				|

		52014PC0164

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o kodexu Unie o vízech (vízový kodex) /* COM/2014/0164 final - 2014/0094 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Odůvodnění a cíle návrhu
Tento návrh přepracovává a mění
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne
13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový
kodex).
Návrh bere v úvahu větší politickou
důležitost, která se přikládá hospodářským dopadům vízové
politiky na širší hospodářství Evropské unie, a zejména na cestovní ruch,
s cílem zajistit větší koherenci s růstovými cíli strategie
Evropa 2020 v souladu se sdělením Komise s názvem Provádění
a rozvoj společné vízové politiky k podpoře růstu v EU[1].
Návrh vychází rovněž ze závěrů
uvedených ve zprávě Komise Evropskému parlamentu a Radě o
hodnocení provádění vízového kodexu[2].
Ke zprávě je připojen pracovní dokument útvarů Komise[3], který obsahuje podrobné
hodnocení.
Tento návrh obsahuje taktéž dvě
opatření, která mají usnadnit rodinné kontakty: zavádí určitá
procesní zjednodušení pro blízké příbuzné, kteří přicházejí
navštívit občany Unie pobývající na území členského státu, jehož jsou
tito občané státními příslušníky, a pro blízké příbuzné
občanů Unie žijících ve třetí zemi, kteří chtějí
společně s občanem Unie navštívit členský stát, jehož je
dotyčný občan státním příslušníkem.
Návrh rovněž objasňuje, že by stejná
procesní zjednodušení měla být jako minimum přiznána rodinným
příslušníkům občanů EU, kteří využívají ustanovení
čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 2004/38/ES o
právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků
svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států.
Obecné souvislosti
Nařízení Evropského parlamentu a Rady
(ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu
Společenství o vízech (vízový kodex) se stalo použitelným dne
5. dubna 2010. Ustanovení týkající se oznamování a požadavků na
odůvodnění zamítnutí, zrušení a prohlášení víza za neplatné a práva
na odvolání proti těmto rozhodnutím se stala použitelnými dne
5. dubna 2011.
Podle čl. 57 odst. 1 vízového
kodexu musí Komise zaslat Evropskému parlamentu a Radě hodnocení jeho
uplatňování dva roky poté, co budou použitelná všechna ustanovení vízového
kodexu (tj. 5. dubna 2013). Hodnocení a příslušný pracovní
dokument útvarů Komise byly předloženy. Podle čl. 57
odst. 2 může být k tomuto hodnocení připojen návrh na
změnu nařízení.
Vzhledem k závěrům hodnotící zprávy
se Komise rozhodla předložit společně se zprávou tento návrh na
změnu právního předpisu.
Navrhované změny zachovávají
bezpečnost na vnějších hranicích a zajišťují řádné
fungování schengenského prostoru a zároveň usnadňují cestování
legálně cestujícím osobám a v zájmu členských států právní
rámec zjednodušují, například tím, že stanoví pružnější pravidla
týkající se konzulární spolupráce. Společná vízová politika by měla
přispět k vytváření růstu a být soudržná s
ostatními politikami EU v oblasti vnějších vztahů, obchodu,
vzdělávání, kultury a cestovního ruchu.
Platné předpisy
Nařízení Evropského parlamentu a Rady
(ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu
Společenství o vízech (vízový kodex).
2.         VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
Konzultace se zúčastněnými
stranami
Konzultacemi se zúčastněnými
stranami se zabývá posouzení dopadů[4]
připojené k tomuto návrhu.
Posouzení dopadů
Na základě hodnotící zprávy uvedené v
oddíle 1 byly určeny dvě hlavní problémové oblasti:
1.         Celková délka a náklady
(přímé a nepřímé) a těžkopádnost postupů
Složitá povaha této problémové oblasti je
podrobně vysvětlena v posouzení dopadů. Co se týká
regulačních možností, za jediné řešení přínosné pro obě
strany se považovalo udělování víz pro více vstupů s dlouhou dobou
platnosti ve spojení s určitými procesními zjednodušeními. Tato možnost může snížit administrativní zátěž
uloženou konzulátům a současně se považuje za velmi
důležité zjednodušení u určitých skupin cestujících. V praxi by se
tato možnost rovnala zrušení vízové povinnosti po dobu platnosti víza pro více
vstupů, což by vedlo k významným úsporám a vyšší efektivnosti jak u
žadatelů o víza (z hlediska času a nákladů), tak i
konzulátů (z hlediska času). Možnosti politiky, které se
předpokládají v reakci na tuto problémovou oblast, jsou proto dosti
podobné. Liší se pouze příjemci, jichž se to bude týkat, a délka platnosti
udělených víz pro více vstupů:
Možnost minimální regulace: zavedení povinných
zjednodušených postupů a povinného udělování víz pro více vstupů
platných po dobu nejméně jednoho roku a následně po dobu tří let
u častých cestujících (kteří jsou vymezeni jako žadatelé, kteří
předtím legálním způsobem využili nejméně tři víza (v
předchozích dvanácti měsících před podáním žádosti), která jsou
zaregistrována ve Vízovém informačním systému (VIS).
Možnost střední regulace: zavedení povinných zjednodušených postupů a povinného
udělování víz pro více vstupů platných alespoň tři roky a
následně pět let u pravidelných cestujících (kteří jsou vymezeni
jako žadatelé, kteří předtím legálním způsobem využili
nejméně dvě víza zaregistrovaná v systému VIS).
Možnost maximální regulace by rozšířila
povinné zjednodušené postupy a povinné udělování víz pro více vstupů
ihned na pět let na většinu žadatelů („žadatelé zaregistrovaní v
systému VIS“), jelikož by vyžadovala pouze jedno využití víza zaregistrovaného
v systému VIS legálním způsobem (v předchozích dvanácti
měsících před podáním žádosti).
Posouzení dopadů ukázalo, že by všechny
tyto možnosti dále harmonizovaly stávající právní rámec a vedly ke
skutečně společné vízové politice. Možné hospodářské dopady
těchto možností pro členské státy vyplývají ze skutečnosti, že
cestující s vízy pro více vstupů s dlouhou (delší) dobou platnosti
pravděpodobně uskuteční více cest do schengenského prostoru, než
by tomu bylo v opačném případě. V posouzení dopadů se v
případě možnosti politiky týkající se minimální regulace
předpokládá přibližně 500 000 dalších cest do schengenského
prostoru, v případě možnosti střední regulace přibližně
2 miliony a v případě možnosti politiky týkající se maximální
regulace přibližně 3 miliony. Dodatečné cesty do
schengenského prostoru zjevně vytvoří dodatečné příjmy: v
případě možnosti minimální regulace přibližně
300 milionů EUR (zhruba 7 600 podpořených
pracovních míst v přepočtu na plné úvazky); v případě
možnosti střední regulace více než 1 miliarda EUR (zhruba
30 000 podpořených pracovních míst v přepočtu na
plné úvazky) a v případě možnosti maximální regulace
přibližně 2 miliardy EUR (50 000 podpořených
pracovních míst v přepočtu na plné úvazky). Posouzení
dopadů rovněž ukázalo, že velmi vysoké potenciální hospodářské
dopady možnosti maximální regulace jsou spojeny s vyšším bezpečnostním
rizikem.
Žádná z těchto možností by neznamenala
významné dodatečné náklady. Jedním z důvodů možností politiky je
dosažení úspor jak u členských států / konzulátů, tak i u
žadatelů o víza. Tyto možnosti by postupně vedly k úsporám
nákladů na straně žadatelů, které vyplývají především z
vyššího počtu udělených víz pro více vstupů s dlouhou dobou
platnosti. Z hlediska žadatelů je zjevně nejúčinnější
možnost maximální regulace a nejméně účinná je možnost minimální
regulace. Klesající počet žádostí o víza v rámci systému víz pro více
vstupů má podle očekávání snížit příjmy členských
států z vízových poplatků. Udělování víz pro více vstupů
však také snižuje náklady, jelikož je nutné zpracovat méně žádostí o víza:
u všech možností hospodářské přínosy značně převyšují
odhadované náklady.
Ačkoli bylo zřejmé, že možnost maximální
regulace má velmi vysoké potenciální hospodářské dopady, je spojena
rovněž s potenciálně vyšším bezpečnostním rizikem.
Ke zmírnění tohoto rizika je navrhovaným postupem udělování víz
pro více vstupů s delší dobou platnosti postupně „pravidelným cestujícím
zaregistrovaným v systému VIS“ (nejprve na tři roky, poté na základě
využití tohoto víza legálním způsobem na pět let). Dopady tohoto
přístupu se nacházejí mezi možností střední regulace a možností
maximální regulace, které byly určeny v posouzení dopadů, a co se
týká hospodářských dopadů, jsou pravděpodobně blíže
dopadům možnosti maximální regulace.
2.         Nedostatečné zeměpisné
pokrytí při vyřizování víz
Možností minimální regulace posuzovanou v
případě této problémové oblasti bylo zrušení článku 41 vízového
kodexu (společná umístění, společná střediska pro podávání
žádostí) a zavedení obecného pojmu „schengenské vízové středisko“,
které by představovalo realističtější a flexibilnější
definici určitých forem konzulární spolupráce. Možnost střední regulace
předpokládala kromě „schengenských vízových středisek“ zavedení
koncepce „povinného zastoupení“, podle níž by v případě, že
členský stát, který je příslušný pro zpracování žádosti o vízum, nemá
v určité třetí zemí zastoupení či zde není zastoupen (na základě
ujednání), měl by kterýkoliv z ostatních členských států, jenž v
dané zemi zastoupení má, povinnost žádost o vízum vyřídit jeho jménem.
Jako možnost maximální regulace by v zájmu zajištění odpovídajícího
pokrytí z hlediska shromažďování/zpracování žádostí o víza mohla
prováděcí rozhodnutí Komise stanovit podobu sítě ke
shromažďování žádostí o schengenská víza ve třetích zemích,
pokud jde o ujednání o zastoupení, spolupráci s externími poskytovateli
služeb a sdílení zdrojů jinými prostředky.
V posouzení dopadů bylo uvedeno, že by
možnost maximální regulace mohla mít nejpozitivnější dopady, pokud jde o
racionalizaci zastoupení z hlediska shromažďování/zpracování žádostí o
víza a mohla by zajistit důležité přínosy pro žadatele o víza a
významné zvýšení efektivnosti pro konzuláty. Její proveditelnost se však jeví
jako nízká. Na základě posouzení dopadů se upřednostňovala
možnost střední regulace. V posouzení dopadů se uvádí, že by
„povinné zastoupení“ zajistilo konzulární pokrytí v každé třetí zemi s
alespoň jedním konzulátem, který vyřizuje žádosti o víza. To by mohlo
mít pozitivní dopad pro asi 100 000 žadatelů, kteří by tak
mohli žádosti podávat v zemi svého bydliště a nemuseli by
cestovat do země, kde má příslušný členský stát zastoupení nebo
kde je zastoupen.
Hospodářské dopady všech možností
politiky se považovaly za poměrně mírné. Kvůli samotné povaze
problému nebylo cílem možností politik v prvé řadě
vytvoření hospodářského růstu, nýbrž poskytování lepších služeb
žadatelům o víza a zajištění náležitého právního rámce pro
členské státy, aby mohly racionalizovat své zdroje. Finanční dopady
„povinného zastoupení“ se nepokládaly za významné, jelikož v případě,
že určitému členskému státu je v dané třetí zemi určen
vysoký počet žádostí o víza, bude mít tento členský stát v
zásadě již zajištěno konzulární pokrytí tím, že má v dané zemi
zastoupení nebo je v ní zastoupen. Vízový poplatek mimoto v zásadě pokrývá
průměrné náklady na zpracování žádosti.
Mělo se za to, že by neregulační
možnosti politiky měly velmi malé pozitivní dopady na řešení
problémů nebo dosažení cílů politiky, nepokládaly se proto za velmi
účinné.
Hodnotící zpráva uvádí řadu jiných
(většinou technických) záležitostí, jimiž se tento návrh zabývá. Posouzení
dopadů se však na tyto záležitosti nevztahovalo, jelikož se neusuzovalo,
že plánované změny budou mít významné a/nebo měřitelné
rozpočtové, sociální nebo ekonomické důsledky; většina
navrhovaných změn má objasnit nebo upravit/doplnit určitá ustanovení
vízového kodexu, aniž by měnila jejich podstatu.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
Shrnutí
Navrhované změny se týkají těchto
záležitostí:
Ustanovení o zavedení požadavku na letištní
průjezdní víza ze strany jednotlivých členských států pro státní
příslušníky určitých třetích zemí byla revidována s cílem
zajistit transparentnost a přiměřenost (článek 3).
V zájmu jednoznačného rozlišování mezi
různými kategoriemi žadatelů o víza s přihlédnutím
k úplnému zavedení systému VIS byly připojeny definice „žadatelů
zaregistrovaných v systému VIS“ a „pravidelných cestujících
zaregistrovaných v systému VIS“ (článek 2). Toto rozlišování se
projevuje ve všech fázích postupu (články 5, 10, 12, 13, 18
a 21). Přehled různých procesních zjednodušení je uveden níže:
   || Osobní podání || Odebrání otisků prstů || Podpůrné podklady || Vízum, které bude uděleno
 Osoba podávající první žádost o vízum, která není zaregistrována v systému VIS || ANO || ANO || Úplný seznam odpovídající všem podmínkám vstupu || Vízum pro jeden vstup odpovídající účelu cesty. Může být však uděleno i vízum pro více vstupů, pokud se konzulát domnívá, že žadatel je spolehlivý.
 Osoba zaregistrovaná v systému VIS (nikoli však pravidelný cestující) || NE || NE, ledaže otisky prstů nebyly odebrány v posledních 59 měsících || Úplný seznam odpovídající všem podmínkám vstupu || Vízum pro jeden vstup nebo pro více vstupů
 Pravidelný cestující zaregistrovaný v systému VIS || NE || NE || Pouze doklad o účelu cesty Předpoklad splnění podmínek vstupu (na základě „vízové historie“), pokud jde o rizika v oblasti migrace a bezpečnostní rizika a dostatečné prostředky na obživu. || První žádost: tříleté vízum pro více vstupů Další žádosti: pětileté vízum pro více vstupů
Ustanovení týkající se „příslušného
členského státu“ (článek 5) byla pozměněna, aby
žadatelé mohli snáze zjistit, kde mají podat žádost, a aby mohli v zásadě
žádost podat vždy v zemi bydliště. To znamená, že pokud příslušný
členský stát nemá v daném místě zastoupení ani zde není zastoupen,
může žadatel podat žádost na jednom z konzulátů v daném
místě podle kritérií stanovených v tomto článku.
Ustanovení zajišťují určitá procesní
zjednodušení pro blízké příbuzné občanů Unie s cílem
přispět k zvýšení jejich mobility, zejména usnadněním rodinných
návštěv (články 8, 13, 14 a 20).
Za prvé, ustanovení umožňují zjednodušení
u rodinných příslušníků, kteří hodlají navštívit občany
Unie pobývající na území členského státu, jehož jsou státními
příslušníky, a pro rodinné příslušníky občanů Unie žijících
ve třetí zemi, kteří chtějí společně navštívit
členský stát, jehož jsou občané EU státními příslušníky. Na tyto
dvě kategorie případů se nevztahuje oblast působnosti
směrnice 2004/38/ES. Význam usnadnění těchto návštěv
prokazují dohody o zjednodušení vízového režimu, které EU uzavřela a které
provádí s řadou třetích zemí: pozměněné dohody o
zjednodušení vízového režimu uzavřené s Ukrajinou a Moldavskem
a rovněž nedávné dohody o zjednodušení vízového režimu uzavřené
s Arménií a Ázerbájdžánem umožňují zjednodušení (např. zrušení
vízové povinnosti a udělování víz pro více vstupů s dlouhou dobou
platnosti) pro občany dotyčné třetí země, již chtějí
navštívit blízké příbuzné, kteří mají státní příslušnost
členského státu bydliště. Tento postup Unie by měl být ve
vízovém kodexu zaveden jako obecný postup.
Za druhé, podle ustanovení je stejné
zjednodušení umožněno minimálně v případech, na něž se
vztahuje směrnice 2004/38/ES. Jak je stanoveno v čl. 5 odst. 2 dané
směrnice, členské státy mohou v případech, kdy občan EU
uplatňuje své právo na volný pohyb a pobyt na jejich území, požadovat po
jejich rodinných příslušnících, kteří nejsou státními
příslušníky žádného členského státu, vstupní vízum. Jak potvrdil
Soudní dvůr[5],
takoví rodinní příslušníci mají nejen právo vstoupit na území
členského státu, ale mají rovněž právo získat pro tento účel
vstupní vízum. Podle čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce uvedené
směrnice musí členské státy těmto osobám poskytnout všechny
prostředky, aby jim usnadnily[6]
získání nezbytných víz, jež se musí udělovat bezplatně a zrychleným
postupem v nejkratší možné lhůtě.
Je třeba poznamenat, že výše citovaný
čl. 5 odst. 2 v zásadě obsahuje stejné ustanovení jako
čl. 3 odst. 2 směrnice 68/360/EHS[7], která byla zrušena
směrnicí 2004/38/ES. Ustanovení čl. 3 odst. 2 směrnice
68/360/EHS byla přijata v době, kdy Společenství nemělo
pravomoc přijímat právní předpisy týkající se víz. Od vstupu
Amsterodamské smlouvy v platnost dne 1. května 1999 má
Společenství pravomoc přijímat právní předpisy v oblasti víz.
Tato pravomoc, která je v současnosti stanovena v článku 77
Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), byla využita při
přijímání vízového kodexu. Je vhodné zajistit přesnější
zjednodušení, na něž odkazuje směrnice 2004/38/ES, a vhodným místem k
tomu je vízový kodex, v němž jsou stanovena podrobná pravidla týkající se
podmínek a postupů udělování víz. Ačkoli je respektována volnost
členských států při stanovení dalších zjednodušení, zjednodušení
navrhovaná u některých blízkých příbuzných občanů Unie,
kteří nevyužili své právo volně se pohybovat a pobývat v Unii,
by měla platit minimálně v případech, které spadají do oblasti
působnosti směrnice 2004/38/ES. Těmito zjednodušeními je
zavedení povinnosti obsažené v čl. 5 odst. 2 druhém pododstavci
směrnice 2004/38/ES do vízového kodexu a dodržování této povinnosti ze
strany členských států.
V zájmu zajištění rovného zacházení se
žadateli se ustanovení o zrušení vízové povinnosti stala závaznými místo
nepovinnými (článek 14). Některé kategorie žadatelů,
kteří jsou způsobilí pro zrušení vízové povinnosti, byly
rozšířeny, například nezletilé osoby mladší osmnácti let, nebo
doplněny (blízcí příbuzní občanů EU, kteří
nevykonávají své právo volného pohybu).
Obecná procesní zjednodušení:
–
Byla zrušena zásada, že všichni žadatelé musí podat
žádost osobně (viz pracovní dokument útvarů Komise,
oddíl 2.1.1.1 bod 7). Žadatelé se budou obvykle muset dostavit
osobně na konzulát nebo k externímu poskytovateli služeb pouze za
účelem odebrání otisků prstů, které mají být uloženy ve Vízovém
informačním systému (článek 9).
–
Maximální lhůta pro podání žádosti byla
prodloužena, aby mohli cestující plánovat předem a vyhnout se velmi
vytíženým obdobím; stejně tak byla stanovena minimální lhůta pro
podání žádosti, aby měly členské státy dostatek času na náležité
posouzení žádostí a organizaci práce (článek 8).
–
Byl zjednodušen standardní formulář žádosti o
vízum (příloha I) a ve formuláři žádosti byl uveden odkaz na
elektronické podání (článek 10).
–
Seznam podpůrných dokladů v
příloze II již není „příkladmý“ a rozlišuje se mezi neznámými
žadateli a pravidelnými cestujícími zaregistrovanými v systému VIS, pokud jde o
podpůrné doklady, které mají být předloženy (článek 13). V
článku 13 byla posílena ustanovení týkající se přípravné práce k
vypracování seznamů přizpůsobených místním okolnostem v rámci
místní schengenské spolupráce.
–
Neznámý žadatel o vízum (tj. osoba, která
předtím o vízum nežádala) by měl prokázat, že splňuje podmínky
pro udělení víza.
–
V této souvislosti se upozorňuje na nedávný
„rozsudek ve věci Koushkaki“[8],
podle něhož musí být čl. 23 odst. 4, čl. 32
odst. 1 a čl. 35 odst. 6 (čl. 20 odst. 4,
čl. 29 odst. 1 a čl. 32 odst. 5
přepracovaného vízového kodexu) „vykládány v tom smyslu, že po posouzení
žádosti o udělení jednotného víza mohou příslušné orgány
členského státu takovou žádost žadateli zamítnout pouze v
případě, že lze vůči tomuto žadateli namítat některý z
důvodů pro zamítnutí žádosti o udělení víza uvedených v
těchto ustanoveních. Tyto orgány mají při posuzování této žádosti
široký prostor pro uvážení, pokud jde o podmínky použití těchto ustanovení
a o hodnocení rozhodných skutečností pro účely zjištění, zda lze
vůči žadateli namítat některý z těchto důvodů pro
zamítnutí žádosti.“
–
Evropský soudní dvůr rovněž rozhodl, že
čl. 32 odst. 1 (nyní čl. 29 odst. 1) vízového
kodexu ve spojení s čl. 21 odst. 1 (nyní čl. 18
odst. 1) „musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost příslušných
orgánů členského státu udělit jednotné vízum je podmíněna
tím, že neexistuje důvodná pochybnost o úmyslu žadatele opustit území
členských států před skončením platnosti víza, o které
žádá, s ohledem na celkovou situaci v zemi bydliště žadatele a na jeho
individuální situaci doloženou informacemi, které poskytl“.
–
Je třeba předpokládat, že „pravidelní
cestující zaregistrovaní v systému VIS“ splňují podmínky vstupu, pokud jde
o riziko nedovoleného přistěhovalectví a nutnost mít dostatečné
prostředky na obživu. Tato domněnka by však měla být v
jednotlivých případech vyvratitelná.
–
Návrh stanoví, že orgány členských států
mohou v jednotlivém případě vyvrátit domněnku splnění
podmínek vstupu, a uvádí, na jakém základě k tomu může dojít
(čl. 18 odst. 9).
–
Celkové zkrácení lhůt pro vydání rozhodnutí o
žádosti o vízum (článek 20) vzhledem ke zkrácení lhůty pro
odpověď v rámci předchozích konzultací (článek 19).
Jsou zavedeny krátké lhůty pro posouzení žádostí rodinných příslušníků
občanů Unie, kteří vykonávají své právo volného pohybu, a
blízkých příbuzných občanů Unie, kteří nevykonávají své
právo volného pohybu.
–
Vízum pro více vstupů lze udělit s dobou
platnosti delší, než je doba platnosti cestovního dokladu (čl. 11
písm. a).
–
Ustanovení o cestovním zdravotním pojištění by
měla být odstraněna, jelikož skutečný význam opatření
týkajícího se tohoto pojištění nebyl zjištěn (viz pracovní dokument
útvarů Komise, oddíl 2.1.1.2 bod 14).
–
Standardní formulář pro oznámení a
odůvodnění zamítnutí víza, prohlášení víza za neplatné nebo zrušení
víza byl revidován s cílem zahrnout zvláštní důvod zamítnutí letištního
průjezdního víza a zajistit, aby byla dotyčná osoba náležitě
informována o postupech pro podání odvolání.
–
Byla zavedena ustanovení odchylující se od obecných
ustanovení o udělování víz na vnějších hranicích ve výjimečných
případech: za účelem podpory krátkodobé turistiky budou členské
státy moci udělovat víza na vnějších hranicích na základě
dočasného režimu a po oznámení a zveřejnění organizačních
postupů režimu (článek 33).
–
Byla doplněna pružná pravidla, která
členským státům umožňují optimalizovat využívání zdrojů,
zvýšit konzulární pokrytí a rozvíjet spolupráci mezi členskými státy
(článek 38).
–
Využívání externího poskytovatele služeb ze strany
členského státu již nepředstavuje krajní možnost.
–
Členské státy nemusí zachovat možnost
„přímého přístupu“ k podávání žádostí na konzulátu v místech, kde byl
shromažďováním žádostí o víza pověřen externí poskytovatel
služeb (vyškrtnutí dřívějšího ustanovení v čl. 17
odst. 5). Rodinní příslušníci občanů EU, kteří
vykonávají své právo volného pohybu, a blízcí příbuzní občanů
EU, kteří nevykonávají své právo volného pohybu, a rovněž žadatelé,
kteří mohou doložit naléhavost, by však měli mít možnost sjednat si
schůzku ihned.
–
Členské státy by měly Komisi podávat
každoročně zprávu o spolupráci s externími poskytovateli služeb,
včetně monitorování poskytovatelů služeb.
–
Zjednodušení ustanovení týkajících se ujednání o
zastupování (článek 39) (viz pracovní dokument útvarů Komise,
oddíl 2.1.1.5 bod 20 a oddíl 2.1.4 bod 41).
–
Jak je objasněno v hodnotící zprávě
(bod 3.2), neexistence dostatečně podrobných statistických
údajů znemožňuje posoudit uplatňování některých ustanovení.
Příloha VII je proto pozměněna s cílem zajistit sběr
všech příslušných údajů v dostatečném rozčlenění,
aby bylo možné náležité posouzení. Všechny dotyčné údaje lze získat (ze
strany členských států) ze systému VIS s výjimkou informací
o počtu víz udělených bezplatně, jelikož je však toto
spojeno se státní pokladnou členského státu, měly by být tyto údaje
snadno dostupné.
–
Posílení právního rámce týkajícího se informování
veřejnosti (článek 45):
–        Komise má vytvořit společné
internetové stránky věnované schengenským vízům
–       Komise má vypracovat vzor pro uvádění informací, které
mají být poskytovány žadatelům o víza
Technické změny:
–
Vyškrtnutí odkazu na zvláštní účel cesty
„průjezd“ (především čl. 1 odst. 1), jelikož
krátkodobá víza nejsou účelově vázána. Odkaz byl zachován pouze tam,
kde se vztahoval na konkrétní účel cesty, například v
příloze II vízového kodexu, v níž jsou uvedeny podpůrné doklady,
které mají být předloženy podle účelu cesty.
–
Zavedení harmonizovaných pravidel pro řešení
případu ztráty dokladu totožnosti a platného víza
(článek 7).
–
Přesné lhůty pro různá oznámení
členských států (patnáct dnů): ujednání o zastupování,
zavedení předchozích konzultací a následné informace.
–
V souladu s článkem 290 SFEU je Komisi
svěřena pravomoc pozměnit některé prvky nařízení,
které nejsou podstatné, pokud jde o seznam třetích zemí, jejichž státní
příslušníci mají povinnost mít při průjezdu přes
mezinárodní tranzitní prostory letišť na území členských států
letištní průjezdní vízum (příloha III), a seznam povolení k
pobytu, jejichž držitelé jsou oprávněni k průjezdu přes
letiště členských států, aniž by museli mít letištní
průjezdní vízum (příloha IV).
–
V souladu s článkem 291 SFEU by Komisi
měla být svěřena pravomoc přijímat prováděcí akty, jež
stanoví seznam podpůrných dokladů, které mají být v daném místě
používány s přihlédnutím k místním okolnostem, údaje týkající se
vyplňování a připojování vízových štítků a pravidla pro
udělování víz námořníkům na vnějších hranicích. Dřívější
přílohy VII, VIII a IX by proto měly být odstraněny.
Právní základ
Ustanovení čl. 77 odst. 2
písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie.
Tento návrh přepracovává nařízení
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne
13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový
kodex), která byla založena na rovnocenných ustanoveních Smlouvy o založení
Evropského společenství, tj. čl. 62 odst. 2 písm. a)
a b) bodu ii).
Zásada subsidiarity
Podle čl. 77
odst. 2 písm. a) SFEU má Unie pravomoc rozvíjet opatření
týkající se „společné politiky v oblasti víz a jiných krátkodobých
povolení k pobytu“.
Tento návrh nepřekračuje rámec
tohoto ustanovení. Cílem tohoto návrhu je další rozvoj a zlepšení
opatření vízového kodexu, která se týkají podmínek a postupů
udělování víz pro předpokládaný pobyt na území členských
států nepřesahující 90 dnů během jakéhokoli období
180 dnů. Tohoto cíle nemůže být dosaženo uspokojivě na
úrovni členských států, jelikož změnu stávajícího aktu Unie
(vízový kodex) může provést pouze Unie.
Zásada
proporcionality
Podle
čl. 5 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii nesmí obsah ani forma
činnosti Unie překročit rámec toho, co je nezbytné pro dosažení
cílů Smluv. Forma zvolená pro toto opatření musí umožnit, aby návrh
dosáhl svého cíle a byl proveden co nejúčinněji.
Zavedení vízového kodexu v roce 2009
mělo podobu nařízení, aby bylo zajištěno, že bude ve všech
státech, které uplatňují schengenské acquis, používán stejně.
Navrhovaná iniciativa představuje změnu stávajícího nařízení, a
musí mít proto podobu nařízení. Co se týká obsahu, tato iniciativa je
omezena na zdokonalení stávajícího nařízení a je založena na cílech
politiky, k nimž je připojen jeden nový cíl: hospodářský růst.
Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity.
Volba nástroje
Tento návrh přepracovává nařízení
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne
13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový
kodex). Jako právní nástroj lze proto zvolit pouze nařízení.
4.         ROZPOČTOVÉ
DŮSLEDKY
Navrhovaná změna nemá pro rozpočet
EU žádné důsledky.
5.           DALŠÍ PRVKY
Důsledky různých protokolů připojených
ke Smlouvám a dohodám o přidružení uzavřeným se třetími
zeměmi
Právním základem tohoto návrhu je část
třetí hlava V Smlouvy o fungování Evropské unie s tím, že se
použije systém „proměnné geometrie“ stanovený v protokolech o postavení
Spojeného království, Irska a Dánska a v Schengenském protokolu. Návrh navazuje
na schengenské acquis. Je proto nutné uvážit důsledky pro
různé protokoly, pokud jde o Dánsko, Irsko a Spojené království; Island a
Norsko a Švýcarsko a Lichtenštejnsko. Stejně tak je nutno uvážit
důsledky pro různé akty o přistoupení. Podrobná situace každého
z dotčených států je popsána v 49.–57. bodě
odůvodnění tohoto návrhu. Systém „proměnné geometrie“ použitý
v tomto návrhu je totožný se systémem, který se vztahoval na původní
vízový kodex, přičemž byl doplněn odkaz na akt o
přistoupení Chorvatska z roku 2011.
Souvislost se současně
předloženým návrhem nařízení o zavedení cestovních víz[9]
Na tento návrh budou mít dopad jednání o
současně předloženém návrhu nařízení o zavedení cestovních
víz, proto je během jednání třeba zvláštní pozornost věnovat
zajištění potřebných synergií mezi oběma těmito návrhy. Jestliže
se v průběhu těchto jednání bude jevit jako možné jejich
přijetí v obdobném časovém rámci, je Komise připravena uvážit
spojení obou návrhů do jednoho přepracovaného návrhu. Dospějí-li
zákonodárci k dohodě ohledně tohoto návrhu dříve, než bude
existovat vyhlídka na brzké dosažení dohody o návrhu nařízení
o zavedení cestovních víz, neměla by být ustanovení v tomto návrhu,
která se týkají plánovaných cestovních víz (čl. 3 odst. 7,
čl. 12 odst. 3, čl. 18 odst. 6), zachována za
účelem přijetí, nýbrž vložena později formou změny vízového
kodexu, až bude dosaženo dohody ohledně návrhu týkajícího se cestovních
víz.
Stručný
přehled navrhovaných změn
Článek 1 – Změny vízového
kodexu
Článek 1 – Předmět
a oblast působnosti
–
Horizontální změna: v celém textu byl
vyškrtnut odkaz na „průjezd“ jako účel cesty.
Článek 2 – Definice
–
Je vložen odstavec 6, který odkazuje na
definici „cestovního víza“ v příslušném nařízení.
–
Je vložen odstavec 7, který obsahuje definici
„blízkých příbuzných“ (občanů Unie).
–
Je vložen odstavec 8, který obsahuje definici
„žadatele zaregistrovaného v systému VIS“, aby bylo zajištěno plné
využívání Vízového informačního systému.
–
Je vložen odstavec 9, který obsahuje definici
„pravidelného cestujícího zaregistrovaného v systému VIS“, aby bylo
zajištěno plné využívání Vízového informačního systému a
zohledněna „vízová historie“ žadatele.
–
Je vložen odstavec 12, který obsahuje definici
pojmu „platný“ ve smyslu „s dobou platnosti, která dosud neskončila“, na
rozdíl od pojmu „padělaný, napodobený nebo pozměněný“.
–
Je vložen odstavec 16: je připojena
definice „námořníka“, aby bylo zajištěno, že se různá procesní
zjednodušení vztahují na veškeré osoby pracující na lodích.
Článek 3 – Státní
příslušníci třetích zemí, kteří mají povinnost mít letištní
průjezdní vízum
–
Odstavec 4: ustanovení týkající se zavedení
požadavku na letištní průjezdní víza ze strany jednotlivých členských
států pro státní příslušníky určitých třetích zemí byla
revidována, aby se na ně vztahoval příslušný institucionální právní
rámec.
Článek 5 – Členský stát
příslušný pro posouzení žádosti a vydání rozhodnutí
–
V odstavci 1 je písmeno b)
pozměněno tak, aby bylo zachováno pouze jedno objektivní kritérium,
tj. délka pobytu, za účelem určení členského státu, který je
příslušný pro posouzení žádosti, pokud plánovaná cesta zahrnuje více než
jedno místo určení. Byla rovněž vložena ustanovení, která se vztahují
na případy, kdy cestující uskuteční několik cest do různých
členských států v krátké době, tj. během dvou
měsíců.
–
Odstavec 2 byl pozměněn s cílem
odstranit situace, kdy „příslušný“ členský stát nemá v zemi,
v níž žadatel oprávněně pobývá, zastoupení ani v ní není
zastoupen. Ustanovení zahrnují všechny možné situace a nabízejí řešení
v duchu spolupráce a důvěry, na nichž je schengenská
spolupráce založena.
Článek 7 – Příslušnost
pro udělování víz státním příslušníkům třetích zemí,
kteří se oprávněně zdržují na území členského státu
–
Odstavec 1 je pozměněn
v důsledku změny článku 5.
–
Jsou vloženy odstavce 2 a 3 s cílem
vytvořit harmonizovaný právní rámec pro situace, kdy státní
příslušník třetí země během pobytu na území členských
států svůj cestovní doklad ztratí, nebo kdy je tento doklad zcizen.
Článek 8 – Praktické postupy
pro podávání žádostí
–
Odstavec 1 stanoví obecné maximální a
minimální lhůty pro podání žádosti.
–
Je vložen odstavec 3 s cílem zajistit
zjednodušení v určitých situacích týkajících se příbuzných
občanů Unie, kdy by se schůzka měla uskutečnit
neprodleně.
–
Odstavec 4 je pozměněn tak, aby se
stal závazným („musí“) místo nepovinného ustanovení („může“), což znamená,
že naléhavé případy musí být vždy vyřízeny neprodleně.
–
Je vložen odstavec 5, který objasňuje
pravidla týkající se toho, kdo může podat žádost jménem žadatele, a byl
uveden odkaz na profesní, kulturní, sportovní nebo vzdělávací sdružení
či instituci, které se odlišují od obchodních zprostředkovatelů.
–
Odstavec 6 byl přesunut
z dřívějšího čl. 40 odst. 4 a pozměněn
tak, aby zahrnoval pouze ustanovení týkající se toho, že se žadatelé musí
kvůli podání žádosti osobně dostavit pouze na jedno místo.
Článek 9 – Obecná pravidla pro
podávání žádosti
–
Odstavec 1 byl nahrazen novým zněním
s přihlédnutím ke zrušení obecné zásady, že všichni žadatelé musí
žádost podat osobně (viz pracovní dokument útvarů Komise,
oddíl 2.1.1.1 bod 7).
–
Odstavec 2 je pozměněn
v důsledku změny odstavce 1.
Článek 10 – Formulář
žádosti
–
Odstavec 1 je pozměněn za
účelem přidání odkazu na možnost podat formulář žádosti
elektronicky.
–
Je vložen odstavec 2, který zajišťuje,
aby elektronická verze formuláře žádosti přesně odpovídala
formuláři žádosti stanovenému v příloze I.
–
Odstavec byl zjednodušen, aby bylo zajištěno,
že formulář žádosti je vždy dostupný minimálně v úředním
jazyce členského státu, pro který se o vízum žádá, a v jazyce
hostitelského státu.
Článek 11 – Cestovní doklad
–
Písmeno a) je pozměněno uvedením
křížového odkazu na nové ustanovení v čl. 21 odst. 2,
viz níže.
–
Písmeno b) je pozměněno s cílem
zajistit, aby v cestovním dokladu žadatele byla k dispozici jedna
prázdná dvoustrana, takže vízový štítek a následný otisk vstupního
a výstupního razítka jsou umístěny vedle sebe. To usnadní
hraniční kontroly; viz pracovní dokument útvarů Komise, oddíl 2.1.1.2
bod 11.
Článek 12 – Biometrické
identifikátory
–
Odstavce 2 a 4 jsou pozměněny
v důsledku změny čl. 9 odst. 1.
–
Odstavec 3 je pozměněn, aby se
zohlednil návrh týkající se „cestovních víz“.
Článek 13 – Podpůrné
doklady
–
Je vložen odstavec 2, aby se zohlednila
procesní zjednodušení pro pravidelné cestující zaregistrované v systému VIS,
což znamená, že tato kategorie žadatelů musí předložit pouze doklad o
účelu cesty.
–
Je vložen odstavec 3 s cílem umožnit nebo
objasnit zjednodušení pro příbuzné občanů Unie v určitých
situacích.
–
Odstavec 4 je pozměněn s cílem
stanovit, že harmonizovaný seznam podpůrných dokladů
v příloze II je vyčerpávající.
–
Je vložen odstavec 6, aby bylo zajištěno,
že žadatelé mohou předložit faksimile nebo kopie originálů
podpůrných dokladů. Žadatelé by měli předložit
dodatečně originály dokladů pouze ve zvláštních případech,
kdy si lze v případě pochybností o pravosti těchto dokladů
vyžádat původní doklad.
–
V odstavci 7 byl v písmenu a) vložen
odkaz na ubytování „v soukromí“.
–
Byl vložen odstavec 10 s cílem zohlednit
ustanovení o prováděcích opatřeních.
Článek 14 – Vízový poplatek
–
V odst. 3 písm. a) je osvobození od vízového
poplatku rozšířeno na nezletilé osoby mladší osmnácti let (dříve
šesti let), a je tudíž odstraněno snížení vízového poplatku u dětí ve
věku od šesti do dvanácti let a nepovinné osvobození této věkové
skupiny od vízového poplatku.
–
V odstavci 3 je pozměněno
písmeno c) s cílem odkázat jednoznačně na kategorii osob,
které se to týká.
–
V odst. 3 písm. d) je stanoveno jako
závazné osvobození držitelů diplomatických a služebních pasů od
vízového poplatku.
–
V odst. 3 písm. e) je stanoveno jako
závazné osvobození osob do věku 25 let, které se účastní
seminářů, konferencí, sportovních, kulturních nebo vzdělávacích
událostí organizovaných neziskovými organizacemi, od vízového poplatku, a je
tudíž odstraněno nepovinné osvobození této skupiny od vízového poplatku a
osvobození osob do věku 25 let, které se účastní
seminářů, konferencí, sportovních, kulturních nebo vzdělávacích
událostí organizovaných neziskovými organizacemi, od vízového poplatku je
povinné.
–
Jsou vložena písmena f) a g), která
stanoví či objasňují osvobození příbuzných občanů Unie
od vízového poplatku v určitých situacích.
Viz rovněž
pracovní dokument útvarů Komise, oddíl 2.1.1.3 bod 15.
Článek 15 – Poplatek za služby
–
V odstavci 1 byl vyškrtnut odkaz na
„dodatečný“ poplatek za služby.
–
Odstavec 3 je pozměněn
v důsledku změny článku 14.
Článek 18
– Ověření podmínek vstupu a posouzení rizik
–
Je vložen odstavec 2, který zohledňuje
vložení bodu 9 do článku 2 a vložení písm. e) do
čl. 13 odst. 1.
–
Je vložen odstavec 3 s cílem objasnit, že
příslušné orgány členských států odpovídají za
zdůvodnění vyvracení domněnky splnění podmínek vstupu
v jednotlivých případech, a důvody, na nichž může být toto
vyvracení založeno.
–
Odstavec 6 je pozměněn s cílem
zohlednit návrh týkající se cestovních víz a byl zrušen odkaz na „které vydal
jiný členský stát“, jenž byl matoucí.
–
Odstavec 10 je pozměněn a
umožňuje členským státům použít k uskutečnění
pohovoru se žadatelem moderní komunikační prostředky namísto
požadavku, aby se žadatel osobně dostavil na konzulát.
Článek 19 – Předchozí
konzultace
–
Odstavec 2 je pozměněn s cílem
stanovit, že členské státy musí na žádosti o konzultace
odpovědět do pěti kalendářních dnů místo do sedmi.
–
Odstavec 3 stanoví, že členské státy
oznámí Komisi žádosti o předchozí konzultace nejméně patnáct
kalendářních dnů před zavedením opatření, aby bylo možné
včas informovat žadatele a aby se ostatní členské státy mohly
připravit na technické úrovni.
–
Odstavec 5 je vyškrtnut, jelikož byl
zastaralý.
Článek 20 – Rozhodnutí o
žádosti
–
Odstavec 1 stanoví, že se lhůta pro
vydání rozhodnutí zkracuje na nejvýše deset kalendářních dnů. To je
důsledkem změny v čl. 19 odst. 2 i zjištění
hodnocení provádění vízového kodexu, viz pracovní dokument útvarů
Komise, oddíl 2.1.1.6 bod 22.
–
Odstavec 2 je pozměněn s cílem
zkrátit maximální lhůtu pro vydání rozhodnutí na dvacet kalendářních
dnů a poslední věta je vyškrtnuta v důsledku zrušení
ustanovení, které umožňuje, aby zastupovaný členský stát požádal o
konzultace ohledně případů vyřizovaných v zastoupení.
–
Je vložen odstavec 3, který umožňuje a
objasňuje zjednodušení pro blízké příbuzné občanů Unie
v určitých situacích.
–
Dřívější odstavec 3 je vyškrtnut, jelikož
posouzení žádosti o krátkodobé vízum by nemělo trvat
60 kalendářních dnů.
–
V odstavci 4 je vyškrtnuto
písmeno d) v důsledku zrušení ustanovení, které umožňuje
konzultování zastupovaného členského státu; to ruší požadavek, aby byly
určité případy předány k vyřízení zastupovaným
členským státem místo zastupujícího členského státu.
Článek 21 – Udělení
jednotného víza
–
Odstavec 2 nahrazuje dřívější
čtvrtý a pátý pododstavec v čl. 24 odst. 1.
–
V odstavci 2 se mění první
pododstavec odstraněním odkazu na víza „pro dva vstupy“, který se jeví
jako nadbytečný, a odkazuje se na možnost udělení víza pro více
vstupů, jehož doba platnosti překračuje dobu platnosti
cestovního dokladu.
–
Jsou vloženy odstavce 3 a 4 s cílem
zohlednit změnu bodu 10 v článku 2 a zavést objektivně
stanovená kritéria pro umožnění zvláštních zjednodušení.
–
Odstavec 5 je pozměněn tak, aby
zahrnoval ostatní případy žadatelů o víza, kteří jsou
způsobilí pro udělení víza pro více vstupů.
Článek 24 – Vyplňování vízového štítku
–
Je vložen odstavec 2 s cílem zohlednit
čl. 51 odst. 2.
–
Odstavec 3 je pozměněn, aby se
posílila ustanovení týkající se poznámek jednotlivých států na vízovém
štítku, viz pracovní dokument útvarů Komise, oddíl 2.1.1.6
bod 27.
–
Odstavec 5 je pozměněn, aby bylo
zajištěno, že vyplnit ručně lze pouze víza pro jeden vstup.
Článek 25 – Zneplatnění
vyplněných vízových štítků
–
Odstavec 2 je pozměněn s cílem
zohlednit potřebu stanovení náležitého právního základu pro
osvědčené postupy doporučené v Příručce
o vízovém kodexu.
Článek 26 – Připojení vízových štítků
–
Je vložen odstavec 2 s cílem zohlednit
ustanovení čl. 51 odst. 2.
Článek 28 – Informování
ústředních orgánů jiných členských států
–
Odstavec 2 je pozměněn, aby bylo
zajištěno včasné informování ostatních členských států, viz
připomínky týkající se článku 19.
Článek 29 – Zamítnutí
žádosti o udělení víza
–
Bod vii) v odst. 1 písm. a) je
vyškrtnut v důsledku zrušení požadavku na cestovní zdravotní
pojištění.
–
Odstavec 3 je nahrazen s cílem doplnit
odkaz na nutnost, aby členské státy poskytly podrobné údaje o postupech
pro podání odvolání.
–
Odstavec 4 je vyškrtnut v důsledku
zrušení ustanovení, které požaduje, aby byly určité případy
předány k vyřízení zastupovaným členským státem místo
zastupujícího členského státu.
Článek 31 – Prohlášení víza za
neplatné a zrušení víza
–
Odstavec 4 je pozměněn, aby se
zohlednila změna článku 13.
Článek 32 – Víza, o jejichž
udělení je výjimečně zažádáno na vnějších hranicích
–
Nadpis je pozměněn v důsledku
vložení článku 33.
–
Odstavec 2 je vyškrtnut v důsledku
zrušení požadavku na cestovní zdravotní pojištění.
Článek 33 – Víza, o jejichž
udělení je zažádáno na vnějších hranicích na základě
dočasného režimu
–
Tato ustanovení byla vložena s cílem umožnit
členským státům podporovat krátkodobou turistiku, členské státy
by měly mít možnost udělovat víza na vnějších hranicích nejen
v jednotlivých případech na základě individuální situace
státních příslušníků třetích zemí, nýbrž rovněž na
základě dočasného režimu. Tento článek stanoví pravidla týkající
se oznamování a zveřejňování organizačních postupů
dočasného režimu a uvádí, že by platnost uděleného víza měla být
omezena na území členského státu, který vízum udělil.
–
Odstavec 6 upřesňuje požadavky na
podávání zpráv ze strany dotčeného členského státu.
Článek 34 – Víza udělovaná námořníkům na
vnějších hranicích
–
Je vložen odstavec 3 s cílem zohlednit
ustanovení čl. 51 odst. 2.
Článek 38 – Organizace a
spolupráce konzulátů
–
V odstavci 1 se druhá věta stala
zastaralou.
–
V odstavci 2 je znění písmena b)
přepracováno v důsledku zrušení dřívějšího
článku 41 a odstranění hodnocení externího zajišťování
služeb jako „krajního případu“.
–
Odstavec 4 je nahrazen vložením
odstavce 6 v článku 8.
Článek 39 – Ujednání o
zastupování
–
Odstavec 1 odpovídá dřívějšímu
odstavci 1 v článku 8.
–
Odstavec 2 popisuje shromažďování a
předávání souborů a údajů mezi členskými státy
v případech, kdy určitý členský stát zastupuje jiný
členský stát výhradně za účelem shromažďování žádostí a
biometrických identifikátorů.
–
Odstavec 3 je pozměněn, aby se
zohlednilo vyškrtnutí možnosti zastoupeného členského státu požadovat
podílení se na vyřizování případů projednávaných
v zastoupení.
–
Odstavce 4 a 5 odpovídají
dřívějšímu odstavci 5, resp. 6 v článku 8.
–
Odstavec 6 stanoví minimální lhůtu,
v níž musí zastoupený členský stát oznámit Komisi uzavření nebo
ukončení ujednání o zastupování.
–
Odstavec 7 stanoví, že zastupující
členské státy musí ostatním členským státům a delegaci
Evropské unie v dané územní působnosti současně oznámit
uzavření nebo ukončení ujednání o zastupování.
–
Odstavec 8 odpovídá dřívějšímu
odstavci 9 v článku 8.
Článek 40 – Pomoc
honorárních konzulů
–
V odstavci 1 se zrušuje slovo „také“.
Článek 41 – Spolupráce
s externími poskytovateli služeb
–
Dřívější odstavec 3 se zrušuje,
jelikož tato harmonizace není ve skutečnosti možná, poněvadž
členské státy obvykle s externími poskytovateli služeb uzavírají
globální smlouvy.
–
V odstavci 5 je pozměněno
písmeno e) v důsledku změny článku 9.
–
Odstavec 12 je pozměněn s cílem
požadovat, aby členské státy podávaly každoročně zprávy o své
spolupráci a monitorování externích poskytovatelů služeb, jak je stanoveno
v příloze IX.
Článek 42 – Šifrování a
bezpečné předávání údajů
–
Odstavce 1, 2 a 4 jsou
pozměněny, aby se zohlednilo zrušení dřívějšího
článku 8.
Článek 43
– Spolupráce členských států s obchodními zprostředkovateli
–
Odstavec 1 je pozměněn
v důsledku zrušení dřívějšího bodu 11
v článku 2, tj. definice obchodního zprostředkovatele.
–
V odstavci 5 je pozměněn druhý
pododstavec, aby bylo zajištěno informování veřejnosti o akreditovaných
obchodních zprostředkovatelích.
Článek 45 – Informace, které
mají být poskytovány veřejnosti
–
V odstavci 1 je pozměněno
písmeno c), aby se zohlednilo zrušení dřívějšího
článku 41.
–
V odstavci 1 je zrušeno písmeno e),
aby se zohlednilo zrušení dřívějšího článku 20.
–
Je vložen odstavec 3, který stanoví, že Komise
vypracuje harmonizovanou šablonu pro informace, jež mají být poskytovány podle
čl. 45 odst. 1.
–
Je vložen odstavec 4, který stanoví, že Komise
vytvoří internetové stránky věnované schengenským vízům, které
obsahují veškeré příslušné informace týkající se žádosti o udělení
víza.
Článek 46 – Místní
schengenská spolupráce
–
V odstavci 1 se mění první věta
a písmeno a) s cílem stanovit, že v rámci místní schengenské
spolupráce jsou vypracovány harmonizované seznamy podpůrných dokladů.
–
V důsledku změny článku 14
je pozměněno písmeno b) v odstavci 1 a poslední
pododstavec.
–
Odstavec 2 je pozměněn
v důsledku vložení odstavce 3 v článku 45.
–
V odstavci 3 je pozměněno
písmeno a) za účelem zajištění sestavování čtvrtletních
statistik o udělených vízech na místní úrovni a byl přidán odkaz na
cestovní víza.
–
V odstavci 3 je pozměněno
písmeno b) v důsledku přepracování první věty.
–
Odstavec 7 je pozměněn s cílem
stanovit, že na základě výročních zpráv vyhotovených v rámci
místní schengenské spolupráce vypracuje Komise jednu výroční zprávu, která
bude předložena Evropskému parlamentu a Radě.
Články 48–49 Výkon
přenesené pravomoci
–
Tyto články jsou vloženy s cílem
zohlednit článek 290 SFEU o aktech v přenesené pravomoci.
Článek 50 – Pokyny
k praktickému uplatňování vízového kodexu
–
Tento článek je pozměněn, aby se
zohlednila ustanovení obsažená v čl. 51 odst. 2.
Článek 51 – Postup
projednávání ve výboru
–
Tento článek je pozměněn
s cílem zohlednit ustanovení, která upravují výkon prováděcích
pravomocí Komise v souladu s nařízením (EU)
č. 182/2011.
Článek 52 – Oznamování
–
V odstavci 1 je pozměněno
písmeno g) v důsledku změny článku 38.
–
Odstavec 2 je pozměněn
v důsledku vložení odstavce 4 v článku 45.
Článek 54
– Monitorování a hodnocení
–
Jedná se o standardní ustanovení o monitorování a
hodnocení právních nástrojů.
Článek 55
– Vstup v platnost
–
Jedná se o standardní ustanovení o vstupu v
platnost a přímé použitelnosti. Použitelnost tohoto nařízení je
odložena o šest měsíců ode dne jeho vstupu v platnost
s výjimkou ustanovení čl. 51 odst. 2, které se použije za
tři měsíce od vstupu v platnost, aby bylo možné přijetí
prováděcích aktů stanovených v článcích 24, 26, 32
a 50.
Přílohy
–
Příloha I je nahrazena.
–
Příloha V:
– je
vyškrtnut dřívější bod 7 týkající se cestovního zdravotního
pojištění,
– je
vložen nový bod 10, který se vztahuje na případy, kdy je zamítnuta
žádost o letištní průjezdní vízum.
ê810/2009
(přizpůsobený)
2014/0094 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY
o kodexu Ö Unie Õ o vízech (vízový
kodex)
(přepracované znění)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA
EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství Ö o fungování
Evropské unie (SFEU)
Õ , a zejména na
čl. 62 Ö 77 Õ odst. 2 písm. a) a b) bod ii) této
smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[10],

v souladu s řádným
legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
ò nový
(1)       Nařízení
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009[11] bylo několikrát podstatně
změněno. Vzhledem k novým změnám by uvedené nařízení
mělo být z důvodu srozumitelnosti přepracováno.
ê810/2009 1. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
Podle článku 61
Smlouvy by mělo být vytvoření prostoru, ve kterém se osoby mohou
volně pohybovat, doplněno doprovodnými opatřeními, která se
týkají kontrol na vnějších hranicích, azylu a
přistěhovalectví.
ê810/2009 2. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
Podle čl. 62 odst.
2 Smlouvy opatření o překračování vnějších hranic
členských států musí stanovit vízové předpisy pro
předpokládané pobyty v trvání nejvýše tří měsíců,
včetně postupů a podmínek pro udělování víz členskými
státy.
ò nový
(2)       Politika
Unie v oblasti víz pro pobyty do 90 dnů během období 180
dnů má zásadní význam pro vytvoření společného prostoru bez
vnitřních hranic. Společná pravidla týkající se podmínek
a postupů pro udělování víz by se měla řídit zásadou
solidarity a vzájemné důvěry mezi členskými státy.
ê810/2009 3. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
(3)       Pokud jde o vízovou politiku, vytvoření „společného souboru“
právních předpisů prostřednictvím konsolidace acquis a
vývoje, kterého v něm bylo dosaženo, (příslušná ustanovení
Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985[12]
a Společné konzulární instrukce[13])
je podle Haagského programu jedním z hlavních prvků Ö Cílem
nařízení (ES) č. 810/2009 je mimo jiné Õ „dalšího rozvoje společné
vízové politiky jakožto součásti mnohovrstevného systému zaměřeného na Ö k Õ usnadnění
oprávněného cestování a na boj Ö boji Õ proti nedovolenému
přistěhovalectví prostřednictvím další harmonizace vnitrostátních
právních předpisů a postupů způsobů zpracování na místních
konzulárních úřadech“: posílení svobody, bezpečnosti a práva v
Evropské unii[14].
ê810/2009 8. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
(4)       Pokud jsou splněny Ö Rovněž by
se mělo zajistit, aby za určitých podmínek byla Õ určité podmínky, měla by být vydávána víza pro více vstupů, aby se ulehčila
administrativní zátěž konzulátů členských států a aby se
usnadnilo bezproblémové cestování častým či pravidelným cestujícím.
Žadatelé známí konzulátu jako bezúhonné a spolehlivé osoby by měli mít
možnost v co největší možné míře využívat zjednodušeného postupu.
ò nový
(5)       Nařízení
(ES) č. 810/2009 vyjasnilo a zjednodušilo právní rámec a
výrazně zmodernizovalo a standardizovalo postupy udělování víz.
Zvláštní ustanovení, jež měla usnadnit postupy v jednotlivých
případech na základě subjektivních kritérií, nejsou
dostatečně uplatňována.
(6)       Inteligentní
vízová politika by měla zahrnovat zachování bezpečnosti vnějších
hranic a současně zajistit účinné fungování schengenského
prostoru a usnadnit oprávněné cestování. Společná vízová
politika by měla přispět k vytváření růstu
a být v souladu s ostatními politikami Unie v oblastech jako
např. vnější vztahy, obchod, vzdělávání, kultura
a cestovní ruch.
(7)       V
zájmu usnadnění mobility a rodinných návštěv státním
příslušníkům třetích zemí navštěvujícím blízké
příbuzné, kteří jsou občany Unie, již mají bydliště
na území členského státu, jehož jsou státními příslušníky, a
blízkým příbuzným občanů Unie, kteří mají bydliště ve třetí
zemi a přejí si navštívit společně členský stát, jehož má
občan Unie státní příslušnost, by tímto nařízením měla být
stanovena některá procesní zjednodušení.
(8)       Stejná
zjednodušení by měla být jako minimum přiznána rodinným
příslušníkům v situacích, na které se vztahuje směrnice
2004/38/ES[15], a to v souladu s čl. 5 odst. 2 uvedené
směrnice.
(9)       Mělo
by se rozlišovat mezi novými žadateli, kteří podávají žádost poprvé,
a osobami, jimž byla dříve udělena víza a které jsou
registrovány ve Vízovém informačním systému (VIS), aby se zjednodušil
postup pro registrované cestující a zároveň řešilo riziko
nedovoleného přistěhovalectví a bezpečnostní otázky spojené
s některými cestujícími. Toto rozlišení by se mělo odrazit
ve všech fázích postupu.
(10)     Mělo
by se přepokládat, že žadatelé, kteří jsou registrováni ve VIS a
do 12 měsíců před podáním žádosti získali a legálním
způsobem využili dvě víza, splňují podmínky pro vstup týkající
se rizika nedovoleného přistěhovalectví a potřeby
disponovat dostatečnými prostředky na obživu. Tento předpoklad
by však měl být vyvratitelný, pokud příslušné orgány zjistí, že jedna
nebo více těchto podmínek nejsou v jednotlivých případech
splněny.
(11)     Posouzení
toho, zda udělené vízum bylo využito legálním způsobem, by se
mělo zakládat na prvcích, jako je dodržování délky povoleného pobytu,
územní platnosti víza a pravidel pro přístup na trh práce
a výkon hospodářské činnosti.
ê810/2009 5. bod odůvodnění
(přizpůsobený)
ð nový
(12)     Za
účelem boje proti nedovolenému přistěhovalectví je nezbytné
stanovit pravidla pro průjezd přes mezinárodní tranzitní prostory
letišť. ÖK tomu Õ ð by měl být zřízen společný
seznamï Státní příslušníci třetích zemí uvedených na společném seznamu by proto ð, jejichž státní příslušníci
by ï měli mít povinnost být vybaveni
letištním průjezdním vízem. ðJestliže však v členském státě
dojde k náhlému a podstatnému ï V naléhavých
případech hromadného
přílivu nelegálních přistěhovalců, by však měly by mít Ötento stát Õ členské státy možnost uložit takovou Ö dočasně zavést Õ povinnost Ö mít letištní průjezdní vízum Õ i Ö pro Õ státním příslušníkůmy Ö dané Õ třetích zemí Ö země Õ, které nejsou uvedeny
na společném seznamu.
Jednotlivá
rozhodnutí členských států by měla být každoročně
přezkoumávána. ðMěly by být stanoveny příslušné
podmínky a postupy, aby se zajistilo, že uplatňování tohoto opatření
je časově omezené a že v souladu se zásadou proporcionality
nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení daného cíle.
Rozsah povinnosti mít letištní průjezdní vízum by měl být omezen na
reakci na konkrétní situaci, jež vyvolala zavedení uvedeného
opatření. ï
ò nový
(13)     Od
povinnosti mít letištní průjezdní vízum by mělo být upuštěno u
držitelů víz a povolení k pobytu udělených některými
zeměmi.
(14)     Mělo
by být jasné, který členský stát je příslušný pro posouzení žádosti
o udělení víza, zejména pokud plánovaná návštěva zahrnuje
několik členských států.
(15)     Žadatelé
o vízum by měli mít možnost podat žádost v zemi svého
bydliště, i když členský stát příslušný podle obecných
pravidel v dané zemi nemá své zastoupení ani v ní není zastoupen.
(16)     Měl
by být zajištěn harmonizovaný přístup k držitelům víz, jejichž
cestovní doklad se během pobytu na území členských států
ztratil nebo byl zcizen.
ê810/2009 9. bod
odůvodnění
(17)     Z důvodu vkládání
biometrických identifikátorů do Vízového informačního systému (VIS),
které bylo zavedeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 767/2008 ze
dne 9. července 2008 o Vízovém informačním systému (VIS) a o
výměně údajů o krátkodobých vízech mezi členskými státy
(nařízení o VIS)[16], by osobní přítomnost žadatele měla být, alespoň pro
účely první žádosti, jedním ze základních požadavků pro podání
žádosti o vízum.
ê810/2009 10. bod odůvodnění
(18)     Za účelem zjednodušení
postupu v případě jakékoli následující žádosti by mělo být
umožněno kopírovat otisky prstů z prvního záznamu vloženého do VIS po
dobu 59 měsíců. Po uplynutí této doby je třeba otisky prstů
sejmout znovu.
ê810/2009 11. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
(19)     Jakýkoli dokument, údaj nebo
biometrický identifikátor získaný během vyřizování žádosti o vízum
členským státem se považuje Ö by se měl
považovat Õ za konzulární
dokument podle Vídeňské úmluvy o konzulárních stycích ze dne 24. dubna
1963 a mělo by se Ö s Õ ním zacházet
odpovídajícím způsobem.
ê810/2009 12. bod
odůvodnění
(20)     Směrnice Evropského
parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti
se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů[17] se vztahuje také na členské státy v souvislosti se zpracováním
osobních údajů podle tohoto nařízení.
ò nový
(21)     Měly
by být stanoveny lhůty pro jednotlivé kroky postupu, zejména s cílem
umožnit cestujícím plánovat dopředu a vyhnout se velmi vytíženým obdobím na
konzulátech.
(22)     Konzuláty
členských států by měly účtovat za zpracování žádostí
o udělení víza stejný poplatek jako za udělení víza. Kategorie
osob, které jsou osvobozeny od vízového poplatku, by měly být
jednotné a jasně vymezené. Členské státy by měly mít
možnost od vízového poplatku v jednotlivých případech osvobodit.
(23)     Žadatelé
by při podání žádosti o krátkodobé vízum neměli být povinni
předložit cestovní zdravotní pojištění, jelikož to pro žadatele
o vízum představuje nepřiměřenou zátěž
a neexistují žádné důkazy o tom, že držitelé krátkodobých víz
představují vyšší riziko z hlediska veřejných výdajů na
zdravotnictví v členských státech než státní příslušníci
třetích zemí od vízové povinnosti osvobození.
(24)     Mělo
by být povoleno podávat žádosti jménem žadatelů o víza profesním,
kulturním a sportovním sdružením, jakož i akreditovaným obchodním
zprostředkovatelům.
(25)     Ustanovení
týkající se mimo jiné „odkladné lhůty“, vyplňování vízového štítku a
zneplatnění vyplněných vízových štítků by měla být
vyjasněna.
(26)     Víza
pro více vstupů s dlouhodobou platností by měla být
udělována podle objektivně stanovených kritérií. Platnost víza pro
více vstupů by mohla přesáhnout platnost cestovního dokladu,
k němuž je připojeno.
(27)     Formulář
žádosti by měl zohledňovat fungování VIS. Členské státy by
měly pokud možno umožnit vyplňování a předkládání
formulářů žádostí o udělení víza v elektronické
podobě a měly by akceptovat kopie podpůrných dokladů.
Originály dokladů by měly být vyžadovány pouze ve zvláštních
případech.
(28)     Standardní
formulář pro oznamování důvodů pro zamítnutí víza, prohlášení
víza za neplatné nebo jeho zrušení by měl obsahovat zvláštní důvod
pro zamítnutí letištního průjezdního víza a zajistit, aby
dotyčná osoba byla řádně informována o postupech odvolání.
(29)     Pravidla
týkající se výměny informací mezi příslušnými orgány členských
států za účelem udělování víz námořníkům
na vnějších hranicích a formulář, který je třeba za
tímto účelem vyplnit, by měly být co nejjednodušší
a nejjasnější.
(30)     Udělování
víz na vnějších hranicích by v zásadě mělo být
výjimečným případem. Členské státy by však v zájmu podpory
krátkodobého cestovního ruchu měly být oprávněny
k udělování víz na vnějších hranicích na základě
dočasného režimu a po oznámení a zveřejnění
organizačních postupů tohoto režimu. Tyto režimy by měly být
dočasné povahy a doba platnosti uděleného víza by měla být
omezena na území členského státu, který vízum udělil.
ê810/2009 6. bod odůvodnění
(přizpůsobený)
ð nový
(31)     Opatření
při Ö pro Õ přijímání žadatelů by měla
náležitě respektovat lidskou důstojnost. Vyřizování žádostí o
víza by mělo být profesionální,
Ö a Õ důstojné a přiměřené ð nemělo by překračovat
rámec toho, co je nezbytné pro ï Ö dosažení Õ sledovanýmch cílům.
ê810/2009 7. bod odůvodnění
(přizpůsobený)
ð nový
(32)     Členské
státy by měly zajistit, aby kvalita služeb nabízených veřejnosti byla
na vysoké úrovni a byla v souladu se zásadami dobré správy. Měly by
poskytnout přiměřený počet vyškolených pracovníků a
dostatečné zdroje s cílem usnadnit v co největší možné míře
vyřizování žádostí o vízum. Členské státy by měly zajistit, aby byl postup dle zásady
jednoho správního místa (tzv. „one-stop“) uplatněn na všechny žadatele Ö o vízum podával žádost pouze na
jednom místě Õ. ðTím by však neměla být dotčena
možnost uskutečnit s žadatelem osobní pohovor. ï
ê810/2009 13. bod odůvodnění
(přizpůsobený)
ð nový
(33)     Za účelem
usnadnění postupu by se mělo uvažovat o Ö Nařízení (ES) č. 810/2009 stanoví Õ několika formáchforem spolupráce, jakými jsou zastoupení v omezeném rozsahu,
společné umístění, společná střediska pro žádosti o
udělení víza, honorární konzulové a spolupráce s externími poskytovateli
služeb, přičemž je třeba vzít v úvahu zejména požadavky na
ochranu údajů uvedené ve směrnici 95/46/ES Ö mezi členskými státy, jejichž
cílem je na jedné straně umožnit členským státům sdílet
zdroje a na straně druhé posílit konzulární zastoupení
ve prospěch žadatelů o víza Õ . Členské státy by si měly v souladu
s podmínkami stanovenými v tomto nařízení určit typ organizační
struktury, který využijí v jednotlivých třetích zemích. ðMěla by být stanovena pružná pravidla,
která by členským státům umožnila optimalizovat sdílení zdrojů
a zvýšit konzulární zastoupení. Spolupráce mezi členskými státy
(„střediska pro schengenská víza“) by mohla mít jakoukoli podobu
přizpůsobenou místním okolnostem, přičemž by se
zaměřovala na posílení územního konzulárního zastoupení, snížení
nákladů členských států, větší zviditelnění Evropské
unie a zlepšení služeb poskytovaných žadatelům o víza. ï
ê810/2009 4. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
ð nový
(34)     Členské státy by
měly mít pro účely udělování víz své zastoupení či být
zastoupeny ve všech třetích zemích, na jejichž státní příslušníky se
vztahuje vízová povinnost. ðČlenské státy by měly usilovat o rozšíření
konzulárního zastoupení. ï Členské
státy, které v dané třetí zemi nebo v určité části dané
třetí země nemají vlastní konzulát, by se Ö tudíž Õ měly vynasnažit uzavřít
ujednání o zastupování, aby žadatelé o vízum nebyli nuceni vynaložit pro
dosažení konzulátu nepřiměřené úsilí.
ò nový
(35)     Ujednání
o zastupování by měla být zjednodušena a mělo by se zamezit
překážkám bránícím uzavření těchto ujednání mezi členskými
státy a zastupující členský stát by měl být odpovědný za
provádění všech činností při vyřizování žádostí o víza
bez účasti zastupovaného členského státu.
ê810/2009 14. bod
odůvodnění
ð nový
(36)     Je třeba stanovit pravidla pro případy, kdy se členský
stát rozhodne spolupracovat při přijímání žádostí s externími
poskytovateli služeb. Takové rozhodnutí lze přijmout v
případě, že vzhledem ke zvláštním okolnostem nebo z důvodů
souvisejících s místní situací se spolupráce s dalšími členskými státy
formou zastoupení, zastoupení v omezeném rozsahu, společného umístění
nebo společného střediska pro žádosti o udělení váza ukáže být
pro dotčený členský stát nevhodná. Tato úprava by měla být v souladu s obecnými zásadami pro
udělování víz a s požadavky na ochranu údajů uvedenými ve
směrnici 95/46/ES. Kromě toho by měla být při vypracování
a provádění takové úpravy zohledněna nutnost zamezit spekulativnímu
podávání žádostí o víza („visa shopping“).
ê810/2009 15. bod
odůvodnění
Pokud se členský stát rozhodl spolupracovat s externím
poskytovatelem služeb, měl by všem žadatelům nadále poskytovat
možnost předkládat žádosti přímo na svých diplomatických misích nebo
konzulárních úřadech.
ê810/2009 16. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
ð nový
(37)     Členský stát by měl
spolupracovat s externím poskytovatelem služeb na základě právního
nástroje, který by měl obsahovat ustanovení o jeho přesných
povinnostech Ö externího
poskytovatele služeb Õ , přímém
a úplném přístupu Ö členských
států Õ do jeho objektů Ö externího
poskytovatele služeb Õ , informacích
pro žadatele, zachování důvěrnosti a okolnostech,
podmínkách a postupech pro pozastavení nebo ukončení spolupráce. ðČlenské státy by měly
každoročně podávat Komisi zprávu o spolupráci s externími
poskytovateli služeb, včetně sledování poskytovatelů služeb.ï
ê810/2009 17. bod
odůvodnění
Toto nařízení členským státům umožňuje
spolupracovat s externími poskytovateli služeb za účelem přijímání
žádostí a současně zavádí zásadu jednoho správního místa (tzv.
„one-stop“) pro předkládání žádostí, čímž se odchyluje od obecného
pravidla osobní přítomnosti žadatele na diplomatické misi nebo konzulárním
úřadu. Tím však není dotčena možnost pozvat žadatele k osobnímu
pohovoru.
ê810/2009 19. bod
odůvodnění
ð nový
(38)     Statistické údaje jsou
důležitým prostředkem pro sledování migračních toků a mohou
sloužit jako důležitý nástroj pro jejich řízení. Proto by se tyto
údaje měly pravidelně shromažďovat podle společného vzoru. ðPodrobné údaje o vízech by měly být
shromažďovány s ohledem na sestavování srovnávacích statistik,
které umožní hodnocení provádění tohoto nařízení na základě
důkazů.ï
ê810/2009 23. bod
odůvodnění ð new
(39)     ÖŠiroká veřejnost
by měla mít všechny podstatné informace týkající se žádosti o vízum a
měla by se zlepšit viditelnost a jednotný obraz společné vízové
politiky. Za tímto účelem by měla Õ S cílem
zlepšit viditelnost společné vízové politiky a její jednotný obraz má být vytvořena společná internetová stránka o schengenských
vízech Ö a vypracován
společný vzor pro informace poskytované členskými státy
veřejnosti Õ. Tato stránka
poslouží široké veřejnosti jako prostředek k poskytování všech
důležitých informací týkajících se žádosti o vízum.
ê810/2009 18. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
(40)     Pro harmonizované
uplatňování společné vízové politiky a pro náležité hodnocení
migračních nebo bezpečnostních rizik je klíčová místní
schengenská spolupráce. Vzhledem k místním rozdílům by měly diplomatické
mise a konzulární úřady členských států posoudit praktické
uplatňování jednotlivých Ö konkrétních Õ právních ustanovení
na jednotlivých místech, za účelem zajištění harmonizovaného
uplatňování zákonných ustanovení s cílem zamezit spekulativnímu podávání
žádostí o víza („visa shopping“) a odlišnému zacházení s žadateli o víza.
ò nový
(41)     Neexistuje-li
v daném místě harmonizovaný seznam podpůrných dokladů,
členské státy mohou volně definovat konkrétní podpůrné doklady,
jež mají předložit žadatelé o víza za účelem splnění podmínek
pro vstup vyžadovaných tímto nařízením. Pokud takový harmonizovaný seznam
podpůrných dokladů existuje, mělo by být členským
státům umožněno poskytnout při konání významných mezinárodních
akcí na jejich území z tohoto seznamu určité výjimky, aby zajistily
zjednodušení pro žadatele o víza. Mělo by se jednat o akce velkého rozsahu
a zvláštního významu díky jejich dopadům v oblasti cestovního ruchu a/nebo
kultury, např. mezinárodní nebo světové výstavy a sportovní
mistrovství.
ê810/2009 27. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
(42)     Pokud se na území
členského státu konají olympijské a paralympijské hry, měl by se
uplatnit zvláštní Ö specifický Õ režim, který usnadní
udělování víz členům olympijské rodiny.
ê810/2009 20. bod
odůvodnění
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla
být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28.
června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí
svěřených Komisi[18].
ê810/2009 21. bod
odůvodnění
Zejména je třeba zmocnit Komisi k přijetí změn
příloh tohoto nařízení. Jelikož tato opatření mají obecný význam
a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto
nařízení, včetně jeho doplněním o nové jiné než podstatné
prvky, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v
článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.
ê810/2009 22. bod
odůvodnění
K zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení by
měly být vypracovány pokyny k praktickému provádění a postupy, které
mají členské státy při vyřizování žádostí o víza dodržovat.
ò nový
(43)     Aby
byl přizpůsoben měnícím se okolnostem společný seznam
třetích zemí, jejichž statní příslušníci musí mít při
průjezdu přes mezinárodní tranzitní prostor letišť na území
členských států letištní průjezdní vízum, a seznam povolení
k pobytu, která opravňují držitele k průjezdu přes
letiště členských států, aniž by musel být vybaven letištním
průjezdním vízem, by na Komisi měla být přenesena pravomoc
přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy. Je
obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti
vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni.
(44)     Aby
byly zajištěny jednotné podmínky pro provádění tohoto nařízení,
pokud jde o vytváření pokynů pro praktiky a postupy, které
musí členské státy dodržovat při vyřizování žádostí o víza,
seznamy podpůrných dokladů, které mají být použity v jednotlivých
členských státech, povinné údaje na vízovém štítku, pravidla pro
připojování vízového štítku a pravidla pro udělování víz
námořníkům na hranicích, by měly být Komisi
svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být
vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu
a Rady (EU) č. 182/2011[19]. Při přijímání těchto
prováděcích aktů by se měl použít přezkumný postup.
ê810/2009 26. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
(45)     Od ustanovení
tohoto nařízení se mohou odchýlit pravidla stanovená v dvoustranných
dohodách uzavřených Společenstvím Ö Unií Õ se třetími
zeměmi, jejichž účelem je zjednodušit proces vyřizování žádostí
o víza.
ê810/2009 30. bod
odůvodnění
(46)     Podmínky vstupu na území
členských států nebo udělování víz se nedotýkají platných
předpisů o uznávání platnosti cestovních dokladů.
ê810/2009 28. bod odůvodnění
(přizpůsobený)
ð nový
(47)     Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž stanovení postupů a ð společných ï podmínek Ö a postupů Õ pro udělování víz za účelem průjezdu
členským státem či
předpokládaného pobytu na jeho území Ö členských států Õ , který nepřesáhne tři měsíce Ö 90 dnů Õ během šestiměsíčního období Ö 180 dnů Õ , nemůže být uspokojivě dosaženo na
úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo ð pouze ï na úrovni Společenství Ö Unie Õ , může Společenství Ö Unie Õ přijmout opatření v souladu
se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy Ö o Evropské unii (SEU) Õ. V souladu se zásadou proporcionality
stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení
rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
ê810/2009 29. bod odůvodnění
(přizpůsobený)
ð nový
(48)     Toto
nařízení respektuje základní práva a zachovává zásady uznané zejména Úmluvou o ochraně
lidských práv a základních svobod Rady Evropy a Listinou základních práv Evropské unie. ðToto nařízení se zejména snaží zajistit
plné respektování soukromého a rodinného života uvedené
v článku 7, ochranu osobních údajů uvedenou
v článku 8 a práva dítěte uvedená
v článku 24 Listiny základních práv Evropské unieï.
ê810/2009 31. bod odůvodnění
(přizpůsobený)
ð nový
(49)     V souladu s články 1 a 2 Protokolu Ö č. 22 Õ o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii Ö SEU Õ a ke Smlouvě o založení Evropského
společenství Ö o fungování Evropské unie (SFEU) Õ, se Dánsko neúčastní přijímání
tohoto nařízení, a toto nařízení pro ně není závazné ani
použitelné. Vzhledem k tomu, že
toto nařízení navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV
části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, mělo by se Dánsko v souladu s
článkem 4 uvedeného protokolu rozhodnout do šesti měsíců ode dne přijetí ð poté, co Rada přijala rozhodnutí
ohledně ï tohoto nařízení, zda je provede ve svém
vnitrostátním právu.
ê810/2009 32. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
(50)     Pokud jde o Island a Norsko,
rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou
republikou a Norským královstvím o
Ö jejich Õ přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[20], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí Rady 1999/437/ES[21] o některých opatřeních pro
uplatňování uvedené dohody.
ê810/2009 33. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
Mělo by být
přijato opatření umožňující zástupcům Islandu a Norska
zapojení do práce výborů, jež jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích
výkonných pravomocí podle tohoto nařízení. Takové opatření je uvedeno
ve výměně dopisů mezi Radou Evropské unie a Islandem a Norskem o
výborech, které jsou nápomocny Evropské komisi při výkonu její výkonné
moci[22],
připojené k výše uvedené dohodě. Komise předložila Radě
návrh doporučení pro sjednání této dohody.
ê810/2009 34. bod
odůvodnění
(51)     Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí
toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody
mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o
přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a
rozvoji schengenského acquis[23],
která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3
rozhodnutí Rady 2008/146/ES[24] o uzavření
uvedené dohody.
ê810/2009 35. bod odůvodnění
(přizpůsobený)
ð nový
(52)     Pokud
jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis
ve smyslu Protokolu podepsaného mezi Evropskou unií, Evropským
společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o
přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě uzavřené mezi
Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o
přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a
rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v
čl. 1 bodě B rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3
rozhodnutí Rady 2008/261/ES 2011/350/EU[25] o podpisu ð uzavření ï uvedeného protokolu.
ê154/2012 11. bod
odůvodnění
(53)     Pokud jde o Kypr,
představuje toto nařízení akt navazující na schengenské acquis
nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 12 aktu o
přistoupení z roku 2003.
ê154/2012 12. bod
odůvodnění
(54)     Pokud jde o Bulharsko a
Rumunsko, představuje toto nařízení akt navazující na schengenské acquis
nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 4 odst. 12 aktu o
přistoupení z roku 2005.
ò nový
(55)     Pokud
jde o Chorvatsko, představuje toto nařízení akt navazující na
schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 4
odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2011.
ê810/2009 36. bod
odůvodnění
(56)     Toto nařízení rozvíjí
ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené
království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti
Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně
vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[26]. Spojené království se tudíž nepodílí na jeho přijímání a toto
nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
ê810/2009 37. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
(57)     Toto nařízení rozvíjí ta
ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v
souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala
některá ustanovení schengenského acquis[27]. Irsko se tudíž nepodílí na jeho přijímání a toto nařízení
pro ně není závazné ani použitelné.
ê810/2009 38. bod
odůvodnění (přizpůsobený)
S výjimkou
článku 3 představuje toto nařízení akt navazující na schengenské
acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2
aktu o přistoupení z roku 2003 a ve smyslu čl. 4 odst. 2 aktu o
přistoupení z roku 2005,
ê810/2009
(přizpůsobený)
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel Ö Předmět Õ a oblast
působnosti
ê610/2013 čl. 6
bod 1 (přizpůsobený)
1. Toto nařízení stanoví postupy a podmínky Öpodmínky a
postupy Õ udělování víz
pro průjezd přes území členských států nebo předpokládané pobyty na tomto území Ö členských
států Õ nepřesahující
90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů.
ê810/2009
(přizpůsobený)
2. Ustanovení tohoto nařízení se použijí
na každého státního příslušníka třetí země, který musí mít
při překračování vnějších hranic členského státu vízum
podle nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se
stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít
při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam
třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti
osvobozeni[28], aniž jsou dotčena:
              a) práva volného pohybu, kterých
požívají státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou rodinnými
příslušníky občanů Unie,;
              b) rovnocenná práva, kterých
požívají státní příslušníci třetích zemí a jejich rodinní
příslušníci, kteří na základě dohod uzavřených mezi Unií a
jejími členskými státy na straně jedné a těmito třetími
zeměmi na straně druhé požívají práva volného pohybu rovnocenná
právům občanů Unie a jejich rodinných příslušníků.
3. Toto nařízení rovněž uvádí
třetí země, po jejichž státních příslušnících se jako výjimka ze
zásady volného průjezdu, kterou stanoví příloha 9 Chicagské úmluvy o
mezinárodním civilním letectví, vyžaduje, aby měli letištní průjezdní
vízum, a stanoví postupy a podmínky Ö podmínky a postupy Õ udělování víz
pro účely průjezdu přes mezinárodní tranzitní prostory
letišť členských států.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
              1) „státním příslušníkem
třetí země“ jakákoli osoba, která není občanem Unie ve smyslu
čl. 17 Ö 20 Õ odst. 1 Smlouvy Ö SFEU Õ;
              2) „vízem“ oprávnění
udělené členským státem pro
ê610/2013 čl. 6
bod 2 (přizpůsobený)
         a) průjezd přes území členských
států nebo předpokládaný pobyt na tomto území Ö členských států Õ , který nepřesáhne 90
dnů během jakéhokoliv období 180 dnů; Ö nebo Õ
ê 810/2009
         b) průjezd přes mezinárodní
tranzitní prostory na letištích členských států;
              3) „jednotným vízem“ vízum platné
pro celé území členských států;
              4) „vízem s omezenou územní
platností“ vízum platné pro území jednoho nebo několika členských
států, nikoli však všech;
              5) „letištním průjezdním
vízem“ vízum platné pro průjezd přes mezinárodní tranzitní prostory
jednoho nebo více letišť členských států;
ò nový
              6)
„cestovním vízem“ vízum podle definice v čl. 3 odst. 2
[nařízení č. .../...];
7)
„blízkými příbuznými“ manžel či manželka, děti, rodiče, vykonavatelé
rodičovské odpovědnosti, prarodiče a vnuci;
8)
„žadatelem registrovaným ve VIS“ žadatel, jehož údaje jsou zaregistrovány
ve Vízovém informačním systému;
9)
„pravidelným cestujícím registrovaným ve VIS“ žadatel o vízum, který je
zaregistrován ve Vízovém informačním systému a který získal dvě
víza do 12 měsíců před podáním žádosti;
ê 810/2009
ð nový
              610) „vízovým
štítkem“ jednotný vzor víz definovaný v nařízení Rady (ES) č. 1683/95
ze dne 29. května
1995, kterým se stanoví jednotný vzor víz[29];
              711)
„uznávaným cestovním dokladem“ cestovní doklad uznávaný jedním nebo více
členskými státy,
ð který se používá k překročení
vnějších hranic aï do
kterého se vyznačuje vízum
ð , podle rozhodnutí Evropského parlamentu a
Rady č. 1105/2011/EU[30] ï;
ò nový
               12)
„platným cestovním dokladem“ cestovní doklad, který není padělaný,
napodobený nebo pozměněný a jehož doba platnosti definovaná
vydávajícím orgánem neskončila;
ê 810/2009
ð nový
              813)
„samostatným formulářem pro připojení víza“ jednotný vzor
formulářů pro připojení víza uděleného členskými státy
držitelům cestovních dokladů, které nejsou uznávány členským
státem, který formulář vydal, ve smyslu nařízení (ES) č.
333/2002 ze dne 18. února
2002 o jednotném vzoru formulářů pro připojení víza
uděleného členskými státy držitelům cestovních dokladů,
které nejsou uznávány členským státem, který formulář vydal[31];
              914)
„konzulátem“ diplomatická mise členského státu nebo konzulární úřad
členského státu oprávněný k udělování víz vedený konzulárním
úředníkem z povolání, jak jej definuje Vídeňská úmluva o konzulárních
stycích ze dne 24. dubna 1963;
              1015)
„žádostí“ žádost o udělení víza;
              11) „obchodními
zprostředkovateli“ soukromé zprostředkovatelské agentury, dopravní
společnosti nebo cestovní kanceláře (tour operátoři nebo
prodejci zájezdů).
ò nový
              16)
„námořníkem“ osoba, která je zaměstnána, najata či pracuje
v jakémkoli postavení na palubě plavidla, na které se vztahuje
úmluva o práci na moři z roku 2006.
ê 810/2009
ð nový
HLAVA II
LETIŠTNÍ PRŮJEZDNÍ VÍZUM
Článek 3
Státní příslušníci třetích
zemí, kteří jsou povinni mít letištní průjezdní vízum
1. Státní příslušníci třetích zemí
uvedených v příloze IV III musí mít letištní průjezdní vízum pro průjezd přes
tranzitní mezinárodní prostory letišť, která se nacházejí na území
členských států.
ò nový
2. Komise je
zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu
s článkem 48, pokud jde o změny seznamu třetích
zemí uvedeného v příloze III.
Je-li to ze
závažných naléhavých důvodů nutné v případě vznikajících
rizik, použije se na akty v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto
odstavce postup stanovený v článku 49.
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
3. V
naléhavých případech hromadného Ö Jestliže dojde
k náhlému a podstatnému Õ přílivu
nelegálních přistěhovalců Ö ,
může Õ mohou
jednotlivé členskéý státy od
státních příslušníků třetích zemí, jiných než jsou třetí
země uvedené v odstavci 1, požadovat, aby měli letištní
průjezdní víza, pokud projíždějí mezinárodními tranzitními prostory
letišť, která se nacházejí na Ö jeho Õ území těchto členských států. Členské státy taková rozhodnutí oznámí Komisi před jejich
vstupem v platnost; rovněž Komisi oznámí i zrušení těchto
požadavků. ðDoba trvání tohoto opatření nesmí
přesahovat 12 měsíců. Rozsah a trvání povinnosti mít
letištní průjezdní vízum nepřekročí míru, jež je nezbytně
nutná jako reakce na tento náhlý a podstatný příliv nelegálních
přistěhovalců. ï
ò nový
4. Jestliže
členský stát plánuje zavést povinnost mít letištní průjezdní vízum
podle odstavce 3, oznámí to co nejdříve Komisi a poskytne tyto informace:
(a)
důvod pro plánovanou
povinnost mít letištní průjezdní vízum a odůvodnění náhlého
a podstatného přílivu nelegálních přistěhovalců;
(b)
rozsah a trvání plánovaného
zavedení povinnosti mít letištní průjezdní vízum.
5. Po oznámení
dotčeným členským státem podle odstavce 4 může Komise vydat
stanovisko.
6. Členský stát
smí prodloužit použití povinnosti mít letištní průjezdní vízum pouze
jednou, pokud by zrušení této povinnosti vedlo k podstatnému
přílivu nelegálních migrantů. Na toto prodloužení se vztahuje
odstavec 3.
7. Komise
každoročně informuje Evropský parlament a Radu
o provádění tohoto článku.
ê 810/2009
3. V rámci výboru uvedeného v čl. 52 odst. 1 se oznámení
každoročně přezkoumávají za účelem převodu
dotyčné třetí země do seznamu uvedeného v příloze IV.
4. Není-li třetí země převedena do přílohy IV,
může dotyčný členský stát, pokud jsou splněny podmínky v
uvedené v odstavci 2, požadavek na letištní průjezdní vízum zachovat, nebo
ho zrušit.
ê 810/2009
ð nový
58. Z
povinnosti mít letištní průjezdní vízum podle odstavců 1 a 3 jsou
osvobozeny tyto kategorie osob:
              a) držitelé platného jednotného
víza, ð cestovního víza, ï národního
dlouhodobého víza nebo povolení k pobytu uděleného některým
členským státem;
ê154/2012 článek
1 (přizpůsobený)
ð nový
              b) státní
příslušníci třetích zemí, kteří jsou držiteli platného povolení
k pobytu uděleného členským státem, jenž se neúčastní
přijímání tohoto nařízení, nebo členským státem, jenž ještě
plně neuplatňuje ustanovení schengenského acquis, nebo státní
příslušníci třetích zemí, kteří jsou držiteli platných povolení k
pobytu uvedených v příloze V
IV, která udělila Andora, Kanada, Japonsko, San Marino nebo Spojené
státy americké a která zaručují zpětné přebírání držitele bez
jakýchkoli podmínek ð , nebo kteří jsou držiteli
povolení k pobytu pro části Nizozemského království v karibské oblasti
(Aruba, Curaçao, Sint Maarten, Bonaire, Sint Eustatius a Saba) ï;
              c) státní
příslušníci třetích zemí, kteří jsou držiteli platného víza do
některého členského státu, jenž se neúčastní přijímání
tohoto nařízení, nebo členského státu, jenž ještě plně
neuplatňuje ustanovení schengenského acquis, ð nebo do státu, který je smluvní stranou
Dohody o Evropském hospodářském prostoru, ï nebo do Kanady, Japonska nebo Spojených států amerických ð, nebo kteří jsou držiteli platného víza
pro ï části Nizozemského království v karibské oblasti ð (Aruba, Curaçao, Sint Maarten, Bonaire, Sint
Eustatius a Saba) ï anebo kteří se ze země, jež vízum udělila, po použití
uvedeného víza vracejí;
ê 810/2009
ð nový
              d) rodinní příslušníci
občanů Unie podle čl.ánku 1 odst. 2 písm. a)ð 3 směrnice 2004/38/ES ï;
              e) držitelé diplomatických ð, služebních/úředních nebo zvláštních ï pasů;
              f) členové posádek letadel,
kteří jsou státními příslušníky smluvní strany Chicagské úmluvy o
mezinárodním civilním letectví.
ò nový
9.           Komise je
zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci
v souladu s článkem 48, pokud jde o změny seznamu
platných povolení k pobytu, jež opravňují držitele
k průjezdu přes letiště členských států, aniž by
museli mít letištní průjezdní vízum stanovené v příloze IV.
ê810/2009 (přizpůsobený)
ð nový
HLAVA III
POSTUPY A PODMÍNKY Ö A
POSTUPY Õ UDĚLOVÁNÍ VÍZ
KAPITOLA I
Orgány oprávněné k vyřizování
žádostí
Článek 4
Orgány oprávněné
k vyřizování žádostí
1. Žádosti posuzují a rozhodují o nich konzuláty.
2. Odchylně od odstavce 1
mohou na vnějších hranicích členských států posuzovat žádosti
a vydávat rozhodnutí orgány odpovědné za kontroly osob v souladu s
články 3532 ð , 33 ï a 3634.
3. Na zámořských územích členských
států, která nenáleží k evropskému kontinentu, mohou žádosti posuzovat a
rozhodnutí vydávat orgány určené dotyčnými členskými státy.
4. Členský stát může
požadovat, aby se posuzování žádostí a vydávání rozhodnutí účastnily jiné
orgány, než jsou orgány určené Ö uvedené Õ v odstavcích 1 a 2.
5. Členský stát může požadovat, aby
byl konzultován nebo informován jiným členským státem v souladu s
články 2219 a 3128.
Článek 5
Členský stát příslušný pro
posouzení žádosti a vydání rozhodnutí
1. Členským státem příslušným pro
posouzení žádosti o jednotné vízum a pro vydání rozhodnutí je
              a) členský stát, jehož území
představuje jediný cíl návštěvy nebo návštěv;
              b) pokud
návštěva zahrnuje více než jeden cíl ð nebo pokud se do dvou měsíců
mají uskutečnit různé samostatné návštěvy ï , členský stát, jehož území tvoří hlavní cíl návštěvy
nebo návštěv, pokud jde o délku nebo účel
pobytu ð počítanou ve dnech ï ,; nebo
              c) pokud nelze určit hlavní
cíl, členský stát, jehož vnější hranice zamýšlí žadatel
překročit za účelem vstupu na území členských států.
42. Členské
státy spolupracují s cílem zabránit situaci, kdy by žádost nemohla být
posouzena a nemohlo by být vydáno rozhodnutí protože Ö Jestliže Õ členský stát
příslušný podle odstavců. 1 až 3 ð písm. a) nebo b) ï nemá své zastoupení ani není zastoupen ve třetí zemi, v níž
žadatel podává žádost v souladu s článkem 6, ð je žadatel oprávněn podat
žádost: ï
ò nový
a) na konzulátu
jednoho z členských států určení plánované návštěvy;
b) na konzulátu
členského státu prvního vstupu, nelze-li písmeno a) uplatnit;
c) ve všech
ostatních případech na konzulátu kteréhokoliv z členských
států, jež mají své zastoupení v příslušné zemi.
ê 810/2009
3. Členským státem příslušným pro
posouzení žádosti o udělení letištního průjezdního víza a vydání
rozhodnutí je
              a) v případě jediného
letištního průjezdu členský stát, na jehož území se nachází tranzitní
letiště,; nebo
              b) v případě dvou nebo
více letištních průjezdů členský stát, na jehož území se nachází
první tranzitní letiště.
Článek 6
 Konzulární působnost
1. Žádost posuzuje a rozhodnutí vydává konzulát
příslušného členského státu, v jehož působnosti má žadatel
povolen pobyt.
2. Konzulát příslušného členského
státu posoudí žádost podanou státním příslušníkem třetí země,
který se v jeho působnosti oprávněně zdržuje, ale nemá v
něm povolen pobyt, a vydá rozhodnutí, pokud žadatel podání žádosti na
tomto konzulátu odůvodnil.
Článek 7
Příslušnost pro udělování
víz státním příslušníkům třetích zemí, kteří se
oprávněně zdržují na území členského státu
1. Státní příslušníci třetích zemí, kteří se
oprávněně zdržují na území členského státu a od nichž se
požaduje, aby měli vízum pro vstup na území jednoho nebo více
členských států, požádají o vízum na konzulátu členského státu,
který je příslušný podle čl. článku
5 odst. 1 nebo 2.
ò nový
2. Státní
příslušníci třetích zemí, kteří během pobytu na území
členského státu ztratili cestovní doklad nebo jimž byl tento doklad
zcizen, mohou uvedené území opustit na základě platného cestovního
dokladu, který je opravňuje k překročení hranice a který
vydal konzulát země jejich státní příslušnosti, bez víza nebo jiného
povolení.
3. Pokud má státní
příslušník třetí země uvedený v odstavci 2 v úmyslu
pokračovat v cestování v rámci schengenského prostoru, udělí
orgány v členském státě, v němž nahlásil ztrátu nebo zcizení
cestovního dokladu, vízum s dobou platnosti a s dobou povoleného pobytu
stejnými jako u víza původního na základě údajů
zaregistrovaných ve VIS.
ê 810/2009
ð nový
KAPITOLA II
Žádost
Článek 98
Praktické postupy pro podávání žádostí
1. Žádost se podává ð lze podat ï nejdříve tři ð šest ï měsíceů
před ð a nejpozději 15 kalendářních
dnů před ï zahájením plánované návštěvy. Držitelé víza pro více vstupů mohou
podat žádost před skončením jeho platnosti za podmínky, že je platné
po dobu nejméně šesti měsíců.
ê810/2009
(přizpůsobený)
2. Žadatel
může
Ö Konzuláty mohou
Õ být Ö žadatele Õ požádánat, aby si k
podání žádosti sjednal schůzku. Schůzka se zpravidla uskuteční
do dvou týdnů od data, kdy o tuto schůzku bylo požádáno.
ò nový
3. Konzulát umožní
podat žádost bez předchozí schůzky nebo s bezprostřední
schůzkou blízkým příbuzným občanů Unie, kteří:
a) mají v úmyslu navštívit své blízké
příbuzné, kteří jsou občany Unie a mají bydliště
v členském státě, jehož jsou státními příslušníky;
b)
mají v úmyslu cestovat společně se svými blízkými
příbuznými, kteří jsou občany Unie a mají bydliště ve
třetí zemi, do členského státu, jehož je občan Unie státním
příslušníkem.
4. Konzulát umožní
podat žádost bez předchozí schůzky nebo s bezprostřední
schůzkou rodinným příslušníkům občanů Unie uvedeným v
článku 3 směrnice 2004/38/ES.
ê810/2009 (přizpůsobený)
ð nový
5. V naléhavých případech, které jsou odůvodněné, může ð musí ï konzulát žadatelům umožnit podat žádost bez schůzky nebo se
schůzka uskuteční neprodleně.
6. Žádosti mohou být podávány ð , aniž je dotčen článek 12, ï na konzulátu
a) žadatelem nebo
b) akreditovanými obchodními zprostředkovatelemi Ö uvedeným v
článku 43; Õ podle čl. 45 odst. 1, aniž je dotčen
článek 13, nebo v souladu s články 42
nebo 43.
Öc) profesním,
kulturním, sportovním nebo vzdělávacím sdružením či institucí. Õ
Ö 7. Žadatel není
povinen se za účelem podání žádosti osobně dostavit na více než
jedno místo. Õ
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
Článek 109
Obecná pravidla pro podávání žádosti
1. Při
podávání žádosti se
žŽadatel se dostaví
osobně, aniž jsou dotčena
ustanovení článků 13, 42, 43 a 45 ð k odběru otisků prstů v
souladu s čl. 12 odst. 2 a 3 ï .
ò nový
2. Žadatelé
zaregistrovaní ve VIS se při podání žádosti nemusí dostavit osobně,
pokud jejich otisky prstů byly vloženy do VIS méně než před
59 měsíci.
ê810/2009
(přizpůsobený)
2. Konzuláty mohou upustit od požadavku uvedeného v odstavci 1, pokud
je jim žadatel znám jako bezúhonná a spolehlivá osoba.
3. Při podání žádosti žadatel
              a) předloží formulář
žádosti v souladu s článkem 1110;
              b) předloží cestovní doklad v
souladu s článkem 1211;
              c) předloží fotografii v
souladu s normami stanovenými v nařízení (ES) č. 1683/95 nebo, pokud
je VIS zprovozněn podle článku 48 nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ , v souladu s
normami stanovenými v článku 1312 tohoto nařízení;
              d) umožní odebrání svých
otisků prstů v souladu s článkem 1312, pokud se
na něj tato povinnost vztahuje;
              e) zaplatí vízový poplatek v
souladu s článkem 1614;
              f) předloží podpůrné
doklady v souladu s článkem 14 13 a přílohou II;.
              g) předloží
doklad o dostatečném a platném cestovním zdravotním pojištění v
souladu s článkem 15, pokud se na něj tato povinnost vztahuje.
Článek 1110
Formulář žádosti
1. Každý žadatel předloží Ö ručně
nebo elektronicky Õ vyplněný a
podepsaný formulář žádosti uvedený v příloze I. Osoby, jež jsou
uvedeny v cestovním dokladu žadatele, předloží samostatný formulář
žádosti. Nezletilé osoby předloží formulář žádosti podepsaný osobou
vykonávající trvale nebo dočasně rodičovskou odpovědnost
nebo poručnictví či opatrovnictví.
ò nový
2. Obsah
elektronické verze formuláře žádosti je v příslušných případech
stanoven v příloze I.
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
23. Konzuláty
zajistí, aby formuláře žádosti byly žadatelům zdarma běžně
k dispozici a snadno přístupné.
34.
Formuláře žádostí musí být dostupné ð minimálně ï v
těchto jazycích:
              a) v úředním jazyce nebo
jazycích členského státu, pro který se o vízum žádá; Ö a Õ
              b) v úředním jazyce nebo
jazycích hostitelské země;.
              c) v
úředním jazyce nebo jazycích hostitelské země a v úředním jazyce
nebo jazycích členského státu, pro který se o vízum žádá, nebo
              d) v případě zastupování, v úředním jazyce
nebo jazycích zastupujícího členského státu.
Kromě jazyka nebo jazyků uvedených
v písmenu a) může být formulář k dispozici v dalším Ö jakémkoli
jiném Õ úředním jazyce Ö nebo jazycích Õ orgánů Evropské
unie.
45. Není-li
formulář k dispozici v úředním jazyce nebo jazycích hostitelské
země, je žadatelům poskytnut zvlášť jeho překlad do tohoto
jazyka nebo jazyků.
56.
Překlad formuláře žádosti do úředního jazyka nebo jazyků
hostitelské země se vyhotoví v rámci místní schengenské spolupráce stanovené Ö uvedené Õ v článku 4846.
67. Konzulát
informuje žadatele o jazyku nebo jazycích, které mohou k vyplnění
formuláře žádosti použít.
Článek 1211
Cestovní doklad
Žadatel předloží platný cestovní doklad
splňující tato kritéria:
              a) Ö aniž je
dotčen čl. 21 odst. 2, Õ musí být platný
nejméně tři měsíce po předpokládaném datu odjezdu z území
příslušných členských států nebo, v případě
několika návštěv, po posledním předpokládaném datu odjezdu z
území příslušných členských států. V naléhavých případech,
které jsou odůvodněné, je však možné od této povinnosti upustit;
              b ) obsahuje nejméně dvě ð jednu ï prázdnéou stránky ð dvoustranu a v případě,
že se stejný cestovní doklad vztahuje na více žadatelů, musí
obsahovat jednu prázdnou dvoustranu na žadatele ï ;
              c) byl vydán v předchozích
deseti letech.
Článek 1312
Biometrické identifikátory
1. Členské státy získají biometrické
identifikátory žadatele, které tvoří jeho fotografie a otisky jeho deseti
prstů, a to v souladu se zárukami stanovenými v Úmluvě o ochraně
lidských práv a základních svobod Rady Evropy, v Listině základních práv
Evropské unie a v Úmluvě Organizace spojených národů o právech
dítěte.
2. Při podání první žádosti se požaduje, aby se žadatel dostavil osobně.
Při té příležitosti se od žadatele
odebírají tyto biometrické identifikátory:
–
fotografie, naskenovaná nebo pořízená při
podání žádosti a
–
otisky deseti prstů, které byly odebrány na
plocho a digitálně zaznamenány.
3. Pokud byly otisky prstů odebrané
žadateli v souvislosti s dřívější žádostí ð o krátkodobé vízum nebo o cestovní
vízum ï poprvé vloženy do VIS v době kratší než 59 měsíců
před datem podání nové žádosti, zkopírují se do následující žádosti.
Avšak v případě
odůvodněných pochybností o totožnosti žadatele odebere konzulát
otisky prstů v době uvedené v prvním pododstavci.
Dále, není-li v době podání žádosti možné
okamžitě potvrdit, že otisky prstů byly odebrány v době uvedené
v prvním pododstavci, může žadatel požádat, aby mu byly otisky prstů
odebrány.
4. V souladu s čl. 9 odst. 5
nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ je do VIS vložena
fotografie připojená ke každé žádosti. Žadatel se za tímto účelem nemusí
dostavit osobně.
Technické požadavky na fotografii musí být v
souladu s mezinárodními normami stanovenými v 6. vydání dokumentu ICAO č.
9303 v části 1.
5. Otisky prstů se snímají v souladu
s normami Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) a s
rozhodnutím Komise 2006/648/ES[32].
6. Biometrické identifikátory odeberou
kvalifikovaní a řádně pověření pracovníci příslušných
orgánů podle čl. 4 odst. 1, 2 a 3. Pod dohledem konzulátů
může biometrické identifikátory odebrat rovněž kvalifikovaný a
řádně pověřený pracovník honorárního konzula uvedeného v
článku 42 40 nebo externího poskytovatele služeb uvedeného v článku 4341.
Dotčený členský stát nebo dotčené členské státy umožní v
případě pochybností ověření otisků prstů, které
byly odebrány u externího poskytovatele služeb.
7. Požadavek na odebrání otisků
prstů se nevztahuje na tyto žadatele:
              a) děti mladší 12 let;
              b) osoby, u nichž je odebrání
otisků prstů fyzicky nemožné. Pokud je možné získat otisky méně
než deseti prstů, odebere se co největší počet otisků.
Pokud je však tato nemožnost dočasná, žadatel je povinen poskytnout otisky
prstů při následující žádosti. Příslušné orgány podle čl. 4
odst. 1, 2 a 3 jsou oprávněny požadovat další vysvětlení
důvodů této dočasné nemožnosti. Členské státy zajistí, aby
v případě potíží s odebíráním otisků prstů byly k dispozici
vhodné postupy respektující důstojnost žadatele;
              c) hlavy států nebo
předsedové vlád a členové vlád jednotlivých států,
včetně doprovázejících manželů/manželek a členů jejich
oficiálních delegací, pokud byli pozváni vládami členských států nebo
mezinárodními organizacemi za oficiálním účelem;
              d) panovníci a další vysoce
postavení členové královské rodiny, pokud byli pozváni vládami
členských států nebo mezinárodními organizacemi za oficiálním
účelem.
8. V případech uvedených v odstavci 7 se
do VIS vkládá údaj „nepoužije se“ v souladu s čl. 8 odst. 5 nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ .
Článek 1413
Podpůrné doklady
1. Při podání žádosti o udělení
jednotného víza žadatel předloží
              a) doklady uvádějící účel
cesty;
              b) doklady týkající se ubytování
nebo důkaz dostatečných prostředků na ubytování;
              c) doklady, které prokazují, že
žadatel má dostatečné prostředky jak na obživu na dobu
předpokládaného pobytu, tak na návrat do země původu nebo jeho
bydliště nebo na průjezd do třetí země, ve které je
zaručeno jeho přijetí, nebo že je schopen si tyto prostředky
opatřit legálním způsobem, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 1 písm.
c) a odst. 3 Schengenského
hraničního kodexu Ö nařízení
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006[33] Õ ;
              d) informace, které umožňují
posoudit záměr žadatele opustit území členských států před
skončením platnosti víza, o něž žádá.
ò nový
2. Písmena b), c) a d) odstavce 1 se nevztahují
na žadatele, kteří jsou pravidelnými cestujícími registrovanými ve
VIS a kteří legálním způsobem využili dvě dříve
získaná víza.
3. Blízcí
příbuzní občanů Unie uvedení v čl. 8 odst. 3
předloží pouze doklady dokazující příbuzenský vztah
s občanem Unie a skutečnost, že občana Unie
navštěvují nebo s ním společně cestují.
Rodinní
příslušníci občanů Unie uvedení v článku 3
směrnice 2004/38/ES předloží pouze doklady dokazující, že cestují za
účelem doprovodu nebo následování občana Unie, a příbuzenský
vztah s občanem Unie podle čl. 2 odst. 2 nebo jiné okolnosti
podle čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice.
ê810/2009
(přizpůsobený)
34. Příkladmý sSeznam
podpůrných dokladů, které konzulát
může požadovat Ö mohou být
požadovány Õ od žadatele za
účelem ověření, zda jsou splněny podmínky uvedené v odstavcíchi 1 a 2, je uveden v
příloze II.
65. Konzuláty
mohou upustit od jednoho nebo více požadavků předložit jeden nebo více
dokladů uvedených v odstavci. 1 písm. a) až d) v případě žadatelů, kteří jsou jim známi jako
bezúhonná a spolehlivá osoba, zejména při využití předchozích víz
v souladu s právními předpisy, není-li pochyb o tom, že při
překračování vnějších hranic členských států bude
žadatel splňovat požadavky čl. 5 odst. 1 Schengenského hraničního kodexu Ö nařízení
(ES) č. 562/2006 Õ.
ò nový
6. Konzulát
začne zpracovávat žádost o vízum na základě kopií podpůrných
dokladů. Žadatelé, kteří nejsou dosud registrováni ve VIS,
předloží originál. Konzulát může požadovat originály dokumentů
od žadatelů, kteří jsou žadateli registrovanými ve VIS nebo
pravidelnými cestujícími registrovanými ve VIS, pouze pokud existují
pochybnosti ohledně pravosti konkrétního dokladu.
ê810/2009
(přizpůsobený)
47.
Členské státy mohou požadovat, aby žadatelé předložili doklad o
převzetí finančních nákladů souvisejících s pobytem cizince nebo
ubytování v soukromí prostřednictvím formuláře příslušného
členského státu. Formulář obsahuje zejména:
              a) zda se jedná o doklad o
převzetí finančních nákladů souvisejících s pobytem cizince Ö v soukromí Õ nebo o ubytování;
              b) zda je Ö sponzorem / Õ zvoucí osobou fyzická osoba,
společnost, nebo organizace;
              c) totožnost Ö sponzora / Õ zvoucí osoby a kontaktní údaje;
              d) jméno pozvaného žadatele
nebo žadatelů;
              e) adresu místa ubytování;
              f) délku a účel pobytu;
              g) případné rodinné vazby ke Ö sponzorovi / Õ zvoucí osobě.;
              h) informace požadované podle
čl. 37 odst. 1 nařízení (ES) č. 767/2008.
Kromě
úředního jazyka nebo jazyků členského státu musí být
formulář vypracován minimálně v jednom dalším úředním jazyce
orgánů Evropské Uunie. Formulář
poskytne osobě, která jej podepisuje, informace podle čl. 37 odst. 1
nařízení o VIS. Vzor formuláře se oznámí Komisi.
28. Při
podání žádosti o udělení letištního průjezdního víza žadatel
předloží:
              a) doklady týkající se
pokračování cesty do konečného cíle po předpokládaném letištním
průjezdu;
              b) informace, které umožňují
posoudit záměr žadatele nevstoupit na území členských států.
59. V rámci
místní schengenské spolupráce se posoudí,
zda je třeba doplnit a sjednotit Ö připraví Õ seznamy podpůrných
dokladů v působnosti každého členského státu, aby byly
zohledněny místní podmínky.
ò nový
10. Aniž je
dotčen odstavec 1, členské státy mohou stanovit výjimky ze seznamu
podpůrných dokladů uvedených v odstavcích 4 a 9 v případě,
že se žadatelé účastní významných mezinárodních akcí na jejich území, jež
jsou považovány za obzvláště důležité díky jejich dopadům v
oblasti cestovního ruchu a/nebo kultury.
11. Komise seznamy
podpůrných dokladů, které mají být použity v působnosti
každého členského státu, aby byly zohledněny místní podmínky,
přijme prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto
prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem
uvedeným v čl. 51 odst. 2.
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
Článek 15
Cestovní zdravotní pojištění
1. Žadatelé o jednotné vízum pro jeden nebo dva vstupy prokáží, že mají
dostatečné a platné cestovní pojištění pokrývající veškeré náklady,
které by mohly nastat během jejich pobytu nebo pobytů na území
členských států v souvislosti s repatriací ze zdravotních
důvodů nebo v souvislosti s naléhavou lékařskou péčí,
pohotovostní nemocniční péčí nebo úmrtím.
2. Osoby, které podávají žádost o udělení jednotného víza pro více
než dva vstupy („více vstupů“), prokáží, že mají uzavřeno
dostatečné a platné cestovní zdravotní pojištění na dobu první
předpokládané návštěvy.
Tito žadatelé musí navíc na formuláři žádosti podepsat prohlášení,
že si jsou vědomi povinnosti uzavřít cestovní zdravotní
pojištění pro následující pobyty.
3. Pojištění musí být platné na území členských států a
vztahovat se na celou dobu předpokládaného pobytu nebo průjezdu
žadatele. Minimální pojistné krytí musí činit 30 000 EUR.
Je-li vystaveno vízum s omezenou územní platností týkající se území
více než jednoho členského státu, musí být pojistné krytí platné
alespoň v daných členských státech.
4. Žadatelé v zásadě uzavírají pojištění v zemi svého pobytu.
Pokud to není možné, uzavřou pojištění v jakékoli jiné zemi.
Pokud pojištění uzavře jménem žadatele jiná osoba, platí
podmínky stanovené v odstavci 3.
5. Při posuzování, je-li pojištění dostatečné, konzuláty
ověří, zda by nároky vůči pojišťovně byly
vymahatelné v příslušném členském státě.
6. Požadavek uzavřít pojištění lze považovat za splněný,
pokud je prokázáno, že odpovídající výše pojištění vyplývá z profesních
poměrů žadatele. Tato výjimka z předložení dokladu o cestovním
zdravotním pojištění se může týkat zvláštních profesních skupin, jako
jsou například námořníci, na které se již vztahuje cestovní zdravotní
pojištění v důsledku výkonu jejich profesní činnosti.
7. Požadavek na uzavření dostatečného a platného cestovního
zdravotní pojištění se nevztahuje na držitele diplomatických pasů.
Článek 1614
Vízový poplatek
1. Žadatelé uhradí vízový poplatek ve výši
60 EUR.
2. Děti ve věku od šesti let a mladší dvanácti let uhradí
vízový poplatek ve výši 35 EUR.
32. Vízový
poplatek se pravidelně přezkoumává, aby odpovídal administrativním
nákladům.
43. Od vízového poplatku jsou osvobozeni žadatelé z
těchto
Ö Vízový poplatek
nehradí tyto Õ kategoriíe osob:
              a) děti mladší 6 let ð nezletilé osoby mladší 18 let ï ;
              b) žáci, studenti, postgraduální
studenti a doprovázející učitelé, kteří podnikají cesty za
účelem studia nebo vzdělávacích kurzů;
              c) výzkumní pracovníci ze
třetích zemí
ð definovaní ve směrnici Rady 2005/71/ES[34],ï cestující za
účelem provádění vědeckého výzkumu, jak je stanoveno v doporučení
Evropského parlamentu a Rady č. 2005/71/ES ze dne 28. září 2005
pro usnadnění vydávání jednotných víz členskými státy pro krátkodobý
pobyt výzkumných pracovníků ze třetích zemí, kteří cestují v
rámci Společenství za účelem provádění vědeckého výzkumu ð nebo účastnící se vědeckého
semináře či konference ï;
ò nový
 b) držitelé diplomatických a služebních pasů;
ê810/2009
(přizpůsobený)
 de) zástupci neziskových organizací do věku 25
let, kteří se účastní Ö účastníci Õ seminářů,
konferencí, sportovních, kulturních nebo vzdělávacích událostí
organizovaných neziskovými organizacemi do věku 25
let.;
ò nový
f) blízcí příbuzní občanů Unie uvedení v čl. 8
odst. 3;
g) rodinní příslušníci občanů Unie
podle článku 3 směrnice 2004/38/ES, a to v souladu s čl. 5
odst. 2 uvedené směrnice.
ê810/2009 (přizpůsobený)
ð nový
5. Od vízového poplatku mohou být osvobozeny:
              a) děti ve věku od šesti let a mladší dvanácti
let;
              b) držitelé diplomatických a služebních pasů;
              c) osoby do věku 25 let, které se účastní
seminářů, konferencí, sportovních, kulturních nebo vzdělávacích
událostí organizovaných neziskovými organizacemi.
Členské státy se v rámci místní schengenské spolupráce
zaměří na harmonizaci uplatňování těchto výjimek.
64. ÖČlenské státy
mohou Õ Vv
jednotlivých případech lze od vybíraného poplatku za vízum upustit nebo jej snížit, pokud to
pomůže podpoře kulturních či sportovních zájmů, zájmů
v oblasti zahraniční politiky, rozvojové politiky, jiných důležitých
veřejných zájmů nebo z humanitárních důvodů.
75. Vízový
poplatek se hradí v eurech, v národní měně třetí
země nebo v běžně užívané měně ve třetí zemi, kde
se žádost podává, a je nevratný, kromě případů uvedených v
čl. 1816 odst. 2 a
1917 odst. 3.
Je-li vízový poplatek hrazen v jiné
měně, než je euro, výše poplatku hrazená v této měně se
stanoví a pravidelně přezkoumává za použití referenčního
směnného kursu eura stanoveného Evropskou centrální bankou. Vybíraná
částka může být zaokrouhlena a konzuláty v rámci místní schengenské
spolupráce zajistí, aby byly účtovány podobné poplatky.
86. Žadatel
obdrží potvrzení o zaplacení vízového poplatku.
Článek 1715
Poplatek za služby
1. Dodatečný pPoplatek za
služby může být účtován externím poskytovatelem služeb uvedeným v
článku 4341. Poplatek
za služby musí být přiměřený nákladům, které externímu
poskytovateli služeb vznikly při provádění jednoho nebo několika
úkolů uvedených v čl. 4341 odst. 6.
2. Tento poplatek za služby musí být
upřesněn v právním nástroji uvedeném v článku. 4341 odst. 2.
3. Členské státy v rámci místní schengenské spolupráce zajistí,
aby poplatek za služby, který je žadateli účtován, náležitým způsobem
odpovídal službám nabízeným externím poskytovatelem služeb a byl
přizpůsoben místním okolnostem. Členské státy navíc usilují o
harmonizaci poplatku za služby.
43. Poplatek
za služby nesmí být vyšší než polovina vízového poplatku stanoveného
v čl. 1614
odst. 1, a to bez ohledu na možné snížení poplatku nebo výjimky z poplatku
podle čl. 1614 odst. 2, 4, 5 a 6
ð 3 a 4 ï .
5. Dotčený členský stát nebo dotčené členské státy
musí všem žadatelům i nadále umožňovat podávání žádostí přímo na
svých konzulátech.
KAPITOLA III
Posuzování žádosti a vydávání
rozhodnutí
Článek 1816
Ověření příslušnosti
konzulátu
1. Pokud byla podána žádost, konzulát
ověří, zda je příslušný pro její posouzení a vydání rozhodnutí v
souladu s články 5 a 6.
2. Není-li konzulát příslušný,
neprodleně vrátí formulář žádosti, veškeré doklady, které žadatel
předložil, a vízový poplatek a uvede, který konzulát je příslušný.
Článek 1917
Přípustnost
1. Příslušný konzulát ověří,
zda
a)           žádost byla podána ve lhůtě uvedené v čl. 98 odst. 1,;
b)           žádost obsahuje náležitosti uvedené v čl. 109 odst. 3
písm. a) až c),;
c)           byly odebrány biometrické údaje žadatele; a
d)           byl uhrazen vízový poplatek.
2. Shledá-li příslušný konzulát, že
podmínky uvedené v odstavci 1 byly splněny, žádost je přípustná a
konzulát
a)           se řídí postupy uvedenými v článku 8 nařízení
o VIS Ö (ES) č. 767/2008; Õ a
b)           dále příslušnou žádost posuzuje.
Údaje do VIS vkládá pouze řádně
pověřený konzulární pracovník v souladu s čl. 6 odst. 1,
článkem 7 a čl. 9 odst. 5 a 6 nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ .
3. Shledá-li příslušný konzulát, že
podmínky uvedené v odstavci 1 splněny nebyly, žádost je nepřípustná a
konzulát neprodleně:
a)           vrátí formulář žádosti a veškeré doklady, které žadatel
předložil,;
b)           znehodnotí odebrané biometrické údaje,;
c)           vrátí vízový poplatek; a
d)           příslušnou žádost neposuzuje.
4. Odchylně může být žádost, která
nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 1, považována za přípustnou na
základě humanitárních důvodů nebo z důvodů národního
zájmu.
Článek 20
Razítko označující přípustnost žádosti
1. Je-li žádost přípustná, opatří příslušný konzulát
cestovní doklad žadatele razítkem. Vzor razítka je uveden v příloze III a
umístí se v souladu s touto přílohou.
2. Diplomatické, služební/úřední a zvláštní pasy se nerazítkují.
3. Ustanovení tohoto článku se použijí na konzuláty členských
států, dokud nebude ve všech regionech plně zprovozněn vízový
informační systém v souladu s článkem 48 nařízení o VIS.
Článek 2118
Ověření podmínek vstupu
a posouzení rizik
1. Při posuzování žádosti o jednotné
vízum se zjistí, zda žadatel splňuje podmínky pro vstup stanovené v
čl. 5 odst. 1 písm. a), c), d) a e) Schengenského hraničního kodexu Ö nařízení
(ES) č. 562/2006 Õ , a zejména se
posoudí, zda žadatel nepředstavuje riziko nedovoleného
přistěhovalectví nebo riziko pro bezpečnost členských
států a zda zamýšlí opustit území členských států před
uplynutím platnosti víza, o něž žádá.
ò nový
2. Při
posuzování žádosti o udělení jednotného víza podané pravidelným
cestujícím registrovaným ve VIS, který legálním způsobem využil dvě
dříve získaná víza, se předpokládá, že žadatel splňuje podmínky
pro vstup týkající se rizika nedovoleného přistěhovalectví, rizika
pro bezpečnost členských států a potřeby disponovat
dostatečnými prostředky na obživu.
3. Předpoklad
uvedený v odstavci 2 se nepoužije, jestliže konzulát má oprávněné
pochybnosti ohledně splnění těchto podmínek pro vstup
na základě informací uložených ve VIS, jako jsou rozhodnutí o zrušení
dříve uděleného víza, nebo v cestovním pasu, například vstupní
a výstupní razítka. V takových případech mohou konzuláty
uskutečnit pohovor a požadovat dodatečné doklady.
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
24. U každé
žádosti musí být v souladu s čl. 8 odst. 2 a článkem 15 nařízení
o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ konzultován vízový
informační systém. Členské státy zajistí, aby se plně
využívala veškerá vyhledávací kritéria podle článku 15 nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ s cílem zabránit
případům neopodstatněného zamítnutí žádostí a nesprávné
identifikace.
35. ÖAniž je
dotčen odstavec 2, Õ Bběhem
kontroly, zda žadatel splňuje podmínky pro vstup, konzulát ověří:
              a) zda předložený cestovní
doklad není padělaný, napodobený nebo pozměněný;
              b) žadatelovo zdůvodnění
účelu a podmínek zamýšleného pobytu, a že má dostatečné
prostředky jak na obživu po dobu zamýšleného pobytu, tak na návrat do
země původu nebo svého bydliště nebo na průjezd do třetí
země, ve které je zaručeno jeho přijetí, nebo že je schopen si
tyto prostředky opatřit legálním způsobem;
              c) zda není žadatel osobou, na niž
je v Schengenském informačním systému veden záznam pro účely
odepření vstupu;
              d) že žadatel není považován za
hrozbu pro veřejný pořádek, vnitřní bezpečnost,
veřejné zdraví ve smyslu čl. 2 bodu 19 Schengenského hraničního kodexu Ö nařízení
(ES) č. 562/2006 Õ nebo pro mezinárodní
vztahy kteréhokoli z členských států, zejména pokud na něj ve
vnitrostátních databázích členských států není veden záznam pro
účely odepření vstupu ze stejných důvodů;.
              e)
skutečnost, že žadatel uzavřel dostatečné a platné cestovní
zdravotní pojištění, pokud se na něj tato povinnost vztahuje.
46. Konzulát
případně prošetří délku předešlých a předpokládaných
pobytů s cílem ověřit, že žadatel nepřekročil
maximální dobu trvání povoleného pobytu na území příslušných
členských států, bez ohledu na možné pobyty povolené ð cestovním vízem, ï národním dlouhodobým vízem nebo povolením k pobytu , které vydal
jiný členský stát.
57.
Prostředky k obživě během předpokládaného pobytu se
posuzují v souladu s dobou trvání a účelem pobytu a porovnáním
průměrných cen v dotyčném členském státu či státech,
pokud jde o ubytování a stravu v rámci levného ubytování, vynásobených
počtem pobytových dní na základě referenčních částek
stanovených členskými státy v souladu s čl. 34 odst. 1 písm. c) Schengenského hraničního kodexu Ö nařízení
(ES) č. 562/2006 Õ. Za důkaz
dostatečných prostředků k obživě lze považovat též doklad o
převzetí finančních nákladů nebo o ubytování v soukromí.
68. Při
posuzování žádosti o letištní průjezdní vízum konzulát ověřuje
zejména:
              a) zda předložený cestovní
doklad není padělaný, napodobený nebo pozměněný;
              b) místo odjezdu a cílová
třetí země dotyčného státního příslušníka třetí
země a ucelenost cestovního plánu a letištního průjezdu;
              c) doklad prokazující
pokračování cesty do konečného místa určení.
79. Posouzení
žádosti se zakládá zejména na pravosti a spolehlivosti předložených
dokladů a pravdivosti a spolehlivosti prohlášení učiněných
žadatelem.
810. Při posuzování
žádosti mohou konzuláty v odůvodněných případech cases předvolat žadatele k ð uskutečnit ï   pohovoru a
požadovat dodatečné doklady.
911.
Předchozí zamítnutí žádosti o udělení víza nevede automaticky k
zamítnutí nové žádosti. Nová žádost se posuzuje na základě všech
informací, které jsou k dispozici.
Článek 2219
Předchozí konzultace
ústředních orgánů jiných členských států
1. Členský stát může požadovat, aby
ústřední orgány jiných členských států konzultovaly jeho
ústřední orgány při posuzování žádostí podaných státními
příslušníky určitých třetích zemí nebo určitými kategoriemi
těchto státních příslušníků. Tyto konzultace se netýkají žádostí
o udělení letištního průjezdního víza.
2. Ústřední orgány, které byly
konzultovány, musí zaslat konečnou odpověď ve lhůtě sedmi ð pěti ï kalendářních dnů od obdržení dotazu. Pokud odpověď
v této lhůtě neposkytnou, má se za to, že proti udělení víza
nemají námitky.
3. Členské státy oznámí Komisi zavedení
nebo zrušení požadavku na takovou předchozí konzultaci ð nejpozději 15 kalendářních
dnů ï přede dnem použitelnosti uvedeného opatření. Tato informace
se rovněž poskytne v rámci místní schengenské spolupráce v dané územní
působnosti.
4. Komise o takových oznámeních uvědomí
členské státy.
5. Ode dne nahrazení schengenské konzultační sítě podle
článku 46 nařízení o VIS se předchozí konzultace provádějí
v souladu s čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 2320
Rozhodnutí o žádosti
1. O žádosti musí být rozhodnuto do patnácti ð deseti ï  kalendářních dnů ode dne podání
žádosti, která je přípustná podle článku 1917.
2. Tato lhůta může být v
jednotlivých případech prodloužena nejvýše na dobu 20 kalendářních
dnů, a to zejména pokud je zapotřebí dalšího posouzení nebo v
případě zastoupení, při němž jsou konzultovány orgány
zastupovaného členského státu.
3. Pokud jsou ve zvláštních případech třeba další dokumenty,
může být tato lhůta výjimečně prodloužena nejvýše na 60
kalendářních dnů.
ò nový
3. O žádostech
blízkých příbuzných občanů Unie uvedených v čl. 8
odst. 3 a rodinných příslušníků občanů Unie uvedených
v čl. 3 odst. 1 směrnice 2004/38/ES se rozhoduje
do pěti kalendářních dnů od podání žádosti. Tato
lhůta může být v jednotlivých případech prodloužena nejvýše
na dobu 10 kalendářních dnů, a to zejména pokud je
zapotřebí dalšího posouzení.
ò nový
4. Lhůty
stanovené v odstavci 3 se použijí jako maximální pro rodinné příslušníky
občanů Unie uvedené v článku 3 směrnice 2004/38/ES, a
to v souladu s čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice.
ê 810/2009
5. Pokud nebyla žádost vzata zpět,
rozhodne se o:
              a) udělení jednotného víza
podle článku 2421;
              b) udělení víza s omezenou
územní platností podle článku 2522;
ò nový
              c)
udělení letištního průjezdního víza podle článku 23;
nebo
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
d) zamítnutí žádosti o
udělení víza podle článku 3229;. nebo
              d)
přerušení posuzování žádosti a o jejím předání příslušným
orgánům zastupovaného členského státu podle čl. 8 odst. 2.
Skutečnost, že získat otisky prstů
je fyzicky nemožné ve smyslu čl. 1312 odst. 7 písm. b), nesmí mít vliv na udělení či zamítnutí
víza.
KAPITOLA IV
Udělení víza
Článek 2421
Udělení jednotného víza
1. Doba platnosti víza a délka povoleného
pobytu vychází z posouzení provedeného v souladu s článkem 2118.
2. Vízum může být uděleno pro jeden, dva nebo více
vstupů. Doba platnosti ð víza pro více vstupů ï je nejvýše pět let. ðDoba platnosti víza pro více
vstupů může přesahovat dobu platnosti cestovního pasu, k
němuž je vízum připojeno. ï
V případě průjezdu odpovídá délka povoleného pobytu
době nezbytné pro účely průjezdu.
Aniž je dotčen čl. 1211 písm. a),
doba platnosti ð jednorázového ï víza zahrnuje dodatečnou „odkladnou lhůtu“ v délce 15 dnů. Členské státy mohou
rozhodnout tuto odkladnou lhůtu neudělit z důvodu veřejného
pořádku nebo vzhledem k mezinárodním vztahům kteréhokoli
členského státu.
ò nový
3. Pravidelným
cestujícím registrovaným ve VIS, kteří legálním způsobem využili
dvě dříve získaná víza, se udělí vízum pro více
vstupů platné po dobu nejméně tří let.
4. Žadatelům
uvedeným v odstavci 3, kteří legálním způsobem využili vízum pro více
vstupů platné po dobu tří let, se udělí vízum pro více
vstupů s dobou platnosti pěti let pod podmínkou, že je žádost podána
do jednoho roku od data platnosti víza pro více vstupů platného po dobu
tří let.
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
25. Aniž je dotčen čl. 12 písm. a), vVízaum pro více
vstupů ð platné až pět let lze ï se udělujíit s dobou platnosti mezi
šesti měsíci a pěti lety, pokud jsou splněny tyto podmínky:
              a) žadateli Ö , který Õ prokáže potřebu
nebo zdůvodní záměr často nebo pravidelně cestovat, zejména z důvodu
zaměstnání nebo rodinného stavu; jedná se například o podnikatele,
úředníky s pravidelnými úředními kontakty se členskými státy a
orgány Společenství, zástupce organizací občanské společnosti
cestující za účelem vzdělávacích kurzů, seminářů a
konferencí, rodinné příslušníky občanů Unie, rodinné
příslušníky státních příslušníků třetí země
oprávněně pobývajících v některém členském státu nebo
námořníky; a
              b) ð, pokud ï žadatel prokáže svou bezúhonnost a spolehlivost, zejména využitím
předchozích jednotných víz nebo víz s omezenou územní platností v souladu
s právními předpisy, svou ekonomickou situaci v zemi původu a
skutečný úmysl opustit území členských států před
skončením platnosti víza, o něž žádá.
36. Údaje
uvedené v čl. 10 odst. 1 nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ jsou vloženy do
vízového informačního systému, jakmile se o udělení takového víza
rozhodne.
ê810/2009
(přizpůsobený)
Článek 2522
Udělení víza s omezenou
územní platností
1. Vízum s omezenou územní platností se
uděluje výjimečně v těchto případech:
              a) pokud členský stát považuje
za nezbytné z humanitárních důvodů, z důvodů národního
zájmu nebo vzhledem k mezinárodním závazkům
         i) odchýlit se od zásady, že musí být
splněny podmínky vstupu stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a), c), d) a
e) Schengenského hraničního
kodexu Ö nařízení
(ES) č. 562/2006 Õ,;
         ii) udělit vízum, přestože má
členský stát konzultovaný v souladu s článkem 22 19 proti
udělení víza námitky,; nebo
         iii) z naléhavých důvodů vízum
udělit, přestože nedošlo k předchozí konzultaci v souladu s
článkem 22 19 ,;
              nebo
ê610/2013 čl. 6
bod 3
              b) pokud z důvodů, které
konzulát považuje za opodstatněné, udělí nové vízum pro pobyt ve
stejném období 180 dnů žadateli, který již v tomto období 180 dnů
využil jednotné vízum nebo vízum s omezenou územní platností, jež mu
umožňuje pobyt v délce 90 dnů.
ê810/2009
(přizpůsobený)
2. Vízum s omezenou územní platností je platné
pro území členského státu, který je udělil. Ve výjimečných
případech může být platné pro území více než jednoho členského
státu, a to na základě souhlasu každého příslušného členského
státu.
3. Je-li žadatel držitelem cestovního dokladu,
který není uznáván jedním nebo více členskými státy, nikoli však všemi
členskými státy, udělí se vízum platné pro území členských
států, které tento cestovní doklad uznávají. Pokud členský stát,
který vízum udělil, cestovní doklad žadatele neuznává, udělené vízum
platí pouze v tomto členském státě.
4. Pokud bylo vízum s omezenou územní
platností uděleno v případech uvedených v odst. 1 písm. a),
ústřední orgány členského státu, který vízum uděluje,
předají neprodleně příslušné informace ústředním
orgánům ostatních členských států postupem podle čl. 16
odst. 3 nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ .
5. Údaje uvedené v čl. 10 odst. 1
nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ jsou vloženy do
vízového informačního systému, jakmile se o udělení takového víza
rozhodne.
Článek 2623
Udělení letištního
průjezdního víza
1. Letištní průjezdní vízum platí pro
průjezd přes mezinárodní tranzitní prostory letišť nacházejících
se na území členských států.
2. Aniž je dotčen čl. 1211 písm. a),
doba platnosti víza zahrnuje dodatečnou „odkladnou lhůtu“ v délce 15 dnů.
Členské státy mohou rozhodnout tuto
odkladnou lhůtu neudělit z důvodu veřejného pořádku
nebo vzhledem k mezinárodním vztahům kteréhokoli členského státu.
3. Aniž je dotčen čl. 1211 písm. a),
letištní průjezdní víza pro více vstupů mohou být udělena
s dobou platnosti nejvýše šest měsíců.
4. Při rozhodování o udělení
letištního průjezdního víza pro více vstupů jsou důležitá
zejména tato kritéria:
              a) potřeba žadatele
projíždět často nebo pravidelně a
              b) bezúhonnost a spolehlivost
žadatele, zejména využití předchozích jednotných víz, víz s omezenou
územní platností nebo letištních průjezdních víz v souladu s právními
předpisy, jeho ekonomická situace v zemi původu a skutečný úmysl
pokračovat v cestě.
5. Pokud je žadatel povinen mít letištní
průjezdní vízum podle čl. 3 odst. 2, platí letištní průjezdní
vízum pouze pro průjezd mezinárodními tranzitními prostory letišť,
která se nacházejí na území dotčeného členského státu nebo
dotčených členských států.
6. Údaje uvedené v čl. 10 odst. 1
nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ jsou vloženy do
vízového informačního systému, jakmile se o udělení takového víza
rozhodne.
ê810/2009
(přizpůsobený)
Článek 2724
Vyplňování vízového štítku
1. Při vyplňování vízového štítku se
vyplní povinné údaje stanovené v
příloze VII a vyplní se strojově
čitelné zóny, jak je uvedeno v dokumentu ICAO 9303, část 2.
ò nový
2. Komise
prostřednictvím prováděcích aktů přijme pravidla pro
vyplňování vízového štítku. Tyto prováděcí akty se přijímají v
souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 51 odst. 2.
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
Členské státy mohou v oddíle „poznámky“
vízového štítku doplnit vnitrostátní údaje, které neopakují povinné
údaje v příloze VII ð zjištěné v souladu s postupem uvedeným
v odstavci 2 ani neuvádějí konkrétní účel cesty ï .
34. Všechny údaje na vízovém štítku se provádějí tiskem a na
vytištěném vízovém štítku nelze ručně provádět žádné
změny.
45. Vízovéý štítkyek ð pro jednorázové vízum ï lze vyplnit ručně pouze v případě technických
problémů způsobených vyšší mocí. Na ručně vyplněném
vízovém štítku nelze provádět žádné změny.
56. Pokud byl štítek vyplněn ručně v souladu s odstavcem 4
tohoto článku, vloží se tato informace do vVízového
informačního systému v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. k)
nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ .
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
Článek 2825
Zneplatnění vyplněných
vízových štítků
1. Je-li na vízovém štítku zjištěna chyba
před jeho připojením do cestovního dokladu, štítek se zneplatní.
2. Je-li chyba zjištěna po připojení
štítku do cestovního dokladu, štítek se zneplatní přeškrtnutím křížem
nesmazatelným inkoustem ð , opticky proměnlivý prvek se
zničí ï a na jinou stránku se vlepí nový štítek.
3. Je-li chyba zjištěna poté, co byly
příslušné údaje vloženy do vVízového informačního systému podle čl. 10 odst. 1
nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ , chyba se opraví v
souladu s čl. 24 odst. 1 uvedeného nařízení.
ê810/2009
(přizpůsobený)
Článek 2926
Připojení vízových štítků
1. Vytištěný vízový štítek s údaji,
které stanoví článek 27 24 a příloha VII, se
připojí do cestovního dokladu v
souladu s přílohou VIII.
ò nový
2. Komise
prostřednictvím prováděcích aktů přijme pravidla pro
připojení vízového štítku. Tyto prováděcí akty se přijímají v
souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 51 odst. 2.
ê810/2009
(přizpůsobený)
3. Pokud členský stát, který vízum
udělil, neuznává cestovní doklad žadatele, použije se pro připojení
víza samostatný formulář pro připojení víza.
4. Pokud byl vízový štítek připojen na
samostatný formulář pro připojení víza, uvede se tato informace do vVízového
informačního systému v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. j) nařízení
o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ .
5. Jednotlivá víza udělená osobám, které
jsou uvedeny v cestovním dokladu žadatele, se připojí do tohoto cestovního
dokladu.
6. Pokud není cestovní doklad, ve kterém jsou
uvedeny tyto osoby, uznáván vydávajícím členským státem, připojí se
jednotlivá víza na samostatné formuláře pro připojení víza.
Článek 3027
Práva vyplývající
z uděleného víza
Pouhé držení jednotného víza nebo víza s
omezenou územní platností neopravňuje automaticky ke vstupu.
ê810/2009
ð nový
Článek 3128
Informování ústředních
orgánů jiných členských států
1. Členský stát může požadovat, aby
byly jeho ústřední orgány informovány o vízech, která udělily
konzuláty jiných členských států státním příslušníkům
určitých třetích zemí nebo určitým kategoriím takových státních
příslušníků, s výjimkou letištních průjezdních víz.
2. Členské státy oznámí Komisi zavedení
nebo zrušení požadavku na poskytnutí takové informace ð nejpozději 15 kalendářních dnů ï přede dnem použitelnosti uvedeného opatření. Tato informace
se rovněž poskytne v rámci místní schengenské spolupráce v dané územní
působnosti.
3. Komise o takových oznámeních uvědomí
členské státy.
4. Ode dne uvedeného v článku 46 nařízení o VIS se informace
předávají v souladu s čl. 16 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 3229
Zamítnutí žádosti o udělení víza
1. Aniž je dotčen čl. 2522 odst. 1,
žádost o udělení víza se zamítne:
              a) pokud žadatel
         i) předloží cestovní doklad, který
je padělaný, napodobený nebo pozměněný,;
         ii) nezdůvodní účel a podmínky
předpokládaného pobytu,;
         iii) neprokáže dostatečné
finanční prostředky jak na obživu po dobu předpokládaného
pobytu, tak na návrat do země původu nebo jeho bydliště nebo na
průjezd do třetí země, ve které je zaručeno jeho
přijetí, nebo neprokáže, že je schopen si tyto prostředky
opatřit legálním způsobem,;
ê610/2013 čl. 6
bod 4
         iv) během stávajícího období 180
dnů již 90 dnů pobýval na území členských států na
základě jednotného víza nebo víza s omezenou územní platností,;
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
         v) je osobou, na niž je v SIS veden
záznam pro účely odepření vstupu,;
         vi) je považován za hrozbu pro
veřejný pořádek, vnitřní bezpečnost, veřejné zdraví ve
smyslu čl. 2 bodu 19 Schengenského
hraničního kodexu Ö nařízení
(ES) č. 562/2006 Õ nebo pro mezinárodní
vztahy kteréhokoli z členských států, zejména pokud je na něj ve
vnitrostátních databázích členských států veden záznam pro účely
odepření vstupu ze stejných důvodů,; nebo
         vii) neprokáže, že má uzavřeno
dostatečné a platné cestovní zdravotní pojištění, pokud se na
něj tato povinnost vztahuje,
              nebo
              b) existují-li důvodné
pochybnosti, pokud jde o pravost podpůrných dokladů předložených
žadatelem nebo pokud jde o pravdivost jejich obsahu, o spolehlivost prohlášení
učiněných žadatelem nebo pokud jde o jeho úmysl opustit území
členských států před skončením platnosti víza, o které
žádá.
2. Rozhodnutí o zamítnutí a důvody, na
nichž se zakládá, se oznámí žadateli prostřednictvím standardního
formuláře uvedeného v příloze VI V.
3. Žadatelé, kterým byla žádost o udělení
víza zamítnuta, mají právo na odvolání. Odvolání se podává Ö zahajuje Õ proti členskému
státu, který přijal konečné rozhodnutí o žádosti, a v souladu s
vnitrostátním právem tohoto členského státu. Členské státy poskytnou
žadatelům ð podrobné ï informace týkající se postupu, který je třeba při odvolání dodržet,
jak je stanoveno v příloze VI V.
4. Konzulát zastupujícího členského státu informuje v
případech uvedených v čl. 8 odst. 2 žadatele o rozhodnutí, které
přijal zastupovaný členský stát.
54. Informace
o zamítnutých žádostech o udělení víza se zaznamenávají do vVízového
informačního systému v souladu s článkem 12 nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ .
KAPITOLA V
Změny uděleného víza
Článek 3330
Prodloužení
1. Doba platnosti nebo doba trvání povoleného
pobytu v rámci uděleného víza může být prodloužena, pokud má
příslušný orgán členského státu za to, že držitel víza poskytl
důkaz o vyšší moci nebo humanitárních důvodech bránících mu opustit
území členského státu před skončením doby platnosti víza nebo
doby trvání pobytu povoleného vízem. Takové prodloužení se provede
bezplatně.
2. Doba platnosti nebo doba trvání povoleného
pobytu v rámci uděleného víza se prodlouží, pokud držitel víza poskytne
doklad o vážných osobních důvodech, které odůvodňují prodloužení
doby platnosti nebo trvání pobytu. Za takové prodloužení víza se hradí poplatek
ve výši 30 EUR.
3. Pokud nerozhodne orgán prodlužující dobu
platnosti víza jinak, zůstane územní platnost prodlouženého víza stejná
jako u víza původního.
4. Orgány příslušnými pro prodloužení
doby platnosti víza jsou orgány členského státu, na jehož území se státní
příslušník třetí země v době podání žádosti o prodloužení
zdržuje.
5. Členské státy oznámí Komisi orgány,
které jsou příslušné pro prodlužování doby platnosti víz.
6. Prodloužení doby platnosti víza se provádí
formou vízového štítku.
7. Údaje o prodloužení víza se zaznamenávají
do vVízového
informačního systému v souladu s článkem 14 nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ .
Článek 3431
Prohlášení víza za neplatné a zrušení
víza
1. Vízum se prohlásí za neplatné, pokud je
zřejmé, že v době udělování víza nebyly splněny podmínky
udělení víza, zejména pokud existují závažné důvody se domnívat, že
vízum bylo získáno podvodným způsobem. Vízum v zásadě prohlašuje za
neplatné příslušný orgán členského státu, který vízum udělil.
Vízum může prohlásit za neplatné příslušný orgán jiného
členského státu, v takovém případě jsou o tom informovány orgány
členského státu, který vízum udělil.
2. Vízum ze zruší, pokud je zřejmé, že podmínky
udělení víza již nejsou nadále plněny. Vízum v zásadě
zrušuje příslušný orgán členského státu, který vízum udělil.
Vízum může zrušit příslušný orgán jiného členského státu, v
takovém případě jsou o tom informovány orgány členského státu,
který vízum udělil.
3. Vízum může být zrušeno na žádost
držitele víza. O takovém zrušení jsou informovány příslušné orgány
členského státu, který vízum udělil.
4. Nepředloží-li držitel víza na
hranicích jeden nebo více podpůrných dokladů uvedených
v čl. 1413 odst. 4,
nevede to automaticky k rozhodnutí o prohlášení víza za neplatné či k jeho
zrušení.
5. Je-li vízum prohlášeno za neplatné či
zrušeno, je na něj umístěno razítko „NEPLATNÉ“ či „ZRUŠENO“ a
zneplatní se opticky proměnlivý prvek vízového štítku, bezpečnostní prvek
„sklopný efekt“ a rovněž výraz „vízum“ tím, že se přeškrtne.
6. Rozhodnutí o prohlášení víza za neplatné
či o jeho zrušení a důvody, na nichž se zakládá, se oznámí žadateli
prostřednictvím standardního formuláře uvedeného v příloze VI V.
7. Držitel víza, jehož vízum bylo prohlášeno
za neplatné či zrušeno, se může odvolat, pokud vízum nebylo zrušeno
na jeho žádost podle odstavce 3. Odvolání se podává proti členskému státu,
který přijal rozhodnutí o prohlášení víza za neplatné či o zrušení
víza, a v souladu s vnitrostátními právními předpisy tohoto členského
státu. Členské státy poskytnou žadatelům informace týkající se
postupu, který je třeba při odvolání dodržet, jak je stanoveno
v příloze VI V.
8. Informace o prohlášení víza za neplatné
nebo o zrušení víza se zaznamenává do vVízového informačního systému v souladu s článkem 13
nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ .
KAPITOLA VI
Víza udělená na vnějších
hranicích
Článek 3532
Víza, o jejichž udělení je Ö výjimečně Õ zažádáno na
vnějších hranicích
1. Ve výjimečných případech lze víza
udělit na hraničních přechodech na vnějších hranicích,
pokud jsou splněny tyto podmínky:
              a) žadatel splňuje podmínky
stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a), c), d) a e) Schengenského hraničního kodexu Ö nařízení
(ES) č. 562/2006 Õ ;
              b) žadatel neměl možnost
požádat o vízum předem a případně předloží podpůrné
doklady, kterými prokáže nepředvídatelné a naléhavé důvody ke vstupu,; a
              c) návrat žadatele do země
původu nebo pobytu, nebo průjezd přes jiné státy, než jsou
členské státy, které plně uplatňují schengenské acquis,
je považován za jistý.
2. Je-li žádost o
udělení víza podána na vnějších hranicích, lze upustit od požadavku,
aby měl žadatel uzavřené cestovní zdravotní pojištění, pokud
nelze takové cestovní zdravotní pojištění sjednat na hraničním
přechodu, nebo z humanitárních důvodů.
32. Vízum
udělené na vnější hranici je jednotné vízum, které opravňuje
držitele k pobytu na maximální dobu 15 dnů v závislosti na účelu a
podmínkách předpokládaného pobytu. V případě průjezdu
odpovídá délka povoleného pobytu době nezbytné pro účely
průjezdu.
43. Nejsou-li
splněny podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a), c), d) a e) Schengenského hraničního kodexu Ö nařízení
(ES) č. 562/2006 Õ , mohou orgány
příslušné pro udělování víz na hranicích udělit vízum s omezenou
územní platností v souladu s čl. 2522 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení pouze pro území členského
státu, který vízum uděluje.
54. Státnímu
příslušníku třetí země spadajícímu do kategorie osob, u kterých
se vyžaduje předchozí konzultace podle článku 22 19, v
zásadě nelze udělit vízum na vnějších hranicích.
Těmto osobám však lze ve výjimečných
případech udělit na vnějších hranicích vízum s omezenou
územní platností v souladu s čl. 2522 odst. 1 písm. a), a to pro území členského státu, který vízum
uděluje.
65.
Kromě důvodů pro zamítnutí víza podle čl. 3229 odst. 1
se vízum na hraničním přechodu zamítne, nejsou-li splněny podmínky
uvedené v odst. 1 písm. b) tohoto článku.
76. Použijí
se ustanovení o odůvodňování a oznamování rozhodnutí o zamítnutí
a ustanovení týkající se práva na odvolání podle článku. 3229 odst. 3 a
přílohy VI V.
ò nový
Článek 33
Víza, o jejichž udělení je zažádáno
na vnějších hranicích na základě dočasného režimu
1.
V zájmu podpory krátkodobého cestovního ruchu se může členský
stát rozhodnout dočasně udělit víza na vnějších
hranicích osobám, které splňují podmínky stanovené v čl. 32
odst. 1 písm. a) a c).
2.
Doba trvání takového režimu je omezena na pět měsíců
v každém kalendářním roce a příslušné kategorie
příjemců jsou jasně definovány.
3.
Odchylně od čl. 22 odst. 1 je vízum udělené na
základě takového režimu platné pouze na území členského státu,
který vízum uděluje, a opravňuje držitele k pobytu
na maximální dobu 15 kalendářních dnů v závislosti
na účelu a podmínkách předpokládaného pobytu.
4.
V případech, kdy je udělení víza na vnějších hranicích
zamítnuto, nemůže členský stát ukládat dopravcům povinnosti
stanovené v článku 26 Úmluvy k provedení Schengenské
dohody.
5.
Členské státy oznámí zvažované režimy Evropskému parlamentu, Radě
a Komisi nejpozději tři měsíce před zahájením jejich
provádění. Oznámení určí kategorie příjemců, geografickou
působnost, organizační postupy režimu a zamýšlená opatření pro
ověření podmínek udělování víz.
Komise
toto oznámení zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
6.
Do tří měsíců po skončení režimu dotyčný
členský stát předloží Komisi podrobnou zprávu o provádění. Tato
zpráva obsahuje informace o počtu udělených a zamítnutých
víz (včetně občanství dotyčných osob); délce pobytu, datu
návratu (včetně občanství osob, které se nevrátily).
ê810/2009
(přizpůsobený)
Článek 3634
Víza udělená projíždějícím námořníkům na vnějších hranicích
1. Námořníkovi, který musí mít při
překračování vnějších hranic členských států vízum,
může být na hranicích uděleno vízum pro účel průjezdu, pokud:
              a) splňuje podmínky stanovené
v čl. 3532 odst. 1 a
              b) překračuje dotyčné
hranice, aby nastoupil či znovu nastoupil na loď, na níž bude
pracovat nebo pracoval jako námořník, nebo aby z ní vystoupil.
2. Než příslušné vnitrostátní orgány
udělí na hranicích vízum projíždějícímu námořníkovi, musí dodržet
pravidla stanovená v části 1 přílohy IX a zajistit, aby došlo k výměně
potřebných údajů týkajících se tohoto námořníka prostřednictvím náležitě
vyplněného formuláře pro projíždějící námořníky, jak
stanoví část 2 přílohy IX.
ònový
3. Komise
přijme prostřednictvím prováděcích aktů pokyny pro
udělování víz námořníkům na hranicích. Tyto prováděcí akty
se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 51
odst. 2.
ê 810/2009
34. Tento
článek se použije, aniž je dotčen čl. 3532 odst. 32, 43 a 54.
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
HLAVA IV
SPRÁVA A ORGANIZACE
Článek 3735
Organizace vízových oddělení
1. Členské státy odpovídají za organizaci
vízových oddělení svých konzulátů.
Aby se zabránilo snížení stupně
pozornosti a aby byli pracovníci chráněni před tlakem na místní
úrovni, vytvoří se tam, kde je to vhodné, systémy rotace pracovníků,
kteří jsou v přímém styku s žadateli o vízum. Zvláštní pozornost se
věnuje jasným strukturám práce a jednoznačnému
přidělování/rozdělování povinností při přijímání
konečných rozhodnutí o žádostech. Přístup do VIS a SIS a k dalším
důvěrným informacím je vyhrazen omezenému počtu řádně
oprávněných pracovníků. Aby nedocházelo k neoprávněnému
přístupu do těchto databází, přijmou se vhodná opatření.
2. Uchovávání a používání vízových štítků
podléhá vhodným bezpečnostním opatřením, aby se zabránilo
podvodům nebo ztrátám. Každý konzulát si vede záznamy o zásobách vízových
štítků a vede záznamy o tom, jak jsou jednotlivé vízové štítky použity.
3. Konzuláty členských států
archivují žádosti. Každý jednotlivý spis obsahuje formulář žádosti, kopie
příslušných podpůrných dokladů, záznam o provedených
ověřeních a referenční číslo uděleného víza tak, aby
mohli konzulární pracovníci případně nově posoudit okolnosti, za
kterých bylo rozhodnuto o žádosti.
Jednotlivé spisy žádostí se uchovávají
nejméně dva roky ode dne rozhodnutí o žádosti uvedeného v čl. 2320 odst. 1.
Článek 3836
Zdroje pro posuzování žádostí
o víza a kontrola konzulátů
1. Členské státy pověří
dostatečný počet příslušných pracovníků výkonem úkolů
souvisejících s posuzováním žádostí takovým způsobem, že bude
zajištěna přiměřená a jednotná kvalita služeb
veřejnosti.
2. Prostory musí splňovat příslušné
funkční požadavky a umožňovat příslušná bezpečnostní
opatření.
3. Ústřední orgány členských
států poskytnou jak vyslaným, tak v místě zaměstnaným
pracovníkům vhodnou odbornou přípravu a odpovídají za poskytnutí
úplných, přesných a aktualizovaných informací o příslušných ustanoveních
práva Společenství Ö Unie Õ a vnitrostátních
právních předpisů.
4. Ústřední orgány členských
států zajistí častou a dostatečnou kontrolu postupu posuzování
žádostí a v případě zjištění odchylek od ustanovení tohoto
nařízení přijmou nápravná opatření.
Článek 3937
Chování příslušných
pracovníků
1. Konzuláty členských států
zajistí, aby se se žadateli jednalo zdvořile.
2. Konzulární pracovníci při výkonu svých
povinností plně respektují lidskou důstojnost. Jakákoli přijatá
opatření musí být přiměřená cílům, které tato
opatření sledují.
3. Při plnění svých úkolů
nesmějí konzulární pracovníci diskriminovat žádné osoby na základě
pohlaví, rasového nebo etnického původu, náboženského vyznání či
přesvědčení, zdravotního postižení, věku nebo sexuální
orientace.
Článek 4038
Formy Ö Organizace a Õ spolupráce Ö konzulátů Õ
1. Organizace postupů spojených se
žádostmi je v pravomoci každého členského státu. Žádosti se v
zásadě podávají na konzulátu členského státu.
2. Členské státy:
              a) opatří své konzuláty a
orgány odpovědné za udělování víz na hranicích požadovaným vybavením
pro odebírání biometrických identifikátorů, jakož i kanceláře svých
honorárních konzulů, pokud je využívají k odebírání biometrických
identifikátorů podle článku 4240,; nebo
              b) spolupracují s jedním nebo
několika dalšími členskými státy v rámci místní schengenské spolupráce nebo
prostřednictvím dalších vhodných kontaktů formou zastoupení v
omezeném rozsahu, společného umístění nebo společného
střediska pro žádosti podle článku 41 ð v rámci ujednání o zastupování nebo
jakékoli jiné formy konzulární spolupráce ï.
3. Za výjimečných okolností nebo z důvodů souvisejících
s místní situací, kdy například
              a) vysoký počet žadatelů neumožňuje
organizovat přijímání žádostí a shromažďování údajů včas a
v důstojných podmínkách nebo
              b) není možné žádným jiným způsobem zajistit
řádné územní pokrytí v dotyčné třetí zemi,
a pokud se prokáže, že formy spolupráce uvedené v odst. 2 písm. b)
nejsou pro dané členské státy vhodné, může
Ö 3. Õ čČlenský
stát Ö může Õ v krajním
případě v souladu s článkem 4341 rovněž spolupracovat s externím
poskytovatelem služeb.
4. Aniž je dotčeno právo pozvat žadatele k osobnímu pohovoru, jak
je stanoveno v čl. 21 odst. 8, nesmí vést volba formy organizace k tomu,
aby byl žadatel povinen se osobně dostavit kvůli podání žádosti na více
než jedno místo.
54. Členské státy informují Komisi o ð organizaci a spolupráci svých
konzulátů ï tom, jak hodlají v jednotlivých místech, kde se nacházejí konzuláty,organizovat
postupy spojené se žádostmi.
ò nový
65. V případě ukončení spolupráce s jinými členskými
státy zajistí členské státy kontinuitu všech služeb.
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
Článek 839
Ujednání o zastupování
1. Členský stát může souhlasit se
zastupováním jiného členského státu, který je příslušný podle
článku 5, pro účely posuzování žádostí a udělování víz jménem
tohoto členského státu. Členský stát může rovněž v omezeném
rozsahu zastupovat jiný členský stát, a to výlučně Ö pouze Õ pro účely
přijímání žádostí a vkládání biometrických identifikátorů.
2. Pokud konzulát zastupujícího členského státu zamýšlí vízum
zamítnout, předloží žádost příslušným orgánům zastupovaného
státu, aby přijaly konečné rozhodnutí o žádosti ve lhůtě
stanovené v čl. 23 odst. 1, 2 nebo 3.
32. ðJe-li zastoupení omezeno na přijetí
žádostí, ï provede se Ppřijetí
a předání spisů a údajů zastupovanému členskému státu se provede v
souladu s příslušnými pravidly pro ochranu údajů a s
bezpečnostními pravidly.
3. Zastupující a
zastupovaný členský stát uzavřou dvoustranné ujednání, které Ö . Toto ujednání
Õ :
              a) upřesní dobu trvání takového zastupování,
pokud je pouze dočasné, a způsoby jeho ukončení;
              b) může, zejména pokud má
zastupovaný členský stát v dotyčné třetí zemi konzulát, stanovit
podmínky poskytnutí prostor, personálu a plateb zastupovaným členským
státem;.
              c) může
stanovit, že žádosti podané některými kategoriemi státních příslušníků
třetích zemí musí zastupující členský stát předložit
ústředním orgánům zastupovaného členského státu k předchozí
konzultaci podle článku 22;
              d) může odchylně od odstavce 2 opravňovat
konzulát zastupujícího členského státu k zamítnutí víza po posouzení
žádosti.
54.
Členské státy, které nemají ve třetí zemi vlastní konzulát, budou
usilovat o uzavření ujednání o zastupování s členskými státy, které
konzulát v této zemi mají.
65.
Členské státy, které nemají v daném regionu či oblasti vlastní
konzulát, se budou snažit o uzavření ujednání o zastupování s
členskými státy, které konzulát v tomto regionu či oblasti mají, aby
bylo zajištěno, že v důsledku slabé dopravní infrastruktury nebo
velkých vzdáleností v konkrétním regionu či zeměpisné oblasti žadatelé
nebudou muset vynaložit pro dosažení konzulátu nepřiměřené
úsilí.
76.
Zastupovaný členský stát oznámí Komisi ujednání o zastupování nebo
ukončení takových Ö těchto Õ ujednání ð nejméně dva měsíce ï před jejich vstupem v platnost nebo ukončením.
87. Konzulát
zastupujícího členského státu současně Ö zároveň s
oznámením uvedeným v odstavci 6 Õ informuje konzuláty
ostatních členských států a delegaci Komise Ö Evropské
Unie Õ v dané územní
působnosti o ujednání o zastupovaní či o ukončení takových
ujednání před jejich vstupem v
platnost nebo ukončením.
98.
Rozhodne-li se konzulát zastupujícího členského státu spolupracovat s
externím poskytovatelem služeb v souladu s článkem 4341 nebo s
akreditovanými obchodními zprostředkovateli podle článku 4543, musí taková Ö tato Õ spolupráce zahrnovat
žádosti, na které se vztahují ujednání o zastupování. Ústřední orgány
zastupovaného členského státu jsou o podrobnostech takové spolupráce
předem informovány.
Článek 41
Spolupráce mezi členskými státy
1. V případě, že se zvolí „společná umístění“,
zaměstnanci konzulátů jednoho nebo více členských států
provádějí postupy spojené s žádostmi (včetně odebírání
biometrických identifikátorů), které jim byly na konzulátu jiného
členského státu předloženy, a používají zařízení tohoto
členského státu. Dotyčné členské státy se dohodnou jak na trvání
společného umístění, tak na podmínkách ukončení činnosti
společného umístění, jakož i na podílu z vízových poplatků,
který obdrží členský stát, jehož konzulát je využíván.
2. V případě zřízení „společných středisek pro
podávání žádostí“ jsou zaměstnanci konzulátů dvou nebo více
členských států společně umístěni v jedné budově
za účelem podávání žádostí ze strany žadatelů (včetně
biometrických identifikátorů). Žadatelé jsou odkázáni na členský stát
příslušný k posouzení žádosti a vydání rozhodnutí. Členské státy se
dohodnou na trvání této spolupráce a podmínkách jejího ukončení a také na
sdílení nákladů mezi zúčastněnými členskými státy. Jeden
členský stát musí odpovídat za smlouvy týkající se logistických a
diplomatických vztahů s hostitelskou zemí.
3. V případě ukončení spolupráce s jinými členskými
státy zajistí členské státy kontinuitu všech služeb.
Článek 4240
Pomoc honorárních konzulů
1. Také hHonorární
konzulové mohou být pověřeni k provedení některých nebo všech
úkolů uvedených v čl. 4341 odst. 65. V zájmu
zajištění bezpečnosti a ochrany údajů musí být přijata
přiměřená opatření.
2. Jestliže honorární konzul není státním
zaměstnancem daného členského státu, plní tyto úkoly v souladu
s požadavky uvedenými v příloze X VI,
s výjimkou ustanovení v bodě D písm. c) uvedené
přílohy.
3. Jestliže je honorární konzul státním
zaměstnancem členského státu, pak dotyčný členský stát
zajistí, aby se uplatňovaly požadavky srovnatelné s požadavky, které by se
uplatňovaly, kdyby tyto úkoly plnil jeho konzulát.
Článek 4341
Spolupráce s externími
poskytovateli služeb
1. Každý členský stát se vynasnaží o
spolupráci s externím poskytovatelem služeb společně s jedním nebo
více členskými státy, aniž by byla dotčena pravidla týkající se
zadávání veřejných zakázek a hospodářské soutěže.
2. Spolupráce s externím poskytovatelem služeb
se zakládá na právním nástroji, který musí být v souladu s požadavky uvedenými
v příloze X VI.
3. Členské státy si v rámci místní schengenské spolupráce
vyměňují informace o výběru externích poskytovatelů služeb
a o stanovení podmínek týkajících se příslušných právních nástrojů.
43. Posouzení
žádostí, případné osobní pohovory, rozhodování o žádostech a
vytištění a připojení vízových štítků provádí pouze konzulát.
54. Externí
poskytovatelé služeb nemají za žádných okolností přístup do VIS.
Přístup do VIS je vyhrazen výlučně řádně
pověřeným pracovníkům konzulátů.
65. Externí
poskytovatel služeb může být pověřen plněním jednoho nebo
několika z těchto úkolů:
              a) poskytování obecných informací
týkajících se vízové povinnosti a formulářů žádosti o udělení
víza;
              b) informování žadatele
ohledně požadovaných podpůrných dokladů formou kontrolního
seznamu;
              c) shromažďování údajů a
žádostí, včetně
shromažďování biometrických identifikátorů, a předávání žádostí
konzulátu;
              d) výběr vízových
poplatků;
              e) organizace sjednávání ð případných ï osobních schůzek ð pro žadatele ï na konzulátu nebo u externího poskytovatele
služeb;
              f) vyzvedávání cestovních dokladů
(včetně případného sdělení o zamítnutí) na konzulátu a
jejich vracení žadateli.
76. Při
výběru externího poskytovatele služeb prověří dotčený
členský stát nebo dotčené členské státy solventnost a
důvěryhodnost společnosti (včetně potřebných
povolení, zápisu v obchodním rejstříku, stanov společnosti,
bankovních smluv) a zajistí, aby nedošlo ke střetu zájmů.
87.
Dotčený členský stát nebo dotčené členské státy zajistí,
aby vybraní externí poskytovatelé služeb splňovali podmínky, které jsou
jim uloženy v právním nástroji uvedeném v odstavci 2.
98.
Dotčený členský stát nebo dotčené členské státy při
zpracování údajů i nadále odpovídají za dodržování pravidel pro ochranu
údajů a podléhají dohledu v souladu s článkem 28 směrnice
95/46/ES.
Spolupráce s externím poskytovatelem služeb
neomezuje ani nevylučuje odpovědnost vyplývající z vnitrostátních
právních předpisů dotčeného členského státu nebo
dotčených členských států za porušení závazků, pokud jde o
osobní údaje žadatelů a provádění jednoho či několika
úkolů uvedených v odstavci 65. Tímto ustanovením nejsou dotčena opatření, která mohou být
přijata přímo proti externímu poskytovateli služeb podle
vnitrostátního práva dotčené třetí země.
109.
Dotčený členský stát nebo dotčené členské státy vyškolí
externího poskytovatele služeb na úroveň odpovídající znalostem nezbytným
k poskytování odpovídajících služeb a dostatečných informací
žadatelům.
1110.
Dotčený členský stát nebo dotčené členské státy
pečlivě kontrolují uplatňování právního nástroje uvedeného v
odstavci 2, včetně
              a) obecných informací o vízových
povinnostech a formulářích žádostí poskytovaných žadatelům externím
poskytovatelem služeb;
              b) veškerých technických a
organizačních bezpečnostních opatření vyžadovaných za
účelem ochrany osobních údajů proti náhodnému nebo protiprávnímu
zničení nebo náhodné ztrátě, pozměnění, neoprávněnému
zveřejnění nebo přístupu, zejména pokud spolupráce zahrnuje
předávání spisů a údajů konzulátu dotčeného členského
státu nebo konzulátům dotčených členských států, a proti
všem dalším protiprávním formám zpracování osobních údajů;
              c) odebírání a předávání
biometrických identifikátorů;
              d) opatření přijatých pro
zajištění souladu s ustanoveními o ochraně údajů.
Za tímto účelem konzulát dotčeného
členského státu nebo konzuláty dotčených členských států
pravidelně provádí kontroly na místě v prostorách externího
poskytovatele služeb.
1211. V
případě ukončení spolupráce s externím poskytovatelem služeb
zajistí členské státy nepřetržitost všech služeb.
1312.
Členské státy poskytnou Komisi jedno vyhotovení právního nástroje
uvedeného v odstavci 2. ðDo 1. ledna každého roku členské státy
předkládají Komisi zprávy o své spolupráci s externími poskytovateli
služeb po celém světě a o jejich monitorování (jak je uvedeno
v příloze VI bodu C). ï
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
Článek 4442
Šifrování a bezpečné
předávání údajů
1. V případě rujednání o
zastupování ð spolupráce ï mezi členskými státy a spolupráce členských států s externím
poskytovatelem služeb a pomoci honorárních konzulů zajistí zastoupený
členský stát či zastoupené členské státy nebo dotčený členský stát či dotčené členské
státy, aby byly údaje plně šifrovány, ať již jsou předávány
elektronicky nebo fyzicky na elektronickém zařízení k ukládání dat, orgány zastupujícího členského státu
orgánům zastoupeného členského státu či zastoupených
členských států nebo externím poskytovatelem služeb či
honorárním konzulem orgánům dotčeného členského státu či
dotčených členských států.
2. Ve třetích zemích, kde je šifrování
údajů, jež mají být elektronicky předávány orgány zastupujícího členského státu
orgánům zastoupeného členského státu či zastoupených
členských států nebo externím poskytovatelem služeb či honorárním
konzulem orgánům dotčeného členského státu či
dotčených členských států, zakázáno,
nepovolí zastoupený členský
stát či zastoupené členské státy nebo
dotčený členský stát či dotčené členské státy zastupujícímu členskému státu nebo externímu
poskytovateli služeb nebo honorárnímu konzulovi
elektronické předávání údajů.
V takovém případě zastoupený členský stát či zastoupené
členské státy nebo dotčený členský
stát či dotčené členské státy zajistí, aby orgány zastupujícího členského státu
předávaly elektronické údaje ð byly předávány ï orgánům
zastoupeného členského státu či zastoupených členských
států fyzicky v plně šifrované
podobě na elektronickém zařízení k ukládání dat, nebo aby je takto předali externí poskytovatel
služeb či honorární konzul orgánům dotčeného členského
státu či dotčených členských států prostřednictvím konzulárního úředníka některého
členského státu, nebo v případech, kdy by toto předání
vyžadovalo přijetí nepřiměřených nebo neopodstatněných
opatření, jiným bezpečným a zabezpečeným způsobem,
například s využitím zavedených operátorů majících zkušenosti s
přepravou citlivých dokumentů a údajů v příslušné
třetí zemi.
3. Ve všech případech musí být
úroveň bezpečnosti předávání přizpůsobena důvěrné
povaze údajů.
4. Členské
státy nebo Společenství Ö Unie Õ usilujíe o dosažení
dohody s příslušnými třetími zeměmi s cílem zrušit zákaz
šifrování údajů, které mají být orgány zastupujícího členského státu
elektronicky předávány orgánům
zastoupeného členského státu či zastoupených členských
států, nebo externím poskytovatelem služeb či honorárním konzulem
orgánům dotčeného členského státu či dotčených
členských států.
ê810/2009
(přizpůsobený)
Článek 4543
Spolupráce členských států
s obchodními zprostředkovateli
1. Členské státy mohou spolupracovat s Ö uznat
podávání žádostí soukromou zprostředkovatelskou agenturou, dopravní
společností nebo cestovní kanceláří, např. tour operátorem nebo prodejcem zájezdů
(obchodními zprostředkovateli) Õ , pokud jde o podávání žádostí, s výjimkou odebírání biometrických identifikátorů.
2. Tato sSpolupráce Ö s obchodními
zprostředkovateli Õ je založena na
udělení akreditace příslušnými orgány členských států.
Akreditace vychází zejména z ověření těchto aspektů:
              a) stávající status obchodního
zprostředkovatele: platná licence, obchodní rejstřík, smlouvy s
bankami;
              b) stávající smlouvy s obchodními
partnery se sídlem v členských státech, kteří nabízejí ubytování a
ostatní komplexní turistické služby;
              c) smlouvy s dopravními
společnostmi, které musí zahrnovat cestu tam a zaručenou a pevně
stanovenou zpáteční cestu.
3. Akreditovaní obchodní
zprostředkovatelé podléhají pravidelnému monitorování prostřednictvím
namátkových kontrol zahrnujících osobní nebo telefonické pohovory se žadateli,
ověřování zájezdů a ubytování, ověřování, že předložené cestovní zdravotní
pojištění je dostatečné a že se vztahuje na jednotlivé cestující, a pokud je to považováno za nezbytné, ověřování dokladů
týkajících se skupinového návratu.
4. V rámci místní schengenské spolupráce se
vyměňují informace o působení akreditovaných obchodních
zprostředkovatelů, pokud jde o zjištěné nesrovnalosti a
zamítnutí žádostí podaných obchodními zprostředkovateli, o zjištěných
formách podvodů týkajících se cestovních dokladů a o
neuskutečnění plánovaných cest.
5. V rámci místní schengenské spolupráce se
vyměňují seznamy obchodních zprostředkovatelů, kterým každý
konzulát udělil akreditaci a kterým byla akreditace odebrána, spolu s
důvody každého takového odebrání.
Každý konzulát informuje zajistí, aby
byla veřejnost informována o seznamu akreditovaných
obchodních zprostředkovatelů, se kterými konzulát spolupracuje.
Článek 4644
Sestavování statistik
Členské státy sestavují roční
statistiky víz v souladu s tabulkou
uvedenou v přílozehou XII VIII. Tyto
statistiky se předkládají do 1. března každého roku za
předcházející kalendářní rok.
ê810/2009
(přizpůsobený)
Článek 4745
Informování Ö Informace,
které mají být poskytovány Õ veřejnosti
1. Ústřední orgány členských
států a konzuláty poskytují široké veřejnosti veškeré příslušné
informace týkající se žádosti, zejména informace
              a) o kritériích, podmínkách a
postupech vztahujících se k žádostem;
              b) o případných způsobech
sjednání schůzky;
              c) o místu, kde je možné žádost
podat (příslušný konzulát,
společné středisko pro podávání žádostí nebo externí poskytovatel služeb);
              d) o akreditovaných obchodních
zprostředkovatelích;
              e) o
skutečnosti, že razítko uvedené v článku 20 nemá žádné právní
důsledky;
              fe) o
lhůtách pro posouzení žádostí stanovených v čl. 2320 odst. 1,
2 a 3;
              gf) o
třetích zemích, na jejichž státní příslušníky nebo zvláštní kategorie
těchto státních příslušníků se vztahuje předchozí
konzultace nebo informování;
              hg) o
skutečnosti, že zamítavá rozhodnutí o žádostech musí být žadatelům
oznámena, že taková rozhodnutí musí uvést důvody, na kterých se zakládají,
a že žadatelé, jejichž žádost byla zamítnuta, mají právo na odvolání, spolu s
informacemi o postupu, který je v případě odvolání třeba
dodržet, včetně informace o příslušném orgánu a o lhůtách
pro podání odvolání;
              ih) o
skutečnosti, že pouhé udělení víza neopravňuje automaticky ke
vstupu a že držitelé víza jsou na vnějších hranicích povinni prokázat, že
splňují podmínky stanovené v odstavci 5 Schengenského hraničního kodexu Ö nařízení
(ES) č. 562/2006 Õ.
2. Zastupující a zastoupený členský stát
informují širokou veřejnost o ujednáních o zastupování podle článku 8 39 před
vstupem těchto ujednání v platnost.
ò nový
3.         Komise
vytvoří standardní vzor pro uvádění informací pro provádění
ustanovení odstavce 1.
4.         Komise
vytvoří internetové stránky věnované schengenským vízům, které
obsahují veškeré příslušné informace týkající se žádosti
o udělení víza.
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
HLAVA V
MÍSTNÍ SCHENGENSKÁ SPOLUPRÁCE
Článek 4846
Místní schengenská spolupráce
konzulátů členských států
1. Konzuláty členských států a
Komise spolupracují v rámci dané územní působnosti za účelem
zajištění harmonizovaného uplatňování společné vízové politiky,
přičemž berou případně v úvahu místní okolnosti Ö, Õ a posuzují
potřebu vypracovat zejména Ö aby Õ
              a) Ö připravily Õ harmonizovaný seznam
podpůrných dokladů, které mají žadatelé předložit, s
přihlédnutím k článku 14 13 a příloze II;
              b) Ö zajistily Õ společnáý kritéria pro
posuzování žádostí, pokud jde o výjimky z povinnosti uhradit vízový poplatek
podle čl. 16 odst 5 a záležitosti týkající se
překladu formuláře žádosti podle čl. 1110 odst. 56;
              c) Ö vypracovaly Õ vyčerpávající
seznam cestovních dokladů vydávaných hostitelskou zemí, který bude Ö a Õ pravidelně Ö jej Õ aktualizovánaly.
Pokud posouzení v rámci místní schengenské spolupráce potvrdí, že
u jednoho nebo více z výše uvedených písmen a) až c) je zapotřebí
místního harmonizovaného přístupu, přijmou se opatření týkající
se takového přístupu postupem podle čl. 52 odst. 2 .
2. V rámci místní schengenské spolupráce se
vypracuje společný informační list ð na základě standardního vzoru pro
uvádění informací vypracovaného Komisí podle čl. 45 odst. 3 ï k jednotlivým vízům, vízům s omezenou územní platností a
letištním průjezdním vízům, obsahující zejména informace oprávech
vyplývajících z těchto víz a o podmínkách vztahujících se k žádostem o
udělení víza, včetně případného seznamu podpůrných
dokladů podle odst. 1 písm a).
3. V rámci místní schengenské spolupráce dochází k výměně těchto
údajů ð si členské státy vyměňují ï :
              a) měsíční ð čtvrtletní ï statistiky o udělených ð a zamítnutých ï jednotných vízech, vízech s omezenou územní platností ð, ï a letištních průjezdních vízech Ö a Õ ðcestovních vízech, o které bylo
zažádáno ï , jakož i o počtu
zamítnutých žádostí;
              b) v souvislosti s posuzováním
migračních nebo bezpečnostních rizik Ö zejména Õ informace o
         i) socioekonomické struktuře
hostitelské země,;
         ii) zdrojích informací na místní úrovni,
včetně informací o sociálním zabezpečení, zdravotním
pojištění, daňových rejstřících, evidenci vstupů a
výjezdů atd.,;
         iii) používání padělaných,
napodobených a pozměněných dokladů,;
         iv) trasách nedovoleného
přistěhovalectví,;
         v) zamítnutích;
              c) informace o spolupráci s
dopravními společnostmi;.
              d) informace o
pojišťovnách poskytujících dostatečné cestovní zdravotní
pojištění, včetně ověření druhů pojistného krytí
a možných nadlimitních částek.
4. Pravidelně se pořádají
schůzky mezi členskými státy a Komisí v rámci místní schengenské
spolupráce o konkrétních otázkách týkajících se uplatňování společné
vízové politiky. Tyto schůzky v rámci dané územní působnosti svolává
Komise, pokud není na její žádost dohodnuto jinak.
V rámci místní schengenské spolupráce mohou
být organizovány tematické schůzky a zřizovány pracovní skupiny
zabývající se konkrétními otázkami.
65. Zástupci
konzulátů členských států, které neuplatňují acquis
Unie týkající se víz, nebo zástupci konzulátů třetích zemí mohou být ad
hoc přizváni k účasti na schůzkách, aby mohlo dojít k
výměně informací o otázkách týkajících se víz.
56. Ze
schůzek konaných v rámci místní schengenské spolupráce se systematicky
vypracovávají shrnující zprávy, které se rozesílají na místní úrovni. Komise
může vypracováním zpráv pověřit některý členský stát.
Konzuláty každého členského státu předají tyto zprávy svým
ústředním orgánům.
ð 7. Do 31. prosince každého roku
musí být vypracována výroční zpráva podle konzulární působnosti
jednotlivých členských států. ï Na základě těchto zpráv vypracuje Komise podle konzulární působnosti jednotlivých
členských států výroční zprávu ð o situaci ohledně místní
schengenské spolupráce ï a předloží ji Evropskému parlamentu a Radě.
HLAVA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 4947
Ustanovení o olympijských
a paralympijských hrách
Členské státy, které hostí olympijské a
paralympijské hry, uplatňují zvláštní postupy a podmínky
usnadňující udělování víz uvedené v příloze XI VII.
Článek 50
Změny příloh
Opatření, jež mají za účel změnu jiných než podstatných
prvků tohoto nařízení a jež se týkají změn příloh I, II,
III, IV, V, VI, VII, VIII a XII, se přijímají regulativním postupem s
kontrolou podle čl. 52 odst. 3.
ò nový
Článek 48
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc
přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za
podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc
přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3
odst. 2 a 9 je svěřena Komisi na dobu neurčitou.
3. Evropský
parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 2
a 9 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení
pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním
dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie
nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se
platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu
v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně
Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt
v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 3 odst. 2
a 9 vstoupí v platnost pouze tehdy, pokud proti němu Evropský
parlament nebo Rada ve lhůtě dvou měsíců
od oznámení uvedeného aktu Evropskému parlamentu a Radě
nevysloví námitky nebo pokud před uplynutím této lhůty Evropský
parlament i Rada informují Komisi o tom, že nevysloví námitky. Z
podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva
měsíce.
Článek 49
Postup pro naléhavé případy
1. Akty
v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto článku vstupují
v platnost bezodkladně a jsou použitelné, pokud proti nim není
vyslovena námitka v souladu s odstavcem 2. V oznámení aktu
v přenesené pravomoci Evropskému parlamentu a Radě se
uvedou důvody použití postupu pro naléhavé případy.
2. Evropský
parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit
námitky postupem uvedeným v čl. 48 odst. 5. V takových případech
Komise po oznámení rozhodnutí Evropského parlamentu nebo Rady o vyslovení
námitky neprodleně dotyčný akt zruší.
ê810/2009
(přizpůsobený)
Článek 51 50
Pokyny k praktickému uplatňování vízového kodexu Ötohoto
nařízení Õ
Pokyny pro praktické uplatňování tohoto nařízení se vypracují
postupem podle čl. 52 odst. 2.
ò nový
Komise
prostřednictvím prováděcích aktů přijímá pokyny pro
praktické uplatňování ustanovení tohoto nařízení se vypracují
postupem podle čl. 52 odst. 2. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s
přezkumným postupem uvedeným v čl. 51 odst. 2.
ê810/2009
(přizpůsobený)
ð nový
Článek 52 51
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor (Výbor pro víza).
ðTento výbor je výborem ve smyslu
nařízení (EU) č. 182/2011. ï
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se ð článek 5 nařízení (EU)
č. 182/2011 ï články 5 a 7
rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí a
za předpokladu, že prováděcí opatření přijatá tímto
postupem nezmění podstatná ustanovení tohoto nařízení.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři
měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až
4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na ustanovení článku 8
zmíněného rozhodnutí.
Článek 53 52
Oznamování
1. Členské státy oznámí Komisi:
              a) ujednání o zastoupení podle
článku 839;
              b) třetí země, u jejichž
státních příslušníků členské státy požadují letištní
průjezdní vízum při průjezdu mezinárodními tranzitními prostory
letišť nacházejících se na jejich území, podle článku 3;
              c) případně vnitrostátní
formulář dokládající převzetí finančních nákladů nebo
ubytování v soukromí podle čl. 1413 odst. 47;
              d) seznam třetích zemí, u
kterých se požaduje předchozí konzultace podle čl. 2219 odst. 1;
              e) seznam třetích zemí, u
kterých se požaduje informování podle čl. 3128 odst. 1;
              f) doplňující vnitrostátní
údaje v oddíle „poznámky“ vízového štítku, jak je uvedeno v čl. 2724 odst. 3;
              g) orgány příslušné pro
prodlužování víz podle čl. 3330 odst. 5;
              h) zvolené formy Ö výběr Õ ð konzulární organizace a ï spolupráce podle článku 4038;
              i) statistiky sestavené podle
článku 46 44 a přílohy XII VIII.
2. Komise poskytne informace oznámené podle
odstavce 1 členským státům a veřejnosti prostřednictvím
pravidelně aktualizované publikace
v elektronické podobě ð internetové stránky o schengenských
vízech podle čl. 45 odst. 4 ï .
Článek 54
Změny
nařízení (ES) č. 767/2008
Nařízení (ES)
č. 767/2008 se mění takto:
              1. V článku 4 se odstavec 1 mění takto:
         a) písmeno a) se nahrazuje tímto:
          „a) „jednotné vízum“ vymezené v čl. 2 odst. 3 nařízení
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července
2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex)[35]
(*);
         b) písmeno b) se zrušuje;
         c) písmeno c) se nahrazuje tímto:
          „c) „letištní průjezdní vízum“, vymezené v čl. 2 odst. 5
nařízení (ES) č. 810/2009;“;
         d) písmeno d) se nahrazuje tímto:
          „d) „vízum s omezenou územní platností“, vymezené v čl. 2 odst. 4
nařízení (ES) č. 810/2009;“;
         e) písmeno e) se zrušuje.
              2. V čl. 8 odst. 1 se slova „Po přijetí žádosti“ nahrazují
slovy:
              „Pokud je žádost přípustná podle článku 19 nařízení (ES)
č. 810/2009,“.
              3. Článek 9 se mění takto:
         a) nadpis se nahrazuje tímto:
„Údaje, které
mají být uvedeny v žádosti“;
         b) odstavec 4 se mění takto:
          i) písmeno a) se nahrazuje tímto:
          „a) příjmení, rodné příjmení (dřívější
příjmení), jméno (jména) (křestní jméno (jména)); datum narození,
místo narození, země narození, pohlaví;“,
          ii) písmeno e) se zrušuje,
          iii) písmeno g) nahrazuje tímto:
          „g) členský stát (státy) určení a doba trvání
předpokládaného pobytu nebo průjezdu;“,
          iv) písmeno h) se nahrazuje tímto:
          „h) hlavní účel(y) cesty;“,
          v) písmeno i) se nahrazuje tímto:
          „i) předpokládané datum příjezdu do schengenského prostoru a
předpokládané datum odjezdu ze schengenského prostoru;“,
          vi) písmeno j) se nahrazuje tímto:
          „j) členský stát prvního vstupu;“,
          vii) písmeno k) se nahrazuje tímto:
          „k) adresa bydliště žadatele;“,
          viii) v písmenu l) se slovo „školy“ nahrazuje slovy „vzdělávacího
zařízení“,
          ix) v písmenu m) se slova „otce a matky“ nahrazují slovy
„rodičů nebo poručníka či opatrovníka“.
              4. V čl. 10 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
         „k) případně informace, že vízový štítek byl vyplněn
ručně.“
              5. V článku 11 se návětí nahrazuje tímto:
              „Pokud vízový orgán zastupující jiný členský stát přeruší
posuzování žádosti, doplní do souboru žádosti tyto údaje:“.
              6. Článek 12 se mění takto:
         a) v odst. 1 písm. a) se doplňují slova:
          „a zda jej uvedený orgán odmítl udělit jménem jiného
členského státu“;
         b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
         „2.
Spis žádosti také obsahuje rovněž údaj o důvodu (důvodech) pro
zamítnutí víza, přičemž se může jednat o jeden nebo více
následujících důvodů:
          a) žadatel
          i) předloží cestovní doklad, který je padělaný, napodobený
nebo pozměněný,
          ii) nezdůvodní účel a podmínky předpokládaného pobytu,
          iii) neprokáže dostatečné finanční prostředky jak na
obživu na dobu trvání předpokládaného pobytu, tak na návrat do země
původu nebo svého bydliště nebo na průjezd do třetí země,
ve které je zaručeno jeho přijetí, nebo neprokáže, že je schopen si
tyto prostředky opatřit legálním způsobem,
          iv) během stávajícího šestiměsíčního období již tři
měsíce pobýval na území členských států na základě
jednotného víza nebo víza s omezenou územní platností,
          v) je osobou, na niž je v Schengenském informačním systému (SIS)
veden záznam pro účely odepření vstupu,
          vi) je považován za hrozbu pro veřejný pořádek, vnitřní
bezpečnost nebo veřejné zdraví, ve smyslu čl. 2 bodu 19
Schengenského hraničního kodexu nebo mezinárodní vztahy kteréhokoli z
členských států, zejména pokud je na něj ve vnitrostátních
databázích členských států veden záznam pro účely odepření
vstupu ze stejných důvodů,
          vii) neprokáže, že má uzavřeno dostatečné a platné cestovní zdravotní
pojištění, pokud se na něj tato povinnost vztahuje,
          b) informace předložené za účelem prokázání účelu a
podmínek předpokládaného pobytu nebyly spolehlivé;
          c) úmysl žadatele opustit území členských států před
skončením platnosti víza nebylo možné prokázat;
          d) při podání žádosti na hranicích nebylo dostatečně
prokázáno, že žadatel neměl možnost požádat o vízum předem.“
              7. Článek 13 se nahrazuje tímto:
„Článek 13
Údaje, které se
doplňují v případě, že je vízum prohlášeno za neplatné nebo
zrušeno
              1. Pokud bylo přijato rozhodnutí o prohlášení víza za neplatné
nebo o jeho zrušení, doplní vízový orgán, který takto rozhodl, do spisu žádosti
tyto údaje:
         a) informaci o statusu uvádějící, že vízum bylo prohlášeno za
neplatné nebo zrušeno;
         b) orgán, který prohlásil vízum za neplatné nebo ho zrušil,
včetně sídla tohoto orgánu;
         c) místo a datum vydání rozhodnutí.
              2. Soubor žádosti také obsahuje údaj o důvodu nebo důvodech
pro prohlášení víza za neplatné nebo jeho zrušení, kterými jsou
         a) jeden nebo více důvodů uvedených v čl. 12 odst. 2;
         b) žádost držitele víza o zrušení víza.“
              8. Článek 14 se mění takto:
         a) odstavec 1 se mění takto:
          i) návětí se nahrazuje tímto:
          „1.
Pokud bylo přijato rozhodnutí o prodloužení doby platnosti uděleného
víza nebo doby trvání pobytu, na nějž je vízum uděleno, doplní vízový
orgán, který platnost víza prodloužil, do souboru žádosti tyto údaje:“,
          ii) písmeno d) se nahrazuje tímto:
          „d) číslo vízového štítku prodlouženého víza;“,
          iii) písmeno g) nahrazuje tímto:
          „g) na území, na kterém je držitel víza oprávněn cestovat, pokud
se územní platnost prodlouženého víza liší od územní platnosti původního
víza;“;
         b) v odstavci 2 se písmeno c) zrušuje.
              9. V čl. 15 odst. 1 se slova „prodloužení nebo zkrácení jeho
platnosti“ nahrazují slovy „nebo prodloužení jeho platnosti“.
              10. Článek 17 se mění takto:
         a) bod 4 se nahrazuje tímto:
          „4.
členský stát prvního vstupu;“;
         b) v bodu 6 se zrušují slova
          „6.
„požadovaného nebo“;
         c) bod 11 se nahrazuje tímto:
          „11.
hlavní účel(y) cesty;“.
              11. V čl. 18 odst. 4 písm. c), čl. 19 odst. 2 písm. c),
čl. 20 odst. 2 písm. d), čl. 22 odst. 2 písm. d) se zrušují slova
„či zkrácenou“.
              12. V čl. 23 odst. 1 písm. d) se zrušují slova „anebo zkrácení“.
Článek 55
Změny
nařízení (ES) č. 562/2006
Příloha V část
A nařízení (ES) č. 562/2006 se mění takto:
              a) bod 1 písm. c) se nahrazuje tímto:
         „c) prohlásí vízum za neplatné nebo je případně zruší za
podmínek stanovených v článku 34 nařízení Evropského parlamentu a
Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu
Společenství o vízech (vízový kodex)[36];“
              b) bod 2 se zrušuje.
Článek 5653
Zrušující ustanovení
1. Články 9 až 17
Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 Ö Nařízení
(ES) č. 810/2009 Õ se zrušujíe Ö a nahrazuje se tímto
nařízením po uplynutí šesti měsíců ode dne vstupu v platnost Õ.
2. Zrušují se:
              a) rozhodnutí schengenského výkonného výboru ze dne 28. dubna 1999 o
konečném znění Společného manuálu a Společné konzulární
instrukce (SCH/Com-ex (99) 13) (společná konzulární instrukce
včetně příloh);
              b) rozhodnutí schengenského výkonného výboru ze dne 14. prosince 1993 o
prodlužování jednotných víz (SCH/Com-ex (93) 21) a o společných zásadách
pro prohlášení jednotných víz za neplatná od počátku, pro jejich zrušení
nebo pro zkracování jejich doby platnosti (SCH/Com-ex (93)24), rozhodnutí
schengenského výkonného výboru ze dne 22. prosince 1994 o výměně
statistických informací o udělování víz (SCH/Com-ex (94) 25), rozhodnutí schengenského
výkonného výboru ze dne 21. dubna 1998 o výměně statistických
informací o udělených vízech (SCH/Com-ex (98)12) a rozhodnutí
schengenského výkonného výboru ze dne 16. prosince 1998 o zavedení jednotného
formuláře, kterým se prokazuje pozvání, závazek poskytnutí podpory nebo
potvrzení o ubytování (SCH/Com-ex (98)57);
              c) společná akce 96/197/SVV ze dne 4. března 1996
přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o
letištním tranzitu[37];
              d) nařízení Rady (ES) č. 789/2001ze dne 24. dubna 2001,
kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých
podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se
posuzování žádostí o udělení víza[38];
              e) nařízení Rady (ES) č. 1091/2001 ze dne 28. května
2001 o volném pohybu s dlouhodobým vízem[39];
              f) nařízení Rady (ES) č. 415/2003 ze dne 27. února 2003 o
udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz
projíždějícím námořníkům[40];
              g) článek 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 390/2009 ze dne 23. dubna 2009, kterým se mění Společná
konzulární instrukce k vízům pro diplomatické mise a konzulární úřady
v souvislosti se zavedením biometrických prvků, včetně
ustanovení o organizaci přijímání a zpracování žádostí o víza[41].
3. Odkazy na zrušené právní
předpisy Ö nařízení Õ se považují za
odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v
příloze XIII.
Článek 5754
Monitorování a hodnocení
1. Dva ð Tři ï roky poté, co budou
použitelná všechna ustanovení tohoto nařízení,
ð od data stanoveného v čl. 55 odst.
2 ï vypracuje Komise hodnocení jeho uplatňování ð tohoto nařízení ï . Toto celkové hodnocení bude zahrnovat posouzení výsledků,
kterých bylo dosaženo ve vztahu k cílům, a posouzení uplatňování
ustanovení tohoto nařízení, aniž jsou dotčeny zprávy uvedené v
odstavci 3.
2. Komise předá hodnocení uvedené v
odstavci 1 Evropskému parlamentu a Radě. Na základě hodnocení Komise
v případě potřeby předloží odpovídající návrhy na
změnu tohoto nařízení.
3. Komise předloží tři roky po
zahájení provozu VIS a dále každé čtyři roky Evropskému parlamentu a
Radě zprávu o uplatňování článků 13 12, 17 15, 38, 40 až 44 42 tohoto
nařízení, která bude zahrnovat informace o odebírání a využití
biometrických identifikátorů, vhodnosti zvoleného standardu ICAO, souladu
s pravidly na ochranu údajů, zkušenostech s externími poskytovateli služeb
se zvláštním zaměřením na odebírání biometrických údajů, uplatňování
pravidla 59 měsíců pro odebrání otisků prstů a organizaci
postupů spojených se žádostmi. Součástí této zprávy budou na
základě čl. 17 bodů 12, 13 a 14 a čl. 50 odst. 4
nařízení o VIS Ö (ES) č.
767/2008 Õ rovněž
případy, kdy otisky prstů nemohly být prakticky poskytnuty nebo kdy
jejich poskytnutí nebylo z právních důvodů požadováno, v porovnání s
počtem případů, kdy otisky prstů odebrány byly. Zpráva bude
obsahovat informace o případech, kdy byla osobám, které z praktických
důvodů nemohly poskytnout otisky prstů, zamítnuta žádost o
udělení víza. V případě nutnosti budou ke zprávě
přiloženy vhodné návrhy na změnu tohoto nařízení.
4. První ze zpráv uvedených v odstavci 3 se
bude týkat rovněž otázky dostatečné spolehlivosti pro účely
identifikace a ověřování otisků prstů dětí mladších 12
let, zejména toho, jak se otisky prstů s věkem mění, a bude
založena na výsledcích studie provedené na Komisí.
Článek 5855
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost
dvacátým
Ö prvním Õ dnem po vyhlášení
v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 5. dubna 2010 Ö [6 months
after the day of entry into force] Õ .
3. ÖČlánek 51 se
použije ode dne [3 months after the day of entry into force] Õ.
3. Článek 52 a
čl. 53 odst. 1 písm. a) až h) a odst. 2 se použijí ode dne 5. října
2009.
4. Pokud jde o
Schengenskou konzultační síť (technické specifikace), čl. 56
odst. 2 písm. d) se použije ode dne uvedeného v článku 46 nařízení o
VIS.
5. Ustanovení čl.
32 odst. 2 a 3, čl. 34 odst. 6 a 7 a čl. 35 odst. 7 se použijí ode
dne 5. dubna 2011.
Toto nařízení je závazné v celém
rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství Ö Smlouvami Õ .
V […] dne
Za Evropský parlament                                  Za Radu
předseda                                                        předseda
[1]               COM(2012) 649 final.
[2]               COM(2014) 165.
[3]               SWD(2014) 101.
[4]               SWD(2014) 67 a SWD 68.
[5]               Viz mimo jiné rozsudek Soudního dvora ze dne 31. ledna
2006 ve věci C–503/03 Komise v. Španělsko.
[6]               Pojem usnadnění vyložil Soudní dvůr v
souvislosti se vstupem a pobytem rodinných příslušníků, na které se
vztahuje čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice, jako uložení povinnosti
členským státům poskytnout určité zvýhodnění u žádostí podaných
osobami, které prokáží zvláštní vztah závislosti vůči občanu
Unie, oproti žádostem o vstup a pobyt ostatních občanů třetích
států; rozsudek Soudního dvora ze dne 5. září 2012 ve věci
C-83/11, Rahman.
[7]               Směrnice Rady ze dne 15. října 1968
o odstranění omezení pohybu a pobytu pracovníků členských
států a jejich rodinných příslušníků uvnitř
Společenství (68/360/EHS), Úř. věst. L 257,
19.10.1968, s. 13.
[8]               Rozsudek ze dne 19. prosince 2013 ve věci
Koushkaki (C-84/12), dosud nezveřejněno ve Sb. rozh.
[9]               COM(2014) 163 final.
[10]             Úř. věst. […].
[11]             Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství
o vízech (vízový kodex) (Úř. věst. L 243, 15.9.2009, s. 1).
[12]             Úř.
věst. L 239, 22.9.2000, s. 19.
[13]             Úř.
věst. C 326, 22.12.2005, s. 1.
[14]             Úř.
věst. C 53, 3.3.2005, s. 1.
[15]             Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES
ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných
příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území
členských států, o změně nařízení (EHS) č.
1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS,
73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř.
věst. L 158, 30. 4. 2004, s. 77).
[16]             Nařízení
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 ze dne 9. července 2008
o Vízovém informačním systému (VIS) a o výměně údajů o
krátkodobých vízech mezi členskými státy (nařízení o VIS) (Úř. věst. L 218, 13.8.2008, s. 60).
[17]             Směrnice
Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně
fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném
pohybu těchto údajů (Úř. věst.
L 281, 23.11.1995, s. 31).
[18]             Úř.
věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.
[19]             Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a
obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při
výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).
[20]             Úř. věst. L 176,
10.7.1999, s. 36.
[21]             Rozhodnutí
Rady ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro
uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou
republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států
k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 31).
[22]             Úř.
věst. L 176, 10.7.1999, s. 53.
[23]             Úř. věst. L 53, 27.2.2008,
s. 52.
[24]             Rozhodnutí
Rady 2008/146/ES ze dne 28. ledna 2008 o uzavření Dohody mezi
Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací
o přidružení Švýcarské konfederace k provádění,
uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského
společenství (Úř. věst. L 53,
27.2.2008, s. 1).
[25]             Úř.
věst. L 83, 26.3.2008, s. 3 Rozhodnutí Rady ze dne 7. března 2011 o uzavření Protokolu
mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a
Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k
dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou
konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění,
uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropské unie,
pokud jde o zrušení kontrol na vnitřních hranicích a pohyb osob (Úř.
věst. L 160, 18.6.2011, s. 19).
[26]             Rozhodnutí
Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království
Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá
ustanovení schengenského acquis (Úř.
věst. L 131, 1.6.2000, s. 43).
[27]             Rozhodnutí
Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně
vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20).
[28]             Nařízení
Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se
stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít
při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam
třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti
osvobozeni (Úř. věst. L 81,
21.3.2001, s. 1).
[29]             Nařízení
Rady (ES) č. 1683/95 ze dne 29. května 1995, kterým se stanoví
jednotný vzor víz (Úř. věst. L 164,
14.7.1995, s. 1).
[30]             Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady
č. 1105/2011/EU ze dne 25. října 2011 o seznamu
cestovních dokladů, které opravňují držitele k překročení
vnějších hranic a které mohou být opatřeny vízem, a o
zavedení mechanismu pro sestavování tohoto seznamu (Úř. věst. L 287,
4.11.2011, s. 9).
[31]             Nařízení
Rady (ES) č. 333/2002 ze dne 18. února 2002 o jednotném vzoru
formulářů pro připojení víza uděleného členskými státy
držitelům cestovních dokladů, které nejsou uznávány členským
státem, který formulář vydal (Úř.
věst. L 53, 23.2.2002, s. 4).
[32]             Rozhodnutí Komise 2006/648/ES ze
dne 22. září 2006, kterým se stanoví technické specifikace k normám
pro biometrické prvky v souvislosti s rozvojem Vízového
informačního systému, Úř. věst. L 267, 27.9.2006, s. 41.
[33]             Nařízení
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne
15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství
o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský
hraniční kodex) (Úř. věst. L
105, 13.4.2006, s. 1).
[34]             Směrnice Rady 2005/71/ES ze
dne 12. října 2005 o zvláštním postupu pro přijímání státních
příslušníků třetích zemí pro účely vědeckého výzkumu
(Úř. věst. L 289, 3.11.2005, s. 15).
[35]             Úř.
věst. L 243, 15.9.2009, s. 1;
[36]             Úř.
věst. L 243, 15.9.2009, s. 1;
[37]             Úř.
věst. L 63, 13.3.1996, s. 8.
[38]             Úř.
věst. L 116, 26.4.2001, s. 2.
[39]             Úř.
věst. L 150, 6.6.2001, s. 4.
[40]             Úř.
věst. L 64, 7.3.2003, s. 1.
[41]             Úř.
věst. L 131, 28.5.2009, s. 1.