				|

		52012PC0270

			Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství /* COM/2012/0270 final - 2012/0145 (COD) */

			   	DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.           SOUVISLOSTI NÁVRHU
Dne 2. února 2012
Evropský soudní dvůr ve věci C-249/10[1] P
- Brosmann a další v. Rada (dále jen „Brosmann“) zrušil nařízení Rady (ES) č.
1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového
cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z
Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého
prozatímního cla, v rozsahu, v němž se dotýká žadatelů. Soudní
dvůr ve svém rozsudku rozhodl, že metoda výběru vzorku stanovená v
článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 nesmí být používána
pro účely stanovení nároků individuálního zacházení jako v tržním
hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c). Soudní dvůr ve svém
rozsudku shledal, že podle čl. 2 odst. 7 písm. c) spolupracující výrobci,
kteří nejsou součástí vzorku, mají právo na přezkoumání svého
nároku na zacházení jako v tržním hospodářství bez ohledu na to, zda se
pro tyto společnosti nezařazené do vzorku mělo vypočítat
individuální dumpingové rozpětí. Evropský soudní dvůr rovněž
zdůraznil, že rozhodnutí podle čl. 2 odst. 7 písm. c) má být
přijato do tří měsíců po zahájení šetření.
Podle rozsudku Evropského soudního dvora o
používání nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 by Komise měla
přezkoumat všechny žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství
podané spolupracujícími výrobci, kteří nejsou součástí vzorku, a to
bez ohledu na počet výrobců. Takový postup by však představoval
nepřiměřenou administrativní zátěž pro orgány Unie
provádějící šetření. Je proto vhodné změnit nařízení (ES)
č. 1225/2009, zejména pokud jde o lhůtu tří měsíců, ve
které má Komise rozhodnout o žádostech o zacházení jako v tržním
hospodářství.
Je třeba rovněž poznamenat, že
použití metody výběru vzorku stanovené v článku 17 nařízení Rady
(ES) č. 1225/2009 za účelem stanovení nároků na zacházení jako v
tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) uvedeného
nařízení není v rozporu se závazky Unie v souladu s pravidly Světové
obchodní organizace. Například zvláštní skupina orgánu pro řešení
sporů Světové obchodní organizace ve sporu DS405 (Evropská unie
– antidumpingová opatření na některé obuvnické výrobky z Číny,
zpráva přijatá dne 22. února 2012) zjistila, že Čína nezjistila, že
Evropská unie jednala v rozporu s články 2.4 a 6.10.2 antidumpingové
dohody, odst. 15 písm. a) bodem ii) protokolu o přistoupení Číny a
odst. 151 písm. e) a f) Zprávy pracovní skupiny pro přistoupení Číny
tím, že nepřezkoumala žádosti o zacházení jako v tržním
hospodářství spolupracujících čínských výrobců, kteří
nejsou součástí vzorku omezeného původního šetření.
Vzhledem k těmto okolnostem a z
důvodu právní jistoty se tudíž považuje za vhodné zavést ustanovení
objasňující, že rozhodnutí omezit šetření na přiměřený
počet výrobců použitím vzorků na základě článku 17
nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 se vztahuje rovněž na strany,
jež jsou předmětem šetření týkajícího se zacházení jako v tržním
hospodářství, v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) a c). Proto je také
vhodné objasnit, že rozhodnutí podle čl. 2 odst. 7 písm. c) by nemělo
být přijato pro výrobce, kteří nejsou součástí vzorku, pokud
tito výrobci nepožádají o individuální zjišťování a pokud toto
zjišťování nezískají v souladu s čl. 17 odst. 3.
Dále se považuje za vhodné objasnit, že
antidumpingová cla, která mají být uložena na dovoz od výrobců, kteří
se sami přihlásili podle článku 17, ale kteří nebyli zahrnuti do
šetření, nebudou vyšší než vážené průměrné dumpingové
rozpětí stanovené pro strany zařazené do vzorku, a to bez ohledu na
to, zda běžná hodnota stanovená pro tyto strany byla stanovena na
základě čl. 2 odst. 1 až čl. 2 odst. 6 nebo čl. 2 odst. 7
písm. a).
Konečně tříměsíční lhůta, ve které by
mělo být přijato rozhodnutí podle čl. 2 odst. 7 písm. c), se v
mnoha antidumpingových řízeních ukázala jako neproveditelná, zejména v
případech, kdy je uplatněn výběr vzorku v souladu s článkem
17. Ve svém návrhu na změnu některých nařízení za účelem
zajištění souladu s ustanoveními zavedenými Lisabonskou smlouvou (dále jen
„Souhrnný akt o obchodu I“)[2] zahrnula Komise
změnu spočívající v prodloužení lhůty v čl. 2 odst. 7 písm.
c) nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 na šest měsíců (bod 1
oddíl 24 přílohy „Souhrnného aktu o obchodu I“). Avšak vzhledem k
rozhodnutí ohledně uvedené lhůty ve věci Brosmann (k
němuž došlo jeden rok po návrhu Souhrnného aktu o obchodu I) se má za to,
že prodloužení této lhůty na šest měsíců již není
přiměřené z důvodu právní jistoty. Místo toho se považuje
za vhodnější tuto lhůtu z nařízení Rady (ES) č. 1225/2009
odstranit. Proto by Komise měla v souvislosti s návrhem Souhrnného
aktu o obchodu I přestat usilovat o změnu lhůty uvedené v
čl. 2 odst. 7 písm. c) a o svých záměrech by měla informovat
Radu a Parlament.
V zájmu právní jistoty a zásady řádné
správy je třeba stanovit, že tyto změny by se měly uplatnit co
nejdříve pro všechna nová a dosud probíhající šetření.
2.           VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
Nevztahuje se na tento návrh.
3.           PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
·
Právní základ
Právním základem tohoto návrhu je čl. 207
odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, podle nějž Evropský parlament a
Rada přijímají řádným legislativním postupem formou nařízení
opatření vymezující rámec pro provádění společné obchodní
politiky.
Tímto návrhem se mění nařízení Rady
(ES) č. 1225/2009, které bylo založeno na odpovídajícím ustanovení Smlouvy
o založení Evropského společenství, tj. na článku 133.
·
Zásada subsidiarity
Podle čl. 3 odst. 1 písm. e) Smlouvy o
fungování Evropské unie spadá tento návrh do výlučné pravomoci Unie.
Zásada subsidiarity se proto neuplatní.
·
Zásada proporcionality
Návrh je v souladu se zásadou
proporcionality.
·
Volba nástrojů
Navrhovaný nástroj: nařízení Evropského
parlamentu a Rady.
Jiné prostředky by nebyly
přiměřené z tohoto důvodu: nařízení musí být
pozměněno nařízením.
4.           ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
Nevztahuje se na tento návrh.
5.           NEPOVINNÉ PRVKY
Nevztahuje se na tento návrh.
2012/0145 (COD)
Návrh
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY,
kterým se mění nařízení Rady (ES)
č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze
zemí, které nejsou členy Evropského společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na článek 207 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným
legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)       Ve věci C-249/10 P[3] Evropský
soudní dvůr rozhodl, že metoda výběru vzorku stanovená v článku
17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o
ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy
Evropského společenství[4]
nesmí být používána pro účely stanovení nároků zacházení jako v
tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c). uvedeného
nařízení.
(2)       Rozhodnutí Evropského
soudního dvora by vyžadovalo, aby Komise přezkoumala všechny žádosti o
zacházení jako v tržním hospodářství podané spolupracujícími vyvážejícími
výrobci, kteří nejsou součástí vzorku, bez ohledu na skutečnost,
zda je počet spolupracujících výrobců vysoký. Takový postup by však
představoval nepřiměřenou administrativní zátěž pro
orgány Unie provádějící šetření. Z tohoto důvodu je vhodné
změnit nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.
(3)       Kromě toho použití
metody výběru vzorku stanovené v článku 17 nařízení Rady (ES)
č. 1225/2009 za účelem stanovení nároků na zacházení jako v
tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) uvedeného
nařízení je přípustné podle pravidel Světové obchodní
organizace. Například zvláštní skupina orgánu pro řešení sporů
Světové obchodní organizace ve sporu DS405 (Evropská unie –
antidumpingová opatření na některé obuvnické výrobky z Číny,
zpráva přijatá dne 22. února 2012) zjistila, že Čína nezjistila, že
Evropská unie jednala v rozporu s články 2.4 a 6.10.2 antidumpingové
dohody, odst. 15 písm. a) bodem ii) protokolu o přistoupení Číny a
odst. 151 písm. e) a f) Zprávy pracovní skupiny pro přistoupení Číny
tím, že nepřezkoumala žádosti o zacházení jako v tržním
hospodářství spolupracujících čínských vyvážejících výrobců,
kteří nejsou součástí vzorku pro původní šetření.
(4)       Vzhledem k těmto
okolnostem a z důvodu právní jistoty se tudíž považuje za vhodné zavést
ustanovení objasňující, že rozhodnutí omezit šetření na
přiměřený počet stran použitím vzorků na základě
článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 se vztahuje
rovněž na strany, jež jsou předmětem šetření v souladu s
čl. 2 odst. 7 písm. b) a c). Proto je také vhodné objasnit, že rozhodnutí
podle čl. 2 odst. 7 písm. c) by nemělo být přijato pro
vyvážející výrobce, kteří nejsou součástí vzorku, pokud tito výrobci
nepožádají o individuální zjišťování a pokud toto zjišťování
nezískají v souladu s čl. 17 odst. 3.
(5)       Dále se považuje za vhodné
objasnit, že antidumpingová cla, která mají být uložena na dovoz od
vývozců nebo výrobců, kteří se sami přihlásili podle
článku 17, ale kteří nebyli zahrnuti do šetření, nebudou vyšší
než vážené průměrné dumpingové rozpětí stanovené pro strany
zařazené do vzorku, a to bez ohledu na to, zda běžná hodnota
stanovená pro tyto strany byla stanovena na základě čl. 2 odst. 1 až
čl. 2 odst. 6 nebo čl. 2 odst. 7 písm. a).
(6)       Konečně
tříměsíční lhůta, ve které by mělo být přijato
rozhodnutí podle čl. 2 odst. 7 písm. c), se ukázala jako neproveditelná,
zejména v řízeních, kdy je uplatněn výběr vzorku v souladu s článkem
17. Proto se považuje za vhodné tuto lhůtu odstranit.
(7)       V zájmu právní jistoty a
zásady řádné správy je třeba stanovit, že tyto změny by se
měly uplatnit co nejdříve pro všechna nová a dosud probíhající
šetření.
(8)       Nařízení Rady (ES)
č. 1225/2009 by proto mělo být odpovídajícím způsobem
změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009
se mění takto:
1) V článku 2 se odstavec 7
mění takto:
a) Předposlední věta písmene c) se
mění takto:
Výraz „do tří měsíců od zahájení
šetření“ se zrušuje.
b) Doplňuje se nové písmeno d), které
zní:
„d) Pokud Komise omezí své šetření podle
článku 17, bude rozhodnutí podle písmen b) a c) omezeno na strany zahrnuté
do šetření a na výrobce, kterému je uděleno individuální zacházení v
souladu s čl. 17 odst. 3.“
2) V čl. 9 odst. 6 se první věta nahrazuje
tímto:
„Pokud Komise omezí své šetření podle
článku 17, veškerá antidumpingová cla uložená na dovoz od vývozců
nebo výrobců, kteří se sami přihlásili podle článku 17, ale
kteří nebyli zahrnuti do šetření, nebudou vyšší než vážené
průměrné dumpingové rozpětí stanovené s ohledem na strany
zařazené do vzorku, a to bez ohledu na to, zda běžná hodnota
stanovená pro tyto strany je stanovena na základě čl. 2 odst. 1 až
čl. 2 odst. 6 nebo čl. 2 odst. 7 písm. a).“
Článek 2
Toto nařízení se vztahuje na všechna nová
a dosud probíhající šetření v době vstupu tohoto nařízení v
platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost
prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu
a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne
Za Evropský parlament                                 Za
Radu
předseda                                                        předseda
[1]               Věc
C-249/10 P – Brosmann Footwear (HK) a další v. Rada, rozsudek ze dne 2. února
2012 (dosud nezveřejněno ve Sb. rozh.).
[2]               Návrh
nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění určitá
nařízení týkající se společné obchodní politiky, pokud jde o postupy
přijímání určitých opatření (KOM(2011) 82 v konečném
znění).
[3]               Věc
C-249/10 P – Brosmann Footwear (HK) a další v. Rada, rozsudek ze dne 2. února
2012.
[4]               Úř.
věst. L 343, 22.12.2009, s. 51.