               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 22.8.2018
            COM(2018) 601 final
            2018/0309(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který se má zaujmout jménem Evropské unie v rámci smíšeného výboru EU a zemí společného tranzitního režimu zřízeného Úmluvou o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987, pokud jde o změny úmluvy

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.PŘEDMĚT NÁVRHU

               •Odůvodnění a cíle návrhu

                  Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který se má zaujmout jménem Unie v rámci smíšeného výboru EU a zemí společného tranzitního režimu
                     1
                   pro společný tranzitní režim (dále jen „smíšený výbor“) v souvislosti se zamýšleným přijetím rozhodnutí smíšeného výboru, kterým se mění několik příloh dodatku III k Úmluvě o společném tranzitním režimu
                     2
                   ze dne 20. května 1987 (dále jen „úmluva“).

               2.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               2.1.Úmluva o společném tranzitním režimu

               Cílem úmluvy je usnadnit pohyb zboží mezi Evropskou unií a ostatními zeměmi, které jsou smluvními stranami úmluvy. Úmluva vstoupila v platnost dnem 1. ledna 1988.

               Evropská unie je její smluvní stranou.

               Země, které jsou smluvními stranami úmluvy, ale nejsou členy Unie, jsou v úmluvě uváděny jako země společného tranzitního režimu.

               2.2.Smíšený výbor

                  Smíšený výbor byl zřízen proto, aby spravoval úmluvu a zajišťoval její řádné provádění. Výbor přijímá formou rozhodnutí změny dodatků k úmluvě.

                  Rozhodnutí smíšeného výboru se přijímají vzájemnou dohodou smluvních stran.

               2.3.Zamýšlený akt smíšeného výboru

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska (dále jen „Spojené království“) uplatňuje tuto úmluvu jako členský stát Evropské unie od roku 1988, kdy vstoupila v platnost. Když však Spojené království z Evropské unie vystoupí, úmluva přestane být automaticky pro Spojené království použitelná. Proto v případě, že bude mít Spojené království zájem využívat společného tranzitního režimu pro pohyb zboží mezi smluvními stranami a Spojeným královstvím rovněž po svém vystoupení z Evropské unie, musí k úmluvě přistoupit jako samostatná smluvní strana.

               Pokud by přechodná opatření sjednaná mezi EU a vyjednavači Spojeného království vstoupila v platnost v rámci dohody o vystoupení, která se v současnosti sjednává na základě článku 50 Smlouvy o Evropské unii, budou mezinárodní dohody, jichž je Unie stranou, včetně úmluvy, platit pro Spojené království a ve Spojeném království ode dne vystoupení až do 31. prosince 2020. Přistoupení Spojeného království k úmluvě proto bude účinné pouze za této situace, a to ode dne, kdy již pro Spojené království a ve Spojeném království nebude platit právo Unie (včetně této úmluvy).

               Přistoupení Spojeného království k úmluvě by vyžadovalo změny záručních listin, v nichž jsou uvedeny smluvní strany úmluvy.  Název „Spojené království“ bude vymazán z části určené pro členské státy Evropské unie a bude uveden v části určené pro země společného tranzitního režimu.

               Komise se vyzývá, aby tento návrh rozhodnutí přijala a předala jej Radě.

               Rozhodnutí smíšeného výboru o změně úmluvy se pro smluvní strany stane závazným v souladu s článkem 3 tohoto rozhodnutí, který stanoví, že vstoupí v platnost dnem nabytí účinnosti a s výhradou nabytí účinnosti přistoupení Spojeného království k úmluvě jako samostatné smluvní strany.

               V souladu s čl. 15 odst. 3 úmluvy uvedou smluvní strany rozhodnutí o změně úmluvy v účinnost v souladu se svými vlastními právními předpisy.

               3.POSTOJ, KTERÝ MÁ BÝT ZAUJAT JMÉNEM UNIE

                  Navrhovaný postoj spočívá v provedení změn příloh v dodatku III k úmluvě, v nichž je Spojené království uvedeno jako členský stát Evropské unie, s cílem zohlednit skutečnost, že Spojené království je ode dne účinnosti přistoupení k úmluvě samostatnou smluvní stranou. Změny jsou tudíž technické povahy.

                  Navrhovaný postoj je v souladu se společnou obchodní politikou.

               4.PRÁVNÍ ZÁKLAD

               4.1.Procesněprávní hlediska

               4.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               V čl. 15 odst. 3 písm. a) úmluvy je stanoveno, že smíšený výbor přijímá formou rozhodnutí změny dodatků k úmluvě.

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Smíšený výbor je orgán zřízený dohodou, konkrétně Úmluvou o společném tranzitním režimu.

               Rozhodnutí, které má smíšený výbor přijmout, představuje akt s právními účinky. Rozhodnutí bude podle mezinárodního práva závazné v souladu s článkem 20 úmluvy.

               Spojené království sice nebude v době, kdy smíšený výbor o těchto změnách dodatků rozhodne, třetí zemí, je však nutné připravit technické úpravy dodatků tak, aby mohly začít platit, jakmile se Spojené království stane samostatnou smluvní stranou.

               Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec úmluvy.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

                  Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie. Máli zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

                  Změny dodatků k úmluvě s ohledem na přistoupení Spojeného království k úmluvě si kladou za cíl zajistit efektivní postupy při překračování hranic. Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se tudíž týká společné obchodní politiky.

                  Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 207 SFEU.

               4.3.Závěry

                  Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 207 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2018/0309 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který se má zaujmout jménem Evropské unie v rámci smíšeného výboru EU a zemí společného tranzitního režimu zřízeného Úmluvou o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987, pokud jde o změny úmluvy

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Úmluva o společném tranzitním režimu
                  3
                (dále jen „úmluva“) byla uzavřena mezi Evropským hospodářským společenstvím, Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací dne 20. května 1987 a vstoupila v platnost dne 1. ledna 1988.

               (2)Spojené království Velké Británie a Severního Irska (dále jen „Spojené království“) vyjádřilo přání přistoupit k úmluvě jako samostatná smluvní strana ode dne, kdy již úmluva nebude pro Spojené království a ve Spojeném království platit.

               (3)Přistoupení Spojeného království k úmluvě jako samostatné smluvní strany bude vyžadovat provedení příslušných změn záručních listin, které jsou uvedeny jako vzory v některých přílohách dodatku III k úmluvě, spočívajících ve vymazání Spojeného království jako členského státu Evropské unie a uvedení Spojeného království jako země společného tranzitního režimu.

               (4)Podle čl. 15 odst. 3 písm. a) úmluvy může smíšený výbor, který byl danou úmluvou zřízen, přijímat formou rozhodnutí změny dodatků k úmluvě. Je vhodné stanovit postoj, který se má v rámci smíšeného výboru jménem Unie zaujmout, jelikož rozhodnutí o změně úmluvy bude pro Unii závazné.

               (5)Úmluva zajišťuje efektivní postupy při překračování hranic pro obchod mezi smluvními stranami.

               (6)Vzhledem k tomu, že rozhodnutím smíšeného výboru bude pozměněna úmluva, je vhodné zveřejnit ho po jeho přijetí v Úředním věstníku Evropské unie,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který se má jménem Unie zaujmout v rámci smíšeného výboru EU a zemí společného tranzitního režimu zřízeném úmluvou o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987, pokud jde o změny dodatků k úmluvě, vychází z návrhu aktu tohoto smíšeného výboru připojeného k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Rozhodnutí smíšeného výboru EU a zemí společného tranzitního režimu se po přijetí zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Země společného tranzitního režimu – Common Transit Countries – CTC.

                     (2)

                        Úř. věst. L 226, 13.8.1987, s. 2.

                     (3)

                        Úř. věst. L 226, 13.8.1987, s. 2.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 22.8.2018
            COM(2018) 601 final
            PŘÍLOHA
            návrhu
            rozhodnutí Rady
            o postoji, který se má zaujmout jménem Evropské unie v rámci smíšeného výboru EU a zemí společného tranzitního režimu zřízeného Úmluvou o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987, pokud jde o změny úmluvy

               Návrh rozhodnutí č. …/2018 smíšeného výboru EU a zemí společného tranzitního režimu zřízeného Úmluvou o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987

               ze dne … 2018

               o změně uvedené úmluvy

               SMÍŠENÝ VÝBOR EU A ZEMÍ SPOLEČNÉHO TRANZITNÍHO REŽIMU

               s ohledem na Úmluvu o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987, a zejména na čl. 15 odst. 3 písm. a) této úmluvy,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Ustanovení čl. 15 odst. 3 písm. a) Úmluvy o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987
                  1
                (dále jen „úmluva“) zmocňuje smíšený výbor zřízený uvedenou úmluvou (dále jen „smíšený výbor“), aby formou rozhodnutí přijímal změny dodatků k úmluvě.

               (2)Spojené království Velké Británie a Severního Irska (dále jen „Spojené království“) vyjádřilo přání přistoupit k úmluvě jako samostatná smluvní strana a bylo k tomu vyzváno rozhodnutím č. ... /2018 ze dne….. 2018.

               (3)Proto by měly být upraveny tiskopisy týkající se záruky, v nichž by mělo být vymazáno Spojené království jako členský stát Evropské unie a vloženo Spojené království jako země společného tranzitního režimu.

               (4)S cílem umožnit používání tiskopisů týkajících se záruky, které byly vytištěny podle kritérií platných přede dnem nabytí účinnosti přistoupení Spojeného království k úmluvě jako samostatné smluvní strany, by mělo být zavedeno přechodné období, během něhož budou moci být tyto tiskopisy po určitých úpravách i nadále používány.

               (5)Vstup tohoto rozhodnutí v platnost by měl být vztažen ke dni a s výhradou nabytí účinnosti přistoupení Spojeného království k úmluvě jako samostatné smluvní strany.

               (6)Úmluva by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Dodatek III k Úmluvě o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987 (dále jen „úmluva“) se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.

               Článek 2

               Tiskopisy týkající se záruky v přílohách C1 až C6 dodatku III k úmluvě ve znění použitelném přede dnem vstupu tohoto rozhodnutí v platnost mohou být nadále používány s výhradou nezbytných zeměpisných úprav po dobu jednoho roku ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost s výhradou nabytí účinnosti a dnem nabytí účinnosti přistoupení Spojeného království k úmluvě jako samostatné smluvní strany.

               V Bruselu dne ………. 2018.

                     Za smíšený výbor

                     předseda

                     Philip Kermode

               Dodatek III k Úmluvě o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987 se mění takto:

               1) Příloha C1 se nahrazuje tímto zněním:

               „PŘÍLOHA C1

               ZÁVAZEK RUČITELE – JEDNOTLIVÁ JISTOTA

               I. Závazek ručitele

               1. Podepsaný/podepsaná
                  21

               …………………………………………………………………………………………………..…………………………………………………………………………………………………..

               s bydlištěm či sídlem v
                  32

               …………………………………………………………………………………………………... ……….…………………………………………………………………………………………...

               poskytuje tímto společně a nerozdílně celnímu úřadu záruky v ……………………………………………..

               …………………………………………………………………………………………………...

               jistotu do maximální výše

               …………………………………………………………………………………………………...

               ve prospěch Evropské unie (zahrnující Belgické království, Bulharskou republiku, Českou republiku, Dánské království, Spolkovou republiku Německo, Estonskou republiku, Řeckou republiku, Chorvatskou republiku, Španělské království, Francouzskou republiku, Irsko, Italskou republiku, Kyperskou republiku, Lotyšskou republiku, Litevskou republiku, Lucemburské velkovévodství, Maďarsko, Republiku Malta, Nizozemské království, Rakouskou republiku, Polskou republiku, Portugalskou republiku, Rumunsko, Republiku Slovinsko, Slovenskou republiku, Finskou republiku, Švédské království) a ve prospěch Islandské republiky, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Norského království, Republiky Srbsko, Švýcarské konfederace, Turecké republiky, Spojeného království Velké Británie a Severního Irska
                  43, Andorrského knížectví a Republiky San Marino
                  54 za veškeré částky, které osoba poskytující tuto jistotu
                  65:

               …………………………………………………………………………………………………..

               dluží nebo bude dlužit výše uvedeným zemím ve formě cla a jiných poplatků
                  76  souvisejících s níže popsaným zbožím podléhajícím následující celní operaci
                  87:

               …………………………………………………………………………………………………...

               …………………………………………………………………………………………………...

               Popis zboží: ……………………………………………………………………………...

               …………………………………………………………………………………………………...

               …………………………………………………………………………………………………..

               …………………………………………………………………………………………………..

               2. Podepsaný/podepsaná se zavazuje, že ve lhůtě 30 dnů od první písemné výzvy příslušných orgánů zemí uvedených v bodě 1 bez odkladu uhradí požadované částky, pokud sám/sama nebo jiná dotčená osoba před uplynutím této lhůty uspokojivě neprokáže příslušným orgánům, že byl vyřízen zvláštní režim s výjimkou režimu konečného užití, bylo řádně ukončeno dočasné uskladnění nebo dohled celních orgánů nad zbožím v režimu konečného užití nebo že v případě jiných operací, než jsou zvláštní režimy a dočasné uskladnění, byla napravena situace zboží.

               Příslušné orgány mohou na žádost podepsaného/podepsané z jakýchkoli důvodů, které uznají za hodné zřetele, třicetidenní lhůtu, v níž je podepsaný/podepsaná ode dne výzvy povinen/povinna zaplatit požadované částky, prodloužit. Náklady, které vzniknou prodloužením lhůty, a zejména jakékoli úroky se vypočtou tak, aby jejich výše odpovídala částce, která by byla v takovém případě požadována na peněžním nebo finančním trhu dané země.

               3. Tento závazek je platný ode dne jeho schválení celním úřadem záruky. Podepsaný/podepsaná nadále ručí za uhrazení všech dluhů vzniklých v průběhu celních operací, které jsou zajištěny tímto závazkem a které byly zahájeny přede dnem zrušení záruční listiny nebo odstoupení od ručitelského závazku, a to i tehdy, je-li platba požadována po tomto dni.

               4. Pro účely tohoto závazku uvádí podepsaný/podepsaná doručovací adresu
                  98 v každé z dalších zemí uvedených v bodě 1:

                        Země

                        Příjmení a jména nebo obchodní firma a úplná adresa

               Podepsaný/podepsaná uznává, že veškerá korespondence a oznámení a jakékoli formality nebo postupy vztahující se k tomuto závazku adresované nebo podané písemně na jednu z doručovacích adres budou považovány za řádně doručené jeho/její osobě.

               Podepsaný/podepsaná uznává pravomoc soudů příslušných pro místa, kde má doručovací adresu.

               Podepsaný/podepsaná se zavazuje, že nebude své doručovací adresy měnit, a pokud musí jednu nebo více z nich změnit, uvědomí o tom předem celní úřad záruky.

               V…………………………dne…………………………………………………………….

               …………………………………………………………………………………………………..

               (Podpis)
                  109

               II. Schválení celním úřadem záruky

               Celní úřad záruky……………………………………………………………………………..

               ………………………………………………………………………………………………

               …………………………………………………………………………………………………..

               Závazek ručitele schválen dne ………………………………………… za účelem zajištění celní operace na základě celního prohlášení / prohlášení pro dočasné uskladnění

               č. ………………………….. ze dne ………………………………......................................

               ……………………………………………………………………………………………
                  1110

                  (Razítko a podpis)

               2) Příloha C2 se nahrazuje tímto zněním:

               „PŘÍLOHA C2

               ZÁVAZEK RUČITELE – JEDNOTLIVÁ JISTOTA VE FORMĚ ZÁRUČNÍCH DOKLADŮ

               I. Závazek ručitele

               1. Podepsaný/podepsaná
                  121

               …………………………………………………………………………………………………..

               …………………………………………………………………………………………………..

               s bydlištěm či sídlem v
                  132

               …………………………………………………………………………………………………..

               …………………………………………………………………………………………………..

               poskytuje tímto společně a nerozdílně celnímu úřadu záruky v ……………………………………………..

               …………………………………………………………………………………………………...

               jistotu ve prospěch Evropské unie (zahrnující Belgické království, Bulharskou republiku, Českou republiku, Dánské království, Spolkovou republiku Německo, Estonskou republiku, Řeckou republiku, Chorvatskou republiku, Španělské království, Francouzskou republiku, Irsko, Italskou republiku, Kyperskou republiku, Lotyšskou republiku, Litevskou republiku, Lucemburské velkovévodství, Maďarskou republiku, Republiku Malta, Nizozemské království, Rakouskou republiku, Polskou republiku, Portugalskou republiku, Rumunsko, Republiku Slovinsko, Slovenskou republiku, Finskou republiku, Švédské království) a ve prospěch Islandské republiky, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Norského království, Republiky Srbsko, Švýcarské konfederace, Turecké republiky, Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, Andorrského knížectví a Republiky San Marino
                  143 za jakoukoli částku, kterou držitel režimu dluží nebo bude dlužit výše uvedeným zemím ve formě cla a jiných poplatků souvisejících s dovozem nebo vývozem zboží propuštěného do společného tranzitního režimu nebo tranzitního režimu Unie, k čemuž se podepsaný/podepsaná zavázal/zavázala vystavením záručních dokladů jednotlivé jistoty do maximální výše 10 000 EUR za každý záruční doklad.

               2. Podepsaný/podepsaná se zavazuje, že ve lhůtě 30 dnů od první písemné výzvy příslušných orgánů zemí uvedených v bodě 1 bez odkladu uhradí požadované částky až do výše 10 000 EUR za každý záruční doklad jednotlivé jistoty, pokud sám/sama nebo jiná dotčená osoba před uplynutím této lhůty uspokojivě neprokáže příslušným orgánům, že dotčená operace byla vyřízena.

               Příslušné orgány mohou na žádost podepsaného/podepsané z jakýchkoli důvodů, které uznají za hodné zřetele, třicetidenní lhůtu, v níž je podepsaný/podepsaná ode dne výzvy povinen/povinna zaplatit požadované částky, prodloužit. Náklady, které vzniknou prodloužením lhůty, a zejména jakékoli úroky se vypočtou tak, aby jejich výše odpovídala částce, která by byla v takovém případě požadována na peněžním nebo finančním trhu dané země.

               3. Tento závazek je platný ode dne jeho schválení celním úřadem záruky. Podepsaný/podepsaná nadále ručí za uhrazení všech dluhů vzniklých v průběhu operací společného tranzitního režimu nebo tranzitního režimu Unie, které jsou zajištěny tímto závazkem a které byly zahájeny přede dnem zrušení záruční listiny nebo odstoupení od ručitelského závazku, a to i tehdy, je-li platba požadována po tomto dni.

               4. Pro účely tohoto závazku uvádí podepsaný/podepsaná doručovací adresu
                  154 v každé z dalších zemí uvedených v bodě 1:

                        Země

                        Příjmení a jména nebo obchodní firma a úplná adresa

               Podepsaný/podepsaná uznává, že veškerá korespondence a oznámení a jakékoli formality nebo postupy vztahující se k tomuto závazku adresované nebo podané písemně na jednu z doručovacích adres budou považovány za řádně doručené jeho/její osobě.

               Podepsaný/podepsaná uznává pravomoc soudů příslušných pro místa, kde má doručovací adresu.

               Podepsaný/podepsaná se zavazuje, že nebude své doručovací adresy měnit, a pokud musí jednu nebo více z nich změnit, uvědomí o tom předem celní úřad záruky.

               V………………………………………………………………………………………….

               dne……………………………………………………………………………………………….

               ………………………………………………………………………………………………….

                     (Podpis)
                  165

               II. Schválení celním úřadem záruky

               Celní úřad záruky

               …………………………………………………………………………………………………

               ………………………………………………………………………………………………….

               Závazek ručitele schválen dne…………………………………………………………..

               …………………………………………………………………………………………………..

                  (Razítko a podpis)

               3) Příloha C4 se nahrazuje tímto zněním:

               „PŘÍLOHA C4

               ZÁVAZEK RUČITELE – SOUBORNÁ JISTOTA

               I.
                     Závazek ručitele

               1.
                     Podepsaný/podepsaná
                  171

               …………………………………………………………………………………………...

               …………………………………………………………………………………………...

               s bydlištěm či sídlem v
                  182

               …………………………………………………………………………………………...

               …………………………………………………………………………………………...

               poskytuje tímto společně a nerozdílně celnímu úřadu záruky v ……………………………………………..

               …………………………………………………………………………………………...

               jistotu do maximální výše…………………………………………………………….

               ve prospěch Evropské unie (zahrnující Belgické království, Bulharskou republiku, Českou republiku, Dánské království, Spolkovou republiku Německo, Estonskou republiku, Irsko, Řeckou republiku, Španělské království, Francouzskou republiku, Chorvatskou republiku, Italskou republiku, Kyperskou republiku, Lotyšskou republiku, Litevskou republiku, Lucemburské velkovévodství, Maďarsko, Republiku Malta, Nizozemské království, Rakouskou republiku, Polskou republiku, Portugalskou republiku, Rumunsko, Republiku Slovinsko, Slovenskou republiku, Finskou republiku, Švédské království) a ve prospěch Islandské republiky, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Norského království, Republiky Srbsko, Švýcarské konfederace, Turecké republiky, Spojeného království Velké Británie a Severního Irska
                  193, Andorrského knížectví a Republiky San Marino
                  204

               za veškeré částky, které osoba poskytující tuto jistotu
                  215…………………………………….. dluží nebo bude dlužit výše uvedeným zemím ve formě cla a jiných poplatků
                  226, jež vznikly nebo mohou vzniknout v souvislosti se zbožím podléhajícím celním operacím uvedeným v bodě 1a a/nebo 1b.

               Maximální výše jistoty se skládá z částky:

               ……………………………………………………………………………………….

               a)
                     která představuje 100/50/30 %
                  237  části referenční částky odpovídající výši celních dluhů a dalších poplatků, které mohou vzniknout, a rovnající se součtu částek uvedených v bodě 1a;

               a

               ……………………………………………………………………………………….

               b)
                     která představuje 100/30 %7 části referenční částky odpovídající výši celních dluhů a dalších poplatků, které vznikly, a rovnající se součtu částek uvedených v bodě 1b.

               1a.
                     Níže jsou pro jednotlivé celní operace uvedeny částky, které tvoří část referenční částky odpovídající výši celních dluhů a případně dalších poplatků, které mohou vzniknout
                  248:

               a)
                     dočasné uskladnění – …;

               b)
                     tranzitní režim Unie / společný tranzitní režim – …;

               c)
                     režim uskladňování v celním skladu – …;

               d)
                     režim dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla – …;

               e)
                     režim aktivního zušlechťovacího styku – …;

               f)
                     režim konečného užití – …;

               g)
                     jiný druh celní operace – uveďte jaký – …

               1b.
                     Níže jsou pro jednotlivé celní operace uvedeny částky, které tvoří část referenční částky odpovídající výši celních dluhů a případně dalších poplatků, které vznikly 8:

               a)
                     propuštění do volného oběhu na základě běžného celního prohlášení bez odkladu platby – …;

               b)
                     propuštění do volného oběhu na základě běžného celního prohlášení s odkladem platby – …;

               c)
                     propuštění do volného oběhu na základě celního prohlášení podaného podle článku 166 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie – …;

               d)
                     propuštění do volného oběhu na základě celního prohlášení podaného podle článku 182 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie – …;

               e)
                     režim dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla – …;

               f)
                     režim konečného užití – …
                  259.;

               g)
                     jiný druh celní operace – uveďte jaký – …

               2.
                     Podepsaný/á se zavazuje, že ve lhůtě 30 dnů od první písemné výzvy příslušných orgánů zemí uvedených v bodě 1 bez odkladu uhradí požadované částky až do uvedené maximální výše, pokud sám/sama nebo jiná dotčená osoba před uplynutím této lhůty uspokojivě neprokáže příslušným orgánům, že byl vyřízen zvláštní režim s výjimkou režimu konečného užití, bylo řádně ukončeno dočasné uskladnění nebo dohled celních orgánů nad zbožím v režimu konečného užití nebo že v případě jiných operací, než jsou zvláštní režimy, byla napravena situace zboží.

               Příslušné orgány mohou na žádost podepsaného/podepsané z jakýchkoli důvodů, které uznají za hodné zřetele, třicetidenní lhůtu, v níž je podepsaný/podepsaná ode dne výzvy povinen/povinna zaplatit požadované částky, prodloužit. Náklady, které vzniknou prodloužením lhůty, a zejména jakékoli úroky se vypočtou tak, aby jejich výše odpovídala částce, která by byla v takovém případě požadována na peněžním nebo finančním trhu dané země.

               Tato částka může být snížena o částky již zaplacené na základě tohoto závazku pouze v případě, že byl/byla podepsaný/podepsaná vyzván/vyzvána k uhrazení dluhu vzniklého během celní operace, která byla zahájena před doručením výzvy k zaplacení nebo ve lhůtě 30 dnů od jejího doručení.

               3.
                     Tento závazek je platný ode dne jeho schválení celním úřadem záruky. Podepsaný/podepsaná nadále ručí za uhrazení všech dluhů vzniklých v průběhu celních operací, které jsou zajištěny tímto závazkem a které byly zahájeny přede dnem zrušení záruční listiny nebo odstoupení od ručitelského závazku, a to i tehdy, je-li platba požadována po tomto dni.

               4.
                     Pro účely tohoto závazku uvádí podepsaný/podepsaná doručovací adresu
                  2610 v každé z dalších zemí uvedených v bodě 1:

                        Země

                        Příjmení a jména nebo obchodní firma a úplná adresa

               Podepsaný/podepsaná uznává, že veškerá korespondence a oznámení a jakékoli formality nebo postupy vztahující se k tomuto závazku adresované nebo podané písemně na jednu z doručovacích adres budou považovány za řádně doručené jeho/její osobě.

               Podepsaný/podepsaná uznává pravomoc soudů příslušných pro místa, kde má doručovací adresu.

               Podepsaný/podepsaná se zavazuje, že nebude své doručovací adresy měnit, a pokud musí jednu nebo více z nich změnit, uvědomí o tom předem celní úřad záruky.

               V …………………………………………………………………………………………

               dne ………………………………..…………………………….………………………………..

               …………………………………………………………………………………………………...

               (Podpis)
                  2711

               II.
                     Schválení celním úřadem záruky

               Celní úřad záruky

               ………………………………………………………………………………………………

               Závazek ručitele přijat dne

               ………………………………………………………………………………………………..

               …………………………………………………………………….

                  (Razítko a podpis)

               4) V příloze C5 řádku 7 se mezi slova „Turecko“ a „Andorra(*)“ vkládají slova „Spojené království“.

               5) V příloze C6 řádku 6 se mezi slova „Turecko“ a „Andorra(*)“ vkládají slova „Spojené království“.

                     (1)

                        Úř. věst. L 226, 13.8.1987, s. 2.

                     (2)
                  1
                        Příjmení a jméno nebo obchodní firma.

                     (3)
                  2
                        Úplná adresa.

                     (4)
                  3
                        Škrtněte název státu/států, na jehož/jejichž území se jistota nepoužije.

                     (5)
                  4
                        Odkazy na Andorrské knížectví a Republiku San Marino se vztahují pouze na operace tranzitního režimu Unie.

                     (6)
                  5
                        Příjmení a jméno nebo obchodní firma a úplná adresa osoby, která poskytuje jistotu.

                     (7)
                  6
                        Platí pro poplatky v souvislosti s dovozem nebo vývozem zboží, kdy se jistota používá pro propuštění zboží do společného tranzitního režimu nebo tranzitního režimu Unie nebo může být použita ve více než jednom členském státě.

                     (8)
                  7
                        Doplňte jednu z následujících celních operací:
                        a) dočasné uskladnění;
                        b) tranzitní režim Unie / společný tranzitní režim;
                        c) režim uskladňování v celním skladu;
                        d) režim dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla;
                        e) režim aktivního zušlechťovacího styku;
                        f) režim konečného užití;
                        g) propuštění do volného oběhu na základě běžného celního prohlášení bez odkladu platby;
                        h) propuštění do volného oběhu na základě běžného celního prohlášení s odkladem platby;
                        i) propuštění do volného oběhu na základě celního prohlášení podaného podle článku 166 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. věst. L 269, 10.10.2013, s. 1);
                        j) propuštění do volného oběhu na základě celního prohlášení podaného podle článku 182 nařízení (EU) č. 952/2013;
                        k) režim dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla;
                        l) jiný druh celní operace – uveďte jaký.

                     (9)
                  8
                        Jestliže právní předpisy daného státu neupravují doručovací adresy, jmenuje ručitel v této zemi zástupce oprávněného přijímat jakákoli sdělení určená ručiteli a uznání uvedené v bodě 4 druhém pododstavci a závazky uvedené v bodě 4 čtvrtém pododstavci musí být podle toho odpovídajícím způsobem upraveny. Pro rozhodování právních sporů týkajících se této jistoty jsou příslušné soudy podle doručovacích adres ručitele nebo jeho zástupců.

                     (10)
                  9
                        Před podpisem musí osoba podepisující dokument vlastní rukou uvést: „Jistota ve výši…“ (s částkou vypsanou slovy).

                     (11)
                  10
                        Vyplní celní úřad, kde bylo zboží propuštěno do režimu nebo bylo dočasně uskladněno.

                     (12)
                  1
                        Příjmení a jméno nebo obchodní firma.

                     (13)
                  2
                        Úplná adresa.

                     (14)
                  3
                        Odkazy na Andorrské knížectví a Republiku San Marino se vztahují pouze na operace tranzitního režimu Unie.

                     (15)
                  4
                        Jestliže právní předpisy daného státu neupravují doručovací adresy, jmenuje ručitel v této zemi zástupce oprávněného přijímat jakákoli sdělení určená ručiteli a uznání uvedené v bodě 4 druhém pododstavci a závazky uvedené v bodě 4 čtvrtém pododstavci musí být podle toho odpovídajícím způsobem upraveny. Pro rozhodování právních sporů týkajících se této jistoty jsou příslušné soudy podle doručovacích adres ručitele nebo jeho zástupců.

                     (16)
                  5
                        Před podpisem musí osoba podepisující dokument vlastní rukou uvést: „Platné jako záruční doklad“.

                     (17)
                  1
                        Příjmení a jméno nebo obchodní firma.

                     (18)
                  2
                        Úplná adresa.

                     (19)
                  3
                        Škrtněte název země/zemí, na jejímž/jejichž území se jistota nepoužije.

                     (20)
                  4
                        Odkazy na Andorrské knížectví a Republiku San Marino se vztahují pouze na operace tranzitního režimu Unie.

                     (21)
                  5
                        Příjmení a jméno nebo obchodní firma a úplná adresa osoby, která poskytuje jistotu.

                     (22)
                  6
                        Platí pro ostatní poplatky v souvislosti s dovozem nebo vývozem zboží, kdy se jistota používá pro propuštění zboží do společného tranzitního režimu nebo tranzitního režimu Unie nebo může být použita ve více než jednom členském státě nebo více než jednou smluvní stranou.

                     (23)
                  7
                        Nehodící se škrtněte.

                     (24)
                  8
                        Režimy jiné než společný tranzitní režim platí pouze v Evropské unii.

                     (25)
                  9.
                        Pro částky deklarované v celním prohlášení pro režim konečného užití.

                     (26)
                  10
                        Jestliže právní předpisy daného státu neupravují doručovací adresy, jmenuje ručitel v této zemi zástupce oprávněného přijímat jakákoli sdělení určená ručiteli a uznání uvedené v bodě 4 druhém pododstavci a závazky uvedené v bodě 4 čtvrtém pododstavci musí být podle toho odpovídajícím způsobem upraveny. Pro rozhodování právních sporů týkajících se této jistoty jsou příslušné soudy podle doručovacích adres ručitele nebo jeho zástupců.

                     (27)
                  11
                        Před podpisem musí osoba podepisující dokument vlastní rukou uvést: „Jistota ve výši…“ (s částkou vypsanou slovy).


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 31.8.2018
            COM(2018) 605 final
            2018/0315(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci Evropské hospodářské komise OSN v pracovní skupině pro celní otázky ovlivňující přepravu a ve Výboru pro vnitrozemskou dopravu v souvislosti se zamýšleným přijetím nové Úmluvy o usnadnění postupů na hraničních přechodech pro cestující, zavazadla a cestovní zavazadla v mezinárodní železniční přepravě

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie v pracovní skupině Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN) pro celní otázky ovlivňující přepravu a případně ve Výboru pro vnitrozemskou dopravu Evropské hospodářské komise OSN v souvislosti se zamýšleným přijetím nové Úmluvy o usnadnění postupů na hraničních přechodech pro cestující, zavazadla a cestovní zavazadla v mezinárodní železniční přepravě.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Úmluva o usnadnění postupů na hraničních přechodech pro cestující, zavazadla a cestovní zavazadla v mezinárodní železniční přepravě

               Předkládaný návrh Úmluvy o usnadnění postupů na hraničních přechodech pro cestující, zavazadla a cestovní zavazadla v mezinárodní železniční přepravě (dále jen „předkládaný návrh úmluvy“) byl iniciován Organizací pro spolupráci železnic (OSJD), jejímiž členy je devět členských států Unie (Bulharsko, Česká republika, Estonsko, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Polsko, Rumunsko, Slovensko), a předložen vládou Ruské federace Evropské hospodářské komisi OSN.

               Úmluva s podobnou oblastí působnosti je již v platnosti. Jedná se o Mezinárodní úmluvu o usnadnění přechodu hranic pro cestující a zavazadla v železniční dopravě z roku 1952, jejímiž smluvními stranami je osm členských států Unie (Belgie, Francie, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Portugalsko, Rakousko a Švédsko
                  1
               ). Vzhledem k různým právním a procesním obtížím nebyla změna této úmluvy za účelem její modernizace proveditelná. Mimo to spíše než přistoupení k zastaralé úmluvě z roku 1952 podpořily členské země Organizace pro spolupráci železnic myšlenku vypracování návrhu nové úmluvy v této oblasti.

               Předkládaný návrh úmluvy zahrnuje tři hlavní oblasti politiky Unie: železnice, celní oblast a acquis Unie týkající se správy hranic. Jeho cílem je urychlení a zjednodušení hraničních kontrol v osobních vlacích. Nejdůležitějšími novými prvky návrhu úmluvy jsou společné koordinované kontroly na hranicích místo dvou nebo více následných kontrol na každé straně hranice, kontroly v jedoucích vlacích, pokud to jízdní řády a zastávky vlaků umožňují, a dohoda o podrobnostech spolupráce na základě dvoustranných dohod nebo mnohostranných ujednání. Tento návrh se týká správy hranic jakožto oblasti politiky Unie. Aspektů dvou dalších oblastí politiky Unie, železnic a cel, se bude týkat samostatný návrh.

               2.2.Pracovní skupina EHK OSN pro celní otázky ovlivňující přepravu

               Pracovní skupina pro celní otázky ovlivňující přepravu působí v rámci politik Evropské hospodářské komise OSN a podléhá obecnému dohledu Výboru pro vnitrozemskou dopravu. Úlohou pracovní skupiny je iniciovat a provádět opatření zaměřená na harmonizaci a zjednodušení předpisů, pravidel a dokumentace pro postupy na hraničních přechodech týkající se různých druhů vnitrozemské dopravy.

               Unie je v pracovní skupině, jejímiž členy s hlasovacím právem jsou všechny členské státy Unie, zastoupena.

               2.3.Zamýšlený akt pracovní skupiny pro celní otázky ovlivňující přepravu

               Pracovní skupina pro celní otázky ovlivňující přepravu se v roce 2018 sejde ve dnech 12.–14. června a 16.–19. října. Na jednom ze svých zasedání má pracovní skupina přijmout rozhodnutí o potvrzení navrhované úmluvy a o jejím předání k formálnímu schválení Výboru pro vnitrozemskou dopravu, který zasedá jednou ročně v únoru.

               Zamýšlený akt se stane závazným pro smluvní strany v souladu s článkem 22 návrhu úmluvy, který stanoví: „1. Tato úmluva vstupuje v platnost po uplynutí tří měsíců ode dne, kdy pět států uložilo své ratifikační listiny, listiny o přijetí, schvalovací listiny a listiny o přistoupení. 2. Pro stát, který ratifikuje, přijme nebo schválí tuto úmluvu nebo k ní přistoupí až po uložení páté listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení, vstoupí tato úmluva v platnost po uplynutí tří měsíců ode dne, kdy tento stát uložil svou listinu o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení.“

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               3.1.Postoj Unie

               Unie sdílí cíle návrhu úmluvy a podporuje koncepci usnadnění železniční dopravy cestujících, avšak v návrhu úmluvy nevidí pro Unii či její členské státy žádnou přidanou hodnotu ani výhody. Nový návrh úmluvy neučiní stávající dvoustranné nebo mnohostranné dohody nadbytečnými a možná ani neusnadní nové dvoustranné či mnohostranné dohody, neboť návrh neobsahuje model takových dohod. Mnoho ustanovení návrhu úmluvy je nezávazné povahy a nemůže být provedeno bez uzavření samostatných ujednání mezi dotčenými stranami. Jediný účel, který by návrh úmluvy mohl prozatím mít, je sloužit jako podklad pro uzavírání budoucích mnohostranných a dvoustranných dohod.

               Z hlediska acquis EU týkajícího se správy hranic nepřináší návrh úmluvy ve své stávající podobě Unii ani jejím členským státům žádné nové či užitečné nástroje, a nemá tudíž pro ně žádnou přidanou hodnotu. Obsahuje kromě toho řadu ustanovení, která jsou z hlediska acquis EU problematická a jež by musela být pozměněna, pokud by si Unie či její členské státy v budoucnu přály k návrhu úmluvy přistoupit. Například článek 6 návrhu úmluvy by měl upřesnit, že od hraničních kontrol nelze upustit na základě vícestranných nebo dvoustranných dohod mezi státy: vzhledem k tomu, že při překročení vnějších hranic EU se uplatňuje Schengenský hraniční kodex, mohou mezinárodní dohody regulovat pouze to, jak jsou kontroly prováděny, avšak nesmí zasahovat do podstaty takových kontrol.

               Z institucionálního hlediska Unie zahrnuje návrh úmluvy záležitosti, které spadají do oblastí výlučné a sdílené pravomoci Unie. Členské státy nemohou jednotlivě přistoupit k částem návrhu úmluvy, které spadají do oblasti výlučné pravomoci Unie. Do návrhu úmluvy mělo být v souladu s obecnou linií institucionální politiky vloženo ustanovení týkající se účasti Unie jako organizace regionální hospodářské integrace, aby mohla Unie k úmluvě přistoupit.

               Přestože Unie podle všeho nemá důvody k navrhované úmluvě přistoupit, měla by v souladu s její obecnou politikou týkající se institucionálních aspektů jakákoli nová mezinárodní úmluva obsahovat ustanovení umožňující účast organizací regionální hospodářské integrace.

               Výbor pro vnitrozemskou dopravu Evropské hospodářské komise OSN může na svém 81. zasedání v únoru 2019, nebo na následujícím zasedání, s výhradou potvrzení návrhu úmluvy pracovní skupinou pro celní otázky ovlivňující přepravu, přistoupit k hlasování o přijetí úmluvy a požádat sekretariát o předání úmluvy generálnímu tajemníku OSN vystupujícímu ve funkci depozitáře. Proto je důležité zaujmout postoj Unie, aby bylo možné na tento možný scénář reagovat. V záležitostech výlučné pravomoci bude jménem Unie hlasovat Komise.

                  Při přípravě návrhu úmluvy probíhaly konzultace s celou řadou odborníků z veřejného i soukromého sektoru.

               Konzultace s členskými státy byly vedeny v rámci Výboru pro celní právní předpisy (Koordinace Ženeva), přičemž jedna byla vedena společně s odborníky z Výboru pro jednotný evropský železniční prostor, s rady pro spravedlnost a vnitřní věci, s přidělenci pro dopravu a se zástupci z generálních ředitelství Komise odpovědnými za mobilitu a dopravu a za migraci a vnitřní věci (23. ledna 2017). Byly rovněž vedeny konzultace se skupinou celních odborníků.

               Další konzultace probíhaly během zasedání pracovní skupiny pro celní otázky ovlivňující přepravu a Pracovní skupiny Evropské hospodářské komise OSN pro železniční dopravu.

               Diskusím v příslušných fórech Evropské hospodářské komise OSN, sledovaným buď generálním ředitelstvím Komise odpovědným za daně a celní unii, nebo generálním ředitelstvím odpovědným za mobilitu a dopravu, předcházely koordinační činnosti mezi výše uvedenými generálními ředitelstvími a generálním ředitelstvím odpovědným za migraci a vnitřní věci, neboť návrh úmluvy se dotýká oblastí politik spadajících do příslušných oblastí působnosti uvedených tří generálních ředitelství.

               Interní koordinace, jakož i společné diskuse s členskými státy v rámci Výboru pro celní právní předpisy a skupiny celních odborníků jasně ukázaly, že na straně členských států Unie ani na straně Unie samotné není zájem k návrhu úmluvy přistoupit, neboť v žádných dotčených oblastech, tj. v oblastech politiky Unie, jíž se tento návrh zabývá, ani z institucionálního hlediska Unie nepřináší žádné výhody ani přidanou hodnotu.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Principy

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterým se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  2
               .

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Akt, který mají pracovní skupina pro celní otázky ovlivňující přepravu a Výbor pro vnitrozemskou dopravu Evropské hospodářské komise OSN přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazným podle mezinárodního práva v souladu s článkem 22 návrhu úmluvy.

               Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Principy

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie. Sledujeli zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lzeli jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               Pokud jde o zamýšlený akt, který sleduje najednou několik cílů nebo který má několik složek, jež jsou nerozlučně spjaty, aniž je jedna vůči druhé vedlejší, musí se hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU výjimečně zakládat na různých odpovídajících právních základech.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Zamýšlený akt sleduje cíle a obsahuje složky týkající se oblasti hraničních kontrol a zahrnuje kontroly cestujících a jejich dokladů. Měl by proto vycházet z čl. 77 odst. 2 písm. b) SFEU, které se týká „kontrol, jimž podléhají osoby překračující vnější hranice“.

               Hmotněprávní základ navrhovaného rozhodnutí proto tvoří následující ustanovení: čl. 77 odst. 2 písm. b) SFEU.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 77 odst. 2 písm. b) ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               2018/0315 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v rámci Evropské hospodářské komise OSN v pracovní skupině pro celní otázky ovlivňující přepravu a ve Výboru pro vnitrozemskou dopravu v souvislosti se zamýšleným přijetím nové Úmluvy o usnadnění postupů na hraničních přechodech pro cestující, zavazadla a cestovní zavazadla v mezinárodní železniční přepravě

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. b) ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Ruská federace navrhuje novou Úmluvu Evropské hospodářské komise OSN o usnadnění postupů na hraničních přechodech pro cestující, zavazadla a cestovní zavazadla v mezinárodní železniční přepravě, kterou podporuje Organizace pro spolupráci železnic (OSJD).

               (2)Pracovní skupina pro celní otázky ovlivňující přepravu působí v rámci politik EHK OSN a podléhá obecnému dohledu Výboru pro vnitrozemskou dopravu. Úlohou pracovní skupiny je iniciovat a provádět opatření zaměřená na harmonizaci a zjednodušení předpisů, pravidel a dokumentace pro postupy na hraničních přechodech týkající se různých druhů vnitrozemské dopravy.

               (3)Pracovní skupina EHK OSN pro celní otázky ovlivňující přepravu má na svém 149. zasedání ve dnech 12. až 14. června 2018, nebo na zasedání následujícím, přijmout rozhodnutí o potvrzení návrhu předkládané Úmluvy o usnadnění postupů na hraničních přechodech pro cestující, zavazadla a cestovní zavazadla v mezinárodní železniční dopravě a o jejím předání Výboru pro vnitrozemskou dopravu k formálnímu schválení.

               (4)Unie je zastoupena v pracovní skupině EHK OSN pro celní otázky ovlivňující přepravu 28 členskými státy Unie, jež jsou členy s hlasovacím právem. Ve věcech výlučné pravomoci vyjadřuje postoj EU jménem Unie a jejích členských států Komise.

               (5)V závislosti na specifických podmínkách a v zájmu jednotného vnějšího zastoupení Unie a jejích členských států může Komise vést jednání zahrnující jak pravomoci Unie, tak záležitosti, v nichž členské státy Unii pravomoci nesvěřily.

               (6)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v pracovní skupině pro celní otázky ovlivňující přepravu a Výboru pro vnitrozemskou dopravu v rámci EHK OSN, neboť navrhovaná úmluva se týká prvků souvisejících s udělováním víz, jež spadají do pravomoci Unie.

               (7)Úmluva obsahuje obecná ustanovení o organizaci hraničních kontrol osobních vlaků. Lze ji považovat za základ mnohostranných a dvoustranných dohod, bez nichž by žádný z prvků, kterými se úmluva zabývá, nemohl fungovat.

               (8)Pokud jde o členské státy Unie, mohou být takové dvoustranné dohody uzavřeny i bez navrhované úmluvy. Zdá se, že pro Rusko a některé další země zastoupené v OSJD právní rámec takovou úmluvu vyžaduje, aby bylo snazší uzavírat mnohostranné a dvoustranné dohody.

               (9)Podstata navrhované úmluvy nemá dle všeho pro členské státy Unie pozitivní ani nepříznivé dopady. Unie proto navrhovanou úmluvu nepodpoří, avšak nemá důvod zablokovat její přijetí.

               (10)Přestože se zdá, že není v zájmu Unie k navrhované úmluvě přistoupit, měla by v souladu s její obecnou politikou týkající se institucionálních aspektů jakákoli nová mezinárodní úmluva obsahovat ustanovení umožňující účast organizací regionální hospodářské integrace. Předkládaný návrh úmluvy neobsahuje ustanovení, které by Unii umožňovalo k úmluvě přistoupit.

               (11)Pokud bude vloženo ustanovení umožňující účast organizací regionální hospodářské integrace, měl by být postoj Unie v pracovní skupině EHK OSN pro celní otázky ovlivňující přepravu neutrální. V takovém případě by se Unie měla zdržet hlasování. V opačném případě by Unie měla hlasovat proti přijetí navrhované úmluvy.

               (12)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.

               (13)Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
                  3
               , která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES
                  4
               .

               (14)Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
                  5
               , která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES
                  6
               .

               (15)Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
                  7
               , která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU
                  8
               .

               (16)Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES
                  9
               ; Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (17)Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES
                  10
               ; Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (18)Pokud jde o Kypr, Bulharsko, Rumunsko a Chorvatsko, představují ustanovení tohoto rozhodnutí ustanovení vycházející ze schengenského acquis nebo s ním jinak související, ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003
                  11
               , čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005
                  12
               , respektive čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2011
                  13
               ,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být zaujat jménem Unie během zasedání pracovní skupiny pro celní otázky ovlivňující přepravu a ve Výboru pro vnitrozemskou dopravu v rámci EHK OSN v souvislosti s novou navrhovanou Úmluvou EHK OSN o usnadnění postupů na hraničních přechodech pro cestující, zavazadla a cestovní zavazadla v mezinárodní železniční přepravě, je následující:

               V případě vložení ustanovení umožňujícího účast organizací regionální hospodářské integrace je postoj Unie k návrhu úmluvy zdržet se hlasování. V případě nevložení takovéhoto ustanovení hlasují členské státy Unie proti.

               Článek 2

               Postoj uvedený v článku 1 vyjádří členské státy Unie, jež jsou členy pracovní skupiny pro celní otázky ovlivňující přepravu a Výboru pro vnitrozemskou dopravu v rámci EHK OSN, společně.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi a členským státům.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Úmluvu podepsalo, ale neratifikovalo.

                     (2)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, věc C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (3)

                        Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 36.

                     (4)

                        Rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 31).

                     (5)

                        Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 52.

                     (6)

                        Rozhodnutí Rady 2008/146/ES ze dne 28. ledna 2008 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 1).

                     (7)

                        Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 21.

                     (8)

                        Rozhodnutí Rady 2011/350/EU ze dne 7. března 2011 o uzavření Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropské unie, pokud jde o zrušení kontrol na vnitřních hranicích a pohyb osob (Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 19).

                     (9)

                        Rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43).

                     (10)

                        Rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20).

                     (11)

                        Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 33).

                     (12)

                        Akt o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. 157, 21.6.2005, s. 203).

                     (13)

                        Akt o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (Úř. věst. L 112, 24.4.2012, s. 21).


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 7.9.2018
            COM(2018) 622 final
            2018/0324(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro vládní zakázky k přistoupení Austrálie k Dohodě o vládních zakázkách
            (Text s významem pro EHP)

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1. Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru pro vládní zakázky v souvislosti se zamýšleným přijetím rozhodnutí tohoto výboru o přistoupení Austrálie k Dohodě o vládních zakázkách.

               2. Souvislosti návrhu

               2.1Dohoda o vládních zakázkách

               Dohoda o vládních zakázkách (dále jen „Dohoda“) je mnohostrannou dohodou v rámci Světové obchodní organizace, jejímž cílem je vzájemné otevření trhů s vládními zakázkami mezi smluvními stranami Dohody. Revidované znění Dohody vstoupilo v platnost dne 6. dubna 2014.

               Evropská unie je smluvní stranou Dohody.

               Dne 2. června 2015 požádala Austrálie o přistoupení k Dohodě. Dne 30. září 2016 a 2. června 2017 předložila přepracované nabídky týkající se rozsahu působnosti.

               Komise jménem Unie vyjednala soubor závazků Austrálie týkajících se otevření trhu, a to jak na dvoustranné úrovni, tak v rámci Výboru pro vládní zakázky.

               Dne 7. března 2018 pak Austrálie předložila Výboru pro vládní zakázky konečnou nabídku. Shrnutí konečné nabídky Austrálie a posouzení této nabídky ze strany Komise jsou uvedeny níže.

               Rozhodnutí umožňuje Komisi vyjádřit postoj, který se má jménem Evropské unie zaujmout k přistoupení Austrálie ve Výboru pro vládní zakázky.

               2.2Výbor pro vládní zakázky

               Výbor pro vládní zakázky zajišťuje provádění Dohody. Sestává ze zástupců každé smluvní strany, jakož i členů WTO a mezivládních organizací se statusem pozorovatele.

               Výbor se schází pravidelně, přibližně čtyřikrát ročně, aby poskytl stranám příležitost projednat záležitosti týkající se provádění a fungování této Dohody nebo uskutečňování jejích cílů. Plní rovněž další povinnosti, které mu mohou strany uložit.

               Výbor každoročně informuje Generální radu WTO o svých činnostech a o vývoji provádění a fungování Dohody.

               Evropská unie je stejně jako všechny ostatní smluvní strany členem výboru, ve kterém ji zastupuje Komise.

               2.3Zamýšlený akt Výboru pro vládní zakázky

               Během neformálního zasedání Výboru pro vládní zakázky dne 27. června 2018 vyjádřila Komise principiální souhlas Evropské unie s přistoupením Austrálie k Dohodě o vládních zakázkách, s výhradou podmínek Evropské unie ohledně přistoupení Austrálie.

               Dne 17. října 2018 by měl Výbor pro vládní zakázky během svého formálního zasedání přijmout rozhodnutí o přistoupení Austrálie k Dohodě o vládních zakázkách (dále jen „zamýšlený akt“).

               Účelem zamýšleného aktu je přijmout přistoupení Austrálie k Dohodě o vládních zakázkách podle čl. XXII odst. 2 Dohody.

               Přijetí rozhodnutí bude podléhat příslušným vnitřním postupům smluvních stran. Podle článku XXII Dohody „k této dohodě může přistoupit kterýkoli člen WTO za podmínek dohodnutých mezi příslušným členem a stranami, přičemž tyto podmínky jsou stanoveny v rozhodnutí výboru.“  Přistoupení se uskuteční uložením listiny o přistoupení, která obsahuje dohodnuté podmínky, u generálního ředitele WTO.  Pro přistupujícího člena vstupuje dohoda v platnost třicátým dnem po uložení příslušné listiny o přistoupení.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

                Konečná nabídka Austrálie

               Závazky týkající se přístupu na trh (zahrnuté subjekty, zboží, služby a stavební služby)

               Finanční limity

               V příloze 1 uplatňuje Austrálie finanční limity, které jsou běžně uplatňovány smluvními stranami Dohody na zboží, služby a stavební služby. V příloze 2 však Austrálie stanoví pro zboží a služby vyšší finanční limit (355 000 ZPČ), než činí limit EU (200 000 ZPČ). V příloze 3 odpovídají finanční limity na zboží a služby limitům EU (400 000 ZPČ), Austrálie však do přílohy 3 zahrnula i subjekty, které odpovídají veřejnoprávním subjektům, zatímco EU je uvádí v příloze 2 s nižším finančním limitem.

               Subjekty

               V příloze 1 („Ústřední orgány státní správy“) Austrálie uvádí vyčerpávající seznam ústředních orgánů státní správy, o jejichž zakázky se mohou ucházet smluvní strany Dohody. Rozsah působnosti je úplný. Příloha 1 obsahuje čtyři poznámky. Poznámka 1 stanoví, že tato Dohoda se vztahuje pouze na subjekty uvedené na seznamu v této příloze (včetně jednoho úřadu v rámci subjektu uvedeného na seznamu). Poznámka 2 stanoví, že tato Dohoda se netýká veřejných zakázek na motorová vozidla zadávaných kterýmkoliv subjektem uvedeným na seznamu v této příloze. Tato poznámka však platí pouze do 1. ledna 2019. Poznámka 3 stanoví, že tato Dohoda se nevztahuje na veřejné zakázky zadávané poradní vládní institucí Australian Government Solicitor nebo jejím jménem. Poznámka 4 se týká veřejných zakázek ministerstva obrany.

               V příloze 2 („Orgány na nižší než ústřední úrovni“) je rozsah působnosti předložený Austrálií omezen na vládní instituce jednotlivých států a teritorií. Nižší úrovně správy, jako jsou města, nejsou zahrnuty. Veřejné služby, železnice a další oblasti související s dopravou (jako jsou přístavy či výstavba silnic) spadají do odpovědnosti jednotlivých států a teritorií. Avšak v příloze 2 je uveden pouze omezený počet subjektů (především z oblasti dopravy). Z některých odpovědí Austrálie vyplývá, že tyto subjekty provozují svou činnost na komerčním základě nebo jsou privatizované. Finanční limit týkající se zboží a služeb je vyšší (355 000 ZPČ) než limit EU (200 000 ZPČ).

               V poznámce k Teritoriu hlavního města Austrálie a státům Nový Jižní Wales, Queensland, Jižní Austrálie a Viktorie je nadále obsažena výhrada týkající se motorových vozidel. Zbývající tři území tuto poznámku neobsahují. Příloha 2 obsahuje u jednotlivých území také jiné omezující poznámky.

               V příloze 3 („Ostatní subjekty“) Austrálie nabízí 26 subjektů. Jedná se o poměrně standardní seznam, který Austrálie uvádí ve svých dohodách o volném obchodu. Finanční limity na zboží a služby odpovídají limitům EU (400 000 ZPČ), Austrálie však do přílohy 3 zahrnula i subjekty, které odpovídají veřejnoprávním subjektům, zatímco EU je uvádí v příloze 2 s nižším finančním limitem.

               Státní obchodní podniky (Government business enterprises) jsou podle všeho srovnatelné s veřejnými podniky EU, které EU uvádí v příloze 3, pokud působí v odvětví veřejných služeb v oblasti vody, elektřiny, letišť a přístavů, městské dopravy a železnic (přístup založený na definici). Státní obchodní podniky působící v odvětví veřejných služeb nejsou zahrnuty.

               Zboží

               Austrálie navrhuje u zboží negativní seznam. Austrálie se zavazuje zahrnout do působnosti Dohody veškeré veřejné zakázky na zboží zadávané zahrnutými subjekty s několika velmi specifickými výjimkami (veřejné zakázky týkající se krve a souvisejících produktů včetně přípravků získaných z plazmy).

               Služby

               Austrálie navrhuje u služeb negativní seznam. Austrálie nabízí zahrnout do působnosti Dohody služby ve velmi komplexním rozsahu, tj. všechny služby poptávané zahrnutými subjekty, přičemž stanoví některé velmi specifické výjimky (veřejné zakázky na služby v oblasti frakcionace plazmy, vládní reklamní služby, zdravotnické a sociální služby, služby v oblasti výzkumu a vývoje). Nabídka obsahuje i poznámku týkající se vzájemnosti, podle níž jsou jiným smluvním stranám Dohody nabízeny pouze služby, které tyto strany rovněž zahrnují.

               Stavební služby

               Austrálie navrhuje u stavebnictví negativní seznam. Austrálie nabízí veškeré stavební služby v oddílu 51 ústřední klasifikace produkce (CPC Prov.) a v systému klasifikace WTO (MTN.GNS/W/120), na které zadávají veřejné zakázky subjekty uvedené v přílohách 1, 2 a 3, což obvykle smluvní strany Dohody nabízejí.

               Obecné poznámky

               V příloze 7 uvádí Austrálie dvě obecné poznámky. Podle poznámky 1 se Dohoda nevztahuje na žádnou formu preferencí ve prospěch malých a středních podniků, opatření na ochranu národního kulturního bohatství s uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotou, opatření zajišťující zdraví a sociální zabezpečení původních obyvatel ani na zadávání veřejných zakázek na zboží a služby mimo území zadávající strany ke spotřebě mimo území zadávající strany. Poznámka 2 obsahuje následující vyjasnění: Dohoda se nevztahuje na zadávání veřejných zakázek financovaných prostřednictvím grantů a sponzorských plateb přijatých od osob neuvedených na seznamu v přílohách 1, 2 nebo 3, nevztahuje se na veřejné zakázky zadávané zadavatelem z jiného orgánu státní správy, dále nic v Dohodě nebrání tomu, aby zadávající smluvní strana nebo její zadavatelé vypracovali, přijali či použili technické specifikace, jež jsou nezbytné k ochraně citlivých vládních informací, včetně specifikací, které mohou ovlivnit nebo omezit uložení, umístění nebo zpracování těchto informací mimo území zadávající smluvní strany, a nakonec zadavatel může v případě nevyžádaných inovativních návrhů použít omezená nabídková řízení podle čl. XIII odst. 1.

               Australské právní předpisy

               Australské právní předpisy v oblasti veřejných zakázek, na něž se Dohoda vztahuje, se jeví jako nediskriminační. Podle příslušných australských předpisů (Commonwealth Procurement Rules) je rámec pro zadávání veřejných zakázek v Austrálii nediskriminační. Se všemi potenciálními dodavateli vládních institucí musí být podle uvedených předpisů zacházeno spravedlivě na základě jejich obchodních, právních, technických a finančních schopností a nesmí být diskriminováni z důvodu své velikosti, různého stupně cizího přidružení nebo vlastnictví, umístění nebo původu jejich výrobků a služeb. Australské právní předpisy o zadávání veřejných zakázek se tudíž jeví jako otevřené, transparentní a nediskriminační, a tedy v souladu s požadavky Dohody. Konečná nabídka Austrálie však v příloze 7 obsahuje široké vyloučení jakékoliv formy preferencí ve prospěch malých a středních podniků, což by měly řešit výhrady EU obsažené v listině EU v dodatku I.

               Hodnocení nabídky Austrálie vypracované Komisí

               Austrálie svůj trh se zadáváním veřejných zakázek značně otevírá pro všechny smluvní strany Dohody, neboť její nabídka je z hlediska subjektů, zboží a služeb a stavebních služeb a nediskriminačních právních předpisů velmi rozsáhlá. Austrálie kromě toho neuplatňuje žádná zvláštní omezení proti žádné ze smluvních stran Dohody. Nicméně vzhledem k tomu, že Austrálie nabídla sice značný, ale ne úplný rozsah působnosti v rámci Dohody, by bylo vhodné zavést konkrétní omezení nebo výjimky z přístupu Austrálie na trh s veřejnými zakázkami Unie tak, jak to EU již v minulosti učinila v případě smluvních stran Dohody, které nabídly pouze částečnou působnost.

               Konkrétní omezení, která budou součástí podmínek přistoupení Austrálie k Dohodě a která by měl přijmout Výbor pro vládní zakázky, budou uvedena v listině EU v dodatku I:

               ·Příloha 1, oddíl 2 (Veřejní zadavatelé z řad ústředních orgánů státní správy členských států EU), bod 3:

               Austrálie bude doplněna na seznam smluvních stran Dohody, které mají přístup k zakázkám menšího počtu veřejných zadavatelů z řad ústředních orgánů státní správy než zbytek stran Dohody.

               ·Příloha 1, poznámky k příloze 1, poznámka 2:

               Vzhledem k obecné poznámce Austrálie o vyloučení preferencí pro malé a střední podniky z Dohody zavede EU výhradu, jež to řeší. Austrálie bude vedle Japonska, Koreje a Spojených států uvedena na seznamu zemí v poznámce 2 v rámci poznámek k příloze 1 dodatku I (Závazky Evropské unie). Ustanovení článku XVIII se tudíž nebudou vztahovat na dodavatele a poskytovatele služeb z Austrálie s ohledem na napadení zadání veřejných zakázek malým a středním podnikům z jiných smluvních stran než Japonska, Koreje, USA a Austrálie, dokud EU neuzná, že Austrálie již neuplatňuje diskriminační opatření ve prospěch určitých domácích malých podniků nebo domácích podniků ve vlastnictví menšin.

               ·Příloha 2, poznámky k příloze 2, poznámka 1:

               Vzhledem k omezenému rozsahu působnosti, který Austrálie nabízí v příloze 2, EU nabídne Austrálii zakázky zadávané místními veřejnými zadavateli (správní jednotky úrovně NUTS 1). Pokud jde o správní jednotky úrovně NUTS 2 a NUTS 3 podle nařízení č. 1059/2003 (v platném znění) s ohledem na zboží, služby, dodavatele a poskytovatele služeb z Austrálie, nebudou Austrálii zakázky zadávané veřejnými zadavateli z uvedených správních jednotek nabídnuty.

               ·Příloha 2, poznámky k příloze 2, poznámka 1:

               Vzhledem k tomu, že finanční limit Austrálie týkající se zboží a služeb regionálních a místních subjektů v příloze 2 (355 000 ZPČ), respektive veřejnoprávních subjektů uvedených v příloze 3 (400 000 ZPČ) je vyšší, než činí v rámci Dohody limit EU (200 000 ZPČ), EU zavede výhradu pro veřejné zakázky ve výši 200 000 ZPČ až 355 000 ZPČ zadávané regionálními veřejnými zadavateli a veřejné zakázky ve výši 200 000 ZPČ až 400 000 ZPČ zadávané veřejnoprávními subjekty uvedenými v příloze 2 dodatku I (Závazky Evropské unie), pokud jde zboží, služby, dodavatele a poskytovatele služeb z Austrálie.

               ·Příloha 2, poznámky k příloze 2, poznámka 1:

               Vzhledem k výhradě ohledně motorových vozidel uvedené v poznámce k Teritoriu hlavního města Austrálie a státům Nový Jižní Wales, Queensland, Jižní Austrálie a Viktorie zavede EU výhradu týkající se veřejných zakázek na motorová vozidla a součásti motorových vozidel zadávaných zadavateli uvedenými v příloze 2, přičemž se uvedou konkrétní kapitoly kombinované nomenklatury (pro motorová vozidla: 8702, 8703, 8704, 8705, 8711, 8713 a pro součásti motorových vozidel: 870600, 8707, 8708, 8714, 8716).

               ·Příloha 2, poznámky k příloze 2, poznámka 2:

               Vzhledem k obecné poznámce Austrálie o vyloučení preferencí pro malé a střední podniky z Dohody zavede EU výhradu, jež to řeší.  Austrálie bude vedle Japonska, Koreje a Spojených států uvedena na seznamu zemí v poznámce 2 v poznámkách k příloze 2 dodatku I (Závazky Evropské unie). Ustanovení článku XVIII se tudíž nebudou vztahovat na dodavatele a poskytovatele služeb z Austrálie s ohledem na napadení zadání veřejných zakázek malým a středním podnikům z jiných smluvních stran než Japonska, Koreje, USA a Austrálie, dokud EU neuzná, že Austrálie již neuplatňuje diskriminační opatření ve prospěch určitých domácích malých podniků nebo domácích podniků ve vlastnictví menšin.

               ·Příloha 3, poznámky k příloze 3, poznámka 6:

               Austrálii bude v případě orgánů na nižší úrovni nabídnut omezený rozsah působnosti. EU nenabídne Austrálii veřejné zakázky zadávané subjekty působícími v oblasti i) výroby, dopravy nebo distribuce pitné vody, na něž se vztahuje tato příloha, ii) výroby, dopravy nebo distribuce elektřiny, na něž se vztahuje tato příloha, iii) letištních zařízení, na něž se vztahuje tato příloha, iv) námořních nebo vnitrozemských přístavních nebo jiných terminálových zařízení, na něž se vztahuje tato příloha, v) městské železniční, tramvajové, trolejbusové nebo autobusové dopravy, na něž se vztahuje tato příloha, a vi) železniční dopravy, na něž se vztahuje tato příloha, pokud jde o dodávky, služby, dodavatele a poskytovatele služeb z Austrálie. Více informací viz poznámka 6 v poznámkách k příloze 3 dodatku I (Závazky Evropské unie).

               V případě, že by jiná smluvní strana Dohody zahrnula do svého rozsahu působnosti konkrétní výjimky vztahující se na Austrálii, budou tyto výjimky rovněž zohledněny v rozhodnutí Výboru pro vládní zakázky ohledně podmínek přistoupení Austrálie k Dohodě. Je však třeba poznamenat, že žádné z těchto omezení nebo výjimek z působnosti uplatňovaných vůči Austrálii některou ze smluvních stran Dohody neovlivní výše uvedenou konečnou nabídku Austrálie, ani konkrétní výhrady navrhované EU, nebo rozsah působnosti vzájemně dohodnutý současnými smluvními stranami Dohody.

               Doporučení

               Očekává se, že přistoupení Austrálie k Dohodě velmi pozitivně přispěje k dalšímu mezinárodnímu otevření trhů s veřejnými zakázkami, jelikož se rozšíří počet smluvních stran Dohody a povzbudí se tím i další země, aby k Dohodě přistoupily. Komise doporučuje, aby byla nabídka Austrálie přijata s výhradou výše uvedených omezení působnosti, které bude Unie vůči Austrálii uplatňovat.

               V souladu s tím se navrhuje, aby byla Komise oprávněna vyjádřit v rámci Výboru pro vládní zakázky postoj Unie ve prospěch přistoupení Austrálie s výhradou výše uvedených omezení, jež mají být zohledněna v rozhodnutí Výboru pro vládní zakázky o přistoupení Austrálie k Dohodě.

               4.Právní základ

               4.1Procesněprávní základ

               4.1.1 Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody.“

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  1
               .

               4.1.2 Použití na stávající případ

               Výbor pro vládní zakázky je orgánem zřízeným dohodou, konkrétně Dohodou o vládních zakázkách.

               Akt, který má Výbor pro vládní zakázky přijmout, představuje akt s právními účinky.

               Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec Dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2 Hmotněprávní základ

               4.2.1 Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v jehož souvislosti je postoj jménem Unie zaujat. Máli zamýšlený akt více účelů nebo složek a lze-li jeden z těchto účelů nebo složek identifikovat jako hlavní, zatímco ostatní účely či složky jsou pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               4.2.2 Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné obchodní politiky.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 207 SFEU.

               4.3 Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 207 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               5.
                     Zveřejnění zamýšleného aktu

               Jelikož aktem Výboru pro vládní zakázky bude změněna Dohoda o vládních zakázkách, je vhodné jej po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.

               2018/0324 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro vládní zakázky k přistoupení Austrálie k Dohodě o vládních zakázkách

               (Text s významem pro EHP)

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Austrálie požádala dne 2. června 2015 o přistoupení k Dohodě o vládních zakázkách (dále jen „Dohoda“).

               (2)Závazky Austrálie týkající se rozsahu působnosti jsou stanoveny v její konečné nabídce, která byla stranám Dohody předložena dne 7. března 2018.

               (3)Přestože má nabídka Austrálie široký rozsah, nezahrnuje celou oblast působnosti. Je proto vhodné zavést určité výjimky z rozsahu závazků Unie, které se budou vztahovat konkrétně na Austrálii. Tyto konkrétní výjimky, uvedené v příloze tohoto rozhodnutí, se stanou součástí podmínek přistoupení k Dohodě pro Austrálii a budou zohledněny v rozhodnutí přijatém Výborem pro vládní zakázky o přistoupení Austrálie.

               (4)Očekává se, že přistoupení Austrálie k Dohodě pozitivně přispěje k dalšímu otevření trhů s veřejnými zakázkami na mezinárodní úrovni.

               (5)V čl. XXII odst. 2 Dohody se stanoví, že k Dohodě může přistoupit kterýkoli člen WTO za podmínek dohodnutých mezi příslušným členem a stranami, přičemž tyto podmínky jsou stanoveny v rozhodnutí Výboru pro vládní zakázky.

               (6)Proto je nezbytné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v rámci Výboru pro vládní zakázky v souvislosti s přistoupením Austrálie,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postojem, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru pro vládní zakázky, je schválit přistoupení Austrálie k Dohodě o vládních zakázkách, s výhradou zvláštních podmínek přistoupení stanovených v příloze tohoto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 7.9.2018
            COM(2018) 622 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro vládní zakázky k přistoupení Austrálie k Dohodě o vládních zakázkách

               PŘÍLOHA

               PODMÍNKY EU PRO PŘISTOUPENÍ AUSTRÁLIE K DOHODĚ O VLÁDNÍCH ZAKÁZKÁCH

               Po přistoupení Austrálie k Dohodě o vládních zakázkách:

               – bod 3 oddílu 2 („Veřejní zadavatelé z řad ústředních orgánů státní správy členských států EU“) přílohy 1 dodatku I (Závazky Evropské unie) se nahrazuje tímto:

               „3.
                     Co se týká zboží, služeb, dodavatelů a poskytovatelů služeb z USA, Kanady, Japonska, Zvláštní administrativní oblasti Čínské lidové republiky Hongkong, Singapuru, Koreje, Arménie, samostatného celního území Tchaj-wan, Pcheng-chu, Ťin-men, Ma-cu, Nového Zélandu a z Austrálie, zadávání zakázek níže uvedenými veřejnými zadavateli z řad ústředních orgánů státní správy, pokud nejsou označeni hvězdičkou.“

               – poznámka 2 v poznámkách k příloze 1 dodatku I (Závazky Evropské unie) se mění takto:

               „2.
                     Ustanovení článku XVIII se nevztahují na dodavatele a poskytovatele služeb z Japonska, Koreje, USA a Austrálie s ohledem na napadení zadání zakázky určitému dodavateli nebo poskytovateli služeb jiných stran, než které jsou stranami této dohody, jedná-li se podle příslušných ustanovení práva EU o malý nebo střední podnik, dokud EU neuzná, že tyto strany již neuplatňují diskriminační opatření ve prospěch určitých domácích malých podniků nebo domácích podniků ve vlastnictví menšin.“

               Po přistoupení Austrálie k Dohodě o vládních zakázkách:

               – v poznámce 1 v poznámkách k příloze 2 dodatku I (Závazky Evropské unie) se za písmeno g) doplňují nová písmena, která znějí:

               „h)
                     zakázky zadávané regionálními a místními veřejnými zadavateli (zadavatelé ze správních jednotek úrovně NUTS 2 a 3 a menších správních jednotek, jak je uvedeno v nařízení č. 1059/2003 (v platném znění)), pokud jde o zboží, služby, dodavatele a poskytovatele služeb z Austrálie;

               i)
                     zakázky týkající se zboží a služeb s finančním limitem od 200 000 ZPČ do 355 000 ZPČ zadávané regionálními veřejnými zadavateli a zakázky týkající se zboží a služeb s finančním limitem od 200 000 ZPČ do 400 000 ZPČ zadávané veřejnoprávními subjekty uvedenými v této příloze, pokud jde o dodavatele a poskytovatele služeb z Austrálie;

               j)
                     zakázky zadávané zadavateli uvedenými v této příloze týkající se:

               i)motorových vozidel popsaných v níže uvedených kapitolách kombinované nomenklatury (KN):

               8702
                     Motorová vozidla pro dopravu deseti nebo více osob, včetně řidiče

               8703
                     Osobní automobily a jiná motorová vozidla konstruovaná především pro přepravu osob (jiná než čísla 8702), včetně osobních dodávkových automobilů a závodních automobilů

               8704
                     Motorová vozidla pro přepravu nákladu

               8705
                     Motorová vozidla pro zvláštní účely, jiná než vozidla konstruovaná především pro dopravu osob nebo nákladu (například vyprošťovací automobily, jeřábové automobily, požární automobily, nákladní automobily s míchačkou na beton, zametací automobily, kropicí automobily, pojízdné dílny, pojízdné rentgenové stanice)

               8711
                     Motocykly (včetně mopedů) a jízdní kola vybavená pomocným motorem, též s postranními vozíky; postranní vozíky

               8713
                     Vozíky pro invalidy, též s motorem nebo jiným mechanickým pohonným zařízením,

               ii)součástí motorových vozidel popsaných v níže uvedených kapitolách kombinované nomenklatury:

               8706 00
                     Podvozky (chassis) vybavené motorem, pro motorová vozidla čísel 8701 až 8705

               8707
                     Karoserie (včetně kabin pro řidiče) pro motorová vozidla čísel 8701 až 8705

               8708
                     Části, součásti a příslušenství motorových vozidel čísel 8701 až 8705

               8714
                     Části, součásti a příslušenství vozidel čísel 8711 až 8713

               8716
                     Přívěsy a návěsy; ostatní vozidla bez mechanického pohonu; jejich části a součásti,

                pokud jde o dodavatele a poskytovatele služeb z Austrálie.“

               – poznámka 2 v poznámkách k příloze 2 dodatku I (Závazky Evropské unie) se mění takto:

               „2)
                     Ustanovení článku XVIII se nevztahují na dodavatele a poskytovatele služeb z Japonska, Koreje, USA a Austrálie s ohledem na napadení zadání zakázky určitému dodavateli nebo poskytovateli služeb jiných stran, než které jsou stranami této dohody, jedná-li se podle příslušných ustanovení práva EU o malý nebo střední podnik, dokud EU neuzná, že tyto strany již neuplatňují diskriminační opatření ve prospěch určitých domácích malých podniků nebo domácích podniků ve vlastnictví menšin.“

               Po přistoupení Austrálie k Dohodě o vládních zakázkách se v poznámce 6 v poznámkách k příloze 3 dodatku I (Závazky Evropské unie) za písmeno r) doplňuje nové písmeno, které zní:

               „s)
                     zakázky zadávané zadavateli působícími v oblasti

               i)výroby, dopravy nebo distribuce pitné vody, na něž se vztahuje tato příloha;

               ii)výroby, dopravy nebo distribuce elektřiny, na něž se vztahuje tato příloha;

               iii)letištních zařízení, na něž se vztahuje tato příloha;

               iv)námořních nebo vnitrozemských přístavních nebo jiných terminálových zařízení, na něž se vztahuje tato příloha;

               v)městské železniční, tramvajové, trolejbusové nebo autobusové dopravy, na něž se vztahuje tato příloha, a

               vi)železniční dopravy, na něž se vztahuje tato příloha,

               pokud jde o dodávky, služby, dodavatele a poskytovatele služeb z Austrálie.“