				|

		52013PC0615

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o fondech peněžního trhu /* COM/2013/0615 final - 2013/0306 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Fondy peněžního trhu jsou pro
finanční instituce, obchodní společnosti a vlády důležitým
zdrojem krátkodobého financování. V Evropě drží přibližně
22 % krátkodobých dluhových cenných papírů emitovaných vládami nebo podnikovou
sférou fondy peněžního trhu. Tyto fondy drží 38 % krátkodobých
dluhových nástrojů emitovaných bankovním odvětvím.
Na straně poptávky nabízejí fondy
peněžního trhu nástroj pro řízení krátkodobých peněžních
prostředků, který zajišťuje vysoký stupeň likvidity,
diverzifikaci a stabilitu hodnoty ve spojení s tržním výnosem. Fondy
peněžního trhu využívají především společnosti, které
chtějí krátkodobě investovat svou přebytečnou hotovost,
například do doby hrazení velkých výdajů, jako jsou mzdy.
Fondy peněžního trhu proto
představují důležitý článek spojující poptávku po krátkodobých
peněžních prostředcích a jejich nabídku. Se spravovanými aktivy ve
výši přibližně 1000 miliard eur představují fondy
peněžního trhu kategorii fondů, která se liší od všech ostatních
podílových fondů. Většina fondů peněžního trhu
(přibližně 80 % aktiv a 60 % fondů) působí podle
pravidel směrnice 2009/65/ES o subjektech kolektivního investování do
převoditelných cenných papírů (SKIPCP). Zbytek fondů
peněžního trhu má od července 2013 působit podle pravidel
směrnice 2011/61/EU o správcích alternativních investičních
fondů. Průměrná velikost fondu peněžního trhu zdaleka
přesahuje průměrnou velikost fondu SKIPCP. Jednotlivý fond
peněžního trhu může například dosáhnout velikosti 50 miliard
EUR. Fondy peněžního trhu mají sídlo v několika málo členských
státech, přičemž více než 95 % trhu připadá na Francii, Irsko a
Lucembursko. Trh je však vysoce propojený s ostatními zeměmi kvůli
vysokému podílu přeshraničních investic a investorů a
přeshraničním vztahům umožňujícím šíření nákazy mezi
fondem peněžního trhu a jeho sponzorem, který se ve většině
případů nachází v jiné zemi, než je země, v níž má sídlo fond
peněžního trhu.
Kvůli systémové propojenosti fondů
peněžního trhu s bankovním odvětvím na straně jedné
a s podnikovými a vládními financemi na straně druhé je
fungování fondů peněžního trhu v centru pozornosti mezinárodní
práce v oblasti stínového bankovnictví. Rada pro finanční stabilitu (FSB)
a další instituce, například Mezinárodní organizace komisí pro cenné
papíry (IOSCO) a Evropská rada pro systémová rizika (ESRB), analyzovaly
finanční odvětví a dospěly k závěru, že určité
činnosti a subjekty mají systémový význam, regulační orgány jim však
nevěnují dostatečnou pozornost. V oblasti správy majetku byly jako
subjekty se systémovým významem označeny fondy peněžního trhu.
Evropský parlament v listopadu 2012 přijal usnesení o stínovém
bankovnictví, v němž vyzval Komisi, aby předložila návrh se zaměřením
zejména na otázku fondů peněžního trhu[1].
ESRB poskytla důkladnou analýzu
systémových rizik spjatých s činností fondů peněžního trhu. Její doporučení se týkají zejména stability
a likvidity fondů peněžního trhu a obsahují rovněž další
pravidla ohledně transparentnosti a podávání zpráv. Tato doporučení byla z velké části promítnuta do návrhu
Komise, přičemž bylo přihlédnuto také k jejich možným negativním
dopadům na financování evropského hospodářství.
Fondy peněžního trhu představují pro
investory vhodný nástroj, jelikož nabízejí funkce, které jsou podobné funkcím
bankovních vkladů: okamžitý přístup k likviditě a relativní
stabilitu hodnoty. Na základě těchto charakteristik považují
investoři fondy peněžního trhu za bezpečnou a diverzifikovanější
alternativu bankovních vkladů. Ve skutečnosti však fondy
peněžního fondu jsou klasickými investičními fondy s příslušnými
tržními riziky spojenými s investicemi fondu. Proto pokud ceny aktiv, do nichž
fondy peněžního trhu investovaly, začnou klesat, zejména v situaci obtížných
podmínek na trhu, nemohou fondy peněžního fondu dodržet vždy slib týkající
se okamžitého odkoupení a zachování hodnoty podílových jednotek nebo akcií,
které fond peněžního trhu vydal investorům. Někteří
sponzoři fondů (většinou banky) mohou být schopni „posílit“
hodnotu akcií poskytnutím sponzorské podpory, zatímco jiní (většinou
správci majetku) nemusí mít dostatečný kapitál, aby tak učinili.
Kvůli nesouladu splatnosti mezi denní likviditou, kterou fond
peněžního trhu nabízí investorům, a likviditou aktiv držených v
portfoliu fondu peněžního trhu nemusí být vždy možné okamžité odkoupení.
Příslib stálých cen vyplacení je často podtrhován ratingem AAA.
Stinnou stránkou je, že jakmile investoři pociťují riziko, že fondy
peněžního trhu nemusí v každém okamžiku dodržet slib týkající se
likvidity a stálých cen vyplacení, požádají o odkoupení, což může
vést k tzv. „runu“ investorů.
Runy investorů se vyznačují
masivními a náhlými žádostmi o odkoupení ze strany velké skupiny
investorů, které mají zamezit ztrátám a zajistit odkoupení za nejvyšší
možnou cenu. Runy investorů mají systémový význam, jelikož fondy
peněžního trhu nutí rychle prodat aktiva, aby vyhověly žádostem o
odkoupení. Spirála odkoupení sama o sobě zrychluje pokles čisté
hodnoty aktiv fondu, přispívá tudíž k snižování čisté hodnoty aktiv a
obavám, že peněžní trh jako celek není stabilní. Jelikož fondy
peněžního trhu hrají hlavní roli v krátkodobém financování subjektů,
jako jsou banky, společnosti a vlády, mohou mít runy investorů na
fondy peněžního trhu širší makroekonomické důsledky. Zatímco na banky
připadá největší část (85 %) finančních nástrojů
v hodnotě 1000 miliard eur, které emitovaly fondy peněžního
trhu, na vlády připadá podíl ve výši přibližně 10 % a na
obchodní společnosti zhruba 5 %. Vlády a největší společnosti
využívají peněžní trh společně s úvěrovými linkami
bank jako prostředek k získání krátkodobého financování.
Problémy spojené s runy investorů mají
systémovou povahu kvůli: 1) úzkým vazbám fondů peněžního
trhu na reálnou ekonomiku (úloha, kterou fondy peněžního trhu hrají
při uspokojování krátkodobých finančních potřeb subjektů,
které peněžní trh využívají jako nástroj financování), 2) jejich
vztahu ke sponzorům. Runy na fondy peněžního trhu mimoto souvisejí s
aspektem ochrany investorů, jelikož investoři, kteří požádají o
odkoupení pozdě (obvykle soukromí investoři), jsou v nevýhodě v
porovnání s investory, kteří provedou odkoupení včas.
Navrhované nařízení tyto problémy
řeší. Zavádí společné normy ke zvýšení likvidity fondů
peněžního trhu a rovněž zajištění stability jejich struktury.
Budou zavedena jednotná pravidla s cílem zajistit minimální úroveň aktiv
s denní a týdenní likviditou. Bude zavedena standardizovaná politika,
která správci fondu umožní lépe pochopit investorskou základnu. Rovněž
budou zavedena společná pravidla, která zaručují, aby fondy
peněžního trhu investovaly do vysoce kvalitních a náležitě
diverzifikovaných aktiv s dobrou úvěrovou kvalitou. Tato opatření
zajistí odpovídající likviditu fondu, aby bylo možno čelit žádostem
investorů o odkoupení.
Stabilita fondu peněžního trhu bude
zajištěna vytvořením jasných a harmonizovaných pravidel pro
oceňování aktiv, do nichž fondy peněžního trhu investují. Tato
pravidla oceňování potvrdí zjevnou pravdu, že fondy peněžního trhu
jsou běžnými podílovými fondy, jejichž investiční majetek podléhá
cenovým výkyvům.
Některé fondy peněžního trhu budou
moci zachovat účetní metodiku, která umožňuje stálou upisovací cenu a
cenu vyplacení, pod podmínkou, že vytvoří náležité rezervy v hotovosti.
Tato tzv. „rezerva k udržení čisté hodnoty aktiv“ absorbuje tržní
pohyby, které jsou vlastní kapitálovým trhům. To by mělo zabránit
rovněž nepřipravenosti sponzorů v případě, že
jejich fondy peněžního trhu potřebují externí podporu. Výše rezervy
bude 3 % aktiv spravovaných fondem peněžního trhu. Podle
zaznamenaných případů sponzorské podpory během krize
(123 případů u fondů peněžního trhu v USA) byla pouze
ve třech případech podpora vyšší než 3 %. Když v roce 2008
selhal Reserve Primary Fund, ztratil 3 % z celkové 1,5% expozice
vůči aktivům Lehman Brothers. Rezerva neposkytne držitelům
akcií s konstantní čistou hodnotou aktiv úplnou záruku, tato úroveň
však zajišťuje rovnováhu mezi potřebou spolehlivého a bezpečného
modelu konstantní čisté hodnoty aktiv a finančními kapacitami
správců. Náklady pro fond peněžního trhu budou záviset na nákladech
na financování každého správce. Tyto náklady se mohou pohybovat od 3 do 10 %
ročně. Při aplikaci na 3% rezervu by bylo výsledkem zvýšení
poplatků za správu o 0,09 až 0,30 % ročně. Očekává se, že
část tohoto navýšení nákladů uhradí správce a zbylá část bude
přenesena na investory. Zvýšení poplatků ovlivní výnos, kterého mohou
investoři dosáhnout investicí do fondu peněžního trhu, na druhé
straně však budou mít prospěch z produktu s další úrovní
ochrany proti tržním pohybům u podkladových aktiv.
Kromě těchto ustanovení zajistí
společné pravidlo týkající se ratingu, aby se správci fondů a
investoři přestali spoléhat na externí úvěrové ratingy, což
může poškodit fungování peněžního trhu, dojde-li ke snížení ratingu.
Tato opatření budou doprovázena požadavky na větší transparentnost,
aby bylo zajištěno, že investor správně rozumí rizikům
a profilu odměny za svou investici.
Navrhované nařízení bude založeno na
stávajících postupech pro udělení povolení SKIPCP, které jsou
harmonizovány směrnicí o SKIPCP. Zavede harmonizovaný postup pro
udělení povolení alternativním investičním fondům, které jsou
fondem peněžního trhu, jelikož směrnice o správcích alternativních investičních
fondů ponechává udělení povolení správcům těchto fondů
na uvážení členských států. Harmonizovaný postup pro alternativní
investiční fondy, které jsou fondem peněžního trhu, bude odrážet
harmonizovaný postup pro udělení povolení stanovený pro SKIPCP. Správci se
budou nadále řídit směrnicí o SKIPCP nebo směrnicí
o správcích alternativních investičních fondů, správci a fondy
spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení však budou muset
dodržovat tuto dodatečnou úroveň zvláštních produktových pravidel pro
fondy peněžního trhu.
Tato jednotná pravidla mají zajistit integritu
vnitřního trhu a zvýšit jeho spolehlivost s cílem omezit na minimum dopady
nové krize. Investoři budou informováni o rizicích spojených
s těmito regulovanými produkty a získají jistotu ohledně
homogenních nabídek investic spojených s fondy peněžního trhu v Unii.
Správci budou mít prospěch z harmonizovaných produktových pravidel v celé
Evropě. Emitenti nástrojů peněžního trhu budou mít prospěch
ze stabilnějšího prostředí, které zachová úlohu fondů
peněžního trhu jako nástroje financování.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
2.1.        Konzultace se
zúčastněnými stranami
Od počátku roku 2012 vedla Komise
rozsáhlé konzultace se zástupci široké škály organizací. Kontakty měly
podobu dvoustranných a mnohostranných schůzek, jedné veřejné
konzultace ke stínovému bankovnictví, jedné veřejné konzultace
k otázkám správy majetku včetně fondů peněžního trhu a
veřejné konference o stínovém bankovnictví. Prostřednictvím tohoto
procesu získala Komise množství informací o fungování trhu fondů
peněžního trhu a jeho různých segmentů a rovněž názory na
problémy, které je nutno řešit, a na způsob jejich řešení.
2.1.1.     Zelená kniha o stínovém
bankovnictví
Reakce na zelenou knihu poskytly obecnou
představu o evropském stínovém bankovnictví. To umožnilo vypracování
cílenějších otázek týkajících se konkrétně fungování fondů
peněžního trhu v rámci veřejné konzultace o správě majetku
zahájené v červenci 2012. Rovněž veřejná konference v
dubnu 2012, které se zúčastnily dotčené subjekty z EU a USA,
obsahovala část věnovanou fondům peněžního trhu. Zástupci
regulačních orgánů a odvětví, kteří utvořili panel pro
fondy peněžního trhu, předložili své názory na potřebu reformy
trhu EU s fondy peněžního trhu.
2.1.2.     Konzultace o správě
majetku
Do širší veřejné konzultace o
různých otázkách správy majetku, zveřejněné dne
26. července 2012, byla začleněna kapitola o fondech
peněžního trhu (tato konzultace byla ukončena 18. října 2012).
Útvary Komise obdržely 56 odpovědí na část týkající se
fondů peněžního trhu.
2.2.        Posouzení dopadů
V souladu se svou politikou „zlepšování právní
úpravy“ provedla Komise posouzení dopadů, v němž zkoumala různé
alternativy politiky. V zájmu zajištění likvidity a stability fondů
peněžního trhu bylo analyzováno celkem 16 možností. Všechny tyto
možnosti byly analyzovány s ohledem na obecné cíle, a to zvýšit finanční
stabilitu na jednotném trhu a zlepšit ochranu investorů do fondů
peněžního trhu, avšak rovněž s ohledem na specifičtější
cíle této iniciativy: i) zabránit riziku šíření nákazy do reálné
ekonomiky, ii) zabránit riziku šíření nákazy ke sponzorovi a
iii) zmenšit nevýhody pro investory, kteří požádají o odkoupení
později, zejména pokud jde o odkoupení v situaci obtížných podmínek
na trhu.
Byly analyzovány dopady zahrnující náklady a
přínosy pro různé zúčastněné strany, investory, správce
majetku, emitenty krátkodobých dluhových nástrojů a sponzory. Tato analýza
upřednostnila vytvoření spolehlivějšího rámce pro fondy
peněžního trhu: vyšší úrovně likvidity a stabilnější struktura.
Dopad upřednostňovaných možností má podle očekávání přinést
prospěch fondům peněžního trhu i peněžnímu trhu obecně
zlepšením jejich odolnosti vůči obtížným podmínkám na trhu. To povede
ke stabilnějšímu prostředí na peněžním trhu v Evropě, jež
přinese prospěch investorům, emitentům krátkodobých
dluhových nástrojů a bankám sponzorujícím fondy peněžního trhu.
Útvary GŘ MARKT se dne
16. ledna 2013 sešly s výborem pro posuzování dopadů. Výbor toto
posouzení dopadů analyzoval a dne 18. ledna 2013 vydal kladné
stanovisko. Během schůzky předložili členové výboru
útvarům GŘ MARKT připomínky ke zlepšení obsahu zprávy o
posouzení dopadů, jež vedly k některým změnám konečného
návrhu zprávy. Zlepšila se definice problémů v zájmu poskytnutí
podrobnějších informací o trzích fondů peněžního trhu a popis
byl doplněn o další příklady v Unii, které dokládají zejména
přeshraniční rozměr problémů. Cíle a možnosti byly lépe
spojeny se zjištěnými problémy a byly použity lépe vyčíslitelné
operativní cíle. Podrobněji byly vysvětleny dopady na investory a
rovněž náklady na dodržování předpisů vzniklé v důsledku
plánovaných opatření. Lépe byly popsány také dopady na členské státy
a na soudržnost mezinárodní regulace. Byly systematicky zohledněny názory
zúčastněných stran, zejména v oddílech, které analyzují
a srovnávají jednotlivé možnosti.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
3.1.        Právní základ a volba
právního nástroje
Ustanovení čl. 114 odst. 1
Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) představuje právní základ pro
nařízení, kterým se zavádějí jednotná ustanovení zaměřená
na fungování vnitřního trhu. Obezřetnostní produktová pravidla
stanoví limity rizik spojených s fondy peněžního trhu. Tato pravidla jako
taková neregulují přístup k činnostem v oblasti správy majetku, nýbrž
upravují způsob, jakým jsou tyto činnosti vykonávány, v zájmu
zajištění ochrany investorů a finanční stability. Jsou
základem řádného a bezpečného fungování vnitřního trhu.
S ohledem na cíl týkající se integrity
vnitřního trhu vytvoří navrhované legislativní opatření
regulační rámec pro fondy peněžního trhu v zájmu zajištění
větší ochrany investorů do fondů peněžního trhu a
rovněž zlepšení finanční stability tím, že zamezí riziku šíření
nákazy. Navrhovaná ustanovení se zaměří zejména na zajištění
odpovídající likvidity fondu s cílem čelit žádostem investorů o
odkoupení a na zajištění dostatečně bezpečné struktury
fondů peněžního trhu, aby mohly odolávat nepříznivým podmínkám
na trhu. Nařízení se považuje za nejvhodnější právní nástroj k zavedení
jednotných požadavků, které se budou zabývat mimo jiné rozsahem
způsobilých aktiv, pravidly týkajícími se diverzifikace, pravidly
souvisejícími s expozicí vůči úvěrovému riziku, úrokovému riziku
a riziku likvidity, jakož i pravidly pro udělení povolení fondům,
které zamýšlejí investovat na peněžním trhu. V zásadě se jedná o
obezřetnostní produktová pravidla, která mají zajistit větší
bezpečnost a efektivnost evropských fondů peněžního trhu a
zmírnit obavy ohledně systémového rizika, které je s nimi spojeno.
Výkon činností správce fondu je upraven
buď směrnicí o SKIPCP, nebo směrnicí o správcích alternativních
investičních fondů. Činnosti správců budou nadále podléhat
těmto směrnicím, avšak produktová pravidla, která jsou obsažena v
rámci pro SKIPCP, budou doplněna produktovými pravidly obsaženými v tomto
novém nařízení.
3.2.        Subsidiarita a
proporcionalita
Vnitrostátní přístupy k regulaci jsou
přirozeně omezeny na dotyčný členský stát. Regulace
charakteristik fondu peněžního trhu z hlediska produktů a likvidity
pouze na vnitrostátní úrovni vytváří riziko toho, že jako fondy
peněžního trhu budou prodávány různé produkty. To by vedlo k
dezorientaci investorů a bránilo by to ve vytvoření rovných podmínek
v celé Unii pro subjekty nabízející fondy peněžního trhu profesionálním
nebo neprofesionálním investorům. Různé vnitrostátní přístupy
týkající se základních charakteristik fondů peněžního trhu by zvýšily
riziko přeshraničního šíření nákazy, zejména v
případě, že se emitenti a fondy peněžního trhu nacházejí v
různých členských státech. Jelikož fondy peněžního trhu
investují do široké škály finančních nástrojů v celé EU, mělo by
selhání jednoho fondu peněžního trhu (kvůli nedostatečné
regulaci na vnitrostátní úrovni) důsledky pro vládní a podnikové finance
v celé EU.
Jelikož mnoho hospodářských
subjektů, které nabízejí fondy peněžního trhu v EU, má sídlo
v jiných členských státech, než jsou členské státy, v nichž jsou
fondy nabízeny, je vytvoření pevného rámce nezbytné k tomu, aby se
zamezilo přeshraničnímu šíření nákazy. Je třeba zamezit
rovněž přeshraničnímu šíření nákazy mezi fondem
peněžního trhu a jeho sponzorem, který se často nachází v jiném
členském státě. To je obzvláště naléhavé v případě,
je-li sponzor umístěn v členském státě, který nemusí mít k
dispozici rozpočtové prostředky, aby zachránil sponzora, který se
dostal do platební neschopnosti.
Co se týká proporcionality, návrh dosahuje
náležité rovnováhy mezi dotyčným veřejným zájmem a nákladovou
efektivností opatření. Požadavky uložené jednotlivým stranám byly
pečlivě vyváženy. Bylo-li to možné, byly požadavky stanoveny jako
minimální normy (např. denní nebo týdenní likvidita, limity koncentrace
emitentů) a regulační požadavky byly nastaveny tak, aby
zbytečně nenarušovaly stávající obchodní modely (např.
stanovením odpovídajících přechodných období před tím, než bude nutné
poskytnout prostředky v hotovosti k udržení čisté hodnoty
aktiv fondu peněžního trhu, nebo tím, že si hospodářské subjekty
budou moci vybrat mezi přísnými kapitálovými požadavky a poskytnutím
prostředků v hotovosti k udržení čisté hodnoty aktiv jejich
fondů peněžního trhu). Při stanovení těchto požadavků
byla uvážena nutnost vyvážit ochranu investorů, zamezení
přeshraničního šíření nákazy, účinnost trhů,
financování evropského průmyslu a náklady pro odvětví.
3.3.        Dopad na základní práva
Návrh má dopad na dvě základní práva
stanovená v Listině základních práv Evropské unie, a to na svobodu
podnikání (články 16 a 22) a ochranu spotřebitele
(článek 38).
Cílem návrhu souvisejícím s obecným zájmem,
který odůvodňuje určitá omezení výše uvedených základních práv,
je cíl týkající se zajištění integrity a stability trhu. Svobodu podnikání
může ovlivnit nutnost sledovat specifické cíle spočívající v
zajištění dostatečné likvidity, zamezení riziku šíření nákazy a
zvýšení ochrany zájmů investorů. Návrh však plně respektuje
podstatu této základní svobody. Navrhovaná nová pravidla celkově posílí
právo na ochranu spotřebitele (článek 38), přičemž
dodržují základní práva a ctí zásady uznané v Listině základních práv
Evropské unie, jak jsou zakotveny ve Smlouvě o fungování Evropské unie.
3.4.        Podrobné vysvětlení
návrhu
Návrh nařízení o fondech peněžního
trhu je rozdělen do devíti kapitol.
3.4.1.     Kapitola I – Obecná
ustanovení (články 1–6)
Kapitola I se zabývá obecnými pravidly,
jako je předmět a oblast působnosti navrhovaných pravidel,
definice, povolování fondů peněžního trhu a vzájemný vztah mezi
navrhovaným nařízením a existujícími pravidly, která jsou obsažena ve
směrnici 2009/65/ES (SKIPCP) a směrnici 2011/61/EU (správci
alternativních investičních fondů).
Článek 1 stanoví předmět a
upřesňuje oblast působnosti navrhovaného nařízení jakožto
nařízení, které se vztahuje na všechny fondy peněžního trhu usazené,
spravované nebo nabízené v Unii, a uvádí, že požadavky obsažené v
nařízení jsou úplné, tzn., že neponechávají žádný prostor pro
přidávání požadavků, které právní předpisy nevyžadují, na
vnitrostátní úrovni. Fondy peněžního trhu jsou buď SKIPCP, nebo
alternativní investiční fondy, které investují do krátkodobých
finančních nástrojů a mají specifické cíle. Článek 2
obsahuje základní definice nezbytné pro jednotné uplatňování navrhovaného
nařízení. Článek 3 vyžaduje, aby byly subjekty kolektivního
investování výslovně povoleny jako fondy peněžního trhu, a to
buď v rámci harmonizovaného postupu pro udělení povolení SKIPCP, nebo
na základě nového harmonizovaného postupu stanoveného v článku 4
pro alternativní investiční fondy. Článek 5 vyhrazuje
označení „fond peněžního trhu“ pouze pro fondy, které dodržují toto
nařízení. Článek 6 popisuje vzájemný vztah mezi stávajícími
pravidly vztahujícími se na SKIPCP a správce alternativních investičních
fondů a novým nařízením o fondech peněžního trhu, a zejména
upřesňuje, že soulad s nařízením bude povinen zajistit správce
fondu peněžního trhu.
3.4.2.     Kapitola II – Povinnosti
týkající se investičních politik fondů peněžního trhu
(články 7–20)
Kapitola II obsahuje pravidla týkající se
přípustných investičních politik, které fond peněžního trhu
sleduje, jako jsou způsobilá aktiva, diverzifikace, koncentrace a
úvěrová kvalita investičního majetku.
Článek 7 popisuje vztah mezi
pravidly týkajícími se investičních politik, která platí pro SKIPCP, a
navrhovanými pravidly pro investiční politiky fondů peněžního
trhu, jelikož nařízení o fondech peněžního trhu představuje lex
specialis ve vztahu k pravidlům pro SKIPCP, která jsou konkrétně
vyjmenována v článku 7. Článek 8 popisuje čtyři
kategorie finančních aktiv, do nichž může fond peněžního trhu
investovat: nástroje peněžního trhu, vklady u úvěrových institucí,
finanční deriváty a reverzní repo obchody. Fondy peněžního trhu nesmí
na druhou stranu investovat do jakýchkoli jiných aktiv, provádět krátký
prodej nástrojů peněžního trhu, získávat expozici vůči
kmenovým akciím nebo komoditám, uzavírat smlouvy o zapůjčení nebo
zapůjčení si cenných papírů, uzavírat repo obchody či si
vypůjčovat nebo půjčovat hotovost, jelikož tyto kategorie
aktiv a postupy by narušily charakteristiku fondu peněžního trhu
z hlediska likvidity. Články 9 až 13 blíže popisují
podmínky způsobilosti pro čtyři kategorie aktiv, do nichž
může fond peněžního trhu investovat. Konkrétně článek 13
obsahuje pravidla, jejichž cílem je zajistit, aby zajištění obdržené v
rámci reverzního repo obchodu bylo dostatečně likvidní, aby jej bylo
možné v případě potřeby rychle prodat.
Článek 14 obsahuje podrobná pravidla
týkající se diverzifikace způsobilého investičního majetku, která
musí fond peněžního trhu dodržovat, jako jsou horní limity pro to, kolik
může připadat na jednoho emitenta (jako procentní podíl spravovaných
aktiv fondu peněžního trhu), a pravidla týkající se maximální expozice
vůči riziku, kterou může fond peněžního trhu mít
vůči jedné protistraně. Článek 15 se na druhou stranu
zabývá maximálními limity vztahujícími se na držbu v jednom emitentovi ze
strany fondu peněžního trhu (jakožto investora) (limity koncentrace). Aby
se omezilo mechanické spoléhání se na externí ratingy, obsahují
články 16 až 19 podrobná pravidla týkající se interního hodnocení
úvěrové kvality investičních nástrojů fondu peněžního trhu.
Článek 20 popisuje požadavky týkající se řízení, které upravují
proces přidělování interního úvěrového ratingu, zejména úlohu
vrcholného vedení.
3.4.3.     Kapitola III – Povinnosti
týkající se řízení rizik fondů peněžního trhu
(články 21–25)
Kapitola III se zabývá aspekty
řízení rizik, jako je povaha aktiv fondů peněžního trhu
z hlediska splatnosti a likvidity, vyžadování ratingů a politika
založená na zásadě „poznej svého klienta“ a zátěžové testy, které
musí fond peněžního trhu zavést.
Nová pravidla týkající se vážené
průměrné splatnosti a vážené průměrné životnosti ve spojení
s požadavky na držbu aktiv splatných do jednoho dne a do jednoho týdne
představují základní prvky zlepšení povahy fondu peněžního trhu z hlediska
likvidity, a tudíž jeho schopnosti vyhovět žádostem investorů o
odkoupení. Článek 21 obsahuje důležité ustanovení ohledně
splatnosti, které musí dodržovat krátkodobé fondy peněžního trhu.
Článek 22 obsahuje odpovídající pravidla pro standardní fondy
peněžního trhu, které investují do dlouhodobějších nástrojů, než
krátkodobý fond peněžního trhu. Standardní fondy peněžního trhu mají
rozdílná omezení splatnosti, jako jsou vážená průměrná životnost a
vážená průměrná splatnost, a v souvislosti s investicemi do
nástrojů peněžního trhu emitovaných týmž subjektem může využívat
nižší limit pro diverzifikaci. Tyto charakteristiky jsou v souladu
s cílem standardních fondů peněžního trhu, jímž je nabízení
mírně vyšších výnosů, než jsou sazby peněžního trhu. Charakteristiky
této kategorie fondů peněžního trhu jsou rovněž v souladu
se skutečností, že standardní fondy peněžního trhu nemohou být
řízeny jako fondy peněžního trhu s konstantní čistou
hodnotou aktiv (čl. 22 odst. 5), a jsou tedy méně náchylné
k masivním odkoupením.
Článek 23 brání fondu peněžního
trhu v tom, aby si vyžádal nebo aby financoval externí úvěrový
rating, a doplňuje tudíž pravidla týkající se interních ratingů,
která jsou obsažena v článcích 16 až 19.
Článek 24 zavádí požadavky na zásadu „poznej svého klienta“. Cílem
těchto pravidel je umožnit fondům peněžního trhu lépe
předvídat cykly odkoupení. Článek 25 obsahuje pravidla týkající
se zátěžových testů.
3.4.4.     Kapitola IV – Pravidla
oceňování (články 26–28)
Kapitola IV se zabývá oceňováním
investičního majetku fondů peněžního trhu a výpočtem
čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii fondu peněžního
trhu.
Články 26 až 28 obsahují
pravidla týkající se toho, jak musí fond peněžního trhu oceňovat
svůj jednotlivý investiční majetek a vypočítávat čistou
hodnotu aktiv na podílovou jednotku nebo akcii fondu peněžního trhu, a
rovněž četnosti provádění obou ocenění. Ačkoli
existuje obecné pravidlo upřednostňující tržní ocenění, fondy
peněžního trhu mohou použít rovněž oceňování podle modelu, není-li
oceňování podle tržní hodnoty možné nebo nejsou-li tržní údaje
dostatečně kvalitní. Pouze fondy peněžního trhu s konstantní
čistou hodnotou aktiv mohou aktiva oceňovat také zůstatkovou
hodnotou. Zvolená metoda výpočtu čisté hodnoty aktiv je
obzvláště důležitá při emisi a vyplacení akcií nebo podílových
jednotek fondu peněžního trhu (článek 26).
3.4.5.     Kapitola V – Zvláštní
požadavky na fondy peněžního trhu s konstantní čistou hodnotou aktiv
(články 29–34)
Kapitola V obsahuje zvláštní požadavky na
fondy peněžního trhu, které oceňují svá aktiva zůstatkovou
hodnotou nebo inzerují konstantní čistou hodnotu aktiv na podílovou
jednotku nebo akcii či zaokrouhlují konstantní čistou hodnotu aktiv
na podílovou jednotku nebo akcii na nejbližší procentní bod – tzv. fondy
peněžního trhu s konstantní čistou hodnotou aktiv.
Článek 29 obsahuje zvláštní
požadavky na udělení povolení, jež se vztahují pouze na fondy
peněžního trhu, které při oceňování svých aktiv používají
zůstatkovou hodnotu nebo inzerují konstantní čistou hodnotu aktiv na
podílovou jednotku nebo akcii či zaokrouhlují konstantní čistou
hodnotu aktiv na podílovou jednotku nebo akcii na nejbližší procentní bod. Tyto
fondy s konstantní čistou hodnotou aktiv musí vytvořit a trvale udržovat
rezervu odpovídající nejméně 3 % celkové hodnoty jejich aktiv.
Článek 30 popisuje vytvoření rezervy (dále jen „rezerva
k udržení čisté hodnoty aktiv“), zatímco článek 31 popisuje
její fungování. Co je nejdůležitější, článek 31 obsahuje
pravidlo, že rezervu k udržení čisté hodnoty aktiv lze použít pouze k
vyrovnání rozdílu mezi konstantní čistou hodnotou aktiv na podílovou
jednotku nebo akcii a „reálnou“ hodnotou podílové jednotky nebo akcie.
Článek 31 mimoto obsahuje pravidla týkající se toho, kdy musí být částky
odepsány z rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv a kdy musí být
připsány ve prospěch této rezervy. Články 32 až 34
ukládají povinnost týkající se doplnění rezervy a objasňují
důsledky nedoplnění rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv.
3.4.6.     Kapitola VI – Externí podpora
(články 35–36)
Kapitola VI obsahuje pravidla týkající se
externí podpory. Stanoví pravidlo, že fondy s konstantní čistou
hodnotou aktiv mohou obdržet externí podporu jen prostřednictvím rezervy
k udržení čisté hodnoty aktiv, zatímco externí podpora pro ostatní
fondy peněžního trhu je zakázána.
Článek 35 popisuje, co se rozumí
externí podporou, a obsahuje neúplný výčet příkladů externí
podpory. Cíl tohoto článku je dvojí: zajistit, aby veškerá „sponzorská“
podpora byla fondům s konstantní čistou hodnotou aktiv
poskytnuta prostřednictvím transparentního mechanismu stanoveného v
článku 31, a to s využitím předem vytvořené rezervy
k udržení čisté hodnoty aktiv, nebo v případě, je-li
sponzorská podpora poskytnuta jiným fondům peněžního trhu, aby
příslušné orgány tuto podporu povolily pouze tehdy,
odůvodňují-li mimořádné okolnosti související se zachováním
finanční stability udělení sponzorské podpory ad hoc
(článek 36).
3.4.7.     Kapitola VII – Požadavky
na transparentnost (články 37–38)
Kapitola VII obsahuje pravidla týkající
se transparentnosti při nabízení fondů peněžního trhu
investorům a požadavky na podávání zpráv příslušným orgánům.
Článek 37 obsahuje zvláštní
požadavky na transparentnost. Článek 38 stanoví požadavky na podávání
zpráv pro všechny fondy peněžního trhu, které platí navíc k
požadavkům stanoveným ve směrnicích 2009/65/ES a 2011/61/EU.
3.4.8.     Kapitola VIII – Dohled
(články 39–42)
Kapitola VIII obsahuje použitelná
pravidla týkající se dohledu nad fondy peněžního trhu: článek 39
objasňuje úlohu příslušných orgánů fondů peněžního
trhu a správce těchto fondů. Článek 40 uvádí, že by
pravomoci příslušných orgánů podle směrnice o SKIPCP a
směrnice o správcích alternativních investičních fondů
měly být vykonávány rovněž s ohledem na navrhované nařízení.
Článek 41 se vztahuje na pravomoci Evropského orgánu pro cenné papíry
a trhy (ESMA), zatímco článek 42 se týká spolupráce mezi orgány.
3.4.9.     Kapitola IX –
Závěrečná ustanovení (články 43–46)
Kapitola IX obsahuje pravidla týkající se
zacházení s existujícími SKIPCP a alternativními investičními fondy
působícími jako fondy peněžního trhu s cílem zajistit, aby dodržovaly
nová pravidla pro fondy peněžního trhu, a ustanovení o přezkumu
uplatňování rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv na
některé fondy peněžního trhu s konstantní čistou hodnotou
aktiv. Článek 43 konkrétně stanoví, jak mají stávající SKIPCP a
alternativní investiční fondy, které splňují kritéria definice fondu
peněžního trhu s konstantní čistou hodnotou aktiv, postupně
vybudovat rezervu k udržení čisté hodnoty aktiv. Článek 45
stanoví, že uplatňování rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv na
fondy peněžního trhu s konstantní čistou hodnotou aktiv, jejichž
portfolia jsou zaměřena na dluhopisy emitované nebo zaručené
členskými státy, by mělo být přezkoumáno do tří let po
vstupu tohoto nařízení v platnost.
4.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Práce na reformě fondů
peněžního trhu byla úzce koordinována s orgánem ESMA. Odborníci
Komise na oblast správy fondů byli v pravidelném kontaktu se svými
protějšky v orgánu ESMA; a to jak v rámci operativní pracovní skupiny
pro fondy peněžního trhu, tak v rámci Stálého výboru pro správu investic,
který byl zřízen v rámci orgánu ESMA.
ESMA pozastavil probíhající práci
v souvislosti s fondy peněžního trhu, jelikož Komise oznámila
svůj záměr navrhnout právní předpisy v této oblasti, které mimo
jiné zavádějí určité zásady obsažené ve stávajících pokynech
Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry (CESR) a orgánu
ESMA k fondům peněžního trhu do právních předpisů první
úrovně. K tomuto pozastavení práce došlo v situaci, kdy ESMA již zahájil
práci na „alternativních metodách přidělování ratingu“. Práce
v této oblasti byla zahájena s cílem nahradit úvěrové ratingy, které
nástrojům peněžního trhu vydávají úvěrové ratingové agentury.
ESMA tuto oblast práce pozastavil s cílem vyčkat na oficiální
pověření k provedení této práce, které bude uděleno na
základě navrhovaných právních předpisů. V rámci svého úsilí o
zajištění sbližování v oblasti fondů peněžního trhu se již ESMA
podílí na vytváření databáze týkající se postupů v oblasti dohledu a
dodržování jeho stávajících pokynů.
ESMA je tedy již náležitě připraven
k tomu, aby splnil pověření, které mu je uděleno v
navrhovaném nařízení; veškerá tato práce byla zahájena ještě
před předložením návrhu Komise týkajícího se fondů
peněžního trhu.
Za této situace neurčila Komise
důsledky pro rozpočet EU. Na základě výše uvedených
skutečností nebudou zapotřebí žádné dodatečné finanční
prostředky ani žádná dodatečná pracovní místa, aby ESMA mohl splnit
úkoly, které mu budou svěřeny navrhovaným právním předpisem:
vypracování alternativních metod přidělování ratingu
a vytvoření databáze schválených fondů peněžního trhu. Jak
bylo objasněno výše, tyto úkoly již jsou součástí zavedené práce v
orgánu ESMA.
Práce týkající se stanovení operativních
pravidel v oblasti fondů peněžního trhu již spadá do rozsahu
stávajících povinností orgánu ESMA: v rámci svého obecného úkolu
spočívajícího v dohledu a zajištění sbližování regulace v oblasti fondů
SKIPCP již ESMA vyhradil lidské zdroje na vypracování politiky a nástrojů
dohledu s ohledem na fondy peněžního trhu, zvláštní kategorii
fondů, které jsou regulovány jako SKIPCP nebo jako alternativní
investiční fondy.
V rámci tohoto úsilí vydal CESR,
předchůdce orgánu ESMA, v květnu 2010 rozsáhlé pokyny k
fondům peněžního trhu (CESR 10/049).
V roce 2012 provedl ESMA odborný
přezkum, který si vyžádal značné zdroje, s cílem posoudit, jak
členské státy uplatňují pokyny v praxi (dvanáct členských
států pokyny uplatňovalo, zatímco osm pokyny do své regulační
praxe nezavedlo).
V roce 2013 byly pokyny k fondům
peněžního trhu doplněny o podrobnou část obsahující otázky
a odpovědi.
2013/0306 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY
o fondech peněžního trhu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[2],
v souladu s řádným legislativním
postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Fondy peněžního trhu
poskytují finančním institucím, obchodním společnostem nebo vládám
krátkodobé financování. Poskytováním finančních prostředků
těmto subjektům přispívají fondy peněžního trhu k
financování evropské ekonomiky.
(2)       Na straně poptávky
představují fondy peněžního trhu nástroje pro řízení
krátkodobých peněžních prostředků, které zajišťují vysoký
stupeň likvidity, diverzifikaci a stabilitu hodnoty investované jistiny ve
spojení s tržním výnosem. Fondy peněžního trhu využívají především
společnosti, které chtějí krátkodobě investovat svou
přebytečnou hotovost. Fondy peněžního trhu proto
představují důležitý článek spojující poptávku po krátkodobých
peněžních prostředcích a jejich nabídku.
(3)       Události, k nimž došlo
během finanční krize, ukázaly řadu charakteristik fondů
peněžního trhu, které je činí zranitelnými v případě potíží
na finančních trzích, a prostřednictvím finančního systému
mohou proto šířit rizika nebo je zesílit. Začínají-li ceny aktiv, do
nichž fondy peněžního trhu investují, klesat, zejména v situaci
obtížných podmínek na trhu, nemohou fondy peněžního fondu dodržet vždy
slib týkající se okamžitého odkoupení a zachování jmenovité hodnoty podílových
jednotek nebo akcií, které fond peněžního trhu vydal investorům. Tato
situace může vést k masivním a náhlým žádostem o odkoupení, což
může mít širší makroekonomické důsledky.
(4)       Velký objem žádostí o
odkoupení nutí fondy peněžního trhu prodat určitý investiční
majetek na trhu v propadu, což přispívá ke krizi likvidity. Za této
situace se mohou emitenti nástrojů peněžního trhu potýkat s vážnými
problémy ohledně financování, vyschne-li trh obchodních cenných
papírů a jiných nástrojů peněžního trhu. Případné
rozšíření nákazy na trh krátkodobého financování by poté mohlo
způsobit přímé a velké problémy v oblasti financování finančních
institucí, společností a vlád, a tím i ekonomiky.
(5)       Správci majetku mohou s
pomocí sponzorů rozhodnout o poskytnutí libovolné podpory k zachování
likvidity a stability fondů peněžního trhu. Sponzoři jsou
často nuceni podpořit jimi sponzorované fondy peněžního trhu v
případě snižování hodnoty kvůli ohrožení dobré pověsti a obavě,
že by se panika mohla rozšířit i na jiné podniky sponzora. V závislosti na
velikosti fondu a tlaku vyvíjeném odkoupením může podpora sponzora
dosáhnout úrovní, které přesahují snadno dostupné rezervy. Je proto
důležité stanovit rámec jednotných pravidel s cílem zamezit selhání
sponzora a riziku šíření nákazy na jiné subjekty, které sponzorují fondy
peněžního trhu.
(6)       K zachování integrity a
stability vnitřního trhu prosazováním odolnějších fondů
peněžního trhu a omezením kanálů pro šíření nákazy je nutné
stanovit pravidla týkající se fungování fondů peněžního trhu, zejména
složení portfolia těchto fondů. K zajištění toho, aby mohly
fondy peněžního trhu okamžitě vyplatit investory, zejména
v situaci obtížných podmínek na trhu, jsou nezbytná jednotná pravidla v
celé Unii. Jednotná pravidla týkající se portfolia fondu peněžního trhu
jsou nezbytná také k tomu, aby bylo zajištěno, že fondy peněžního
trhu jsou s to čelit masivním a náhlým žádostem o odkoupení ze strany
velké skupiny investorů.
(7)       Jednotná pravidla pro fondy
peněžního trhu jsou nezbytná rovněž k zajištění hladkého
fungování trhu krátkodobého financování pro finanční instituce, korporátní
emitenty krátkodobých dluhových nástrojů a vlády. Jsou nutná také k zajištění
rovného zacházení s investory do fondů peněžního trhu a k zamezení
tomu, aby investoři, kteří požádají o odkoupení později, museli
čelit dalším nesnázím, je-li odkoupení dočasně pozastaveno nebo
je-li fond peněžního trhu zlikvidován.
(8)       Je nutné zajistit harmonizaci
obezřetnostních požadavků vztahujících se na fondy peněžního
trhu stanovením jasných pravidel, která fondům peněžního trhu a
jejich správcům v celé Unii ukládají přímé povinnosti. To posílí
stabilitu fondů peněžního trhu jako zdroje krátkodobého financování
pro vlády a podnikovou sféru v celé Unii. Zajistí se tím rovněž, že fondy
peněžního trhu zůstanou spolehlivým nástrojem pro uspokojování
potřeb průmyslu Unie v oblasti řízení hotovosti.
(9)       Pokyny k fondům
peněžního trhu, které přijal Evropský výbor regulátorů trhů
s cennými papíry (CESR) s cílem vytvořit minimální rovné podmínky pro
fondy peněžního trhu v Unii, zavedlo do jednoho roku od jejich vstupu v
platnost pouze dvanáct členských států, což prokazuje
přetrvávání rozdílných vnitrostátních pravidel. Rozdílné vnitrostátní
přístupy neodstraňují zranitelnost peněžních trhů Unie, jak
se ukázalo během finanční krize, a nesnižují rizika šíření
nákazy, čímž ohrožují fungování a stabilitu vnitřního trhu. Tato
společná pravidla pro fondy peněžního trhu by proto měla zajistit
vysokou úroveň ochrany investorů a měla by zabránit
případným rizikům šíření nákazy v důsledku možného runu
investorů na fondy peněžního trhu, případně tato rizika
snížit.
(10)     V případě
neexistence nařízení, jež stanoví pravidla pro fondy peněžního trhu,
by mohla být na vnitrostátní úrovni nadále přijímána odlišná
opatření, která by neustále způsobovala významné narušení
hospodářské soutěže v důsledku značných rozdílů
v základních normách ochrany investorů. Rozdílné požadavky na složení
portfolia, způsobilá aktiva, jejich splatnost, likviditu a diverzifikaci a
rovněž na úvěrovou kvalitu emitentů nástrojů peněžního
trhu vedou k rozdílným úrovním ochrany investorů kvůli různým
úrovním rizika spojeného s nabídkami investic ze strany fondu peněžního
trhu. Nepřijetí přísných společných pravidel vztahujících se na
fondy peněžního trhu na vnitřním trhu znemožňuje jednotnou
ochranu investorů a poskytuje investorům různé pobídky
k odkoupení investic a k zahájení runu. Je proto nutné zamezit šíření
nákazy na trh krátkodobého financování a sponzory fondů peněžního
trhu, jež by významně ohrozilo stabilitu finančního trhu Unie, a to
přijetím jednotného souboru pravidel.
(11)     Nová pravidla pro fondy
peněžního trhu úzce souvisejí se směrnicí 2009/65/ES[3] a směrnicí 2011/61/EU[4], jelikož tvoří právní
rámec upravující usazování, správu a nabízení fondů peněžního trhu v
Unii.
(12)     V Unii mohou subjekty
kolektivního investování působit jako subjekty kolektivního investování do
převoditelných cenných papírů (SKIPCP), které jsou spravovány správci
SKIPCP nebo investičními společnostmi, jimž je uděleno povolení
podle směrnice 2009/65/ES, nebo jako alternativní investiční fondy
spravované správci alternativních investičních fondů, kteří jsou
povoleni nebo registrováni podle směrnice 2011/61/EU. Nová pravidla pro
fondy peněžního trhu ustanovení těchto směrnic doplňují.
Nová jednotná pravidla pro fondy peněžního trhu by proto měla platit
navíc k pravidlům stanoveným ve směrnicích 2009/65/ES a
2011/61/EU. Současně by se mělo výslovně upustit od
uplatňování řady pravidel týkajících se investičních politik
SKIPCP, která jsou stanovena v kapitole VII směrnice 2009/65/ES, a v
těchto nových jednotných ustanoveních o fondech peněžního trhu by
měla být obsažena zvláštní produktová pravidla.
(13)     Harmonizovaná pravidla by se
měla vztahovat na subjekty kolektivního investování, jejichž
charakteristiky odpovídají charakteristikám spojeným s fondem peněžního
trhu. Pro SKIPCP a alternativní investiční fondy, které investují do
krátkodobých aktiv, jako jsou nástroje peněžního trhu nebo vklady, či
uzavírají reverzní repo obchody nebo určité smlouvy o derivátech, jejichž
jediným účelem je zajištění proti rizikům spojeným s ostatními
investicemi fondu, a které mají za cíl nabízet výnosy v souladu se sazbami
peněžního trhu nebo zachovat hodnotu investice, by mělo být
dodržování nových pravidel pro fondy peněžního trhu povinné.
(14)     Zvláštnost fondů
peněžního trhu vyplývá z kombinace aktiv, do nichž tyto fondy investují, a
cílů, které sledují. Cíl týkající se nabízení výnosu v souladu se sazbami
peněžního trhu a cíl týkající se zachování hodnoty investice se
vzájemně nevylučují. Fond peněžního trhu může sledovat
kterýkoli z těchto cílů, či oba cíle současně.
(15)     Cíl spočívající v
nabízení výnosů v souladu se sazbami peněžního trhu je třeba
chápat v širokém smyslu. Očekávaný výnos nemusí být v naprostém souladu se
sazbami EONIA, LIBOR, EURIBOR či jinou příslušnou sazbou
peněžního trhu. Cíl předčit sazbu peněžního trhu o malé
rozpětí by se neměl považovat za cíl, který SKIPCP nebo alternativní
investiční fond vyjímá z oblasti působnosti nových jednotných
pravidel.
(16)     Cíl týkající se zachování
hodnoty investice by se neměl chápat jako kapitálová záruka poskytnutá
fondem. Je třeba jej chápat jako cíl, který se SKIPCP nebo alternativní
investiční fond snaží sledovat. Snížení hodnoty investic by nemělo
znamenat, že subjekt kolektivního investování změnil svůj cíl
týkající se zachování hodnoty investice.
(17)     Je důležité, aby byly
SKIPCP a alternativní investiční fondy, které mají charakteristiky
fondů peněžního trhu, jako tyto fondy identifikovány a aby byla
specificky ověřena jejich schopnost průběžně dodržovat
nová jednotná pravidla pro fondy peněžního trhu. Za tímto účelem by
měly příslušné orgány fondům peněžního trhu udělovat
povolení. U SKIPCP by mělo být udělení povolení jako fondu
peněžního trhu součástí udělení povolení SKIPCP v souladu s
harmonizovanými postupy stanovenými ve směrnici 2009/65/ES. U
alternativních investičních fondů, na něž se podle směrnice
2011/61/EU nevztahují harmonizované postupy pro udělení povolení a dohled,
je nutné stanovit společná základní pravidla pro udělení povolení,
která odrážejí existující harmonizovaná pravidla pro SKIPCP. Tyto postupy by
měly zajistit, aby správcem alternativního investičního fondu, jenž
je povolen jako fond peněžního trhu, byl správce alternativního
investičního fondu povolený v souladu se směrnicí 2011/61/EU.
(18)     S cílem zajistit, aby všechny
subjekty kolektivního investování, které mají charakteristiky fondu
peněžního trhu, podléhaly novým společným pravidlům pro fondy
peněžního trhu, je nutné zakázat používání označení „fond
peněžního trhu“ či jakéhokoli jiného pojmu, který naznačuje, že
subjekt kolektivního investování má charakteristiky fondu peněžního trhu,
není-li dodrženo toto nařízení. Aby se zamezilo obcházení pravidel pro
fondy peněžního trhu, měly by příslušné orgány sledovat tržní
praktiky subjektů kolektivního investování, které jsou usazeny nebo
nabízeny v jejich jurisdikci, a ověřovat, zda nezneužívají
označení „fond peněžního trhu“ nebo nenaznačují, že jsou fondem
peněžního trhu, aniž by dodržovaly nový právní rámec.
(19)     Nová pravidla pro fondy
peněžního trhu by měla navazovat na stávající právní rámec
vytvořený směrnicí 2009/65/ES a směrnicí 2011/61/EU a akty
přijatými k jejich provedení. Produktová pravidla pro fondy peněžního
trhu by proto měla platit navíc k produktovým pravidlům, která
byla stanovena ve stávajících právních předpisech Unie, pokud od jejich
používání nebylo výslovně upuštěno. Pravidla týkající se řízení
a propagace obsažená ve stávajícím rámci by se měla na fondy
peněžního trhu vztahovat s přihlédnutím k tomu, zda jsou
SKIPCP nebo alternativními investičními fondy. Stejně tak by se
měla na přeshraniční činnosti fondů peněžního
trhu odpovídajícím způsobem uplatňovat pravidla týkající se
přeshraničního poskytování služeb a svobody usazování stanovená ve
směrnicích 2009/65/ES a 2011/61/EU.
(20)     Jelikož SKIPCP a alternativní
investiční fondy mohou mít různé právní formy, které jim vždy
neudělují právní subjektivitu, mělo by se mít za to, že se
ustanovení, která vyžadují, aby fondy peněžního trhu přijaly
určitá opatření, vztahují na správce fondu peněžního trhu v
případech, je-li fond peněžního trhu zřízen jako SKIPCP nebo
alternativní investiční fond, který nemůže sám jednat, jelikož nemá
vlastní právní subjektivitu.
(21)     Pravidla týkající se portfolia
fondů peněžního trhu budou vyžadovat jednoznačné určení
kategorií aktiv, která by měla být způsobilá pro investice fondů
peněžního trhu, a podmínek, za nichž jsou tato aktiva způsobilá. K
zajištění integrity fondů peněžního trhu je rovněž vhodné
zakázat, aby se fond peněžního trhu účastnil určitých
finančních transakcí, které by ohrozily jeho investiční strategii a
cíle.
(22)     Nástroji peněžního trhu
jsou převoditelné nástroje, s nimiž se běžně obchoduje na
peněžním trhu, jako například státní a komunální pokladniční
poukázky, depozitní certifikáty, obchodní cenné papíry, bankovní akcepty nebo
střednědobé či krátkodobé směnky. Pro investice fondů
peněžního trhu by měly být způsobilé pouze tehdy, pokud dodržují
limity splatnosti a fondy peněžního trhu je považují za nástroje s vysokou
úvěrovou kvalitou.
(23)     Obchodní cenné papíry
zajištěné aktivy by měly být považovány za způsobilé nástroje
peněžního trhu, pokud splňují dodatečné požadavky. Protože byly
některé sekuritizace během krize obzvlášť nestabilní, je
nezbytné stanovit pro podkladová aktiva limity splatnosti a kvalitativní
kritéria. Ne všechny kategorie podkladových aktiv by měly být
způsobilé, jelikož některé z nich byly vystaveny
nestabilitě ve větší míře, než jiné. Z tohoto důvodu
by podkladová aktiva měla být složena výlučně
z krátkodobých dluhových nástrojů emitovaných podniky v rámci
jejich podnikatelské činnosti, jako jsou obchodní pohledávky. Nástroje,
jako jsou půjčky a úvěry na automobily, úvěry na
zařízení, spotřebitelské úvěry, hypoteční úvěry na
nemovitosti, pohledávky z kreditních karet nebo jakýkoli jiný typ nástroje
spojeného s nákupem nebo financováním služeb nebo zboží spotřebiteli,
by neměly být způsobilé. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by
měl být pověřen vypracováním návrhu regulačních technických
norem, jež se předloží Komisi ke schválení, týkajících se podmínek a
okolností, za nichž se má za to, že pokladová expozice nebo skupina expozic
sestává výlučně z korporátních dluhopisů, a podmínek a
číselných prahových hodnot určujících, kdy mají korporátní dluhopisy
vysokou úvěrovou kvalitu a jsou likvidní.
(24)     Fond peněžního trhu by
měl mít možnost investovat do vkladů, je-li schopen peněžní
prostředky kdykoli vybrat. Skutečná možnost výběru
peněžních prostředků je narušena, jsou-li sankce spojené s
předčasným výběrem tak vysoké, že převyšují úroky narostlé
před výběrem prostředků. Z tohoto důvodu by měl
fond peněžního trhu věnovat náležitou pozornost tomu, aby neukládal
peněžní prostředky u úvěrové instituce, která vyžaduje
nadprůměrné sankce, nebo aby neukládal peněžní prostředky
na příliš dlouhou dobu, má-li to za následek příliš vysoké sankce.
(25)     Derivátové finanční
nástroje, které jsou způsobilé pro investice fondu peněžního trhu, by
měly sloužit pouze k zajištění proti úrokovému a měnovému
riziku a měly by mít jako podkladový nástroj úrokové sazby, směnné
kurzy nebo indexy představující tyto kategorie. Použití derivátů k
jinému účelu nebo s jinými podkladovými aktivy by mělo být zakázáno.
Deriváty by se měly používat pouze jako doplněk strategie fondu,
nikoli jako hlavní nástroj k dosažení jeho cílů. Pokud fond peněžního
trhu investuje do aktiv denominovaných v jiné měně, než je měna
fondu, očekává se, že správce fondu celou expozici vůči
měnovému riziku zajistí, a to i prostřednictvím derivátů.
(26)     Reverzní repo obchody mohou
fondy peněžního trhu využívat jako prostředek k investování
přebytečné hotovosti na velmi krátkou dobu, je-li pozice plně
zajištěna. Na ochranu zájmů investorů je nutné zajistit, aby
bylo zajištění poskytnuté v rámci reverzních repo obchodů vysoce
kvalitní. Fondy peněžního trhu by neměly používat žádné jiné techniky
efektivní správy portfolia, včetně zapůjčení a
zapůjčení si cenných papírů, jelikož to by
pravděpodobně mělo dopad na dosažení investičních cílů
fondu peněžního trhu.
(27)     Aby se omezilo podstupování
rizika ze strany fondů peněžního trhu, je nezbytné snížit riziko selhání
protistrany tím, že se na portfolio fondů peněžního trhu budou
vztahovat jednoznačné požadavky na diverzifikaci. Za tímto účelem je
rovněž nezbytné, aby byly reverzní repo obchody plně zajištěny a
aby v zájmu snížení provozního rizika nemohlo na jednu protistranu reverzního
repo obchodu připadat více než 20 % aktiv fondu peněžního trhu.
Na veškeré mimoburzovní (OTC) deriváty by se mělo vztahovat nařízení
(EU) č. 648/2012[5].
(28)     Z důvodů
obezřetnosti a s cílem předejít vykonávání významného vlivu na
řízení emitenta ze strany fondu peněžního trhu je nezbytné zamezit
nadměrné koncentraci investic fondu peněžního trhu do nástrojů
emitovaných stejným emitentem.
(29)     Fondy peněžního trhu by
měly mít povinnost investovat do vysoce kvalitních způsobilých aktiv.
Fondy peněžního trhu by proto měly mít obezřetný a důkladný
postup interního hodnocení k určení úvěrové kvality nástrojů
peněžního trhu, do nichž hodlají investovat. V souladu s právními
předpisy Unie, které omezují přílišné spoléhání na úvěrové
ratingy, je důležité, aby se fondy peněžního trhu při posuzování
kvality způsobilých aktiv nespoléhaly mechanicky na ratingy vydávané
ratingovými agenturami. Za tímto účelem by měl fond peněžního
trhu zavést interní ratingový systém založený na harmonizované ratingové
stupnici a postupu interního hodnocení.
(30)     Aby se zamezilo tomu, že
správci fondů peněžního trhu používají při posuzování
úvěrového rizika nástroje peněžního trhu různá hodnotící
kritéria, a tudíž témuž nástroji přidělují různé rizikové
charakteristiky, je nezbytné, aby správci používali stejná kritéria. Za tímto
účelem by měla být ratingová kritéria přesně definována
a harmonizována. K příkladům interních ratingových kritérií
patří kvantitativní měřítka týkající se emitenta nástroje, jako
jsou finanční ukazatele, dynamika rozvahy, vývoj ziskovosti, která jsou
posouzena a srovnána s příslušnými údaji protějšků
a skupin v odvětví; kvalitativní měřítka týkající se
emitenta nástroje, jako je efektivita řízení, strategie společnosti,
které jsou analyzovány s cílem určit, zda celková strategie emitenta není
na překážku jeho budoucí úvěrové kvalitě. Nejvyšší interní
ratingy by měly odrážet skutečnost, že úvěruschopnost emitenta
nástrojů je po celou dobu zachována na nejvyšších možných úrovních.
(31)     Za účelem rozvoje
transparentního a soudržného interního ratingového systému by měl správce
zdokumentovat postupy používané při interním hodnocení. To by mělo
zajistit, aby byl při tomto postupu dodržován jednoznačný soubor
pravidel, která lze sledovat, a aby byly používané metody na vyžádání
sděleny zúčastněným stranám, které o to projeví zájem.
(32)     K snížení rizika spojeného
s portfoliem fondu peněžního trhu je důležité stanovit limity
splatnosti, a to stanovením maximálně přípustné vážené
průměrné splatnosti a vážené průměrné životnosti.
(33)     Vážená průměrná
splatnost se používá k měření citlivosti fondu peněžního trhu na
měnící se úrokové sazby na peněžním trhu. Při určování
vážené průměrné splatnosti by správci měli vzít v úvahu dopad
derivátových finančních nástrojů, vkladů a reverzních repo
obchodů a zvážit jejich účinek na úrokové riziko fondu peněžního
trhu. Jestliže fond peněžního trhu uzavře swapovou transakci s cílem
získat expozici vůči nástroji s pevnou úrokovou sazbou místo nástroje
s pohyblivou úrokovou sazbou, mělo by se to vzít při určování
vážené průměrné splatnosti v úvahu.
(34)     Vážená průměrná
životnost se používá k měření úvěrového rizika, jelikož čím
delší je období do splacení jistiny, tím vyšší je úvěrové riziko. Vážená
průměrná životnost se používá rovněž k omezení rizika likvidity.
Na rozdíl od výpočtu vážené průměrné splatnosti neumožňuje
výpočet vážené průměrné životnosti cenných papírů
s pohyblivou úrokovou sazbou a strukturovaných finančních
nástrojů použití časového období zbývajícího do dalšího nastavení
úrokové sazby a namísto toho používá pouze stanovenou konečnou splatnost
cenného papíru. Splatností používanou při výpočtu vážené
průměrné životnosti je zbytková splatnost do závazného data
odkoupení, jelikož to je jediné datum, s ohledem na nějž má
správcovská společnost jistotu, že nástroj bude splacen. Při
výpočtu vážené průměrné životnosti nelze vzít v úvahu vlastnosti
nástroje, jako možnost odkoupení ke stanoveným datům, tzv. prodejní opce.
(35)     K posílení schopnosti
fondů peněžního trhu čelit odkoupení a zamezit likvidaci aktiv
fondů peněžního trhu za velmi sníženou hodnotu by měly fondy
peněžního trhu neustále držet minimální množství likvidních aktiv
splatných do jednoho dne nebo do jednoho týdne. Za účelem výpočtu
podílu aktiv splatných do jednoho dne a jednoho týdne by se mělo použít
závazné datum odkoupení aktiva. V úvahu lze vzít možnost správce
ukončit smlouvu v krátké lhůtě. Pokud má být například
reverzní repo obchod ukončen po oznámení s jednodenním předstihem,
měl by se považovat za aktivum splatné do jednoho dne. Má-li správce
možnost vybrat peněžní prostředky z vkladového účtu po
oznámení s jednodenním předstihem, lze to považovat za aktivum splatné do
jednoho dne.
(36)     Vzhledem k tomu, že fondy
peněžního trhu mohou investovat do aktiv s různým rozsahem
splatnosti, měli by mít investoři možnost rozlišovat mezi
různými kategoriemi fondů peněžního trhu. Fondy peněžního
trhu by proto měly být označeny buď jako krátkodobý fond
peněžního trhu, nebo jako standardní fond peněžního trhu. Cílem
krátkodobých fondů peněžního trhu je nabízet výnosy se sazbou
peněžního trhu a zároveň investorům zajistit maximální možnou
míru bezpečí. S krátkou váženou průměrnou splatností a
váženou průměrnou životností je riziko durace a úvěrové riziko
krátkodobých fondů peněžního trhu udržováno na nízké úrovni.
(37)     Cílem standardních fondů
peněžního trhu je nabízet výnosy, které jsou mírně vyšší než výnosy
na peněžním trhu, a proto tyto fondy investují do aktiv, která mají delší
splatnost. K dosažení tohoto lepšího výsledku by tato kategorie fondů
peněžního trhu měla mít možnost používat rozšířené limity u
rizika spojeného s portfoliem, jako je vážená průměrná splatnost a
vážená průměrná životnost.
(38)     Podle pravidel stanovených v
článku 84 směrnice 2009/65/ES mohou správci SKIPCP, které jsou
fondem peněžního trhu, ve výjimečných případech
dočasně pozastavit odkoupení, pokud to vyžadují okolnosti. Podle
pravidel stanovených v článku 16 směrnice 2011/61/EU a v
článku 47 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU)
č. 231/2013[6],
mohou správci alternativních investičních fondů, které jsou fondem
peněžního trhu, použít zvláštní opatření s cílem vypořádat se
s náhlou nelikvidností aktiv fondu.
(39)     Je důležité, aby
řízení rizik fondů peněžního trhu nebylo zkresleno krátkodobými
rozhodnutími, která jsou ovlivněna případným ratingem fondu
peněžního trhu. Proto je nezbytné fondu peněžního trhu nebo jeho
správci zakázat, aby požádal úvěrovou ratingovou agenturu o rating fondu,
aby tento externí rating nebyl používán k marketingovým účelům.
Fond peněžního trhu nebo jeho správce by měl rovněž upustit od
používání alternativních metod k získání ratingu fondu peněžního trhu.
Pokud bude fondu peněžního trhu přidělen externí rating buď
z podnětu ratingové agentury nebo na základě žádosti třetí
strany, která není závislá na fondu peněžního trhu ani jeho správci a
nejedná jejich jménem, měl by se správce fondu peněžního trhu zdržet
používání kritérií, která budou s tímto externím ratingem spojena. K
zajištění řádného řízení likvidity je nezbytné, aby fondy
peněžního trhu vypracovaly náležité politiky a postupy za účelem
poznání svých investorů. Politiky, které musí správce fondu zavést, by
měly pomoci porozumět investorské základně fondu peněžního
trhu, aby bylo možno předvídat velká odkoupení. Aby se zamezilo tomu, že
bude fond peněžního trhu čelit náhlým masovým odkoupením, je nutno
věnovat obzvláštní pozornost velkým investorům, na něž
připadá významná část aktiv fondu, jako v případě jednoho
investora, na nějž připadá větší podíl, než je množství aktiv
splatných do jednoho dne. V tomto případě by měl fond
peněžního trhu zvýšit podíl aktiv splatných do jednoho dne tak, aby
odpovídal podílu tohoto investora. Správce by měl pokud možno ověřovat
totožnost investorů, a to i v případě, že jsou zastoupeni
prostřednictvím sběrných účtů, portálu či jiného
nepřímého kupujícího.
(40)     V rámci obezřetného
řízení rizik by měly fondy peněžního trhu pravidelně
provádět zátěžové testy. Očekává se, že správci fondů
peněžního trhu budou jednat s cílem posílit stabilitu fondu peněžního
trhu, naznačují-li výsledky zátěžových testů zranitelnost.
(41)     K vyjádření skutečné
hodnoty aktiv by mělo být upřednostňovanou metodou
oceňování aktiv fondů peněžního trhu oceňování podle tržní
hodnoty. Nemělo by být povoleno, aby správci používali metodu
oceňování podle modelu, pokud tržní ocenění zajišťuje
spolehlivou hodnotu aktiv, jelikož metoda oceňování podle modelu obvykle
poskytuje méně přesné ocenění. Aktiva jako státní a komunální
pokladniční poukázky a střednědobé nebo krátkodobé
směnky patří obvykle k aktivům, u nichž se očekává, že mají
spolehlivé tržní ocenění. Při oceňování obchodních cenných
papírů nebo depozitních certifikátů by měl správce
ověřit, zda sekundární trh poskytuje přesnou cenu. Rovněž
cena za odkoupení nabídnutá emitentem by se měla považovat za cenu, která
představuje náležitý odhad hodnoty obchodního cenného papíru. Ve všech
ostatních případech by měl správce hodnotu odhadnout, například
pomocí tržních údajů, jako jsou výnosy u srovnatelných emisí a
srovnatelných emitentů.
(42)     Fondy peněžního trhu s
konstantní čistou hodnotou aktiv (dále jen „fondy s konstantní
čistou hodnotou aktiv“) mají za cíl zachovat kapitál investice a
současně zajistit vysokou míru likvidity. Při rozdělování
zisku investorům má většina těchto fondů čistou
hodnotu aktiv na podílovou jednotku nebo akcii stanovenou například ve
výši 1 EUR, USD nebo GBP. Ostatní fondy kumulují příjem v čisté
hodnotě aktiv fondu, přičemž zachovávají vnitřní hodnotu
aktiv v konstantní výši.
(43)     K zohlednění specifik
fondů s konstantní čistou hodnotou aktiv je nezbytné, aby mohly tyto
fondy používat ke stanovení konstantní čisté hodnoty aktiv na podílovou
jednotku nebo akcii rovněž účetní metodu založenou na zůstatkové
hodnotě. Aby však bylo zajištěno nepřetržité sledování rozdílu
mezi konstantní čistou hodnotou aktiv na akcii nebo podílovou jednotku a
čistou hodnotou aktiv na podílovou jednotku nebo akcii, měl by fond s
konstantní čistou hodnotou aktiv vypočítávat hodnotu svých aktiv
rovněž na základě metody oceňování podle tržní hodnoty nebo
oceňování podle modelu.
(44)     Jelikož by fond peněžního
trhu měl zveřejňovat čistou hodnotu aktiv, která odráží
veškeré změny hodnoty jeho aktiv, měla by být zveřejněná
čistá hodnota aktiv zaokrouhlena maximálně na nejbližší bazický bod
nebo jeho ekvivalent. Je-li proto čistá hodnota aktiv zveřejněna
v určité měně, například 1 EUR, měla by být mezní
změna hodnoty provedena při každém pohybu o 0,0001 EUR. V
případě čisté hodnoty aktiv ve výši 100 EUR by měla
být mezní změna provedena při každém pohybu o 0,01 EUR.
Pouze je-li fond peněžního trhu fondem s konstantní čistou hodnotou
aktiv, může zveřejnit cenu, která nesleduje zcela změny hodnoty
jeho aktiv. Čistá hodnota aktiv pak může být v případě
čisté hodnoty aktiv ve výši 1 EUR zaokrouhlena na nejbližší cent
(každý pohyb o 0,01 EUR).
(45)     Aby mohl fond s konstantní
čistou hodnotou aktiv absorbovat každodenní výkyvy v hodnotě
svých aktiv a nabízet konstantní čistou hodnotu aktiv na podílovou jednotku
nebo akcii, měl by mít tento fond neustále rezervu k udržení
čisté hodnoty aktiv, která činí nejméně 3 % jeho aktiv.
Rezerva k udržení čisté hodnoty aktiv by měla sloužit jako
absorpční mechanismus k zachování konstantní čisté hodnoty aktiv.
Veškeré rozdíly mezi konstantní čistou hodnotou aktiv na podílovou
jednotku nebo akcii a čistou hodnotou aktiv na podílovou jednotku nebo
akcii by měly být vyrovnány pomocí rezervy k udržení čisté
hodnoty aktiv. V situaci obtížných podmínek na trhu, kdy se rozdíly mohou
rychle zvýšit, by měl určitý postup zajistit, že je zahrnut celý
řetězec řízení. Tento postup eskalace by měl vrcholovému
vedení umožnit rychle přijmout nápravná opatření.
(46)     Jelikož fond s konstantní
čistou hodnotou aktiv, který neudržuje rezervu k udržení čisté
hodnoty aktiv na požadované úrovni, není schopen zachovat konstantní
čistou hodnotu aktiv na podílovou jednotku nebo akcii, mělo by se
vyžadovat, aby čistá hodnota aktiv kolísala a aby přestal
působit jako fond s konstantní čistou hodnotou aktiv. Pokud proto
zůstává navzdory použití postupu eskalace výše rezervy k udržení
čisté hodnoty aktiv po dobu jednoho měsíce pod požadovanými 3 %
o 10 bazických bodů, měl by se fond s konstantní čistou
hodnotou aktiv automaticky přeměnit na fond peněžního trhu,
který nemůže používat účetní metodu založenou na zůstatkové
hodnotě ani zaokrouhlování na nejbližší procentní bod. Jestliže má
příslušný orgán před uplynutím měsíčního období pro
doplnění rezervy oprávněné důvody, které prokazují neschopnost
fondu s konstantní čistou hodnotou aktiv rezervu doplnit, měl by
mít pravomoc přeměnit fond s konstantní čistou hodnotou aktiv na
jiný fond peněžního trhu než fond s konstantní čistou hodnotou
aktiv. Rezerva k udržení čisté hodnoty aktiv je jediným nástrojem,
jehož prostřednictvím lze fondu s konstantní čistou hodnotou aktiv
poskytnout externí podporu.
(47)     Externí podpora poskytnutá
jinému fondu peněžního trhu než fondu s konstantní čistou hodnotou
aktiv s úmyslem zajistit likviditu či stabilitu fondu peněžního trhu
nebo která má takovéto účinky de facto, zvyšuje riziko šíření
nákazy mezi oblastí fondů peněžního trhu a zbytkem finančního
odvětví. Třetí strany poskytující tuto podporu mají zájem tak
učinit kvůli tomu, že mají ekonomický zájem na správcovské společnosti
spravující fond peněžního trhu nebo chtějí zamezit případnému
poškození dobré pověsti, pokud by bylo jejich jméno spojováno se selháním
fondu peněžního trhu. Jelikož se tyto třetí strany výslovně
nezavazují k poskytnutí nebo zaručení podpory, není jisté, zda bude tato
podpora poskytnuta, bude-li ji fond peněžního trhu potřebovat. Za
této situace přispívá fakultativní povaha sponzorské podpory k
nejistotě účastníků trhu ohledně toho, kdo ponese ztráty
fondu peněžního trhu, pokud k nim dojde. Tato nejistota
pravděpodobně činí fondy peněžního trhu ještě
zranitelnějšími vůči runu v obdobích finanční nestability,
kdy jsou výraznější širší finanční rizika a kdy panují obavy
ohledně finančního zdraví sponzorů a jejich schopnosti
poskytnout podporu přidruženým fondům peněžního trhu. Z
těchto důvodů by se fondy peněžního trhu neměly
spoléhat na externí podporu k zachování likvidity a stability čisté
hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii, pokud příslušný orgán
fondu peněžního trhu externí podporu výslovně nepovolil za
účelem zachování stability finančních trhů.
(48)     Investoři by před
tím, než investují do fondu peněžního trhu, měli být
jednoznačně informováni o tom, zda je fond peněžního trhu
krátkodobým či standardním fondem a zda je fondem s konstantní čistou
hodnotou aktiv, či nikoli. Aby se zamezilo nesprávným očekáváním ze
strany investora, musí být v jakémkoli propagačním dokumentu rovněž
jednoznačně uvedeno, že fondy peněžního trhu nejsou
zaručeným investičním nástrojem. Fondy s konstantní čistou
hodnotou aktiv by měly investorům srozumitelně vysvětlit
mechanismus rezervy, který používají k zachování konstantní čisté hodnoty
aktiv na podílovou jednotku nebo akcii.
(49)     Aby bylo zajištěno, že
příslušné orgány jsou schopny odhalit a sledovat rizika na trhu fondů
peněžního trhu a na tato rizika reagovat, měly by fondy
peněžního trhu podávat svým příslušným orgánům zprávy obsahující
podrobný seznam informací, a to navíc ke zprávám, které se již vyžadují podle
směrnic 2009/65/ES nebo 2011/61/EU. Příslušné orgány by měly
tyto údaje shromažďovat v celé EU jednotným způsobem za účelem
získání poznatků o hlavním vývoji na trhu fondů peněžního trhu.
K usnadnění společné analýzy možných dopadů trhu fondů peněžního
trhu v Unii by tyto údaje měly být předány Evropskému orgánu pro
cenné papíry a trhy (ESMA), který by měl pro fondy peněžního trhu
vytvořit centrální databázi.
(50)     Příslušný orgán fondu
peněžního trhu by měl ověřit, zda je fond peněžního
trhu schopen průběžně dodržovat toto nařízení. Jelikož
příslušným orgánům jsou již svěřeny rozsáhlé pravomoci na
základě směrnic 2009/65/ES a 2011/61/EU, je nezbytné, aby byly tyto
pravomoci rozšířeny tak, aby je bylo možno uplatňovat i s ohledem na
nová společná pravidla pro fondy peněžního trhu. Příslušné
orgány pro SKIPCP nebo alternativní investiční fondy by měly
rovněž ověřit dodržování pravidel ze strany všech subjektů
kolektivního investování, které mají charakteristiky fondů peněžního
trhu a které již existují v době vstupu tohoto nařízení v platnost.
(51)     Komise by měla
přijmout akty v přenesené pravomoci v oblasti postupu interního
hodnocení podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie. Je
obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti
vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni.
(52)     Komise by měla být
zmocněna rovněž k přijetí prováděcích technických norem
prostřednictvím prováděcích aktů v souladu
s článkem 291 Smlouvy o fungování EU a v souladu
s článkem 15 nařízení (EU) č. 1095/2010[7]. Evropský orgán pro cenné
papíry a trhy by měl být pověřen vypracováním návrhu
prováděcích technických norem týkajících se vzoru zprávy s informacemi o
fondech peněžního trhu, která je určena příslušným orgánům,
za účelem jejich předložení Komisi.
(53)     Evropský orgán pro cenné
papíry a trhy by měl být schopen vykonávat veškeré pravomoci
svěřené podle směrnic 2009/65/ES a 2011/61/EU i s ohledem na
toto nařízení. Tento orgán je pověřen rovněž vypracováním
návrhu regulačních a prováděcích technických norem.
(54)     Je nezbytné přezkoumat
toto nařízení, aby se posoudila vhodnost osvobození některých
fondů peněžního trhu s konstantní čistou hodnotou aktiv,
jejichž investiční portfolia jsou zaměřena na dluhopisy emitované
členskými státy, od požadavku na vytvoření kapitálové rezervy ve výši
alespoň 3 % celkové hodnoty aktiv fondu peněžního trhu
s konstantní čistou hodnotou aktiv. V průběhu tří
let po vstupu tohoto nařízení v platnost by proto Komise měla
analyzovat zkušenosti získané uplatňováním tohoto nařízení a dopady
různých ekonomických aspektů spojených s fondy peněžního
trhu. Dluhopisy emitované nebo zaručené členskými státy
představují zvláštní kategorii investice se specifickými vlastnostmi,
pokud jde o kredit a likviditu. Státní dluhopisy navíc mají zásadní roli ve
financování členských států. Komise by měla vyhodnotit vývoj
trhu se státními dluhopisy emitovanými nebo zaručenými členskými
státy a možnost vytvoření zvláštního rámce pro fondy peněžního trhu,
jejichž investiční politika se na tento druh dluhopisů zaměřuje.
(55)     Nová jednotná pravidla
týkající se fondů peněžního trhu by měla být v souladu
s ustanoveními směrnice 95/46/ES[8]
a s nařízením (ES) č. 45/2001[9].
(56)     Jelikož cílů tohoto
nařízení, totiž zajištění jednotných obezřetnostních
požadavků, které se vztahují na fondy peněžního trhu v celé Unii,
při současném plném zohlednění potřeby vyvážit
bezpečnost a spolehlivost fondů peněžního trhu s účinným
fungováním peněžních trhů a náklady různých zúčastněných
stran, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských
států, a proto jich může být z důvodu jejich rozsahu a
účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout
opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou
v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou
proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto
nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(57)     Nová jednotná pravidla pro
fondy peněžního trhu dodržují základní práva a ctí zásady uznávané
Listinou základních práv Evropské unie, zejména ochranu spotřebitele,
svobodu podnikání a ochranu osobních údajů. Nová jednotná pravidla pro
fondy peněžního trhu by se měla uplatňovat v souladu s
těmito právy a zásadami,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola I
Obecná ustanovení
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1.           Toto nařízení stanoví
pravidla týkající se finančních nástrojů, které jsou způsobilé
pro investice fondu peněžního trhu, jeho portfolia a oceňování a
požadavky na podávání zpráv ve vztahu k fondu peněžního trhu, který je
usazen, spravován nebo nabízen v Unii.
Toto nařízení se vztahuje na subjekty
kolektivního investování, které potřebují povolení jako SKIPCP podle
směrnice 2009/65/ES nebo které jsou alternativními investičními fondy
podle směrnice 2011/61/EU, investují do krátkodobých aktiv a jako
zvláštní nebo kumulativní cíle mají nabízení výnosů v souladu se sazbami
peněžního trhu nebo zachování hodnoty investice.
2.           Členské státy nesmí v
oblasti, na niž se vztahuje toto nařízení, přidat žádné další
požadavky.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí
tyto definice:
(1)
„krátkodobými aktivy“ se rozumí finanční
aktiva se zbytkovou splatností nepřesahující dva roky;
(2)
„nástroji peněžního trhu“ se rozumí nástroje
peněžního trhu podle definice v čl. 2 odst. 1 písm. o)
směrnice 2009/65/ES;
(3)
„převoditelnými cennými papíry“ se rozumí
převoditelné cenné papíry definované v čl. 2 odst. 1 písm. n)
směrnice 2009/65/ES;
(4)
„repo obchodem“ se rozumí obchod, při
němž jedna strana převádí cenné papíry nebo právní nároky na cenné
papíry na protistranu, a to se závazkem odkoupení těchto cenných
papírů za stanovenou cenu a k budoucímu datu, které je určeno
nebo které má být určeno;
(5)
„reverzním repo obchodem“ se rozumí obchod,
při němž jedna strana obdrží cenné papíry nebo právní nároky na cenné
papíry od protistrany, a to se závazkem zpětného odprodeje těchto
cenných papírů za stanovenou cenu a k budoucímu datu, které je
určeno nebo které má být určeno;
(6)
„zapůjčením cenných papírů“ a
„zapůjčením si cenných papírů“ se rozumí transakce, jimiž
instituce nebo její protistrana převádí cenné papíry a tento převod
je spojen se závazkem vypůjčitele vrátit k určitému budoucímu
datu nebo na požádání převodce cenné papíry stejné hodnoty,
přičemž u instituce převádějící cenné papíry jde o zapůjčení
cenných papírů a u instituce, na kterou jsou cenné papíry převedeny,
jde o zapůjčení si cenných papírů;
(7)
„sekuritizací“ se rozumí sekuritizace, jak je
definována v čl. 4 odst. 1 bodě 61 nařízení č.
575/2013[10];

(8)
„korporátními dluhopisy“ se rozumějí dluhové
nástroje emitované podnikem, který fakticky produkuje zboží nebo
nefinanční služby nebo s nimi obchoduje;
(9)
„oceňováním podle tržní hodnoty“ se rozumí
ocenění pozic uskutečňované pomocí uzavíracích cen, které jsou
snadno k dispozici a které jsou získávány z nezávislých zdrojů,
včetně burzovních cen, cen z obrazovek či kotace od
několika renomovaných nezávislých makléřů;
(10)
„oceňováním podle modelu“ se rozumí
ocenění, které musí být stanoveno prostřednictvím srovnávacího
standardu, extrapolováno či jinak vypočítáno z jednoho nebo více
tržních vstupů;
(11)
„metodou založenou na zůstatkové hodnotě“
se rozumí metoda oceňování, která bere v úvahu pořizovací cenu
aktiva a upravuje tuto hodnotu o odpisy prémií (nebo slev) do doby splatnosti;
(12)
„fondem peněžního trhu s konstantní
čistou hodnotou aktiv“ (dále jen „fond s konstantní čistou
hodnotou aktiv“) se rozumí fond peněžního trhu, který zachovává
neměnnou čistou hodnotu aktiv na podílovou jednotku nebo akcii,
přičemž příjem ve fondu narůstá každý den, nebo může být
vyplacen investorovi a aktiva jsou obvykle oceňována metodou založenou na
zůstatkové hodnotě nebo je čistá hodnota aktiv zaokrouhlena na
nejbližší procentní bod či jeho ekvivalent v měnové jednotce;
(13)
„krátkodobým fondem peněžního trhu“ se rozumí
fond peněžního trhu, který investuje do způsobilých nástrojů
peněžního trhu uvedených v čl. 9 odst. 1;
(14)
„standardním fondem peněžního trhu“ se rozumí
fond peněžního trhu, který investuje do způsobilých nástrojů
peněžního trhu uvedených v čl. 9 odst. 1 a 2;
(15)
„úvěrovou institucí“ se rozumí úvěrová
instituce podle definice v čl. 4 odst. 1 nařízení č.
575/2013;
(16)
„příslušným orgánem fondu peněžního trhu“
se rozumí:
a)      v případě SKIPCP
příslušný orgán domovského členského státu SKIPCP určený v
souladu s článkem 97 směrnice 2009/65/ES;
b)      v případě unijního
alternativního investičního fondu příslušný orgán domovského
členského státu alternativního investičního fondu, jak je definován v
čl. 4 odst. 1 písm. p) směrnice 2011/61/EU;
c)      v případě mimounijního
alternativního investičního fondu:
i)        příslušný orgán členského
státu, v němž je mimounijní alternativní investiční fond nabízen v
Unii bez pasu;
ii)       příslušný orgán unijního správce
alternativního investičního fondu, který spravuje mimounijní alternativní
investiční fond, je-li tento fond nabízen v EU s pasem, nebo není-li
v Unii nabízen;
iii)      příslušný orgán referenčního
členského státu, není-li mimounijní alternativní investiční fond
spravován unijním správcem a je-li v Unii nabízen s pasem;
(17)
„domovským členským státem fondu
peněžního trhu“ se rozumí členský stát, v němž je fond
peněžního trhu povolen;
(18)
„váženou průměrnou splatností“ se rozumí
průměrná doba do závazné splatnosti (nebo doba zbývající do dalšího
data nastavení úrokové sazby na sazbu peněžního trhu, je-li kratší) všech
podkladových aktiv ve fondu, která odráží relativní podíl v každém aktivu;
(19)
„váženou průměrnou životností“ se rozumí
průměrná doba do závazné splatnosti všech podkladových aktiv ve
fondu, která odráží relativní podíl v každém aktivu;
(20)
„závaznou splatností“ se rozumí datum, k němuž
má být v plné výši splacena jistina cenného papíru a s ohledem na
nějž neexistuje žádná možnost volby;
(21)
„zbytkovou splatností“ se rozumí doba do závazné
splatnosti;
(22)
„krátkým prodejem“ se rozumí nekrytý prodej
nástrojů peněžního trhu.
Článek 3
Povolování fondů peněžního trhu
1.           Subjekt kolektivního
investování nesmí být usazen, nabízen nebo spravován v Unii jako fond
peněžního trhu, pokud mu nebylo uděleno povolení v souladu s tímto
nařízením.
Toto povolení je platné ve všech členských
státech.
2.           Subjekt kolektivního investování,
který potřebuje povolení jako SKIPCP podle směrnice 2009/65/ES, se
povolí jako fond peněžního trhu v rámci postupu pro udělení povolení
podle směrnice 2009/65/ES.
3.           Subjekt kolektivního
investování, který je alternativním investičním fondem, se povolí jako
fond peněžního trhu v rámci postupu pro udělení povolení
uvedeného v článku 4.
4.           Subjekt kolektivního
investování nesmí být povolen jako fond peněžního trhu, pokud se
příslušný orgán fondu peněžního trhu nepřesvědčí, že
dotyčný fond bude schopen splnit veškeré požadavky tohoto nařízení.
5.           Za účelem udělení
povolení předloží fond peněžního trhu svému příslušnému orgánu
tyto dokumenty:
a)      statut fondu nebo zakládací dokumenty;
b)      údaje o totožnosti správce;
c)      údaje o totožnosti depozitáře;
d)      popis fondů peněžního trhu
nabízených investorům nebo jakékoli informace o nich;
e)      popis opatření a postupů
nezbytných ke splnění požadavků uvedených v kapitolách II
až VII nebo jakékoli informace o nich;
f)       jakékoli jiné informace nebo dokumenty
požadované příslušným orgánem fondu peněžního trhu k
ověření splnění požadavků tohoto nařízení.
6.           O povoleních vydaných či
odejmutých podle tohoto nařízení informují příslušné orgány
čtvrtletně Evropský orgán pro cenné papíry a trhy.
7.           Evropský orgán pro cenné
papíry a trhy vede centrální veřejný rejstřík všech fondů
peněžního trhu, jimž bylo uděleno povolení podle tohoto
nařízení, s uvedením jejich druhu, správce a příslušného orgánu
fondu. Tento rejstřík se zpřístupní v elektronické podobě.
Článek 4
Postup pro udělení povolení alternativním investičním fondům,
které jsou fondem peněžního trhu
1.           Alternativní investiční
fond se povolí jako fond peněžního trhu pouze tehdy, pokud jeho
příslušný orgán schválil žádost správce alternativního investičního
fondu, který je povolen podle směrnice 2011/61/EU, o povolení spravovat
alternativní investiční fond, statut fondu a volbu depozitáře.
2.           Při podávání žádosti o
povolení spravovat alternativní investiční fond poskytne povolený správce
alternativního investičního fondu příslušnému orgánu fondu
peněžního trhu:
a)      písemnou dohodu s depozitářem;
b)      informace o pověření, pokud jde
o správu portfolia, řízení rizik a administrativní úkony
v souvislosti s alternativním investičním fondem;
c)      informace o investičních
strategiích, rizikovém profilu a jiných charakteristikách alternativního
investičního fondu, pro nějž bylo správci uděleno povolení ke
správě.
Příslušný orgán fondu peněžního trhu
může příslušný orgán správce alternativního investičního fondu
požádat o objasnění a informace ohledně dokumentace uvedené v
předchozím pododstavci nebo potvrzení, zda fondy peněžního trhu
spadají do oblasti působnosti povolení správce alternativního
investičního fondu ke správě fondu. Příslušný orgán správce
alternativního investičního fondu odpoví do deseti pracovních dnů od
podání žádosti příslušným orgánem fondu peněžního trhu.
3.           Případné následné
změny dokumentace uvedené v odstavci 2 musí správce alternativního
investičního fondu neprodleně oznámit příslušnému orgánu fondu
peněžního trhu.
4.           Příslušný orgán fondu
peněžního trhu může žádost správce alternativního investičního
fondu zamítnout pouze tehdy, pokud:
a)      správce nedodržuje toto nařízení;
b)      správce nedodržuje směrnici
2011/61/EU;
c)      správci neudělil jeho příslušný
orgán povolení spravovat fondy peněžního trhu;
d)      správce neposkytl dokumentaci uvedenou v
odstavci 2.
Před zamítnutím žádosti konzultuje
příslušný orgán fondu peněžního trhu příslušný orgán správce
alternativního investičního fondu
5.           Povolení alternativního
investičního fondu jako fondu peněžního trhu nesmí být
podmiňováno požadavkem, aby byl alternativní investiční fond
spravován správcem alternativního investičního fondu, jemuž bylo
uděleno povolení v domovském členském státě alternativního
investičního fondu, nebo aby správce alternativního investičního
fondu vykonával jakoukoli činnost v domovském členském státě
alternativního investičního fondu nebo aby v tomto členském
státě jejím výkonem pověřil třetí osobu.
6.           Správce alternativního
investičního fondu je do dvou měsíců od podání úplné žádosti
vyrozuměn o tom, zda bylo či nebylo uděleno povolení
alternativního investičního fondu jako fondu peněžního trhu.
7.           Příslušný orgán fondu
peněžního trhu povolení neudělí, brání-li alternativnímu
investičnímu fondu právní předpisy v nabízení podílových jednotek
nebo akcií v jeho domovském členském státě.
Článek 5
Používání označení „fond peněžního trhu“
1.           SKIPCP nebo alternativní
investiční fond používá označení „fond peněžního trhu“ ve vztahu
k sobě nebo podílovým jednotkám či akciím, které vydává, pouze pokud
mu bylo uděleno povolení v souladu s tímto nařízením.
SKIPCP nebo alternativní investiční fond
používá označení, které naznačuje fond peněžního trhu, nebo
výrazy jako „hotovost“, „likvidní“, „peněžní prostředky“, „pohotová
aktiva“, „podobné vkladům“ či obdobná slova, pouze pokud mu bylo
uděleno povolení v souladu s tímto nařízením.
2.           Používání označení „fond
peněžního trhu“ nebo označení, které naznačuje fond
peněžního trhu, či používání výrazů uvedených
v odstavci 1 zahrnuje jejich použití v jakýchkoli externích nebo
interních dokumentech, zprávách, prohlášeních, reklamách, sděleních,
dopisech či jiných materiálech určených budoucím investorům,
podílníkům, akcionářům či příslušným orgánům nebo
zamýšlených k předání těmto subjektům v písemné, ústní,
elektronické či jiné podobě.
Článek 6
Použitelná pravidla
1.           Fond peněžního trhu musí
vždy dodržovat ustanovení tohoto nařízení.
2.           Fond peněžního trhu,
který je SKIPCP, a jeho správce musí vždy dodržovat požadavky směrnice 2009/65/ES,
není-li v tomto nařízení stanoveno jinak.
3.           Fond peněžního trhu,
který je alternativním investičním fondem, a jeho správce musí vždy
dodržovat požadavky směrnice 2011/61/EU, není-li v tomto nařízení
stanoveno jinak.
4.           Správce fondu peněžního
trhu odpovídá za zajištění souladu s tímto nařízením. Správce je
odpovědný za ztráty nebo škodu vyplývající z nedodržení tohoto
nařízení.
5.           Toto nařízení nebrání
fondům peněžního trhu v tom, aby používaly přísnější
investiční limity, než jsou limity vyžadované tímto nařízením.
Kapitola II
Povinnosti týkající se investičních politik fondů peněžního trhu
Oddíl I
Obecná pravidla a způsobilá aktiva
Článek 7
Obecné zásady
1.           V případě
fondů peněžního trhu, které jsou tvořeny více než jedním
podfondem, je pro účely kapitol II až VII každý podfond
považován za samostatný fond peněžního trhu.
2.           Fond peněžního trhu,
který je povolen jako SKIPCP, nepodléhá povinnostem týkajícím se
investičních politik SKIPCP, které jsou stanoveny v článcích 49,
50 a 50a, v čl. 51 odst. 2 a v článcích 52
až 57 směrnice 2009/65/ES, není-li v tomto nařízení
výslovně stanoveno jinak.
Článek 8
Způsobilá aktiva
1.           Fond peněžního trhu
investuje pouze do jedné či několika níže uvedených kategorií
finančních aktiv a pouze za podmínek stanovených v tomto nařízení:
a)      nástroje peněžního trhu;
b)      vklady u úvěrových institucí;
c)      derivátové finanční nástroje;
d)      reverzní repo obchody.
2.           Fond peněžního trhu
nevykonává žádnou z těchto činností:
a)      investování do jiných aktiv, než jsou
aktiva uvedená v odstavci 1;
b)      krátký prodej nástrojů
peněžního trhu;
c)      získání přímé či nepřímé
expozice vůči kmenovým akciím nebo komoditám, včetně
prostřednictvím derivátů, certifikátů, které je nahrazují,
indexů, které jsou na nich založeny, či jakéhokoli jiného
prostředku nebo nástroje, který by vedl k takovéto expozici;
d)      uzavírání smluv o zapůjčení
nebo zapůjčení si cenných papírů a repo obchodů či
jakýchkoli jiných dohod, které by zatížily aktiva fondu peněžního trhu;
e)      výpůjčky a půjčky
hotovosti.
Článek 9
Způsobilé nástroje peněžního trhu
1.           Pro investici fondu
peněžního trhu jsou způsobilé nástroje peněžního trhu, které
splňují všechny tyto požadavky:
a)      spadají do jedné z kategorií
nástrojů peněžního trhu uvedených v čl. 50 odst. 1
písm. a), b), c) nebo h) směrnice 2009/65/ES;
b)      vykazují jednu z těchto
alternativních charakteristik:
i)        v době emise mají závaznou
splatnost v délce nejvýše 397 dnů;
ii)       mají zbytkovou splatnost v délce
nejvýše 397 dnů;
c)      emitentovi nástroje peněžního trhu
byl přidělen jeden ze dvou nejvyšších interních ratingových
stupňů podle pravidel stanovených v článcích 16 až 19
tohoto nařízení;
d)      pokud podstupuje expozici vůči
sekuritizaci, podléhá dodatečným požadavkům stanoveným
v článku 10.
2.           Standardní fond
peněžního trhu může investovat do nástrojů peněžního trhu,
u nichž se provádí pravidelná úprava výnosů v závislosti na
podmínkách peněžního trhu každých 397 dnů nebo
častěji, přičemž zbytková splatnost těchto nástrojů
nepřevyšuje dva roky.
3.           Ustanovení odst. 1
písm. c) se nevztahuje na nástroje peněžního trhu, které emitoval
nebo se za ně zaručil ústřední orgán nebo centrální banka
členského státu, Evropská centrální banka, Unie, Evropský mechanismus
stability nebo Evropská investiční banka.
Článek 10
Způsobilé sekuritizace
1.           Sekuritizace se považuje za
způsobilou, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)      podkladová expozice nebo skupina expozic
sestává výlučně z korporátních dluhopisů;
b)      podkladové korporátní dluhopisy mají
vysokou úvěrovou kvalitu a jsou likvidní;
c)      podkladové korporátní dluhopisy mají v
době emise závaznou splatnost v délce nejvýše 397 dnů, nebo mají
zbytkovou splatnost v délce nejvýše 397 dnů.
2.           Pro účely konzistentního
uplatňování odstavce 1 vypracuje Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
návrh regulačních technických norem, které specifikují:
a)      podmínky a okolnosti, za nichž se má za
to, že podkladová expozice nebo skupina expozic sestává výlučně
z korporátních dluhopisů;
b)      podmínky a číselné prahové hodnoty
určující, kdy mají korporátní dluhopisy vysokou úvěrovou kvalitu a
jsou likvidní.
3.           Evropský orgán pro cenné
papíry a trhy předloží Komisi návrh regulačních technických norem
podle prvního pododstavce do […].
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle
článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010/2010.
Článek 11
Způsobilé vklady u úvěrových institucí
Vklady u úvěrových institucí jsou
způsobilé pro investice fondu peněžního trhu, jsou-li splněny
všechny tyto podmínky:
a)           vklad je splatný na požádání nebo
jej lze kdykoli vybrat;
b)           splatnost vkladu činí nejvýše
dvanáct měsíců;
c)           úvěrová instituce má své sídlo
v členském státě nebo v případě, že má úvěrová
instituce sídlo ve třetí zemi, podléhá obezřetnostním pravidlům
považovaným za rovnocenná pravidlům stanoveným právními předpisy Unie
v souladu s postupem stanoveným v čl. 107 odst. 4 nařízení (EU)
č. 575/2013.
Článek 12
Způsobilé derivátové finanční nástroje
Derivátové finanční nástroje jsou
způsobilé pro investice fondu peněžního trhu, jsou-li obchodovány na
regulovaném trhu podle čl. 50 odst. 1 písm. a), b)
nebo c) směrnice 2009/65/ES nebo na mimoburzovním (OTC) trhu, a to
pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)           podkladovým aktivem derivátových
nástrojů jsou úrokové sazby, směnné kurzy, měny nebo indexy
představující jednu z těchto kategorií;
b)           derivátový nástroj slouží
výhradně k zajištění proti riziku durace nebo měnovému
riziku, které je spojeno s jinými investicemi fondu peněžního trhu;
c)           protistranami transakcí s OTC
deriváty jsou instituce, které podléhají obezřetnostní regulaci a dohledu
a které patří do kategorií schválených příslušnými orgány domovského
členského státu fondu peněžního trhu;
d)           OTC deriváty podléhají spolehlivému
a ověřitelnému ocenění, které se provádí každý den, a mohou být
z podnětu fondu peněžního trhu kdykoli za svou reálnou hodnotu
prodány, zrušeny nebo uzavřeny vzájemným započtením.
Článek 13
Způsobilé reverzní repo obchody
1.           Reverzní repo obchody jsou
způsobilé pro investice fondu peněžního trhu, pokud jsou splněny
všechny tyto podmínky:
a)      fond peněžního trhu má právo obchod
kdykoli ukončit, a to po oznámení podaném nejvýše dva pracovní dny
předem;
b)      tržní hodnota aktiv obdržených v rámci
reverzního repo obchodu v každém okamžiku odpovídá přinejmenším
hodnotě vydané hotovosti.
2.           Aktiva, která fond
peněžního trhu obdrží v rámci reverzního repo obchodu, musí být nástroji
peněžního trhu v souladu s článkem 9.
3.           Fond peněžního trhu
nesmí v rámci reverzního repo obchodu obdržet sekuritizace definované
v článku 10. Aktiva, která fond peněžního trhu obdrží v rámci
reverzního repo obchodu, nesmí být prodána, znovu investována, zastavena
či jinak převedena.
4.           Aktiva, která fond
peněžního trhu obdrží v rámci reverzního repo obchodu, jsou zahrnuta ve
výpočtu limitů pro diverzifikaci a koncentraci, jak jsou stanoveny
v tomto nařízení.
5.           Odchylně od odstavce 2
může fond peněžního trhu v rámci reverzního repo obchodu obdržet
likvidní převoditelné cenné papíry nebo nástroje peněžního trhu,
které nejsou v souladu s článkem 9, pokud uvedená aktiva
splňují jednu z těchto podmínek:
a)      mají vysokou úvěrovou kvalitu a
emitoval je nebo se za ně zaručil ústřední orgán nebo centrální
banka členského státu, Evropská centrální banka, Unie, Evropský
mechanismus stability, Evropská investiční banka;
b)      emitoval je nebo se za ně
zaručil ústřední orgán nebo centrální banka třetí země,
je-li emitentovi aktiva pocházejícímu ze třetí země
přidělen jeden ze dvou nejvyšších interních ratingových
stupňů podle pravidel stanovených v článcích 16 až 19.
Investoři fondu peněžního trhu musí být
informováni o aktivech, která fond peněžního trhu obdrží v rámci
reverzního repo obchodu podle prvního pododstavce.
Na aktiva obdržená v rámci reverzního repo
obchodu podle prvního pododstavce se vztahují pravidla stanovená
v čl. 14 odst. 6.
6.           Komise je zmocněna k
přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu
s článkem 44, které specifikují kvantitativní a kvalitativní
požadavky na likviditu vztahující se na aktiva uvedená v odstavci 5 a kvantitativní
a kvalitativní požadavky na úvěrovou kvalitu vztahující se na aktiva
uvedená v odst. 5 písm. a).
Komise za tímto účelem zohlední zprávu
uvedenou v čl. [509 odst. 3] nařízení (EU) č. 575/2013.
Komise přijme akt v přenesené
pravomoci uvedený v prvním pododstavci do 31. prosince 2014.
Oddíl II
Ustanovení o investičních politikách
Článek 14
Diverzifikace
1.           Fond peněžního trhu
investuje nejvýše 5 % svých aktiv do:
a)      nástrojů peněžního trhu téhož
emitenta;
b)      vkladů u téže úvěrové
instituce;
c)      jediné sekuritizace.
2.           Celková expozice
vůči sekuritizacím nesmí překročit 10 % aktiv fondu
peněžního trhu.
3.           Celková expozice
vůči riziku selhání téže protistrany fondu peněžního trhu
vyplývající z transakcí s OTC deriváty nesmí překročit 5 % jeho
aktiv.
4.           Celková výše hotovosti
poskytnuté téže protistraně fondu peněžního trhu v rámci reverzních
repo obchodů nesmí překročit 20 % jeho aktiv.
5.           Bez ohledu na individuální
limity stanovené v odstavcích 1 a 3 nesmí fond peněžního trhu
kombinovat níže uvedené nástroje, pokud by to vedlo k investování více než
10 % jeho aktiv do jednoho subjektu:
a)      investice do nástrojů peněžního
trhu emitovaných tímto subjektem;
b)      vklady u tohoto subjektu;
c)      OTC derivátové finanční nástroje
vedoucí k expozici vůči riziku selhání protistrany s ohledem na
tento subjekt.
6.           Odchylně od odst. 1
písm. a) může příslušný orgán fondu peněžního trhu povolit,
aby fond v souladu se zásadou rovnoměrného rozložení rizika investoval až
100 % svých aktiv do různých nástrojů peněžního trhu, které
emitoval nebo se za ně zaručil ústřední, regionální nebo místní
orgán či centrální banka členského státu, Evropská centrální banka,
Unie, Evropský mechanismus stability nebo Evropská investiční banka,
ústřední orgán nebo centrální banka třetí země nebo veřejná
mezinárodní organizace, k níž náleží jeden či více členských
států.
První pododstavec se použije pouze tehdy, jsou-li
splněny všechny tyto požadavky:
a)      fond peněžního trhu drží nástroje
peněžního trhu pocházející nejméně ze šesti různých emisí
příslušného emitenta;
b)      fond peněžního trhu omezí investice
do nástrojů peněžního trhu z téže emise na nejvýše 30 % svých
aktiv;
c)      fond peněžního trhu ve statutu nebo
zakládacích dokumentech výslovně uvede ústřední, regionální nebo
místní orgán či centrální banku členského státu, Evropskou centrální
banku, Unii, Evropský mechanismus stability nebo Evropskou investiční
banku, ústřední orgán nebo centrální banku třetí země nebo
veřejnou mezinárodní organizaci, k níž náleží jeden či více
členských států, emitující nebo zaručující nástroje
peněžního trhu, do nichž zamýšlí investovat více než 5 % svých aktiv;
d)      fond peněžního trhu ve svém
prospektu a propagačních sděleních výrazně uvede prohlášení,
které upozorňuje na použití této odchylky a uvede ústřední,
regionální nebo místní orgány či centrální banku členského státu,
Evropskou centrální banku, Unii, Evropský mechanismus stability, Evropskou
investiční banku, ústřední orgán nebo centrální banku třetí
země nebo veřejnou mezinárodní organizaci, k níž náleží jeden nebo
více členských států, emitující nebo zaručující nástroje
peněžního trhu, do nichž zamýšlí investovat více než 5 % svých aktiv.
7.           Společnosti, které pro
účely konsolidované účetní závěrky podle směrnice Rady
83/349/EHS[11]
nebo v souladu s uznávanými mezinárodními účetními pravidly náleží do
stejné skupiny, se pro účely výpočtu limitů uvedených v
odstavci 1 až 5 považují za jeden subjekt.
Článek 15
Koncentrace
1.           Fond peněžního trhu
nesmí držet více než 10 % nástrojů peněžního trhu emitovaných
jedním emitentem
2.           Limit uvedený v
odstavci 1 se nepoužije s ohledem na držbu nástrojů peněžního
trhu emitovaných nebo zaručených ústředním, regionálním nebo místním
orgánem či centrální bankou členského státu, Evropskou centrální
bankou, Unií, Evropským mechanismem stability nebo Evropskou investiční
bankou, ústředním orgánem nebo centrální bankou třetí země nebo
veřejnou mezinárodní organizací, k níž náleží jeden či více
členských států.
ODDÍL III
ÚVĚROVÁ KVALITA NÁSTROJŮ PENĚŽNÍHO TRHU
Článek 16
Postup interního hodnocení
1.           Správce peněžního fondu
stanoví, zavede a konzistentně uplatňuje obezřetný
a důkladný postup interního hodnocení pro stanovení úvěrové
kvality nástrojů peněžního trhu s přihlédnutím k emitentovi
nástroje a charakteristikám samotného nástroje.
2.           Postup interního hodnocení je
založen na interním ratingovém systému a na obezřetných, důkladných,
systematických a kontinuálních metodách přidělování ratingu. Metody
přidělování ratingu podléhají validaci ze strany správce na
základě minulých zkušeností a empirických důkazů,
včetně zpětného testování.
3.           Postup interního hodnocení
splňuje tyto požadavky:
a)      správce fondu peněžního trhu
zajistí, aby informace použité při přidělování interního
úvěrového ratingu byly dostatečně kvalitní a aktuální a aby
pocházely ze spolehlivých zdrojů. Správce zavede a udržuje účinný
proces získávání a aktualizace příslušných informací o charakteristikách
emitentů.
b)      správce fondu peněžního trhu
přijme a provede odpovídající opatření s cílem zajistit, aby bylo
přidělování interních ratingů založeno na důkladné analýze
všech informací, které jsou k dispozici a které jsou relevantní, a aby
zahrnovalo všechny relevantní příčinné faktory, které ovlivňují
úvěruschopnost emitenta;
c)      správce fondu peněžního trhu
průběžně sleduje přidělené interní ratingy
a všechny přidělené interní ratingy nejméně jednou
ročně přezkoumá. Správce přezkoumá přidělený
rating pokaždé, dojde-li k podstatné změně, která by mohla mít dopad
na interní úvěrový rating. Správce přijme vnitřní opatření
ke sledování dopadů změn makroekonomických podmínek, podmínek na
finančním trhu nebo situace konkrétního emitenta na jeho interní
úvěrové ratingy;
d)      pokud úvěrová ratingová agentura
zaregistrovaná u Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy
přidělí emitentovi nástrojů peněžního trhu úvěrový
rating, snížení ratingu pod dva nejvyšší krátkodobé úvěrové ratingy
používané touto agenturou se pro účely písmene c) považuje za
podstatnou změnu a vyžaduje, aby správce provedl nový postup pro
přidělení ratingu;
e)      metody přidělování ratingu jsou
nejméně jednou ročně přezkoumány s cílem určit, zda
jsou i nadále vhodné pro stávající portfolio a vnější podmínky;
f)       pokud se změní metodika, modely
nebo klíčové předpoklady ratingů používané v postupech
interního hodnocení, přezkoumá správce fondu peněžního trhu všechny
dotčené interní úvěrové ratingy, a to co nejdříve,
nejpozději však do jednoho měsíce od provedení změny;
g)      přidělení interních
ratingů a jejich pravidelné přezkumy správcem fondu peněžního
trhu nesmí provádět osoby, které vykonávají správu portfolia fondu
peněžního trhu nebo které za ni odpovídají.
Článek 17
Interní ratingový systém
1.           Každému emitentovi
nástrojů peněžního trhu, do nichž fond peněžního trhu hodlá
investovat, se na základě postupu interního hodnocení přidělí
interní rating.
2.           Struktura interního
ratingového systému splňuje všechny tyto požadavky:
a)      interní ratingový systém je založen na
jednotné ratingové stupnici, která odráží výhradně kvantifikaci
úvěrového rizika emitenta. Ratingová stupnice má šest stupňů pro
emitenty, kteří nejsou v selhání, a jeden pro emitenty, kteří jsou
v selhání;
b)      existuje jasný vztah mezi ratingovými
stupni emitentů, které odrážejí úvěrové riziko emitenta, a
ratingovými kritérii používanými k rozlišení dané úrovně úvěrového
rizika;
c)      interní ratingový systém zohledňuje
krátkodobý charakter nástrojů peněžního trhu.
3.           Ratingová kritéria uvedená v
odst. 2 písm. b) splňují všechny tyto požadavky:
a)      zahrnují přinejmenším kvantitativní
a kvalitativní měřítka a ukazatele týkající se emitenta daného
nástroje a makroekonomickou situaci a situaci na finančním trhu;
b)      vztahují se na společné číselné
a kvalitativní referenční hodnoty používané k posouzení kvantitativních a
kvalitativních ukazatelů;
c)      jsou vhodná pro danou kategorii emitenta.
Rozlišují se nejméně tyto kategorie emitentů: státní, regionální nebo
místní orgán veřejné moci, finanční společnosti a
nefinanční společnosti;
d)      v případě expozice
vůči sekuritizacím zohledňují úvěrové riziko emitenta,
strukturu sekuritizace a úvěrové riziko podkladových aktiv.
Článek 18
Dokumentace
1.           Správce fondu peněžního
trhu zdokumentuje svůj postup interního hodnocení a interní ratingový
systém. Dokumentace zahrnuje:
a)      návrh postupů interního hodnocení a
interních ratingových systémů a podrobné údaje o jejich používání
poskytnuté způsobem, který příslušným orgánům umožňuje
pochopit přidělování konkrétních stupňů a posoudit vhodnost
přiděleného stupně;
b)      odůvodnění a analýzu
podporující výběr ratingových kritérií ze strany správce a četnost
jejich přezkumu. Tato analýza zahrnuje parametry, model a omezení modelu
použitého k výběru ratingových kritérií;
c)      všechny podstatné změny v postupu
interního hodnocení, včetně určení příčin těchto
změn;
d)      organizaci postupu interního hodnocení,
včetně procesu přidělování ratingu a struktury
vnitřní kontroly;
e)      úplnou historii všech interních
ratingů přidělených emitentům a uznaným
ručitelům;
f)       data, kdy byly interní ratingy
přiděleny;
g)      základní údaje a metodiku použitou k
odvození interního ratingu, včetně klíčových
předpokladů ratingů;
h)      totožnost osoby nebo osob
odpovědných za přidělení interního ratingu.
2.           Postup interního hodnocení je
podrobně popsán ve statutu nebo zakládacích dokumentech fondu
peněžního trhu a veškeré dokumenty uvedené v odstavci 1 se
zpřístupní na žádost příslušných orgánů fondu peněžního
trhu a příslušných orgánů správce fondu peněžního trhu.
Článek 19
Akty v přenesené pravomoci
Komise je zmocněna k přijímání
aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 44,
které upřesňují tyto body:
a)           podmínky, za nichž se metodiky
přidělování ratingu považují za obezřetné, důkladné,
systematické a kontinuální, a podmínky validace podle čl. 16
odst. 2;
b)           vymezení jednotlivých
stupňů s ohledem na kvantifikaci úvěrového rizika emitenta
uvedených v čl. 17 odst. 2 písm. a) a kritéria pro kvantifikaci
úvěrového rizika uvedená v čl. 17 odst. 2 písm. b);
c)           přesné referenční hodnoty
pro každý kvalitativní ukazatel a číselné referenční hodnoty pro
každý kvantitativní ukazatel. Tyto referenční hodnoty ukazatelů se
uvedou pro každý ratingový stupeň s ohledem na kritéria uvedená v
čl. 17 odst. 3;
d)           význam pojmu podstatná změna
podle čl. 16 odst. 3 písm. c).
Článek 20
Řízení hodnocení úvěrové kvality
1.           Postupy interního hodnocení
schválí vrcholné vedení, řídící orgán a funkce dohledu správce fondu
peněžního trhu, pokud existuje.
Tyto strany mají náležité povědomí o
postupech interního hodnocení, interních ratingových systémech a metodikách
přidělování ratingu, které správce používá, a plně chápou
informace uvedené v souvisejících zprávách.
2.           Analýza profilu
úvěrového rizika fondu peněžního trhu založená na interních ratinzích
je základní součástí zpráv předkládaných stranám uvedeným v
odstavci 1. Tyto zprávy uvádějí přinejmenším rizikový profil
podle jednotlivých stupňů, migraci mezi jednotlivými stupni, odhad
příslušných parametrů pro jednotlivé stupně a porovnání
skutečných poměrů selhání. Četnost podávání zpráv závisí na
významu a druhu informací, přičemž zprávy jsou předkládány
nejméně jednou ročně.
3.           Vrcholné vedení
průběžně zajišťuje řádné fungování postupu interního
hodnocení.
Vrcholné vedení je pravidelně informováno o
výsledcích procesu interního hodnocení, oblastech, v nichž byly zjištěny
nedostatky, a snahách a opatřeních přijatých k nápravě
zjištěných nedostatků.
Kapitola III
Povinnosti týkající se řízení rizik fondů peněžního trhu
Článek 21
Pravidla týkající se portfolia krátkodobých fondů peněžního trhu
Krátkodobý fond peněžního trhu
v každém okamžiku splňuje všechny tyto požadavky týkající se
portfolia:
a)           jeho portfolio má váženou
průměrnou splatnost nejvýše 60 dnů;
b)           jeho portfolio má váženou
průměrnou životnost nejvýše 120 dnů;
c)           nejméně 10 % jeho aktiv se
skládá z aktiv splatných do jednoho dne. Krátkodobý fond peněžního trhu
nesmí nabývat jiná aktiva než aktiva splatná do jednoho dne, pokud by získání
těchto aktiv vedlo k tomu, že krátkodobý fond peněžního trhu
investuje méně než 10 % svého portfolia do aktiv splatných do jednoho
dne;
d)           nejméně 20 % jeho aktiv se
skládá z aktiv splatných do jednoho týdne. Krátkodobý fond peněžního trhu
nesmí nabývat jiná aktiva než aktiva splatná do jednoho týdne, pokud by získání
těchto aktiv vedlo k tomu, že krátkodobý fond peněžního trhu
investuje méně než 20 % svého portfolia do aktiv splatných do jednoho
týdne.
Článek 22
Pravidla týkající se portfolia standardních fondů peněžního trhu
1.           Standardní fond
peněžního trhu v každém okamžiku splňuje všechny tyto požadavky:
a)      jeho portfolio má v každém okamžiku
váženou průměrnou splatnost nejvýše šest měsíců;
b)      jeho portfolio má v každém okamžiku
váženou průměrnou životnost nejvýše dvanáct měsíců;
c)      nejméně 10 % jeho aktiv se
skládá z aktiv splatných do jednoho dne. Standardní fond peněžního trhu
nesmí nabývat jiná aktiva než aktiva splatná do jednoho dne, pokud by získání
těchto aktiv vedlo k tomu, že standardní fond peněžního trhu
investuje méně než 10 % svého portfolia do aktiv splatných do jednoho
dne;
d)      nejméně 20 % jeho aktiv se
skládá z aktiv splatných do jednoho týdne. Standardní fond peněžního trhu
nesmí nabývat jiná aktiva než aktiva splatná do jednoho týdne, pokud by získání
těchto aktiv vedlo k tomu, že standardní fond peněžního trhu
investuje méně než 20 % svého portfolia do aktiv splatných do jednoho
týdne.
2.           Standardní fond
peněžního trhu smí investovat až 10 % svých aktiv do nástrojů
peněžního trhu emitovaných jedním subjektem.
3.           Nehledě na individuální
limit stanovený v odstavci 2 smí standardní fond peněžního trhu
kombinovat níže uvedené nástroje, pokud by to vedlo k investování až 15 %
jeho aktiv do jednoho subjektu:
a)      investice do nástrojů peněžního
trhu emitovaných tímto subjektem;
b)      vklady u tohoto subjektu;
c)      OTC derivátové finanční nástroje
vedoucí k expozici vůči riziku selhání protistrany s ohledem na
tento subjekt.
4.           Investoři fondu
peněžního trhu musí být informováni o veškerých aktivech v portfoliu,
která standardní fond peněžního trhu investuje podle odstavců 2 a 3.
5.           Standardní fond
peněžního trhu nesmí mít podobu fondu s konstantní čistou hodnotou
aktiv.
Článek 23
Úvěrové ratingy fondů peněžního trhu
Fond peněžního trhu ani jeho správce si
nevyžádá od úvěrové ratingové agentury rating tohoto fondu peněžního
trhu ani takovýto rating nefinancuje.
Článek 24
Politika založená na zásadě „poznej svého klienta“
1.           Správce fondu peněžního
trhu vytvoří, zavede a uplatňuje postupy a postupuje s náležitou
péčí s cílem určit počet investorů do fondu
peněžního trhu, jejich potřeby a chování a výši jejich podílů,
aby bylo možno náležitě předvídat účinek současných žádostí
o odkoupení ze strany několika investorů. Za tímto účelem zváží
správce fondu peněžního trhu alespoň tyto faktory:
a)      identifikovatelná struktura potřeb
investorů v oblasti hotovosti;
b)      odbornost jednotlivých investorů;
c)      averze jednotlivých investorů
vůči riziku;
d)      míra korelace nebo úzké vazby mezi
jednotlivými investory do fondu peněžního trhu.
2.           Správce fondu peněžního
trhu zajistí, aby:
a)      hodnota podílových jednotek nebo akcií
v držení jednoho investora v žádném okamžiku nepřekročila
hodnotu aktiv splatných do jednoho dne;
b)      vyplacení určitého investora
nemělo významný dopad na povahu fondu peněžního trhu z hlediska
likvidity.
Článek 25
Zátěžové testy
1.           Pro každý fond peněžního
trhu jsou zavedeny důkladné zátěžové testy, které umožňují
určit možné události nebo budoucí změny hospodářských podmínek,
jež by mohly mít na fond peněžního trhu nepříznivý dopad. Správce
fondu peněžního trhu pravidelně provádí zátěžové testy a
vypracuje akční plány pro různé možné scénáře.
Zátěžové testy jsou založeny na objektivních
kritériích a zvažují dopady závažných věrohodných scénářů.
Scénáře pro zátěžové testy berou v úvahu referenční parametry
zahrnující alespoň tyto faktory:
a)      hypotetické změny v úrovni likvidity
aktiv v portfoliu fondu peněžního trhu;
b)      hypotetické změny v úrovni
úvěrového rizika aktiv v portfoliu fondu peněžního trhu,
včetně úvěrových a ratingových událostí;
c)      hypotetické pohyby úrokových sazeb;
d)      hypotetické objemy žádostí o odkoupení.
2.           V případě fondu s
konstantní čistou hodnotou aktiv zátěžové testy navíc odhadnou pro
jednotlivé scénáře rozdíl mezi konstantní čistou hodnotou aktiv na
podílovou jednotku nebo akcii a čistou hodnotou aktiv na podílovou
jednotku nebo akcii, včetně dopadu tohoto rozdílu na rezervu
k udržení čisté hodnoty aktiv.
3.           Pokud zátěžový test
odhalí zranitelnost fondu peněžního trhu, přijme jeho správce
opatření na podporu stability fondu peněžního trhu, včetně
opatření, která posilují likviditu nebo kvalitu aktiv fondu.
4.           Zátěžové testy se
provádějí s četností, kterou určí správní rada správce fondu
peněžního trhu po zvážení vhodného a přiměřeného intervalu
na základě tržních podmínek a případných plánovaných změn v
portfoliu fondu peněžního trhu. Zátěžové testy se provádějí
nejméně jednou ročně.
5.           Správní radě správce
fondu peněžního trhu se předloží k přezkoumání obsáhlá zpráva
s výsledky zátěžových testů. Správní rada v případě
potřeby navrhovaný akční plán pozmění a schválí konečný akční
plán.
Zpráva s výsledky zátěžových testů a
akční plán se vypracují v písemné podobě a uchovávají se po dobu
nejméně pěti let.
6.           Zpráva s výsledky
zátěžových testů se předloží příslušným orgánům
správce a fondu peněžního trhu. Příslušné orgány zašlou zprávu
Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy.
7.           Evropský orgán pro cenné
papíry a trhy vydá pokyny za účelem upřesnění společných
referenčních parametrů scénářů pro zátěžové testy,
které mají být zahrnuty do zátěžových testů, se
zohledněním faktorů uvedených v odstavci 1. Pokyny se
aktualizují nejméně jednou ročně s přihlédnutím k
nejnovějšímu vývoji na trhu.
Kapitola IV
Pravidla oceňování
Článek 26
Oceňování aktiv fondu peněžního trhu
1.           Aktiva fondu peněžního
trhu se oceňují nejméně jednou denně.
2.           Aktiva fondu peněžního
trhu se oceňují pokud možno podle tržní hodnoty.
3.           Při tržním
oceňování se aktiva oceňují podle té ceny poptávky či nabídky,
která je obezřetnější, vyjma případů, kdy může
instituce uzavřít za cenu střed.
Při tržním oceňování se používají pouze
kvalitní tržní údaje. Kvalita tržních údajů se posuzuje na základě
všech těchto faktorů:
a)      počet a kvalita protistran;
b)      objem a obrat daného aktiva na trhu;
c)      celková jmenovitá hodnota emise a podíl
emise, jenž fond peněžního trhu zamýšlí koupit nebo prodat.
4.           Není-li tržní ocenění
možné nebo nejsou-li tržní údaje dostatečně kvalitní, aktivum fondu
peněžního trhu se konzervativně ocení pomocí modelu.
Model přesně odhaduje vnitřní
hodnotu aktiva na základě těchto aktuálních klíčových
faktorů:
a)      objem a obrat daného aktiva na trhu;
b)      celková jmenovitá hodnota emise a podíl
emise, jenž fond peněžního trhu zamýšlí koupit nebo prodat;
c)      tržní riziko, úrokové riziko a
úvěrové riziko spojené s aktivem.
Při oceňování podle modelu se nesmí
používat oceňovací modely založené na zůstatkové hodnotě.
5.           Kromě metody
oceňování podle tržní hodnoty podle odstavců 2 a 3 a metody
oceňování podle modelu podle odstavce 4 mohou být aktiva fondu s
konstantní čistou hodnotou aktiv oceněna rovněž pomocí metody
založené na zůstatkové hodnotě.
Článek 27
Výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii
1.           „Čistá hodnota aktiv na
podílovou jednotku nebo akcii“ se vypočítá jako rozdíl mezi součtem
všech aktiv fondu peněžního trhu a součtem všech závazků fondu
oceněných v souladu s metodou oceňování podle tržní hodnoty a metodou
oceňování podle modelu vydělený počtem podílových jednotek nebo
akcií fondu v oběhu.
Čistá hodnota aktiv na podílovou jednotku
nebo akcii se vypočítá pro každý fond peněžního trhu bez ohledu na
to, zda je fondem s konstantní čistou hodnotou aktiv, či nikoli.
2.           Je-li čistá hodnota
aktiv zveřejněna v měnové jednotce, zaokrouhlí se čistá
hodnota aktiv na podílovou jednotku nebo akcii na nejbližší bazický bod nebo
jeho ekvivalent.
3.           Čistá hodnota aktiv na
podílovou jednotku nebo akcii fondu peněžního trhu se vypočítá
nejméně jednou denně.
4.           „Konstantní čistá
hodnota aktiv na podílovou jednotku nebo akcii“ se vypočítá jako rozdíl
mezi součtem všech aktiv fondu s konstantní čistou hodnotou aktiv
a součtem všech závazků tohoto fondu oceněných v souladu s
metodou založenou na zůstatkové hodnotě vydělený počtem
podílových jednotek nebo akcií fondu v oběhu.
5.           Je-li čistá hodnota
aktiv zveřejněna v měnové jednotce, může být konstantní
čistá hodnota aktiv na podílovou jednotku nebo akcii fondu s konstantní
čistou hodnotou aktiv zaokrouhlena na nejbližší procentní bod nebo jeho
ekvivalent.
6.           U fondu s konstantní
čistou hodnotou aktiv se trvale sleduje rozdíl mezi konstantní čistou
hodnotou aktiv na podílovou jednotku nebo akcii a čistou hodnotou
aktiv na podílovou jednotku nebo akcii.
Článek 28
Emisní cena a cena vyplacení
1.           Podílové jednotky nebo akcie
fondu peněžního trhu se vydávají nebo vyplácejí za hodnotu, která se rovná
čisté hodnotě aktiv na podílovou jednotku nebo akcii fondu.
2.           Odchylně od odstavce 1
se podílové jednotky nebo akcie fondu s konstantní čistou hodnotou aktiv
vydávají nebo vyplácejí za hodnotu, která se rovná konstantní čisté
hodnotě aktiv na podílovou jednotku nebo akcii fondu.
Kapitola V
Zvláštní požadavky na fondy s konstantní čistou hodnotou aktiv
Článek 29
Další požadavky na fondy s konstantní čistou hodnotou aktiv
1.           Je-li čistá hodnota
aktiv zveřejněna v měnové jednotce, nesmí fond peněžního
trhu při oceňování používat metodu založenou na zůstatkové
hodnotě ani inzerovat konstantní čistou hodnotu aktiv na podílovou
jednotku nebo akcii či zaokrouhlovat konstantní čistou hodnotu aktiv
na podílovou jednotku nebo akcii na nejbližší procentní bod nebo jeho
ekvivalent, pokud nebyl výslovně povolen jako fond s konstantní
čistou hodnotou aktiv.
2.           Fond s konstantní čistou
hodnotou aktiv musí splňovat všechny tyto dodatečné požadavky:
a)      vytvořil rezervu k udržení
čisté hodnoty aktiv v souladu s požadavky článku 30;
b)      příslušný orgán fondu s konstantní
hodnotou aktiv je spokojen s podrobným plánem fondu s konstantní hodnotou
aktiv, který upřesňuje podmínky použití rezervy v souladu s
článkem 31;
c)      příslušný orgán fondu s konstantní
čistou hodnotou aktiv je spokojen s opatřeními fondu k
doplnění rezervy a s finanční silou subjektu, který má doplnění
rezervy financovat;
d)      statut nebo zakládací dokumenty fondu s
konstantní čistou hodnotou aktiv stanoví jednoznačné postupy pro
přeměnu fondu s konstantní čistou hodnotou aktiv na fond
peněžního trhu, který nesmí používat účetní metodu založenou na
zůstatkové hodnotě ani zaokrouhlování;
e)      fond s konstantní čistou hodnotou
aktiv a jeho správce mají jasné a transparentní struktury řízení,
které jednoznačně určují a přidělují povinnosti
jednotlivých úrovní řízení;
f)       fond s konstantní čistou hodnotou
zavedl jednoznačné a účinné nástroje komunikace s investory, které
zajišťují okamžité informování ohledně možného použití nebo
doplnění rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv a
přeměny fondu s konstantní čistou hodnotou aktiv;
g)      statut nebo zakládací dokumenty fondu s
konstantní čistou hodnotou aktiv jednoznačně uvádějí, že
tento fond nemůže obdržet jinou externí podporu než prostřednictvím
rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv.
Článek 30
Rezerva k udržení čisté hodnoty aktiv
1.           Každý fond s konstantní
čistou hodnotou aktiv vytvoří a udržuje rezervu k udržení
čisté hodnoty aktiv, která v každém okamžiku činí nejméně
3 % celkové hodnoty aktiv fondu s konstantní čistou hodnotou aktiv.
Celková hodnota aktiv fondu s konstantní čistou hodnotou aktiv se vypočítá
jako součet hodnot všech aktiv fondu peněžního trhu, které byly
stanoveny v souladu s čl. 26 odst. 3 nebo 4.
Rezerva k udržení čisté hodnoty aktiv se
používá výhradně k pokrytí rozdílu mezi konstantní čistou hodnotou
aktiv na podílovou jednotku nebo akcii fondu s konstantní čistou
hodnotou aktiv a čistou hodnotou aktiv na podílovou jednotku nebo akcii
tohoto fondu, jak je stanoveno v článku 31.
2.           Částky v rezervě
k udržení čisté hodnoty aktiv se nezahrnují do výpočtu
čisté hodnoty aktiv nebo konstantní čisté hodnoty aktiv fondu s
konstantní čistou hodnotou aktiv.
3.           Rezervu k udržení
čisté hodnoty aktiv tvoří pouze hotovost.
4.           Rezerva k udržení
čisté hodnoty aktiv je uložena na chráněném účtu rezervy, který
je založen u úvěrové instituce, jež splňuje požadavky stanovené v
čl. 11 písm. c), a to jménem a na účet fondu peněžního
trhu.
Účet rezervy je oddělen od ostatních
účtů fondu peněžního trhu, od účtů správce fondu
peněžního trhu, od účtů ostatních klientů úvěrové
instituce a od účtů jiných subjektů financujících rezervu
k udržení čisté hodnoty aktiv.
Účet rezervy ani částky na účtu
rezervy nesmí být předmětem zástavního práva nebo dohody o
zajištění. V případě platební neschopnosti správce fondu
peněžního trhu, úvěrové instituce, u níž je účet založen, nebo
subjektu, který rezervu k udržení čisté hodnoty aktiv financoval,
nesmí být účet rezervy k dispozici pro rozdělení
věřitelům subjektu v platební neschopnosti ani zpeněžení
v jejich prospěch.
5.           Účet rezervy se použije
výhradně ve prospěch fondu peněžního trhu. Převod
finančních prostředků z účtu rezervy se uskuteční
pouze za podmínek stanovených v čl. 31 odst. 2
písm. b) a odst. 3 písm. a).
6.           Depozitář fondu s
konstantní čistou hodnotou aktiv ověří, zda je případný
převod z účtu rezervy v souladu s ustanoveními této kapitoly.
7.           Fond s konstantní čistou
hodnotou aktiv písemně vyhotoví jednoznačná a podrobná ujednání se
subjektem, který má financovat doplnění rezervy k udržení čisté
hodnoty aktiv. Tato ujednání obsahují výslovný závazek týkající se financování
doplnění rezervy a vyžadují, aby subjekt financoval doplnění rezervy
z vlastních finančních zdrojů.
Ujednání o doplnění rezervy a údaje o
totožnosti subjektu, který má doplnění rezervy financovat, jsou uvedeny ve
statutu nebo zakládacích dokumentech fondu s konstantní čistou hodnotou
aktiv.
Článek 31
Použití rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv
1.           Rezerva k udržení
čisté hodnoty aktiv se použije pouze v případě úpisů a
odkoupení za účelem vyrovnání rozdílu mezi konstantní čistou hodnotou
aktiv na podílovou jednotku nebo akcii a čistou hodnotou aktiv na
podílovou jednotku nebo akcii.
2.           Pro účely
odstavce 1 v případě úpisů:
a)      je-li konstantní čistá hodnota
aktiv, za niž je podílová jednotka nebo akcie upsána, vyšší než čistá
hodnota aktiv na podílovou jednotku nebo akcii, připíše se kladný rozdíl
na účet rezervy;
b)      je-li konstantní čistá hodnota
aktiv, za niž je podílová jednotka nebo akcie upsána, nižší než čistá
hodnota aktiv, odepíše se záporný rozdíl z účtu rezervy.
3.           Pro účely
odstavce 1 v případě odkoupení:
a)      je-li konstantní čistá hodnota
aktiv, za niž je podílová jednotka nebo akcie odkoupena, vyšší než čistá
hodnota aktiv na podílovou jednotku nebo akcii, odepíše se záporný rozdíl z
účtu rezervy;
b)      je-li konstantní čistá hodnota aktiv,
za niž je podílová jednotka nebo akcie odkoupena, nižší než čistá hodnota
aktiv na podílovou jednotku nebo akcii, připíše se kladný rozdíl na
účet rezervy.
Článek 32
Postup eskalace
1.           Fond s konstantní čistou
hodnotou aktiv vytvoří a zavede postup eskalace, který zajišťuje, aby
záporný rozdíl mezi konstantní čistou hodnotou aktiv na podílovou jednotku
nebo akcii a čistou hodnotou aktiv na podílovou jednotku nebo akcii byl
včas zvážen osobami, které jsou oprávněné za fond jednat.
2.           Postup eskalace vyžaduje,
aby:
a)      v případě, že záporný rozdíl
dosáhne 10 bazických bodů nebo ekvivalentu, je-li čistá hodnota
aktiv zveřejněna v měnové jednotce, bylo informováno vrcholné
vedení správce fondu s konstantní čistou hodnotou aktiv;
b)      v případě, že záporný rozdíl dosáhne
15 bazických bodů nebo ekvivalentu, je-li čistá hodnota aktiv
zveřejněna v měnové jednotce, byla informována správní rada
správce fondu s konstantní čistou hodnotou aktiv, příslušné orgány
tohoto fondu a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy;
c)      příslušné osoby posoudily
příčinu záporného rozdílu a přijaly náležitá opatření ke
snížení negativních dopadů.
Článek 33
Doplnění rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv
1.           Rezerva k udržení
čisté hodnoty aktiv musí být doplněna, pokud její výše klesne pod
3 %.
2.           Pokud nebyla rezerva
k udržení čisté hodnoty aktiv doplněna a výše rezervy
zůstane po dobu jednoho měsíce 10 bazických bodů pod
hodnotou 3 % uvedenou v čl. 30 odst. 1, fond
peněžního trhu automaticky přestává být fondem s konstantní
čistou hodnotou aktiv a nesmí používat metodu založenou na
zůstatkové hodnotě ani zaokrouhlování.
Fond s konstantní čistou hodnotou aktiv o tom
neprodleně písemně vyrozumí všechny investory, a to jasným a
srozumitelným způsobem.
Článek 34
Pravomoci příslušného orgánu s ohledem na rezervu k udržení
čisté hodnoty aktiv
1.           Příslušný orgán fondu s
konstantní čistou hodnotou aktiv je neprodleně vyrozuměn o
každém snížení výše rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv pod
3 %.
2.           Příslušný orgán fondu s
konstantní čistou hodnotou aktiv a Evropský orgán pro cenné papíry
a trhy jsou neprodleně vyrozuměny v případě, že výše
rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv klesne 10 bazických
bodů pod hodnotu 3 % uvedenou v čl. 30 odst. 1.
3.           Po oznámení podle
odstavce 1 příslušný orgán fond s konstantní čistou hodnotou
aktiv pozorně sleduje.
4.           Po oznámení podle
odstavce 2 příslušný orgán zkontroluje, zda byla rezerva
k udržení čisté hodnoty aktiv doplněna, nebo zda se fond
peněžního trhu přestal považovat za fond s konstantní čistou
hodnotou aktiv a informoval o tom své investory.
Kapitola VI
Externí podpora
Článek 35
Externí podpora
1.           Fond s konstantní čistou
hodnotou aktiv nesmí obdržet jinou externí podporu než v podobě a za
podmínek stanovených v článcích 30 až 34.
2.           Jiné fondy peněžního trhu
než fondy s čistou konstantní hodnotou aktiv nesmí externí podporu obdržet
vyjma za podmínek stanovených v článku 36.
3.           Externí podporou se rozumí
přímá nebo nepřímá podpora poskytnutá třetí stranou, která má
zaručit likviditu fondu peněžního trhu nebo stabilizaci čisté
hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii fondu peněžního trhu nebo
která ve skutečnosti má tyto účinky.
Externí podpora zahrnuje:
a)      vklady hotovosti provedené třetí
stranou;
b)      nákup aktiv fondu peněžního trhu
třetí stranou za navýšenou cenu;
c)      nákup podílových jednotek nebo akcií
fondu peněžního trhu třetí stranou s cílem poskytnout fondu
likviditu;
d)      vydání jakékoli explicitní nebo
implicitní záruky, ručení nebo podpůrného dopisu ve prospěch
fondu peněžního trhu třetí osobou;
e)      jakékoli opatření třetí strany,
jehož přímým nebo nepřímým cílem je zachování likvidity a čisté
hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii fondu peněžního trhu.
Článek 36
Mimořádné okolnosti
1.           V případě
mimořádných okolností odůvodněných systémovými důsledky
nebo nepříznivými podmínkami na trhu může příslušný orgán
povolit jinému fondu peněžního trhu, než je fond s konstantní čistou
hodnotou aktiv, aby obdržel externí podporu uvedenou v článku 35,
která má zaručit likviditu fondu peněžního trhu nebo stabilizaci
čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii fondu peněžního
trhu nebo která ve skutečnosti má tyto účinky, pokud jsou
splněny všechny tyto podmínky:
a)      fond peněžního trhu řádně
odůvodní nezbytnost externí podpory a prostřednictvím přesvědčivých
důkazů prokáže její naléhavou potřebu;
b)      externí podpora je omezena, pokud jde o
poskytnutou částku a dobu, po kterou je k dispozici;
c)      příslušný orgán se
přesvědčí, že poskytovatel externí podpory je finančně
zdravý a má dostatečné finanční prostředky, aby mohl bez
nepříznivých účinků přestát možné ztráty v důsledku
poskytnuté externí podpory.
2.           Pro účely odst. 1
písm. c) je třeba si v případě, je-li poskytovatel externí
podpory subjektem, který podléhá obezřetnostnímu dohledu, vyžádat souhlas
orgánu dohledu tohoto subjektu, aby bylo zajištěno, že podpora, kterou má
tento subjekt poskytnout, pochází z přiměřeného kapitálu
poskytnutého tímto subjektem a že je v souladu se systémem řízení
rizik tohoto subjektu.
3.           Jsou-li splněny podmínky
pro obdržení externí podpory uvedené v odstavci 1, fond peněžního
trhu o tom neprodleně informuje písemně všechny investory, a to
jasným a srozumitelným způsobem.
Kapitola VII
Požadavky na transparentnost
Článek 37
Transparentnost
1.           Fond peněžního trhu
jednoznačně uvede, zda je krátkodobým nebo standardním fondem
peněžního trhu, v jakýchkoli externích nebo interních dokumentech,
zprávách, prohlášeních, reklamách, dopisech či jiných písemných dokladech
vydaných fondem nebo jeho správcem, které jsou určeny budoucím
investorům, podílníkům, akcionářům či příslušným
orgánům fondu peněžního trhu nebo jeho správce nebo které jsou
zamýšleny k předání těmto subjektům.
Fond s konstantní čistou hodnotou aktiv
jednoznačně uvede, že je fondem s konstantní hodnotou aktiv, v jakýchkoli
externích nebo interních dokumentech, zprávách, prohlášeních, reklamách,
dopisech či jiných písemných dokladech vydaných fondem nebo jeho správcem,
které jsou určeny budoucím investorům, podílníkům,
akcionářům či příslušným orgánům fondu peněžního
trhu nebo jeho správce nebo které jsou zamýšleny k předání těmto
subjektům.
2.           Veškeré dokumenty fondu
peněžního trhu používané k propagačním účelům uvádějí
všechna tato prohlášení:
a)      že fond peněžního trhu
nepředstavuje zaručenou investici;
b)      že fond peněžního trhu nevyužívá
externí podporu k zaručení likvidity fondu nebo stabilizaci čisté
hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii;
c)      že riziko ztráty jistiny musí nést
investor.
3.           Veškerá sdělení fondu
peněžního trhu nebo jeho správce investorům nebo potenciálním
investorům nesmí nijak naznačovat, že investice do podílových
jednotek nebo akcií fondu peněžního trhu je zaručena.
4.           Investoři do fondu
peněžního trhu jsou jasně informováni o metodice nebo metodikách,
které fond používá k ocenění svých aktiv a k výpočtu čisté
hodnoty aktiv.
5.           Kromě informací, které
mají být poskytnuty podle odstavců 1 až 4, fond s konstantní
čistou hodnotou aktiv investorům a potenciálním investorům
jasně vysvětlí používání metody založené na zůstatkové hodnotě
a/nebo zaokrouhlování. Fond s konstantní čistou hodnotou aktiv uvede výši
své rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv, postup pro vyrovnání
rozdílu mezi konstantní čistou hodnotou aktiv na podílovou jednotku nebo
akcii a čistou hodnotou aktiv na podílovou jednotku nebo akcii a objasní
úlohu rezervy a rizika s ní spojená. Fond s konstantní čistou hodnotou
aktiv jednoznačně uvede způsoby doplnění rezervy
k udržení čisté hodnoty aktiv a subjekt, který má doplnění
rezervy financovat. Investorům zpřístupní veškeré informace týkající
se dodržování podmínek stanovených v čl. 29 odst. 2 písm. a)
až g).
Článek 38
Podávání zpráv příslušným orgánům
1.           Pro každý spravovaný fond
peněžního trhu poskytne jeho správce příslušnému orgánu fondu
informace alespoň jednou za čtvrt roku. Správce poskytne na vyžádání
informace rovněž svému příslušnému orgánu, liší-li se od
příslušného orgánu fondu peněžního trhu.
2.           Informace poskytované podle
odstavce 1 obsahují tyto body:
a)      druh a charakteristiky fondu
peněžního trhu;
b)      ukazatele týkající se portfolia, jako je
celková hodnota aktiv, čistá hodnota aktiv, vážená průměrná
splatnost, vážená průměrná životnost, členění podle doby
splatnosti, likvidita a výnos;
c)      výše a vývoj rezervy k udržení
čisté hodnoty aktiv;
d)      výsledky zátěžových testů;
e)      informace o aktivech v portfoliu fondu
peněžního trhu:
i) charakteristiky každého aktiva, jako je název,
země, kategorie emitenta, riziko nebo splatnost, a přidělené
interní ratingy;
ii) druh aktiva, včetně údajů o
protistraně v případě derivátů nebo reverzních repo
obchodů;
f)       informace o závazcích fondu
peněžního trhu, které zahrnují tyto body:
i) země, v níž je investor usazen;
ii) kategorie investora;
iii) úpisy a odkoupení.
V nezbytných a řádně
odůvodněných případech si mohou příslušné orgány vyžádat
doplňkové informace.
3.           Evropský orgán pro cenné
papíry a trhy vypracuje návrh prováděcích technických norem za účelem
vyhotovení vzoru zprávy, která obsahuje všechny informace uvedené
v odstavci 2.
Komisi je svěřena pravomoc přijmout
prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s
článkem 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
4.           Příslušné orgány
předají Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy veškeré informace, které
obdrží podle tohoto článku, a jakákoli jiná oznámení nebo informace, které
si vymění s fondem peněžního trhu nebo jeho správcem na základě
tohoto nařízení. Tyto informace musí být Evropskému orgánu pro cenné
papíry a trhy předány nejpozději do 30 dnů od konce
čtvrtletí, za něž se podává zpráva.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
shromažďuje informace za účelem vytvoření centrální databáze
všech fondů peněžního trhu, které jsou usazeny, spravovány nebo
nabízeny v Unii. Evropská centrální banka má právo na přístup k této
databázi pouze pro statistické účely.
Kapitola VIII
Dohled
Článek 39
Dohled ze strany příslušných orgánů
1.           Příslušné orgány
průběžně dohlížejí na dodržování tohoto nařízení.
2.           Příslušný orgán fondu
peněžního trhu odpovídá za dohled nad dodržováním pravidel stanovených v
kapitolách II až VII.
3.           Příslušný orgán fondu
peněžního trhu odpovídá za dohled nad plněním povinností stanovených
ve statutu nebo zakládacích dokumentech fondu a povinností stanovených
v prospektu, které musí být v souladu s tímto nařízením.
4.           Příslušný orgán správce
odpovídá za dohled nad přiměřeností opatření a organizace
správce, aby byl správce fondu peněžního trhu schopen plnit povinnosti a
dodržovat pravidla, která se týkají zřízení a fungování všech fondů
peněžního trhu, které spravuje.
5.           Příslušné orgány sledují
SKIPCP nebo alternativní investiční fondy usazené nebo nabízené na jejich
území, aby ověřily, zda nepoužívají označení „fond
peněžního trhu“ nebo nenaznačují, že jsou takovýmto fondem, pokud
nesplňují toto nařízení.
Článek 40
Pravomoci příslušných orgánů
1.           Příslušné orgány mají
veškeré dohledové a vyšetřovací pravomoci nezbytné pro výkon jejich funkcí
podle tohoto nařízení.
2.           Pravomoci svěřené
příslušným orgánům v souladu se směrnicí 2009/65/ES
a směrnicí 2011/61/EU se vykonávají rovněž ve vztahu k tomuto
nařízení.
Článek 41
Pravomoci Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy
1.           Evropský orgán pro cenné
papíry a trhy má pravomoci nezbytné k plnění úkolů, které mu jsou
svěřeny tímto nařízením.
2.           Pravomoci Evropského orgánu
pro cenné papíry a trhy podle směrnice 2009/65/ES a směrnice
2011/61/EU se vykonávají rovněž ve vztahu k tomuto nařízení a v
souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
3.           Pro účely nařízení
(EU) č. 1095/2010 se toto nařízení považuje za jeden z dalších
právně závazných aktů Unie, které stanoví úkoly Evropskému orgánu pro
cenné papíry a trhy, uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (EU)
č. 1095/2010.
Článek 42
Spolupráce mezi orgány
1.           Příslušný orgán fondu
peněžního trhu a příslušný orgán správce, pokud se liší,
vzájemně spolupracují a vyměňují si informace pro účely plnění
svých povinností podle tohoto nařízení.
2.           Příslušné orgány a
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vzájemně spolupracují za
účelem plnění svých příslušných povinností podle tohoto
nařízení v souladu s nařízením (EU) č. 1095/2010.
3.           Příslušné orgány a
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy si vyměňují veškeré informace
a dokumenty nezbytné pro plnění jejich příslušných povinností
podle tohoto nařízení v souladu s nařízením (EU)
č. 1095/2010, zejména za účelem zjištění a nápravy porušení
tohoto nařízení.
Kapitola IX
Závěrečná ustanovení
Článek 43
Zacházení s existujícími SKIPCP a alternativními investičními fondy
1.           Do šesti měsíců ode
dne vstupu tohoto nařízení v platnost předloží existující SKIPCP nebo
alternativní investiční fondy, které investují do krátkodobých aktiv a
jejichž specifickým nebo kumulativním cílem je nabízení výnosů v souladu
se sazbami peněžního trhu nebo zachování hodnoty investice, svému
příslušnému orgánu žádost společně s veškerými dokumenty a
doklady, které jsou nezbytné k prokázání shody s tímto nařízením.
2.           Příslušný orgán do dvou
měsíců od obdržení žádosti v souladu s články 3
a 4 posoudí, zda SKIPCP nebo alternativní investiční fond
splňuje toto nařízení. Příslušný orgán vydá příslušné
rozhodnutí a neprodleně je sdělí SKIPCP nebo alternativnímu
investičnímu fondu.
3.           Odchylně od první
věty čl. 30 odst. 1 stávající SKIPCP nebo alternativní
investiční fond, jenž splňuje kritéria definice fondu peněžního
trhu s konstantní čistou hodnotou aktiv stanovené v čl. 2
bodě 10 vytvoří rezervu k udržení čisté hodnoty aktiv ve
výši alespoň:
a)      1 % celkové hodnoty aktiv fondu
peněžního trhu s konstantní čistou hodnotou aktiv do jednoho roku od
vstupu tohoto nařízení v platnost;
b)      2 % celkové hodnoty aktiv fondu
peněžního trhu s konstantní čistou hodnotou aktiv do dvou let od
vstupu tohoto nařízení v platnost;
c)      3 % celkové hodnoty aktiv fondu
peněžního trhu s konstantní čistou hodnotou aktiv do tří let od
vstupu tohoto nařízení v platnost.
4.           Pro účely odstavce 3
tohoto článku se odkaz na 3 % v článcích 33 a 34 vykládá jako
odkaz na příslušnou výši rezervy k udržení čisté hodnoty aktiv
uvedenou v odst. 3 písm. a), b) nebo c).
Článek 44
Výkon přenesené pravomoci
1.           Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v
tomto článku.
2.           Pravomoc přijímat akty v
přenesené pravomoci uvedené v článcích 13 a 19 je Komisi
svěřena na dobu neurčitou ode dne vstupu tohoto nařízení v
platnost.
3.           Evropský parlament nebo Rada
mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 13 a 19
kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci
v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po
zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k
pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se
platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4.           Přijetí aktu v
přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně
Evropskému parlamentu a Radě.
5.           Akty v přenesené
pravomoci přijaté podle článků 13 a 19 vstoupí v platnost,
pouze pokud proti nim Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve
lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byly tyto akty oznámeny,
nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty
informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu
Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 45
Přezkum
Do tří let po vstupu tohoto
nařízení v platnost Komise přezkoumá
přiměřenost tohoto nařízení z obezřetnostního a
hospodářského hlediska. Přezkum posoudí zejména fungování rezervy na
čistou hodnotu aktiv a fungování rezervy na čistou hodnotu aktiv u
těch fondů peněžního trhu s konstantní čistou hodnotou
aktiv, které by v budoucnu mohly soustředit svá portfolia na dluhopisy
emitované nebo zaručené členskými státy. Tento přezkum:
a)      analyzuje zkušenosti získané
uplatňováním tohoto nařízení, dopad na investory, fondy
peněžních trhů a jejich správce v Unii;
b)      hodnotí roli fondů peněžních
trhů při nákupu dluhopisů emitovaných nebo zaručených
členskými státy;
c)      zohledňuje zvláštní vlastnosti
dluhopisů emitovaných nebo zaručených členskými státy a roli
těchto dluhopisů při financování členských států;
d)      zohledňuje zprávu uvedenou
v čl. 509 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
e)      přihlíží k vývoji právních
předpisů na mezinárodní úrovni.
Výsledky přezkumu se sdělí Evropskému
parlamentu a Radě, v případě potřeby
s příslušnými návrhy změn.
Článek 46
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost
dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda                                                        předseda
[1]               Usnesení Evropského parlamentu o
stínovém bankovnictví ze dne 20. listopadu 2012 (2012/2115(INI)).
[2]               Úř. věst. C ,
, s. .
[3]               Směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o
koordinaci právních a správních předpisů týkajících se
subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných
papírů (SKIPCP) (Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 32).
[4]               Směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích
alternativních investičních fondů a o změně
směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES)
č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (Úř. věst. L 174, 1.7.2011, s. 1).
[5]               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC
derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (Úř. věst. L 201, 27.7.2012,
s. 1).
[6]               Nařízení Komise v
přenesené pravomoci (EU) č. 231/2013 ze dne
19. prosince 2012, kterým se doplňuje směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2011/61/EU, pokud jde o výjimky, obecné podmínky provozování
činnosti, depozitáře, pákový efekt, transparentnost a dohled
(Úř. věst. L 83, 22.3.2013, s. 1).
[7]               Nařízení Evropského
parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení
Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), o
změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí
Komise 2009/77/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 84).
[8]               Směrnice Evropského
parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně
fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů
a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281,
23.11.1995, s. 31).
[9]               Nařízení Evropského
parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000
o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů
orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů
(Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1).
[10]             Nařízení Evropského
parlamentu (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o
obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční
podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012,
Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 1.
[11]             Sedmá
směrnice Rady ze dne 13. června 1983, založená na
čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy o konsolidovaných
účetních závěrkách; Úř. věst.
L 193, 18.7.1983, s. 1.