otázky má v současnosti stálou pracovní skupinu (dále jen „pracovní skupina WG TECH“), která je odpovědná za přípravu rozhodnutí odborné komise.

               Podle čl. 20 odst. 1 písm. b) úmluvy COTIF a v souladu s článkem 6 přípojku F (APTU) je v kompetenci Odborné komise pro technické otázky přijímat nebo pozměňovat jednotné technické předpisy. V souladu s čl. 15 odst. 2 ATMF má Odborná komise pro technické otázky rovněž pravomoc navrhovat změny ATMF s ohledem na subjekty odpovědné za údržbu.

               2.3.Přijímání aktů Odbornou komisí pro technické otázky

               Podle článku 6 APTU rozhodne Odborná komise pro technické otázky, zda přijmout jednotný technický předpis nebo ustanovení, které jej pozměňuje, v souladu s postupem stanoveným v článcích 16, 20 a čl. 33 odst. 6 úmluvy. Obvyklý postup přijímání jednotných technických předpisů trvá přibližně jeden a půl roku.

               2.4.Plánované akty, které má Odborná komise pro technické otázky přijmout na zasedání dne 22. června 2021

               2.4.1.Změna jednotného technického předpisu týkajícího se lokomotiv a kolejových vozidel pro přepravu osob, jednotného technického předpisu týkajícího se kolejových vozidel pro nákladní vozy a jednotného technického předpisu týkajícího se přístupnosti železničního systému pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace

               Jednotné technické předpisy OTIF jsou souborem technických specifikací vyplývajících ze zásad, cílů a postupů úmluvy COTIF pro výstavbu a provoz železničního materiálu, přičemž prvořadým cílem je dosažení maximální interoperability. Jednotné technické předpisy OTIF slouží stejnému účelu jako technické specifikace EU pro interoperabilitu.

               Aby byla zajištěna rovnocennost vozidel povolených v souladu s právem Evropské unie a vozidel připuštěných do mezinárodního provozu v souladu s článkem 3a ATMF, je nezbytné, aby technické specifikace Evropské unie pro interoperabilitu (TSI) a jednotné technické předpisy (UTP) COTIF zůstaly v souladu.

               Změny, které jsou navrženy k přijetí Odbornou komisí pro technické otázky, zajistí, aby mezi předpisy Evropské unie a ustanoveními COTIF nadále platila úplná rovnocennost, jak je definována v ATMF.

               ·Jednotný technický předpis týkající se lokomotiv a kolejových vozidel pro přepravu osob (LOC&PAS)

               Tento jednotný technický předpis představuje specifikaci, kterou je řešen konkrétní subsystém, aby byly splněny základní požadavky a zajištěna interoperabilita technických systémů a konstrukčních částí nezbytných v mezinárodní železniční dopravě. Stávající jednotný technický předpis týkající se LOC&PAS byl vyvinut na základě nařízení Evropské komise (EU) č. 1302/2014 (TSI LOC&PAS)
                  2
               .

               Cílem tohoto návrhu je změnit jednotný technický předpis týkající se LOC&PAS, aby se začlenily nové prvky, které přinesla revize jednotných právních předpisů APTU ze dne 1. března 2019, a zachovat ji v souladu s TSI Evropské unie LOC&PAS ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/776 ze dne 16. května 2019
                  3
                a dne 9. března 2020 prováděcím nařízením Komise (EU) 2020/387
                  4
               .

               Aby bylo nadále zajištěno vzájemné uznávání vozidel povolených v souladu s právem Evropské unie a vozidel připuštěných do mezinárodního provozu v souladu s článkem 3a ATMF, musí technické specifikace Evropské unie pro interoperabilitu (TSI) a jednotné technické předpisy (UTP) COTIF zůstat v souladu.

               Kromě toho, v návaznosti na brexit, by zvláštní případy týkající se sítě Velké Británie Spojeného království Velké Británie a Severního Irska měly být uvedeny v UTP, neboť byly odstraněny z TSI.

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro změnu jednotných technických předpisů pro lokomotivy a kolejová vozidla pro přepravu osob podle návrhu OTIF.

               ·Jednotné technické předpisy týkající se kolejových vozidel – nákladních vozů (UTP WAG)

               Jednotné technické předpisy o nákladních vozech stanoví požadavky na vozidla určená k přepravě nákladních automobilů. V současné době jsou rovnocenné TSI pro nákladní vozy, jež je pozměněna prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/776 ze dne 16. května 2019.

               Cílem tohoto návrhu na změnu UTP WAG je začlenit nové prvky vyplývající z revize jednotných pravidel APTU ze dne 1. března 2019 a zachovat její soulad s vývojem právních předpisů v Evropské unii.

               Evropská unie zveřejnila prováděcí nařízení Komise (EU) 2020/387 ze dne 9. března 2020, kterým byla nově změněna TSI pro nákladní vozy. V důsledku toho musí být UTP WAG znovu pozměněn, aby byla zajištěna trvalá rovnocennost mezi jednotnými technickými předpisy a TSI.

               Kromě toho by po brexitu měly být zvláštní případy týkající se sítě Velké Británie Spojeného království Velké Británie a Severního Irska uvedeny v UTP v důsledku jejich odstranění z TSI.

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro změnu jednotných technických předpisů o nákladních vozech podle návrhu OTIF.

               ·Jednotné technické předpisy týkající se osob se zdravotním postižením (UTP PRM)

               V UTP PRM jsou stanoveny harmonizované požadavky na přístupnost pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, které se vztahují na vozidla používaná v mezinárodní dopravě. Stávající UTP PRM byl vyvinut na základě TSI PRM Evropské unie z roku 2014.

               Tato TSI EU byla změněna prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/772
                  5
                ze dne 16. května 2019, pokud jde o soupis majetku s cílem určit překážky bránící přístupnosti, poskytnout uživatelům informace a sledovat a hodnotit pokrok v oblasti přístupnosti.

               Aby bylo nadále zajištěno vzájemné uznávání vozidel povolených v souladu s právem Evropské unie a vozidel připuštěných do mezinárodního provozu v souladu s článkem 3a ATMF, musí technické specifikace Evropské unie pro interoperabilitu (TSI) a jednotné technické předpisy (UTP) COTIF zůstat v souladu.

               Navrhované změny sladí UTP PRM s nejnovější verzí TSI a u předpisů PRM pro vozy používané v mezinárodní železniční dopravě zajistí trvalou úplnou rovnocennost ve smyslu ATMF.

               Kromě toho by po brexitu měly být zvláštní případy týkající se sítě Velké Británie Spojeného království Velké Británie a Severního Irska uvedeny v UTP v důsledku jejich odstranění z TSI.

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro změnu UTP PRM podle návrhu OTIF.

               2.4.2.Přijetí jednotného technického předpisu pro kontroly řazení vlaků a kompatibility trati a pro subsystémovou infrastrukturu

               ·Jednotné technické předpisy použitelné pro kontroly řazení vlaků a kompatibility trati (UTP TCRC)

               Tento jednotný technický předpis obsahuje podrobná ustanovení týkající se odpovědnosti železničních podniků za řazení vlaků pro použití v mezinárodní dopravě a odpovědnosti provozovatelů infrastruktury za kontrolu kompatibility mezi vlaky a tratěmi, na nichž mají být používány.

               Navrhovaný jednotný technický předpis TCRC kombinuje vybraný počet parametrů ze dvou různých právních textů EU, a to z technických specifikací pro interoperabilitu týkajících se provozu a řízení dopravy (TSI OPE) a ze specifikací pro registr infrastruktury (RINF).

               UTP WAG a UTP LOC&PAS obsahují odkazy na kontroly kompatibility trati, v nichž železniční podniky kontrolují všechny příslušné parametry vozidel nebo vlaků s cílem zajistit jejich kompatibilitu s tratí, na které budou používány. Ustanovení navrhovaného UTP TCRC mají nahradit jak přípojek I k UTP WAG, tak přípojek K k UTP LOC&PAS.

               Přípojek I k UTP WAG ve znění přijatém odbornou komisí pro technické otázky dne 30. září 2020 s datem vstupu v platnost dne 1. dubna 2021 a přípojek K k UTP LOC&PAS ze dne 1. ledna 2015 by proto měly být po vstupu jednotného technického předpisu TCRC v platnost zrušeny.

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro změnu UTP TCRC podle návrhu OTIF.

               ·Jednotné technické předpisy vztahující se na subsystém infrastruktura (UTP INF)

               Tento jednotný technický předpis stanoví parametry železniční infrastruktury, které jsou relevantní z hlediska kompatibility s vozidly, a konkrétní metody kontroly těchto parametrů.

               Odborná komise pro technické otázky podrobně analyzovala právní základ a formulovala hlavní zásady a cíle pro vývoj UTP INF.

               UPT INF byl vypracován na základě stanoviska WG TECH a vychází z TSI INF naposledy pozměněné prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/776 ze dne 16. května 2019.

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro změnu UTP INF podle návrhu OTIF.

               2.4.3.Revize ATMF, pokud jde o subjekty odpovědné za údržbu (ECM).

               Aby byla zajištěna trvalá rovnocennost, jak ji definuje čl. 3a odst. 5 ATMF, mezi předpisy Evropské unie a předpisy COTIF, měly by být předpisy COTIF změněny.

               Nové znění má především rozšířit osvědčování na všechny typy vozidel, neboť dosud se týkalo pouze subjektů odpovědných za údržbu nákladních vozů.

               V důsledku toho a bez ohledu na to, zda je osvědčení pro konkrétní subjekt odpovědný za údržbu povinné, musí každý takový subjekt, včetně těch, které nebyly osvědčeny externími certifikačními orgány, splňovat obecné požadavky a kritéria zajišťující minimální úroveň údržby stanovené v příloze II návrhu UTP.

               Jednotná pravidla ATMF (dodatek G úmluvy COTIF, dále jen ATMF) stanoví obecná pravidla týkající se subjektů odpovědných za údržbu.

               Stručně řečeno, existují dva důvody pro změnu stávajících textů:

               –Rozsah certifikace subjektů odpovědných za údržbu v nové příloze A ATMF přesahuje rámec nákladních vozů. To by se mělo odrazit zejména v článku 15 ATMF, který v současné době vyžaduje certifikaci subjektů odpovědných za údržbu pouze pro nákladní vozy.

               –ATMF odkazuje v článku 3a na právní předpisy EU, které již nejsou v platnosti (směrnice 2004/49/ES
                  6
                byla zrušena a nahrazena směrnicí (EU) 2016/798
                  7
               ).

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro úplnou revizi specifikací subjektů odpovědných za údržbu (ECM) podle návrhu OTIF.

               2.4.4.Aktualizace odkazů na technické dokumenty TSI TAF uvedených v přípojku I k UTP TAF

               V UTP TAF se odkazuje na technické dokumenty TSI TAF
                  8
               , které jsou zveřejňovány a pravidelně aktualizovány na internetových stránkách Agentury Evropské unie pro železnice (ERA). Tento odkaz byl zahrnut do jednotných technických předpisů, takže ustanovení o IT jsou zakotvena v úmluvě COTIF, ale řízena agenturou ERA. Vzhledem k tomu, že změna těchto odkazů formálně představuje změnu UTP TAF, musí být předmětem rozhodnutí odborné komise pro technické otázky v souladu s čl. 20 odst. 1 písm. b) úmluvy COTIF a články 6 a 8a APTU.

               V důsledku toho jsou změny technických dokumentů uvedených v přípojku I k UTP TAF nezbytné pro opravu chyb, zohlednění zpětné vazby, udržení kroku s technickým pokrokem a zachování rovnocennosti se specifikacemi používanými v EU.

               Závěr: Evropská unie může hlasovat pro návrh na aktualizaci odkazů na technické dokumenty TSI TAF vypracované organizací OTIF.

               2.5.Pravomoc Unie a hlasovací práva

               Podle článku 6 Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k úmluvě COTIF, jež byla schválena rozhodnutím Rady ze dne 16. června 2011:

               „1. Při rozhodování o otázkách, v nichž má Unie výlučnou pravomoc, uplatní Unie hlasovací práva svých členských států podle úmluvy.

               2. Při rozhodování o otázkách, v nichž Unie sdílí pravomoc se svými členskými státy, hlasuje buď Unie, nebo její členské státy.

               3. Podle čl. 26 odst. 7 úmluvy má Unie stejný počet hlasů, jako je počet jejích členů, kteří jsou současně stranami úmluvy. Pokud se hlasování účastní Unie, její členské státy nehlasují.“

               Podle práva Unie získala Unie výlučnou pravomoc v otázkách železniční dopravy v případech, v nichž úmluva COTIF nebo právní nástroje přijaté na jejím základě mohou ovlivnit stávající pravidla Unie nebo změnit jejich působnost.

               Cílem navrhovaných rozhodnutí je:

               ·sladění jednotných technických předpisů pro lokomotivy a osobní kolejová vozidla a jednotného technického předpisu pro kolejová vozidla – nákladní vozy s prováděcím nařízením Komise (EU) 2020/387
                  9
               ,

               ·sladění jednotných technických předpisů týkajících se přístupnosti železničního systému pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace s prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/772
                  10
               ,

               ·přijmout nový jednotný technický předpis pro kontroly řazení vlaků a kompatibility trati v souladu s prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/773
                  11
               ,

               ·přijmout nový jednotný technický předpis použitelný na subsystém infrastruktura v souladu s nařízením Komise (EU) č. 1299/2014
                  12
                ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/776
                  13
               ,

               ·navrhnout reviznímu výboru OTIF revizi ATMF, pokud jde o subjekty odpovědné za údržbu (ECM), aby byl zajištěn soulad se směrnicí (EU) 2016/798
                  14
               ,

               ·aktualizace odkazů na technické dokumenty TSI TAF uvedených v přípojku I k UTP TAF
                  15
               .

               Přijetím těchto rozhodnutí budou jednoznačně ovlivněna pravidla Unie.

               Hlasovací práva při přijímání těchto rozhodnutí vykonává Unie zastoupená Komisí.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Vzhledem ke všem výše uvedeným důvodům by Unie měla hlasovat kladně.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody.“

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použijí bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody
                  16
               .

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie.“
                  17
               .

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Akty, které má Odborná komise pro technické otázky přijmout, představují akty s právními účinky. Zamýšlené akty mají právní účinky, protože mění právní rámec organizace OTIF tím, že jednotné technické předpisy úmluvy COTIF uvádějí do souladu s technickými specifikacemi EU pro interoperabilitu, nařízením o subjektech odpovědných za údržbu a specifikacemi registrů vozidel s příslušnými prováděcími předpisy EU a pro Unii jsou závazné.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž je postoj jménem Unie zaujat. Má-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká železniční dopravy.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 91 SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 91 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2021/0095 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na 13. zasedání odborné komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) k přijetí změn jednotných technických předpisů o lokomotivách a kolejových vozidlech pro přepravu osob, jednotného technického předpisu pro kolejová vozidla – nákladní vozy, jednotného technického předpisu o přístupnosti železničního systému pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, přijetí jednotného technického předpisu vztahujícího se na řazení vlaků a kontroly kompatibility trati a jednotného technického předpisu vztahujícího se na subsystém infrastruktura, aktualizaci odkazů na technické dokumenty TSI TAF uvedené v přípojku I k UTP TAF a revizi ATMF, pokud jde o subjekty odpovědné za údržbu (ECM)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Unie přistoupila k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (dále jen „COTIF“) v souladu s rozhodnutím Rady 2013/103/EU
                  18
               .

               (2)Stranami úmluvy COTIF jsou všechny členské státy kromě Kypru a Malty.

               (3)Podle čl. 13 odst. 1 písm. f) úmluvy COTIF byla zřízena Odborná komise pro technické otázky Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF).

               (4)Podle čl. 20 odst. 1 písm. b) COTIF a v souladu s článkem 6 přípojku F (APTU) je komise CTE oprávněna přijmout nebo změnit mimo jiné jednotné technické předpisy (UTP) týkající se lokomotiv a  kolejových vozidel pro přepravu osob (UTP Loc&Pas), nákladních vozů (UTP Wagons), přístupnosti železničního systému pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace (UTP PRM), technické dokumenty uvedené v přípojku I k využití telematiky v nákladní dopravě (UTP TAF), UTP, jednotné technické předpisy vztahující se na řazení vlaků a kontroly kompatibility trati a jednotný technický předpis, který se vztahuje na systém infrastruktura.

               (5)V souladu s čl. 15 odst. 2 ATMF má Odborná komise pro technické otázky rovněž pravomoc navrhovat revizi ATMS s ohledem na subjekty odpovědné za údržbu (ECM).

               (6)Odborná komise pro technické otázky zařadila na program svého 13. zasedání, které se bude konat 22. června 2021, návrh na přijetí změn jednotných technických předpisů o lokomotivách a kolejových vozidlech pro přepravu osob, jednotného technického předpisu pro kolejová vozidla – nákladní vozy, jednotného technického předpisu týkajícího se přístupnosti železničního systému pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, přijetí jednotného technického předpisu vztahujícího se na řazení vlaků a kontroly kompatibility trati a jednotného technického předpisu vztahujícího se na subsystém infrastruktura, aktualizaci odkazů na technické dokumenty TSI TAF uvedené v přípojku I k UTP TAF a revizi ATMF, pokud jde o subjekty odpovědné za údržbu (ECM).

               (7)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v Odborné komisi pro technické otázky a, s ohledem na revizi ATMF, v revizním výboru OTIF, neboť navrhované změny budou pro Unii závazné.

               (8)Cílem těchto rozhodnutí je sladit jednotné technické předpisy pro lokomotivy a kolejová vozidla pro přepravu osob, jednotné technické předpisy o nákladních vozech, jednotné technické předpisy týkající se přístupnosti železničního systému pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace s prováděcím nařízením Komise (EU) 2020/387
                  19
                nebo případně prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/772
                  20
                s cílem přijmout nový jednotný technický předpis vztahující se na řazení vlaků a kontroly kompatibility trati a nový jednotný technický předpis vztahující se na systém infrastruktura v souladu s prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/773
                  21
                a nařízením Komise (EU) č. 1299/2014
                  22
                ve znění provádějícího nařízení Komise (EU) 2019/776
                  23
                a navrhnout reviznímu výboru OTIF revizi ATMF, pokud jde o subjekty odpovědné za údržbu (ECM), v zájmu sladění se směrnicí (EU) 2016/798
                  24
               .

               (9)Navrhovaná rozhodnutí jsou v souladu s právem a strategickými cíli Unie, protože přispívají ke sladění právních předpisů organizace OTIF s rovnocennými ustanoveními práva Unie, a proto by je měla Unie podpořit,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Evropské unie na 13. zasedání odborné komise pro technické otázky Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě ze dne 9. května 1980 k přijetí změn jednotných technických předpisů o lokomotivách a kolejových vozidlech pro přepravu osob, jednotného technického předpisu pro kolejová vozidla – nákladní vozy, jednotného technického předpisu týkajícího se přístupnosti železničního systému pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, přijetí jednotného technického předpisu vztahujícího se na řazení vlaků a kontroly kompatibility trati a jednotného technického předpisu vztahujícího se na subsystém infrastruktura, aktualizaci odkazů na technické dokumenty TSI TAF uvedené v přípojku I k UTP TAF a revizi ATMF, pokud jde o subjekty odpovědné za údržbu (ECM), je následující:

               1)hlasovat pro změny jednotných technických předpisů o lokomotivách a kolejových vozidlech pro přepravu osob, jak je uvedeno v pracovním dokumentu CTE TECH-20041-CTE13-UTP LOC PAS annex a TECH-20041 LOC PAS decision;

               2)hlasovat pro změny jednotných technických předpisů o nákladních vozech, jak je uvedeno v pracovním dokumentu CTE TECH-20042-CTE13 WAG draft amendments a TECH-20042 WAG decision;

               3)hlasovat pro změny jednotného technického předpisu týkajícího se přístupnosti železničního systému pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, které byly předloženy v pracovním dokumentu CTE TECH-20043-CTE UTP PRM draft amendments a TECH-20043 PRM decision;

               4)hlasovat pro navrhované přijetí jednotného technického předpisu pro řazení vlaků a kontroly kompatibility trati, jak je uvedeno v pracovním dokumentu CTE TECH-20039 UTP TCRC a TECH-20039 TCRC decision;

               5)hlasovat pro změny jednotných technických předpisů vztahujících se na subsystém infrastruktura, jak je uvedeno pracovním dokumentu CTE TECH-20040-UTP INF draft a TECH-20040 INF decision;

               6)hlasovat pro návrh komise CTE na aktualizaci odkazů na technické dokumenty TAF TSI uvedené v přípojku I k UTP TAF, jak je uvedeno v pracovním dokumentu CTE TECH-21009-CTE UTP TAF decision.

               7)hlasovat pro revizi ATMF, pokud jde o subjekty odpovědné za údržbu (ECM), jak je uvedeno v pracovním dokumentu CTE TECH-20045 ATMF Decision.

               Článek 2

               Rozhodnutí Odborné komise pro technické otázky se po přijetí zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie s uvedením dne, kdy vstoupila v platnost.

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozhodnutí Rady 2013/103/EU ze dne 16. června 2011 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (Úř. věst. L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (2)

                        Nařízení Komise (EU) č. 1302/2014 ze dne 18. listopadu 2014 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému kolejová vozidla – lokomotivy a kolejová vozidla pro přepravu osob železničního systému v Evropské unii (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 228).

                     (3)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/776 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 321/2013, (EU) č. 1299/2014, (EU) č. 1301/2014, (EU) č. 1302/2014, (EU) č. 1303/2014 a (EU) 2016/919 a prováděcí rozhodnutí Komise 2011/665/EU, pokud jde o soulad se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/797 a provádění konkrétních cílů stanovených v rozhodnutí Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/1474 (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 108).

                     (4)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2020/387 ze dne 9. března 2020, kterým se mění nařízení (EU) č. 321/2013, (EU) č. 1302/2014 a (EU) 2016/919, pokud jde o rozšíření oblasti použití a prodloužení přechodných fází (Úř. věst. L 73, 10.3.2020, s. 6).

                     (5)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/772 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení (EU) č. 1300/2014, pokud jde o soupis aktiv s cílem určit překážky a bariéry bránící přístupnosti, poskytovat informace uživatelům a monitorovat a vyhodnocovat pokrok v oblasti přístupnosti (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 1).

                     (6)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic).

                     (7)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798 ze dne 11. května 2016 o bezpečnosti železnic (Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 102).

                     (8)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/778 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 1305/2014, pokud jde o správu řízení změn (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 356).

                     (9)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2020/387 ze dne 9. března 2020, kterým se mění nařízení (EU) č. 321/2013, (EU) č. 1302/2014 a (EU) 2016/919, pokud jde o rozšíření oblasti použití a prodloužení přechodných fází (Úř. věst. L 73, 10.3.2020, s. 6).

                     (10)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/772 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení (EU) č. 1300/2014, pokud jde o soupis aktiv s cílem určit překážky a bariéry bránící přístupnosti, poskytovat informace uživatelům a monitorovat a vyhodnocovat pokrok v oblasti přístupnosti (Úř. věst. L 139I, 27.5.2019, s. 1).

                     (11)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/773 ze dne 16. května 2019 o technické specifikaci pro interoperabilitu týkající se subsystému „provoz a řízení dopravy“ železničního systému v Evropské unii a o zrušení rozhodnutí 2012/757/EU (Úř. věst. L 139I, 27.5.2019, s. 5).

                     (12)

                        Nařízení Komise (EU) č. 1299/2014 ze dne 18. listopadu 2014 o technických specifikacích pro interoperabilitu subsystému infrastruktura železničního systému v Evropské unii (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 1).

                     (13)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/776 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 321/2013, (EU) č. 1299/2014, (EU) č. 1301/2014, (EU) č. 1302/2014, (EU) č. 1303/2014 a (EU) 2016/919 a prováděcí rozhodnutí Komise 2011/665/EU, pokud jde o soulad se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/797 a provádění konkrétních cílů stanovených v rozhodnutí Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/1474 (Úř. věst. L 139I, 27.5.2019, s. 108).

                     (14)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798 ze dne 11. května 2016 o bezpečnosti železnic (Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 102).

                     (15)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/778 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 1305/2014, pokud jde o správu řízení změn (Úř. věst. L 139I, 27.5.2019, s. 356).

                     (16)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (17)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (18)

                        Rozhodnutí Rady 2013/103/EU ze dne 16. června 2011 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (Úř. věst. L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (19)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2020/387 ze dne 9. března 2020, kterým se mění nařízení (EU) č. 321/2013, (EU) č. 1302/2014 a (EU) 2016/919, pokud jde o rozšíření oblasti použití a prodloužení přechodných fází (Úř. věst. L 73, 10.3.2020, s. 6).

                     (20)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/772 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení (EU) č. 1300/2014, pokud jde o soupis aktiv s cílem určit překážky a bariéry bránící přístupnosti, poskytovat informace uživatelům a monitorovat a vyhodnocovat pokrok v oblasti přístupnosti (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 1).

                     (21)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/773 ze dne 16. května 2019 o technické specifikaci pro interoperabilitu týkající se subsystému „provoz a řízení dopravy“ železničního systému v Evropské unii a o zrušení rozhodnutí 2012/757/EU (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 5).

                     (22)

                        Nařízení Komise (EU) č. 1299/2014 ze dne 18. listopadu 2014 o technických specifikacích pro interoperabilitu subsystému infrastruktura železničního systému v Evropské unii (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 1).

                     (23)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/776 ze dne 16. května 2019, kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 321/2013, (EU) č. 1299/2014, (EU) č. 1301/2014, (EU) č. 1302/2014, (EU) č. 1303/2014 a (EU) 2016/919 a prováděcí rozhodnutí Komise 2011/665/EU, pokud jde o soulad se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/797 a provádění konkrétních cílů stanovených v rozhodnutí Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/1474 (Úř. věst. L 139 I, 27.5.2019, s. 108).

                     (24)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/798 ze dne 11. května 2016 o bezpečnosti železnic (Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 102).


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 20.4.2021
            COM(2021) 194 final
            2021/0100(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na konferenci smluvních stran, pokud jde o změny přílohy III Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

                  Rotterdamská úmluva o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu (dále jen „úmluva“) vstoupila v platnost dne 24. února 2004. Byla schválena rozhodnutím Rady o uzavření Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu jménem Evropského společenství (2006/730/ES se zpětnou působností od 19. prosince 2002)
                     1
                   a pro Evropské společenství vstoupila v platnost dne 24. února 2004. Cílem úmluvy je podporovat sdílenou odpovědnost a spolupráci mezi smluvními stranami v mezinárodním obchodu s určitými nebezpečnými chemickými látkami za účelem ochrany lidského zdraví a životního prostředí před potenciálním narušením a přispívat k jejich používání způsobem, který je šetrný k životnímu prostředí. Úmluva poskytuje rámec pro výměnu informací o vlastnostech některých chemických látek, pro vnitrostátní rozhodovací proces o jejich dovozu a vývozu a pro rozšiřování těchto rozhodnutí smluvním stranám.

                  Nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 649/2012 ze dne 4. července 2012
                     2
                   se do práva Unie provádí závazky stanovené v úmluvě.

                  Řídícím orgánem Rotterdamské úmluvy je konference smluvních stran zřízená v souladu s článkem 18 uvedené úmluvy. Tento orgán obvykle zasedá jednou za dva roky s cílem sledovat provádění úmluvy. Kromě toho přezkoumává chemické látky, které mu předkládá k posouzení Výbor pro přezkum chemických látek.

                  V souladu s čl. 5 odst. 1 úmluvy musí smluvní strany předložit oznámení o konečném regulačním opatření, které bylo přijaté s cílem zakázat či přísně omezit používání chemické látky na vnitrostátní úrovni. Poté co sekretariát obdrží dvě taková oznámení týkající se stejné chemické látky od dvou smluvních stran ze dvou různých regionů PIC, budou oznámení předložena Výboru pro přezkum chemických látek. Výbor pro přezkum chemických látek má přezkoumat tato oznámení na základě kritérií uvedených v příloze II úmluvy. Na základě výsledku tohoto přezkumu Výbor pro přezkum chemických látek doporučil zařadit do přílohy III úmluvy acetochlor, karbosulfan, chrysotilový azbest, dekabromdifenylether, fenthion (přípravky v ultranízkých objemech (ULV) s obsahem účinné látky 640 g/l nebo vyšším), kapalné přípravky (emulgovatelný koncentrát a rozpustný koncentrát) s obsahem paraquat-dichloridu 276 g/l nebo vyšším, což odpovídá koncentraci iontů paraquatu 200 g/l nebo vyšší, a perfluoroktanovou kyselinu (PFOA), její soli a sloučeniny příbuzné PFOA vzhledem k tomu, že všechna kritéria byla splněna. Postup pro přijímání změn příloh se řídí článkem 22 úmluvy.

                  V souladu s článkem 23 úmluvy má každá strana jeden hlas. Organizace regionální hospodářské integrace, jako je například EU, však uplatňují své hlasovací právo počtem hlasů, který se rovná počtu jejich členských států, jež jsou smluvními stranami úmluvy.

                  Na desátém řádném zasedání konference smluvních stran zváží přijetí rozhodnutí zařadit do přílohy III úmluvy acetochlor, karbosulfan, chrysotilový azbest, dekabromdifenylether, fenthion (přípravky v ultranízkých objemech (ULV) s obsahem účinné látky 640 g/l nebo vyšším), kapalné přípravky (emulgovatelný koncentrát a rozpustný koncentrát) s obsahem paraquat-dichloridu 276 g/l nebo vyšším, což odpovídá koncentraci iontů paraquatu 200 g/l nebo vyšší, a perfluoroktanovou kyselinu (PFOA), její soli a sloučeniny příbuzné PFOA.

                  Zařazení do přílohy III má za následek, že obchodování s těmito chemickými látkami na mezinárodní úrovni bude podléhat postupu předchozího souhlasu. Je nutné, aby smluvní strany poskytly sekretariátu odpovědi o dovozu, aby je sekretariát mohl zpřístupnit všem smluvním stranám. Vyvážející smluvní strany budou povinny respektovat odpovědi o dovozu během vývozu těchto chemických látek.

                  Zamýšlený akt se stane pro smluvní strany závazným v souladu s čl. 22 odst. 5 písm. c) úmluvy, který stanoví: „Depozitář neprodleně oznámí smluvním stranám rozhodnutí změnit přílohu III. Změna vstoupí v platnost pro všechny smluvní strany dnem stanoveným v rozhodnutí“.

                  Používání acetochloru, karbosulfanu, chrysotilového azbestu, fenthionu (přípravků v ultranízkých objemech (ULV) s obsahem účinné látky 640 g/l nebo vyšším) a kapalných přípravků (emulgovatelného koncentrátu a rozpustného koncentrátu) s obsahem paraquat-dichloridu 276 g/l nebo vyšším, což odpovídá koncentraci iontů paraquatu 200 g/l nebo vyšší, je v Unii zakázáno příslušnými právními předpisy. Používání dekabromdifenyletheru a perfluoroktanové kyseliny (PFOA), jejích solí a sloučenin příbuzných PFOA je zakázáno nařízením (EU) 2019/1021 o perzistentních organických znečišťujících látkách
                     3
                  , jelikož se na obě tyto chemické látky vztahuje Stockholmská úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách.

                  Tento návrh se týká rozhodnutí, jímž se stanoví postoj, který má být zaujat jménem Unie na konferenci smluvních stran Rotterdamské úmluvy v souvislosti se zamýšleným přijetím rozhodnutí o zařazení acetochloru, karbosulfanu, chrysotilového azbestu, dekabromdifenyletheru, fenthionu (přípravků v ultranízkých objemech (ULV) s obsahem účinné látky 640 g/l nebo vyšším), kapalných přípravků (emulgovatelného koncentrátu a rozpustného koncentrátu) s obsahem paraquat-dichloridu 276 g/l nebo vyšším, což odpovídá koncentraci iontů paraquatu 200 g/l nebo vyšší, a perfluoroktanové kyseliny (PFOA), jejích solí a sloučenin příbuzných PFOA do přílohy III.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Návrh je v souladu s nařízením (EU) č. 649/2012, kterým se Rotterdamská úmluva provádí v Unii, a doplňuje jej. Návrh je plně v souladu s cílem úmluvy, jímž je podporovat sdílenou odpovědnost a spolupráci mezi smluvními stranami v mezinárodním obchodu s určitými nebezpečnými chemickými látkami za účelem ochrany lidského zdraví a životního prostředí před možným poškozením a přispívat k jejich používání, které je šetrné k životnímu prostředí.

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Návrh je v souladu s nařízením (ES) č. 1107/2009, nařízením (EU) č. 528/2012 a nařízením (ES) č. 1907/2006, jelikož není v rozporu s žádným rozhodnutím ohledně uvádění chemických látek na trh v Evropské unii.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

                  Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí Rady je čl. 218 odst. 9 SFEU, který je vhodným základem pro akt vymezující postoj Evropské unie vůči mezinárodní dohodě, v tomto případě Rotterdamské úmluvě.

                  Hmotněprávním základem je čl. 192 odst. 1 SFEU, vzhledem k tomu, že opatření dohodnutá v rámci Rotterdamské úmluvy sledují převážně environmentální cíl (tj. ochranu lidského zdraví a životního prostředí prostřednictvím kontroly mezinárodního obchodu s určitými nebezpečnými chemickými látkami a pesticidy).

                  Proto by právním základem návrhu rozhodnutí měl být čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

                  Ochrana lidského zdraví a životního prostředí před potenciálními škodlivými účinky určitých nebezpečných chemických látek a přispívání k jejich používání způsobem, který je šetrný k životnímu prostředí, je celosvětovým zájmem a Rotterdamská úmluva je v Unii provedena nařízením (EU) č. 649/2012. Vzhledem k tomu, že Unie je smluvní stranou této úmluvy, je vhodné, aby se Unie účastnila rozhodovacího procesu na konferenci smluvních stran.

               •Proporcionalita

                  Ochrana lidského zdraví a životního prostředí před potenciálními škodlivými účinky určitých nebezpečných chemických látek a přispívání k jejich používání způsobem, který je šetrný k životnímu prostředí, je celosvětovým zájmem a vyžaduje celosvětové úsilí. Výbor pro přezkum chemických látek zřízený úmluvou doporučil zařadit acetochlor, karbosulfan, chrysotilový azbest, dekabromdifenylether, fenthion (přípravky v ultranízkých objemech (ULV) s obsahem účinné látky 640 g/l nebo vyšším), kapalné přípravky (emulgovatelný koncentrát a rozpustný koncentrát) s obsahem paraquat-dichloridu 276 g/l nebo vyšším, což odpovídá koncentraci iontů paraquatu 200 g/l nebo vyšší, a perfluoroktanovou kyselinu (PFOA), její soli a sloučeniny příbuzné PFOA do přílohy III, vzhledem k tomu, že tyto chemické látky splňují kritéria podle přílohy II úmluvy. Je proto přiměřené podpořit zařazení těchto chemických látek do přílohy III úmluvy, aby se zajistilo, že budou přijata vhodná opatření na celosvětové úrovni.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

                  Systematická konzultace se zúčastněnými stranami neproběhla, jelikož pro zúčastněné strany v Evropské unii nevzniknou žádné důsledky, s výjimkou toho, že při vývozu těchto chemických látek musí být dodržována určitá pravidla. Konzultace se zúčastněnými subjekty nicméně proběhly během přezkumu oznámení o těchto chemických látkách, který provedl Výbor pro přezkum chemických látek zřízený úmluvou, a jejich připomínky byly řešeny.

               •Posouzení dopadů

                  Posouzení dopadů nebylo provedeno, jelikož rozhodnutí, která mohou být přijata na základě úmluvy, nebudou mít žádný dopad na používání těchto chemických látek v Evropské unii.

               •Účelnost právních předpisů a zjednodušení

                  Návrh může mít menší dopad na obchodní činnost, jelikož tyto chemické látky nejsou v Unii používány k obchodním účelům, ale mohou být vyráběny na vývoz, a proto nevyjímá mikropodniky a nezahrnuje zvláštní pravidla pro malé a střední podniky. Návrh může mít malý dopad na odvětvovou konkurenceschopnost EU nebo na obchod mezi Unií a třetími zeměmi, neboť při mezinárodním obchodování s těmito chemickými látkami by musela být dodržována určitá pravidla.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Plány provádění a způsoby monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  Plán provádění ani monitorování, hodnocení a podávání zpráv se nepovažují za nutné.

               •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu

                  Návrh pověřuje Komisi, aby jménem Evropské unie podpořila zařazení acetochloru, karbosulfanu, chrysotilového azbestu, dekabromdifenyletheru, fenthionu (přípravků v ultranízkých objemech (ULV) s obsahem účinné látky 640 g/l nebo vyšším), kapalných přípravků (emulgovatelného koncentrátu a rozpustného koncentrátu) s obsahem paraquat-dichloridu 276 g/l nebo vyšším, což odpovídá koncentraci iontů paraquatu 200 g/l nebo vyšší, a perfluoroktanové kyseliny (PFOA), jejích solí a sloučenin příbuzných PFOA na konferenci smluvních stran Rotterdamské úmluvy.

               2021/0100 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na konferenci smluvních stran, pokud jde o změny přílohy III Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Rotterdamská úmluva o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu (dále jen „úmluva“) byla jménem Unie uzavřena rozhodnutím Rady (2006/730/ES)
                  4
                a vstoupila v platnost dne 24. února 2004.

               (2)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 649/2012 ze dne 4. července 2012 provádí Rotterdamskou úmluvu v Unii
                  5
               .

               (3)Podle článku 7 úmluvy rozhodne konference smluvních stran o zařazení chemických látek do přílohy III.

               (4)Očekává se, že na desátém zasedání konference smluvních stran Rotterdamské úmluvy budou přijata rozhodnutí o zařazení dalších chemických látek do přílohy III.

               (5)Je vhodné stanovit postoj, který má být na této konferenci smluvních stran zaujat jménem Unie, neboť přijatá rozhodnutí budou pro Unii závazná.

               (6)S cílem zajistit dovážejícím zemím ochranu poskytovanou Rotterdamskou úmluvou a vzhledem k tomu, že jsou splněna všechna relevantní kritéria úmluvy, je nezbytné a vhodné podpořit doporučení Výboru pro přezkum chemických látek, který je pomocným orgánem Rotterdamské úmluvy, pokud jde o zařazení acetochloru, karbosulfanu, chrysotilového azbestu, dekabromdifenyletheru, fenthionu (přípravků v ultranízkých objemech (ULV) s obsahem účinné látky 640 g/l nebo vyšším), kapalných přípravků (emulgovatelného koncentrátu a rozpustného koncentrátu) s obsahem paraquat-dichloridu 276 g/l nebo vyšším, což odpovídá koncentraci iontů paraquatu 200 g/l nebo vyšší, a perfluoroktanové kyseliny (PFOA), jejích solí a sloučenin příbuzných PFOA do přílohy III Rotterdamské úmluvy. Používání těchto látek je v Unii již zakázáno nebo přísně omezeno a většina z nich je předmětem vývozních požadavků, které přesahují rámec toho, co je požadováno Rotterdamskou úmluvou, a to v souladu s nařízením (EU) č. 649/2012,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Evropské unie na desátém zasedání konference smluvních stran Rotterdamské úmluvy, spočívá v tom, že Unie podpoří přijetí změn přílohy III Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu, pokud jde o její doplnění o acetochlor, karbosulfan, chrysotilový azbest, dekabromdifenylether, fenthion (přípravky v ultranízkých objemech (ULV) s obsahem účinné látky 640 g/l nebo vyšším), kapalné přípravky (emulgovatelný koncentrát a rozpustný koncentrát) s obsahem paraquat-dichloridu 276 g/l nebo vyšším, což odpovídá koncentraci iontů paraquatu 200 g/l nebo vyšší, a perfluoroktanovou kyselinu (PFOA), její soli a sloučeniny příbuzné PFOA.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozhodnutí Rady 2006/730/ES ze dne 25. září 2006 o uzavření Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 299, 28.10.2006, s. 23).

                     (2)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 649/2012 ze dne 4. července 2012 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek (Úř. věst. L 201, 27.7.2012, s. 60).

                     (3)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1021 ze dne 20. června 2019 o perzistentních organických znečišťujících látkách (Úř. věst. L 169, 25.6.2019, s. 45).

                     (4)

                        Rozhodnutí Rady 2006/730/ES ze dne 25. září 2006 o uzavření Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 299, 28.10.2006, s. 23).

                     (5)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 649/2012 ze dne 4. července 2012 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek (Úř. věst. L 201, 27.7.2012, s. 60).


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 30.6.2021
            COM(2021) 352 final
            2021/0173(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Úmluvě o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku k rozhodnutí o vymezení hranic a doporučení ohledně řízení chráněné mořské oblasti severoatlantického proudu a podmořské hory Evlanov (chráněná mořská oblast NACES)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie v rámci Komise pro ochranu mořského prostředí severovýchodního Atlantiku v souvislosti se zamýšleným přijetím rozhodnutí o vymezení hranic a doporučení ohledně řízení chráněné mořské oblasti severoatlantického proudu a podmořské hory Evlanov (North Atlantic Current and Evlanov Seamount Marine Protected Area, dále jen „chráněná mořská oblast NACES“) v rámci Úmluvy o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku (dále jen „úmluva OSPAR“).

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Úmluva OSPAR

               Cílem úmluvy OSPAR je ochrana oblasti severovýchodního Atlantiku vůči nepříznivým účinkům lidské činnosti, aby bylo chráněno lidské zdraví a byly zachovány mořské ekosystémy, a kde je to prakticky možné, byly obnoveny poškozené mořské oblasti. Úmluvu OSPAR přijalo 16 smluvních stran: Belgie, Dánsko, EU
                  1
               , Finsko, Francie, Irsko, Island, Lucembursko, Německo, Nizozemsko, Norsko, Portugalsko, Spojené království, Španělsko, Švédsko a Švýcarsko. Úmluva byla otevřena k podpisu na zasedání ministrů komisí z Osla a Paříže v Paříži dne 22. září 1992 a vstoupila v platnost dne 25. března 1998.

               2.2.Komise OSPAR

               Komise OSPAR (zřízená podle článku 10 úmluvy) je složena ze zástupců všech smluvních stran; schází se v pravidelných intervalech a kdykoli je to nutné kvůli zvláštním okolnostem. Mezi její povinnosti patří dohled nad plněním úmluvy a přezkum stavu mořské oblasti, účinnosti přijatých opatření, priorit a potřeby jakýchkoli dodatečných nebo odlišných opatření.

               Podle článku 20 úmluvy má každá smluvní strana v komisi jeden hlas. EU disponuje počtem hlasů, který se rovná počtu jejích členských států, jež jsou smluvními stranami úmluvy. EU nevykonává své hlasovací právo v případech, kdy toto právo vykonávají její členské státy, a naopak.

               Podle čl. 15 odst. 3 úmluvy přijímá komise změny úmluvy jednomyslně všemi hlasy smluvních stran.

               2.3.Zamýšlené akty komise OSPAR

               Dne 1. října 2021 má komise OSPAR během ministerské části svého výročního zasedání přijmout rozhodnutí o vymezení hranic a doporučení ohledně řízení chráněné mořské oblasti NACES (dále jen „zamýšlené akty“).

               V zamýšleném rozhodnutí komise OSPAR o vymezení hranic jsou chráněné mořské oblasti NACES stanoveny uvedením zeměpisných souřadnic (zeměpisné šířky/délky) svých hranic. Cílem zamýšleného doporučení komise OSPAR ohledně řízení chráněné mořské oblasti NACES je poskytnout smluvním stranám úmluvy OSPAR vodítko při přijímání opatření na ochranu a zachování mořských ptáků a ekosystémů, včetně jejich biologické rozmanitosti a procesů, které tyto populace podporují, v souladu s obecnými a specifickými cíli ochrany stanovenými v příloze tohoto doporučení.

               Podpůrné vědecké analýzy, které se realizovaly za účelem stanovení významu této oblasti jako potravního stanoviště pro mořské ptáky, jsou uvedeny v souhrnném dokumentu zveřejněném v prosinci 2020
                  2
               . Navrhovaná chráněná mořská oblast, pokud bude takto určena, by byla největší chráněnou mořskou oblastí v síti OSPAR o rozloze téměř 600 000 km² (oblast o rozloze Francie) a stala by se osmou společně určenou chráněnou mořskou oblastí v oblasti mimo vnitrostátní jurisdikci v rámci námořní oblasti úmluvy OSPAR.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Opakovaně byla uznána potřeba chránit biologickou rozmanitost moří a mořských ekosystémů, a to i v námořních oblastech mimo vnitrostátní jurisdikci. Závěry Rady ke sdělení Komise s názvem „Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 – Navrácení přírody do našeho života“ přijaté v říjnu 2020 vyzývají k vysokým ambicím na 15. konferenci smluvních stran Úmluvy o biologické rozmanitosti, vítají cíl chránit nejméně 30 % mořské oblasti EU, z nichž jedna třetina, tj. 10 % mořské oblasti, má být přísně chráněna. Zdůrazňují rovněž, že se jedná o cíl, kterého mají členské státy dosáhnout společně, a uznávají naléhavou potřebu zvýšit úsilí o zajištění účinného řízení všech chráněných oblastí, vymezit jasné cíle a opatření v oblasti ochrany a odpovídajícím způsobem je monitorovat a posilovat. Kromě toho zdůrazňují, že je důležité usilovat o součinnost s mnohostrannými dohodami o životním prostředí souvisejícími s biologickou rozmanitostí, jako je úmluva OSPAR, a jejich vedlejší přínosy a začlenit aspekty a cíle v oblasti biologické rozmanitosti do příslušných mezinárodních a regionálních procesů. V této souvislosti potvrzují, že EU podporuje uzavření ambiciózní právně závazné mezinárodní dohody o biologické rozmanitosti moří v oblastech mimo jurisdikci jednotlivých států v rámci Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (UNCLOS) v roce 2021. V neposlední řadě znovu zdůrazňují, že EU podporuje vymezení tří rozsáhlých chráněných mořských oblastí v Jižním oceánu v rámci Komise pro zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě.

               S ohledem na ministerské zasedání komise OSPAR, které se bude konat v říjnu letošního roku, je postoj Unie nezbytný, neboť zamýšlené rozhodnutí komise OSPAR o vymezení hranic, které bude přijato společně s doporučením ohledně řízení chráněné mořské oblasti, je právně závazným textem. I kdyby doporučení nebylo právně závazné, navrhuje se, aby se postoj Unie vztahoval na oba „zamýšlené akty“ vzhledem k tomu, že spolu úzce souvisejí. Vzhledem k tomu, že zamýšlené akty usnadní plnění mezinárodních závazků a ambicí EU a zlepší ochranu životního prostředí, navrhuje se, aby Unie přijetí rozhodnutí a doporučení podpořila.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody.“

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán.

               4.1.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě

               Komise OSPAR je orgán zřízený dohodou, konkrétně úmluvou OSPAR.

               Rozhodnutí, které má komise OSPAR přijmout, představuje akt s právními účinky, neboť všechna rozhodnutí komise OSPAR jsou podle úmluvy OSPAR (čl. 13 odst. 2) pro smluvní strany právně závazná. Ačkoli doporučení právně závazná nejsou, v tomto případě doporučení komise OSPAR ohledně řízení chráněné mořské oblasti NACES úzce souvisí s rozhodnutím OSPAR o vymezení hranic, a proto je vhodné, aby se na ně vztahoval stejný postoj Unie.

               Zamýšlené akty nedoplňují ani nepozměňují institucionální rámec úmluvy OSPAR.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Má-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají ochrany životního prostředí.

               Hmotněprávním základem návrhu rozhodnutí je tudíž čl. 192 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2021/0173 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Úmluvě o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku k rozhodnutí o vymezení hranic a doporučení ohledně řízení chráněné mořské oblasti severoatlantického proudu a podmořské hory Evlanov (chráněná mořská oblast NACES)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Úmluva o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku
                  3
                (dále jen „úmluva“), jíž je Unie smluvní stranou, vstoupila v platnost dne 25. března 1998.

               (2)Podle čl. 10 odst. 3 úmluvy může komise zřízená čl. 10 odst. 1 úmluvy (dále jen „komise OSPAR“) přijímat rozhodnutí a doporučení v souladu s článkem 13 úmluvy.

               (3)Komise OSPAR má na svém 24. zasedání/schůzi dne 1. října 2021 přijmout rozhodnutí o vymezení hranic a doporučení ohledně řízení chráněné mořské oblasti severoatlantického proudu a podmořské hory Evlanov („chráněná mořská oblast NACES“).

               (4)V zamýšleném rozhodnutí komise OSPAR je chráněná mořská oblast NACES stanovena uvedením svých hranic.

               (5)Cílem zamýšleného doporučení komise OSPAR je poskytnout smluvním stranám vodítko při jejich činnostech a při přijímání opatření k dosažení cílů ochrany stanovených v příloze doporučení.

               (6)Mezi oběma zamýšlenými akty komise OSPAR existuje úzká vazba, a proto je vhodné, aby se na ně vztahoval stejný postoj Unie.

               (7)Je vhodné stanovit postoj, který se má v komisi OSPAR jménem Unie zaujmout, jelikož rozhodnutí, které komise přijme, bude pro Unii závazné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postojem, který má být jménem Unie zaujat na 24. zasedání/schůzi komise OSPAR, je podpořit přijetí rozhodnutí o vymezení hranic a doporučení ohledně řízení chráněné mořské oblasti severoatlantického proudu a podmořské hory Evlanov („chráněná mořská oblast NACES“).

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozhodnutí Rady 98/249/ES ze dne 7. října 1997 o uzavření Úmluvy o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku (Úř. věst. L 104, 3.4.1998, s. 1).

                     (2)

                  https://www.ospar.org/documents?v=43885

                     (3)

                        Úř. věst. L 104, 3.4.1998, s. 2.


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 6.7.2021
            COM(2021) 363 final
            2021/0179(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY,
            kterým se členské státy opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Jamajky k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

                  Účelem Haagské úmluvy ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“), kterou do dnešního dne ratifikovalo 101 zemí včetně všech členských států EU, je obnovit stávající stav formou bezodkladného návratu protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí prostřednictvím systému spolupráce mezi ústředními orgány, které její smluvní strany určí.

                  Vzhledem k tomu, že boj proti únosům dětí je důležitou součástí politiky EU na podporu práv dítěte, Evropská unie se zasazuje na mezinárodní úrovni o zlepšení uplatňování Haagské úmluvy z roku 1980 a vyzývá třetí státy, aby k ní přistoupily.

                  Jamajka uložila dokument o přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980 dne 24. února 2017. Úmluva vstoupila na Jamajce v platnost dne 5. května 2017.

                  Ustanovení čl. 38 odst. 4 Haagské úmluvy z roku 1980 uvádí, že úmluva je účinná jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.

                  Výlučnou pravomoc EU v oblasti souhlasu s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě z roku 1980 potvrdil Soudní dvůr Evropské unie, který byl konzultován z podnětu Komise.

                  Dne 14. října 2014 Soudní dvůr Evropské unie ve svém posudku 1/13 uvedl, že souhlas s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.

                  Soudní dvůr zdůraznil potřebu jednotnosti ohledně této otázky na úrovni EU, aby se zabránilo nejednotnému uplatňování mezi členskými státy.

                  Vzhledem k tomu, že problematika mezinárodních únosů dětí spadá do výlučné vnější pravomoci Evropské unie, musí se rozhodnutí, zda by se mělo přijmout přistoupení Jamajky, na úrovni EU přijmout formou rozhodnutí Rady. Proto by členské státy Evropské unie měly uložit prohlášení, že přistoupení Jamajky v zájmu Evropské unie přijímají.

                  Přijetím ze strany členských států Evropské unie by byla Haagská úmluva z roku 1980 použitelná mezi Jamajkou a členskými státy EU s výjimkou Dánska.

               •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

                  Pokud jde o únosy dětí jedním z rodičů, je Haagská úmluva z roku 1980 mezinárodním protějškem nařízení Rady č. 2201/2003 (známého jako „nařízení Brusel IIa“), které je základním kamenem soudní spolupráce EU ve věcech manželských a věcech rodičovské zodpovědnosti.

                  Jedním z hlavních cílů nařízení je zabránit únosům dětí mezi členskými státy zavedením postupů, které zajistí bezodkladný návrat dítěte do členského státu jeho obvyklého bydliště. Za tímto účelem nařízení Brusel IIa obsahuje ve svém článku 11 postup podle Haagské úmluvy z roku 1980 a doplňuje jej vyjasněním některých jeho aspektů, zejména výslechu dítěte, lhůty pro vydání rozhodnutí od podání žádosti o navrácení a důvodů nenavrácení dítěte. Zavádí rovněž ustanovení upravující protichůdná rozhodnutí o navrácení či nenavrácení vydaná v různých členských státech.

                  Na mezinárodní úrovni Evropská unie podporuje přistoupení třetích států k Haagské úmluvě z roku 1980, aby se její členské státy mohly opírat o společný právní rámec pro řešení případů mezinárodních únosů dětí.

                  V období od června 2015 do února 2019 již bylo přijato 18 rozhodnutí Rady za účelem přijetí přistoupení 26 třetích zemí k Haagské úmluvě z roku 1980 o mezinárodních únosech dětí (Maroka, Singapuru, Ruské federace, Albánie, Andorry, Seychel, Arménie, Korejské republiky, Kazachstánu, Peru, Gruzie, Jižní Afriky, Chile, Islandu, Baham, Panamy, Uruguaye, Kolumbie, Salvadoru, San Marina, Dominikánské republiky, Běloruska, Uzbekistánu, Hondurasu, Ekvádoru a Ukrajiny)
                     1
                  .

               •Soulad s ostatními politikami Unie

                  Tento návrh zjevně souvisí s obecným cílem zakotveným v článku 3 Smlouvy o Evropské unii, jímž je ochrana práv dítěte. Systém Haagské úmluvy z roku 1980 má chránit děti před škodlivými účinky únosu dítěte jeho rodičem a zajistit, aby dítě mohlo udržovat styk s oběma rodiči, například zajištěním účinného výkonu práva na osobní styk.

                  Za zmínku stojí rovněž spojení s podporou využívání mediace při řešení přeshraničních rodinných sporů. Směrnice o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech
                     2
                   se použije také na rodinné právo v rámci společného evropského soudního prostoru. Haagská úmluva z roku 1980 rovněž podporuje smírné řešení rodinných sporů. Jeden z pokynů pro správnou praxi na základě Haagské úmluvy z roku 1980 vydaný Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém je věnován využívání mediace pro řešení mezinárodních rodinných sporů týkajících se dětí v případech spadajících do oblasti působnosti úmluvy. Z podnětu Evropské komise byly tyto pokyny vypracované v angličtině a francouzštině přeloženy do všech jazyků EU, jakož i do arabštiny, s cílem podpořit dialog se státy, které úmluvu dosud neratifikovaly / k úmluvě dosud nepřistoupily, a pomoci nalézt konkrétní způsoby, jak řešit problémy související s únosy dětí
                     3
                  .

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právní základ

                  Článek 38 Haagské úmluvy z roku 1980 stanoví, že „přístup [přistupujících států] je účinný jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásí, že s přístupem souhlasí“. Vzhledem k tomu, že se rozhodnutí týká výslovného souhlasu členských států s přistoupením přistupujícího státu k Haagské úmluvě z roku 1980 v zájmu Unie, je použitelným právním základem čl. 218 odst. 6 Smlouvy o fungování Evropské unie. Hmotněprávním základem je čl. 81 odst. 3 SFEU, proto Rada rozhoduje jednomyslně po konzultaci s Evropským parlamentem.

                  Pro Irsko je nařízení (ES) č. 2201/2003 závazné, a proto se účastní přijímání tohoto rozhodnutí.

                  V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               •Proporcionalita

                  Tento návrh je vypracován po vzoru již přijatých rozhodnutí Rady týkajících se téže věci a nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cíle, kterým je jednotný postup EU ve věci mezinárodních únosů dětí, tím, že zajistí, aby všechny členské státy Evropské unie přijaly přistoupení Jamajky k Haagské úmluvě z roku 1980 ve stanovené lhůtě.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

               •Konzultace se zúčastněnými stranami

                  Členské státy Evropské unie, se kterými Komise konzultovala jejich připravenost přijmout přistoupení Jamajky k Haagské úmluvě z roku 1980, vydaly příznivé stanovisko.

                  Jednání na zasedání odborníků dne 2. července 2019 ukázala, že v této fázi neexistují žádné námitky ze strany členských států vůči tomu, aby přijaly přistoupení Jamajky k Haagské úmluvě z roku 1980.

               •Sběr a využití výsledků odborných konzultací

                  V rámci přípravy na zasedání odborníků dne 2. července 2019 a navazujících kroků byla Komise v úzkém kontaktu s Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém a delegací EU na Jamajce.

               •Posouzení dopadů

                  Jako v případě 18 rozhodnutí Rady, která již byla přijata v letech 2015 až 2019 a která se týkají přijetí přistoupení několika třetích států k Haagské úmluvě z roku 1980, nebylo vzhledem k povaze tohoto legislativního aktu provedeno konkrétní posouzení dopadů. Úroveň provádění úmluvy ze strany Jamajky však byla přezkoumána na zasedání odborníků dne 2. července 2019, na němž byly zastoupeny všechny členské státy EU.

                  Jamajka je plně odhodlána úmluvu provádět a přijala příslušné vnitrostátní právní předpisy, které zahrnují soustředění příslušnosti. Jamajka jmenovala soudce haagské sítě, aby spolupracoval s ústředním orgánem na prováděcích opatřeních. Pokud jde o odbornou přípravu, některé činnosti již proběhly, například setkání a diskuse se soudcem ústředního orgánu v USA, pokud jde o úlohu soudu v případech únosů spadajících do působnosti Haagské úmluvy, diskuse v rámci webináře s ústředním orgánem USA, studijní turné do USA a konference v Guyaně. V říjnu 2018 se Jamajka zúčastnila „Karibského zasedání o mezinárodní ochraně dětí – provádění a fungování Haagských úmluv o ochraně dětí“, které uspořádala Haagská konference o mezinárodním právu soukromém. Pracovníkům zabývajícím se případy únosů byla zpřístupněna odborná příprava v oblasti mediace.

                  S přistoupením Jamajky k Haagské úmluvě z roku 1980 souhlasilo 13 smluvních stran, včetně Švýcarska, Japonska a USA.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

                  Navrhované rozhodnutí nemá žádné rozpočtové důsledky.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv

                  Jelikož se návrh týká pouze oprávnění členských států Evropské unie přijmout přistoupení Jamajky k Haagské úmluvě z roku 1980, je monitorování jeho provádění omezeno na to, jak členské státy dodržují znění prohlášení a lhůtu pro jeho uložení a uvědomění Komise o jeho uložení, jak je stanoveno v rozhodnutí Rady.

               2021/0179 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY,

               kterým se členské státy opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Jamajky k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 3 ve spojení s čl. 218 odst. 6 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu
                  4
               ,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Evropská unie si za jeden ze svých cílů stanovila podporu ochrany práv dítěte, jak je uvedeno v článku 3 Smlouvy o Evropské unii. Opatření na ochranu dětí proti protiprávnímu přemístění nebo zadržení jsou nedílnou součástí této politiky.

               (2)Rada přijala nařízení (ES) č. 2201/2003
                  5
                (dále jen „nařízení Brusel IIa“), jehož cílem je chránit děti před škodlivými účinky jejich protiprávního přemístění či zadržení a zavést postupy, aby byl zajištěn jejich bezodkladný návrat do státu jejich obvyklého bydliště, jakož i zajistit ochranu práv na osobní styk s dítětem a práva péče o dítě.

               (3)Nařízení Brusel IIa doplňuje a posiluje Haagskou úmluvu ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále též „Haagská úmluva z roku 1980“), která na mezinárodní úrovni stanoví systém závazků a spolupráce mezi smluvními státy a mezi ústředními orgány s cílem zajistit bezodkladný návrat protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí.

               (4)Všechny členské státy Unie jsou smluvními stranami Haagské úmluvy z roku 1980.

               (5)Unie vyzývá třetí státy, aby přistoupily k Haagské úmluvě z roku 1980, a podporuje její řádné provádění svou účastí, spolu s členskými státy, mimo jiné ve zvláštních komisích pravidelně organizovaných Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém.

               (6)Společný právní rámec uplatňovaný mezi členskými státy Unie a třetími státy by mohl být nejlepším řešením citlivých případů mezinárodních únosů dětí.

               (7)Haagská úmluva z roku 1980 uvádí, že se uplatňuje ve vztazích mezi přistupujícím státem a těmi smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.

               (8)Haagská úmluva z roku 1980 neumožňuje organizacím pro regionální hospodářskou integraci, jako je Unie, stát se její smluvní stranou. Unie proto nemůže k úmluvě přistoupit ani nemůže uložit prohlášení o přijetí přistupujícího státu.

               (9)V souladu s posudkem 1/13 Soudního dvora Evropské unie spadají prohlášení o přijetí v rámci Haagské úmluvy z roku 1980 do výlučné vnější pravomoci Unie.

               (10)Jamajka uložila dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 24. února 2017. Úmluva vstoupila na Jamajce v platnost dne 5. května 2017.

               (11)Posouzení situace na Jamajce vedlo k závěru, že členské státy Evropské unie jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Jamajky v souladu s podmínkami Haagské úmluvy z roku 1980.

               (12)Členské státy Evropské unie by proto měly být oprávněny v zájmu Unie uložit své prohlášení o přijetí přistoupení Jamajky za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí.

               (13)Pro Irsko je nařízení Brusel IIa závazné, a proto se účastní přijímání tohoto rozhodnutí.

               (14)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Členské státy Evropské unie jsou oprávněny přijmout v zájmu Unie přistoupení Jamajky k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“).

               Členské státy Evropské unie uloží do dne … [dvanáct měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí] prohlášení o tom, že v zájmu Unie přijímají přistoupení Jamajky k Haagské úmluvě z roku 1980, a to v tomto znění:

               „[Plný název ČLENSKÉHO STÁTU] prohlašuje, že v souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2021/… přijímá přistoupení Jamajky k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí.“

               Členské státy Evropské unie uvědomí Radu a Komisi o uložení svého prohlášení o přijetí přistoupení Jamajky a sdělí Komisi znění uvedeného prohlášení do dvou měsíců od jeho uložení.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost […] dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Již bylo přijato 18 rozhodnutí Rady, kterými se členské státy opravňují, aby přijaly přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980, pokud jde o Andorru (rozhodnutí Rady 2015/1023 přijaté dne 15. června 2015), Seychely (rozhodnutí Rady 2015/2354 přijaté dne 10. prosince 2015), Rusko (rozhodnutí Rady 2015/2355 přijaté dne 10. prosince 2015), Albánii (rozhodnutí Rady 2015/2356 přijaté dne 10. prosince 2015), Singapur (rozhodnutí Rady (EU) 2015/1024 přijaté dne 15. června 2015), Maroko (rozhodnutí Rady 2015/2357 přijaté dne 10. prosince 2015), Arménii (rozhodnutí Rady 2015/2358 přijaté dne 10. prosince 2015), Korejskou republiku (rozhodnutí Rady 2016/2313 přijaté dne 8. prosince 2016), Kazachstán (rozhodnutí Rady 2016/2311 přijaté dne 8. prosince 2016), Peru (rozhodnutí Rady 2016/2312 přijaté dne 8. prosince 2016). Gruzii a Jižní Afriku (rozhodnutí Rady (EU) 2017/2462 ze dne 18. prosince 2017), Chile, Island a Bahamy (rozhodnutí Rady (EU) 2017/2424 ze dne 18. prosince 2017), Panamu, Uruguay, Kolumbii a Salvador (rozhodnutí Rady (EU) 2017/2464 ze dne 18. prosince 2017), San Marino (rozhodnutí Rady (EU) 2017/2463 ze dne 18. prosince 2017), Dominikánskou republiku (rozhodnutí Rady (EU) 2019/305 ze dne 18. února 2019), Ekvádor a Ukrajinu (rozhodnutí Rady (EU) 2019/306 ze dne 18. února 2019), Honduras (rozhodnutí Rady (EU) 2019/307 ze dne 18. února 2019), Bělorusko a Uzbekistán (rozhodnutí Rady (EU) 2019/308 ze dne 18. února 2019).

                     (2)

                        Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/52/ES ze dne 21. května 2008 o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 136, 24.5.2008, s. 3).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        Úř. věst. C , , s. .

                     (5)

                        Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 1).