               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 25.1.2021
            COM(2021) 26 final
            2021/0013(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve skupině odborníků pro Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) a v Podvýboru pro silniční dopravu Evropské hospodářské komise OSN

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být přijat jménem Unie ve skupině odborníků pro Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN) a v Podvýboru pro silniční dopravu EHK OSN (SC.1) ve spojení s předpokládanou změnou AETR za účelem zahrnutí technických specifikací pro inteligentní tachograf do dohody.

               V návaznosti na jednání v rámci skupiny odborníků pro AETR a na vstup v platnost nařízení (EU) 2020/1054
                  1
               , jež obsahuje revidovaná pravidla týkající se tachografů, je nutné stanovit postoj, který má být přijat jménem Unie s ohledem na příští zasedání skupiny odborníků pro AETR a Podvýboru pro silniční dopravu EHK OSN (SC.1).

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.AETR

               Evropská dohoda o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (dále jen „AETR“) se zaměřuje na harmonizaci legislativního rámce jejích smluvních stran s ohledem na doby řízení a odpočinku pro profesionální řidiče, jakož i na příslušné technické požadavky na konstrukci a instalaci tachografů. AETR vstoupila v platnost dne 5. ledna 1976. Následně byla pozměněna, naposledy dne 20. září 2010.

               Smluvními stranami dohody jsou všechny členské státy.

               2.2.Skupina odborníků pro AETR a Podvýbor pro silniční dopravu

               Skupina odborníků pro AETR je technická a neformální skupina, která byla zřízena Výborem pro vnitrozemskou dopravu EHK OSN s cílem vypracovávat pozměňovací návrhy dohody.

               Podvýbor pro silniční dopravu (SC.1) je skupina zřízená výborem pro vnitrozemskou dopravu, jež podporuje rozvoj a usnadňování mezinárodní silniční dopravy harmonizací a zjednodušováním pravidel a požadavků souvisejících se silniční dopravou.

               Formální přijetí návrhů na změnu dohody AETR se provádí v souladu s článkem 21 dohody, podle něhož může kterákoli smluvní strana navrhnout změny dohody. Návrhy musí být předloženy generálnímu tajemníkovi OSN. Poté mají smluvní strany šestiměsíční lhůtu na vyjádření námitek proti návrhu. Návrh se považuje za přijatý, jestliže žádná smluvní strana proti těmto změnám nevznese námitky.

               V praxi jsou všechny návrhy na změnu dohody AETR předtím, než jedna ze smluvních stran změny předloží generálnímu tajemníkovi OSN, nejprve projednány a schváleny v SC.1. Pokud návrh sestává ze změn dodatků 1, 2 nebo 3 přílohy dohody nebo úvodních článků dodatku 1B dohody, musí SC.1 návrh přijmout prostou většinou přítomných a hlasujících smluvních stran, jak je stanoveno v článku 22, článku 22a a článku 22b dohody.

               2.3.Potřeba rozhodnutí Rady

               Postoj EU stanovený rozhodnutím Rady (EU) 2016/1877
                  2
                zahrnoval tyto prvky:

               –zrušení článku 22a dohody AETR, jenž stanoví automatickou použitelnost specifikací tachografu na dohodu AETR, a jeho nahrazení postupem stanoveným v článku 22 dohody. Postup stanovený v článku 22 by se nepatrně pozměnil, aby změny specifikací tachografu nemohla rozporovat pouhá jedna třetina smluvních stran,

               –změnu článku 14 dohody, aby EU mohla přistoupit k dohodě,

               –změnu článku 10 dohody, aby zahrnoval odkaz na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014
                  3
                a na přílohu 1C nařízení (EU) 2016/799
                  4
               , ve které se stanoví technické specifikace inteligentního tachografu.

               Kromě toho Rada dne 19. listopadu 2018 přijala rozhodnutí (EU) 2018/1926
                  5
                o postoji, který má být přijat jménem Evropské unie, pokud jde o provádění systému TACHOnet mimounijními smluvními stranami dohody AETR na základě technologie „e-Delivery“.

               Je nutné stanovit nový postoj EU s ohledem na příští zasedání skupiny odborníků pro AETR v únoru 2021 a Podvýboru pro silniční dopravu v říjnu 2021. Tento nový postoj musí zohlednit jednání v rámci skupiny odborníků pro AETR od října 2016 a vstup v platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady(EU) 2020/1054
                  6
                dne 20. srpna 2020, kterým se mění nařízení (EU) č. 165/2014 o tachografech.

               Nařízení (EU) 2020/1054 stanoví, že poloha vozidla se musí zaznamenávat automaticky, zejména pokaždé, když vozidlo překračuje hranice některého členského státu, a při každé nakládce či vykládce vozidla. Tyto nové požadavky vyžadují vývoj nové verze inteligentního tachografu („inteligentní tachograf verze 2“), jež bude muset být nainstalována do nově registrovaných vozidel nejpozději dva roky po přijetí technických specifikací Komisí, tj. nejpozději v srpnu 2023. Kromě toho bude inteligentní tachograf verze 2 muset být nainstalován nejen do nově registrovaných vozidel, ale též do všech vozidel používaných v mezinárodní dopravě, a to nejpozději tři roky po konci roku vstupu v platnost technických specifikací pro vozidla vybavená analogovým tachografem a digitálním tachografem splňujícím specifikace uvedené v čl. 3 odst. 4 nařízení (EU) č. 165/2014 ve znění nařízení (EU) 2020/1054 a nejpozději čtyři roky po vstupu v platnost technických specifikací pro vozidla vybavená inteligentním tachografem uvedená v čl. 3 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 165/2014 ve znění nařízení (EU) 2020/1054. Tento vývoj právních předpisů EU je třeba zohlednit v diskusích v rámci AETR.

               3.Současný stav – Pokrok v jednání

               3.1.Zavádění inteligentního tachografu dohodou AETR

               Od roku 2016 nebylo možné pokročit v reformě institucionálního rámce dohody, zejména pokud jde o změnu článku 14, aby EU mohla přistoupit k dohodě, a změnu pravidel pro přijímání specifikací tachografu v článku 22. Proti těmto aspektům se dosud postavily mimounijní smluvní strany dohody.

               Všechny smluvní strany dohody včetně členských států se však shodují na potřebě co nejdříve zahrnout technické specifikace inteligentního tachografu do dohody ze dvou důvodů. Za prvé, mimounijní smluvní strany dohody AETR by měly dodržovat stejné vysoké standardy EU, pokud jde o kontrolu činnosti řidičů, zavedením nejpokročilejší verze tachografu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že vozidla registrovaná v EU od června 2019 jsou vybavena inteligentním tachografem a že verze 2 inteligentního tachografu bude zavedena v nově registrovaných nákladních vozidlech a autobusech nad 3,5 tuny nejpozději v srpnu 2023 v souladu s nařízením (EU) 2020/1054 v rámci balíčku opatření v oblasti mobility I. Za druhé, do zahrnutí specifikací inteligentního tachografu do dohody by mimounijní smluvní strany dohody AETR v zásadě mohly vozidlům registrovaným v EU a vybaveným inteligentním tachografem zakázat přístup na svá území.

               Od roku 2018 se jednání v rámci skupiny odborníků pro AETR proto zaměřují na zahrnutí technických specifikací inteligentního tachografu do dohody Bylo tedy dosaženo společného porozumění, pokud jde o specifikace inteligentního tachografu a formu, kterou by měly být zahrnuty do dohody.

               V důsledku tohoto společného porozumění Chorvatsko dne 8. dubna 2020 jménem EU předložilo sekretariátu EHK OSN formální žádost o zahrnutí technických specifikací inteligentního tachografu do dohody. Tato formální žádost vychází z technických specifikací přijatých Komisí v jejím prováděcím nařízení (EU) 2016/799 s výhradou omezeného počtu úprav v souvislosti s dohodou AETR:

               –nahrazení výrazu „členské státy“ výrazem „smluvní strany“ a výrazu „záznamové zařízení“ výrazem „kontrolní zařízení“,

               –možnost omezit v souladu s platnými vnitrostátními předpisy vysílací výkon DSRC (vyhrazeného spojení krátkého dosahu) a datový přenos prostřednictvím rozhraní ITS,

               –nahrazení všech odkazů na právní předpisy EU mezinárodními odkazy se stejným obsahem, např. předpisy EHK OSN.

               Kromě toho by normy EN uvedené ve specifikacích tachografu měly být nahrazeny normami ISO do pěti let ode dne vstupu v platnost specifikací inteligentního tachografu uvedených v dohodě AETR.

               Žádná z výše uvedených změn nebude mít dopad na interoperabilitu inteligentního tachografu a jeho součástí.

               3.2.Datum použitelnosti specifikací inteligentního tachografu

               Zatímco bylo dosaženo značného pokroku v jednáních o podstatě specifikací inteligentního tachografu, jednání o datu, kdy by se tyto specifikace měly stát závaznými pro mimounijní smluvní strany dohody AETR, stále probíhají. Ruská federace požaduje přechodné období v délce čtyř let od vstupu příslušné změny dohody v platnost, tj. stejné období jako pro použití předchozích verzí tachografu smluvními stranami dohody AETR.

               Toto přechodné období by značně zpozdilo zavádění inteligentního tachografu mimounijními smluvními stranami dohody AETR. Bude-li na zasedání SC.1 v říjnu 2021 dosaženo dohody o technických specifikacích inteligentního tachografu a o jejich datu použitelnosti, při zohlednění odhadované doby, již sekretariát skupiny odborníků potřebuje na přípravu dokumentace pro přijetí specifikací, a šestiměsíčního postupu přijímání stanoveného v článku 22 dohody se očekává, že specifikace nebudou přijaty a zahrnuty do dohody před červnem 2022. Stanou-li se specifikace závaznými čtyři roky po nabytí účinnosti příslušné změny, začaly by mimounijní smluvní strany dohody AETR inteligentní tachograf instalovat do vozidel nově registrovaných na jejich území nejdříve v červnu 2026, tj. zhruba 7 let po EU.

               4.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Zahrnutí inteligentního tachografu verze 2 do dohody přispěje k lepšímu prosazování pravidel dob řízení a odpočinku v oblasti dohody AETR tím, že v tachografu budou zaznamenány další polohy vozidla. Vzhledem k tomu, že všechna vozidla registrovaná v EU budou muset být v roce 2025 vybavena inteligentním tachografem verze 2
                  7
               , zahrnutí specifikací inteligentního tachografu verze 2 do dohody rovněž zabrání situaci, kdy vozidla vybavená dvěma různými verzemi inteligentního tachografu budou nadále v provozu po dlouhou dobu na území EU.

               Vzhledem k tomu, že vozidla nově registrovaná v EU budou muset být vybavena inteligentním tachografem verze 2 přibližně od poloviny roku 2023, mohla by EU uznat, aby byly inteligentním tachografem verze 2 vybavena vozidla nově registrovaná v mimounijních smluvních stranách dohody AETR nejpozději do konce roku 2025. Mimounijním smluvním stranám dohody AETR by mohlo být poskytnuto dodatečné dvouleté přechodné období pro instalaci inteligentního tachografu verze 2 ve všech vozidlech provozujících dopravu na území EU, tj. nejpozději do konce roku 2027.

               Na zasedání skupiny odborníků pro AETR v říjnu 2020 Komise představila hlavní funkce inteligentního tachografu verze 2 a předpokládané změny specifikací, jež byly jménem Unie předloženy sekretariátu EHK OSN dne 8. dubna 2020 (specifikace odpovídají inteligentnímu tachografu verze 1). Na základě prováděcího aktu týkajícího se technických specifikací inteligentního tachografu verze 2, jejž má Komise přijmout v roce 2021, předloží EU v pozdější fázi v rámci AETR – s největší pravděpodobností na zasedání skupiny odborníků pro AETR v říjnu 2021 – revidovaný technický dodatek (dodatek 1C) s technickými specifikacemi inteligentního tachografu verze 2, jež mají být zahrnuty do dohody.

               Kromě toho je třeba změnit některé aspekty postoje, který má být zaujat jménem EU a který je stanoven v rozhodnutí (EU) 2016/1877. Pokud jde o článek 22 dohody, postoj EU stanovený v rozhodnutí (EU) 2016/1877 obsahuje návrh změn uvedeného článku jménem Unie, kterými se mimo jiné stanoví, že změny mají být přijaty, pokud nevyrozumí více než polovina příslušných správních orgánů smluvních stran generálního tajemníka o tom, že má ke změnám výhrady, zatímco dohoda AETR v současné době stanoví, že proti změně může podat námitku třetina smluvních stran. Proti změně navržené EU se důrazně postavily mimounijní smluvní strany dohody AETR. Vůči současnému postupu podle článku 22 se proto již nenavrhuje žádná změna.

               Mimoto a rovněž ve spojení s postojem, který má být zaujat jménem EU a který je stanoven v rozhodnutí (EU) 2016/1877, se v návaznosti na diskuse v rámci skupiny odborníků pro AETR již nejeví jako nutné zrušit článek 22a dohody, který se nadále použije na předchozí verze tachografu.

               Změna článku 14 dohody, aby EU mohla přistoupit k dohodě AETR, což bylo předmětem rozhodnutí Rady (EU) 2016/1877, není dotčena, a EU bude proto i nadále tuto změnu požadovat.

               EU skupině odborníků pro AETR v říjnu 2020 vysvětlila své předběžné názory na inteligentní tachograf a hlavní dodatečné funkce. EU rovněž představila své předběžné názory na data zavádění inteligentního tachografu verze 2 v dohodě. EU potvrdila, že bude předložen sekretariátu EHK OSN formální postoj EU s ohledem na diskusi, jež proběhne v rámci skupiny odborníků pro AETR v únoru 2021.

               První předběžný návrh specifikací inteligentního tachografu verze 2 by mohl být předložen na zasedání skupiny odborníků pro AETR v únoru 2021.

               5.Shrnutí navrhovaných změn

               5.1.Změna článku 10, aby odkazoval na technické specifikace inteligentního tachografu

               Vzhledem k tomu, že technické specifikace inteligentního tachografu verze 2 budou zahrnuty jako nový dodatek 1C přílohy dohody, měl by článek 10 odkazovat na tyto specifikace, jež mají být považovány za vyhovující požadavkům dohody ode dne vstupu příslušné změny dohody v platnost.

               5.2.Změna článku 13 umožňujícího přechodné období pro zavedení inteligentního tachografu

               Článek 13 stanoví čtyřleté přechodné období předtím, než se technické specifikace tachografu stanou závaznými pro smluvní strany dohody AETR. V případě inteligentního tachografu verze 2 by měla být nově registrovaná vozidla vybavena inteligentním tachografem nejpozději do 31. prosince 2025. Vozidla používaná v mezinárodní dopravě by měla být vybavena inteligentním tachografem nejpozději do 31. prosince 2027.

               5.3.Změna článku 14 umožňující přistoupení organizací regionální integrace k dohodě AETR

               Článek 14 omezuje možnost přistoupení k dohodě AETR státům, jež jsou členy EHK OSN, nebo státům přijatým k EHK OSN v poradní funkci. Aby mohla EU k dohodě přistoupit, musí být článek 14 pozměněn tak, aby pro přistoupení k dohodě byly způsobilé i organizace regionální integrace.

               5.4.Změna článku 22 umožňující použití postupu stanoveného v uvedeném článku na změny technických specifikací pro inteligentní tachograf

               Postup stanovený v článku 22 dohody by se měl rovněž použít na inteligentní tachograf verze 2, jenž bude definován v novém dodatku 1C. Článek 22a by měl zůstat v dohodě nezměněn a bude i nadále použitelný na digitální tachograf.

               5.5.Zahrnutí technických specifikací pro inteligentní tachograf jako dodatek 1C k dohodě AETR

               Úplné znění technických specifikací inteligentního tachografu verze 2 by mělo být začleněno do dohody jako dodatek 1C přílohy dohody. Návrh EU týkající se dodatku 1C bude k dispozici v roce 2021. Bude vypracován na základě specifikací, jež byly předloženy jménem Unie dne 8. dubna 2020 (inteligentní tachograf verze 1) a specifikací EU, jež má Komise přijmout v roce 2021 na základě nařízení (EU) 2020/1054.

               5.6.Změna osvědčení o schválení za účelem zahrnutí schválení inteligentního tachografu a jeho součástí

               Osvědčení o schválení v kapitole III dodatku 2 musí být změněno tak, aby byl do rozsahu osvědčení zahrnut dodatek 1C, tedy inteligentní tachograf.

               6.Právní základ

               6.1.Procesněprávní základ

               6.1.1.Zásady

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) zavádí rozhodnutí, jimiž se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

               Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU se použijí bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody
                  8
               .

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, jimiž se dotyčný orgán řídí. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  9
               .

               6.1.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě

               Podvýbor pro silniční dopravu (SC.1) je orgán zřízený EHK OSN.

               Akt, na kterém se má Podvýbor pro silniční dopravu dohodnout předtím, než budou změny předloženy generálnímu tajemníkovi OSN k přijetí v souladu s článkem 21 dohody, představuje akt s právními účinky. Navrhovaný akt bude závazný podle mezinárodního práva v souladu s článkem 14 dohody AETR.

               Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dotyčné dohody.

               Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

               6.2.Hmotněprávní základ

               6.2.1.Zásady

               Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

               6.2.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká dopravní politiky.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 91.

               6.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 91 ve spojení s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

               7.Zveřejnění zamýšleného aktu

               Změny dohody je vhodné po jejich přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.

               2021/0013 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve skupině odborníků pro Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) a v Podvýboru pro silniční dopravu Evropské hospodářské komise OSN

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Evropská dohoda o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR)
                  10
                vstoupila v platnost dne 5. ledna 1976. Naposledy byla změněna dne 20. září 2010.

               (2)Podle článku 21 dohody AETR může návrhy na změny dohody předložit kterákoli smluvní strana generálnímu tajemníkovi OSN. Návrhy jsou před předložením generálnímu tajemníkovi OSN nejprve projednány v Podvýboru pro silniční dopravu (SC.1) Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN).

               (3)Předpokládá se, že skupina odborníků pro AETR na svém 25. zasedání plánovaném na únor 2021 a SC.1 na svém 116. zasedání plánovaném na říjen 2021 projednají změny dohody AETR za účelem přijetí inteligentního tachografu.

               (4)Článek 22a dohody AETR stanoví, že změny nařízení Rady (EHS) č. 3821/85
                  11
                týkající se digitálního tachografu jsou automaticky přejímány všemi smluvními stranami dohody AETR bez jakékoliv formální konzultace nebo hlasování. Neúčast smluvních stran dohody AETR v procesu vypracovávání a přijímání technických specifikací pro digitální tachograf je hlavní příčinou nespokojenosti některých z těchto smluvních stran. Komise ve svém sdělení „Digitální tachograf: plán budoucích činností“
                  12
                uznává, že tento mechanismus ohrožuje správné a harmonizované zavádění digitálního tachografu smluvními stranami, které nejsou členskými státy Unie. Je proto v zájmu Unie rozhodovací proces týkající se digitálních tachografů změnit a v rámci skupiny odborníků pro AETR navrhnout, aby se na zahrnutí technických specifikací inteligentního tachografu do dohody AETR uplatňoval postup stanovený v čl. 22 odst. 1, 2 a 3. Článek 22a by měl zůstat v platnosti pro případné budoucí změny předchozích verzí tachografu.

               (5)Článek 10 dohody AETR stanoví, že se tachograf, jehož konstrukce, montáž, užívání a zkoušení se provádí v souladu s nařízením (EHS) č. 3821/85, považuje za tachograf vyhovující požadavkům dohody AETR. Článek 10 by měl být změněn tak, aby zahrnoval odkaz na technické specifikace inteligentního tachografu, jež by měly být považovány za vyhovující požadavkům dohody AETR ode dne vstupu dodatku 1C přílohy dohody AETR v platnost.

               (6)Přesné datum zavedení inteligentního tachografu do dohody AETR by mělo být stanoveno v článku 13 dohody AETR o přechodných ustanoveních.

               (7)Článek 14 dohody AETR neumožňuje, aby k ní přistoupily jiné subjekty, než jsou členské státy EHK OSN a státy přijaté k EHK OSN v poradní funkci. Aby tedy Unie mohla přistoupit k dohodě AETR, měl by být její článek 14 pozměněn tak, aby stanovil možnost přistoupení organizací regionální integrace k dohodě AETR.

               (8)Řada argumentů hovoří pro přistoupení Unie k dohodě AETR. Za prvé, Unie má v oblasti práce osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě výlučnou pravomoc, jak potvrdil rozsudek ve věci 22/70. Za druhé, toto přistoupení by zaručilo účinné zastupování zájmů Unie v rámci dohody AETR. V neposlední řadě jsou specifické aspekty dohody AETR a navrhovaného rozhodovacího procesu důvodem, proč by smluvní stranou měla být Unie.

               (9)Technické specifikace inteligentního tachografu, jež mají být zahrnuty do dohody AETR jako dodatek 1C přílohy uvedené dohody, by měly být vypracovány na základě specifikací předložených skupině odborníků pro AETR jménem Unie dne 8. dubna 2020 a na základě specifikací, jež má Komise přijmout v roce 2021 podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1054
                  13
               .

               (10)Osvědčení o schválení digitálních tachografů stanovené v dodatku 2 kapitole III přílohy k dohodě AETR by mělo být změněno tak, aby se mohlo používat i pro schvalování inteligentních tachografů a jejich součástí.

               (11)Je vhodné stanovit postoj, který má být přijat jménem Unie ve skupině odborníků pro AETR a v Podvýboru pro silniční dopravu za účelem dosažení celoevropské harmonizace v oblasti záznamových zařízení v silniční dopravě (tachografů).

               (12)Postoj Unie má být vyjádřen členskými státy Unie, jež jsou členy skupiny odborníků pro AETR a Podvýboru pro silniční dopravu EHK OSN, jednajíce společně,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být přijat jménem Unie na 25. zasedání skupiny odborníků Evropské dohody o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) a na 116. zasedání Podvýboru pro silniční dopravu EHK OSN, je v souladu s navrhovanými změnami dohody AETR stanovenými v příloze tohoto rozhodnutí.

               Formální a drobné změny postoje uvedené v prvním odstavci lze dohodnout, aniž by to vyžadovalo změnu uvedeného postoje.

               Článek 2

               1.Postoj uvedený v článku 1 vyjádří členské státy Unie, jež jsou členy skupiny odborníků pro AETR a Podvýboru pro silniční dopravu EHK OSN, jednajíce společně.

               2.Členské státy sdělí navrhované změny skupině odborníků pro AETR.

               Článek 3

               Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1054 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 561/2006, pokud jde o minimální požadavky na maximální denní a týdenní dobu řízení, minimální přestávky v řízení a týdenní doby odpočinku, a nařízení (EU) č. 165/2014, pokud jde o určování polohy pomocí tachografů (Úř. věst. L 249, 15.7.2020, s. 1).

                     (2)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2016/1877 ze dne 17. října 2016 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve skupině odborníků pro Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) a v Podvýboru pro silniční dopravu Evropské hospodářské komise OSN (Úř. věst. L 288, 22.10.2016, s. 49).

                     (3)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014 ze dne 4. února 2014 o tachografech v silniční dopravě, o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy (Úř. věst. L 60, 28.2.2014, s. 1).

                     (4)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/799 ze dne 18. března 2016, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014, kterým se stanoví požadavky na konstrukci, zkoušení, montáž, provoz a opravy tachografů a jejich součástí (Úř. věst. L 139, 26.5.2016, s. 1).

                     (5)

                        Rozhodnutí Rady (EU) 2018/1926 ze dne 19. listopadu 2018 o postoji, který má být přijat jménem Evropské unie ve skupině odborníků pro Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě Evropské hospodářské komise OSN (Úř. věst. L 313, 10.12.2018, s. 13).

                     (6)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1054 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 561/2006, pokud jde o minimální požadavky na maximální denní a týdenní dobu řízení, minimální přestávky v řízení a týdenní doby odpočinku, a nařízení (EU) č. 165/2014, pokud jde o určování polohy pomocí tachografů (Úř. věst. L 249, 31.7.2020, s. 1).

                     (7)

                        Viz čl. 3 odst. 4 a odst. 4a nařízení (EU) č. 165/2014 ve znění nařízení (EU) 2020/1054.

                     (8)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (9)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (10)

                        Úř. věst. L 95, 8.4.1978, s. 1.

                     (11)

                        Nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 8).

                     (12)

                        KOM(2011) 454 v konečném znění.

                     (13)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1054 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 561/2006, pokud jde o minimální požadavky na maximální denní a týdenní dobu řízení, minimální přestávky v řízení a týdenní doby odpočinku, a nařízení (EU) č. 165/2014, pokud jde o určování polohy pomocí tachografů (Úř. věst. L 249, 31.7.2020, s. 1).

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 25.1.2021
            COM(2021) 26 final
            PŘÍLOHA
            návrhu rozhodnutí Rady o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve skupině odborníků pro Evropskou dohodu o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) a v Podvýboru pro silniční dopravu Evropské hospodářské komise OSN

               PŘÍLOHA

               Dohoda AETR se mění takto:

               1)V článku 1 se doplňuje nové písmeno x), které zní:

               „x)
                     „organizace regionální integrace“ znamená jakoukoli organizaci tvořenou svrchovanými státy určitého regionu, která má pravomoci v určitých záležitostech, na něž se vztahuje tato dohoda, a která byla řádně zmocněna tuto dohodu podepsat a ratifikovat, přijmout nebo schválit nebo k ní přistoupit.“

               2)V článku 10 se doplňuje nový odstavec 4, který zní:

               „4
                     Ode dne vstupu dodatku 1C přílohy této dohody v platnost se vozidla s kontrolním zařízením, které konstrukcí, montáží, používáním a zkoušením vyhovuje nařízení (EU) 2016/799
                  1
                a jeho pozměňujícím aktům nebo dodatku 1C přílohy této dohody, považují za vyhovující požadavkům této dohody.“

               3)V čl. 13 odst. 2 se doplňuje nové písmeno c), které zní:

               „c)
                     Dodatek 1C se stane závazným pro země, jež jsou smluvními stranami této dohody, nejpozději 31. prosince 2025. V důsledku toho musí být všechna vozidla, na něž se vztahuje tato dohoda, poprvé uváděná do provozu od 1. ledna 2026 vybavena digitálním kontrolním zařízením splňujícím tyto nové požadavky. Od data vstupu příslušných změn této dohody v platnost smluvní strany, jež dosud tyto změny neprovedly ve svých zemích, musí na svém území přijímat a kontrolovat vozidla registrovaná v jiných smluvních stranách této dohody, která jsou tímto digitálním kontrolním zařízením již vybavena.

               Od 1. ledna 2028 musí být všechna vozidla používaná v mezinárodní dopravě vybavena digitálním kontrolním zařízením podle dodatku 1C.

               Smluvní strany přijmou nezbytná opatření, aby mohly vydat karty řidiče uvedené v dodatku 1C nejpozději do 1. října 2025.“

               4)Článek 14 se mění takto:

               a)vkládá se nový odstavec 1a, který zní:

               „1a.
                     Tato dohoda je rovněž otevřena k podpisu organizacemi regionální integrace.

               Pro účely změny dodatků 1, 1B, 1C, 2 a 3 disponuje zástupce organizace regionální integrace, jež je smluvní stranou této dohody, hlasy jejích členských států, aniž by jejich přítomnost při hlasování byla nezbytná.“;

               b)odstavec 5 se nahrazuje tímto:

               „5
                     Pro každý stát nebo organizaci regionální integrace, které ratifikují tuto dohodu nebo k ní přistoupí po uložení osmé ratifikační listiny nebo listiny o přistoupení ve smyslu odstavce 4 tohoto článku, vstoupí tato dohoda v platnost stoosmdesátého dne po datu, kdy uvedený stát nebo organizace regionální integrace uloží svou ratifikační listinu nebo listinu o přistoupení.“

               5)Článek 22 se mění takto:

               a)odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:

               „1
                     Dodatky 1, 1C a 2 přílohy této dohody lze měnit postupem stanoveným v tomto článku.

               2.
                     Na žádost smluvní strany musí být jakýkoli pozměňovací návrh dodatků 1, 1C nebo 2 přílohy této dohody projednán Pracovní skupinou pro silniční dopravu Evropské hospodářské komise.“;

               b)doplňuje se nový odstavec 6, který zní:

               „6
                     Pokud si návrh na změnu dodatku 1C přílohy této dohody žádá změnu jiných ustanovení této dohody, nemohou změny dodatku 1C vstoupit v platnost přede dnem, kdy vstoupí v platnost změny těchto jiných ustanovení podle článku 21. Jsou-li v takovém případě změny dodatku 1C předloženy současně se změnami jiných ustanovení této dohody, datem jejich vstupu v platnost je datum, jež vyplyne z uplatnění postupu popsaného v článku 21.“

               6)Vkládá se nový dodatek 1C na základě technických specifikací, které Komise přijme podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1054
                  2
                 ve znění přizpůsobeném v souvislosti s dohodou AETR.

               7)V dodatku 2 se kapitola III nazvaná „III. Osvědčení o schválení typu pro výrobky odpovídající dodatku 1B“ nahrazuje tímto:

               „III. Osvědčení o schválení pro výrobky odpovídající dodatku 1B/1C (1)

               Jakmile smluvní strana provede schválení, vydá žadateli osvědčení o schválení vystavené podle níže uvedeného vzoru. Smluvní strany používají kopie tohoto dokumentu k informování ostatních smluvních stran o udělených nebo odňatých schváleních.

               Osvědčení o schválení pro výrobky odpovídající dodatku 1B/1C (1)

               Název příslušného správního orgánu

               Oznámení týkající se (2):

               schválení

               odebrání schválení

               typu kontrolního zařízení

               součásti kontrolního zařízení (3)

               karty řidiče

               karty dílny

               karty podniku

               karty kontrolora

               Číslo schválení:………………………………

               1)Výrobní nebo obchodní značka

               2)Název vzoru

               3)Jméno výrobce

               4)Adresa výrobce

               5)Předloženo ke schválení dne………………………………………

               6)Zkušební laboratoř nebo laboratoře

               7)Datum a č. zpráv………………………………………..

               8)Datum schválení

               9)Datum odebrání schválení

               10)Vzor/y součásti/í kontrolního zařízení určené/ých k užívání

               s tímto zařízením…………………………………….

               11)Místo.

               12)Datum…………………………………………………………….

               13)Přiložená dokumentace……………………………….………….

               14)Poznámky (včetně případného umístění plomb)…………………

                  ………………………………………………………………………..

                  ………………………………………………………………………..

                  ………………………..

                  (Podpis)

               (1) Upřesněte, zda se jedná o Dodatek 1B, nebo Dodatek 1C.

               (2) Zaškrtněte příslušná políčka.

               (3) Upřesněte, jaké součásti se oznámení týká.

                     (1)

                        Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/799 ze dne 18. března 2016, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014, kterým se stanoví požadavky na konstrukci, zkoušení, montáž, provoz a opravy tachografů a jejich součástí (Úř. věst. L 139, 26.5.2016, s. 1).

                     (2)

                        Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1054 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 561/2006, pokud jde o minimální požadavky na maximální denní a týdenní dobu řízení, minimální přestávky v řízení a týdenní doby odpočinku, a nařízení (EU) č. 165/2014, pokud jde o určování polohy pomocí tachografů (Úř. věst. L 249, 31.7.2020, s. 1).


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 22.5.2019
            COM(2019) 206 final
            Návrh
            ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
            o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie za účelem poskytnutí pomoci Rumunsku, Itálii a Rakousku

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Souvislosti návrhu

               Předmětem tohoto rozhodnutí je uvolnění prostředků ve výši 293 551 794 EUR z Fondu solidarity Evropské unie (FSEU), jehož účelem je poskytnout pomoc Rumunsku, Itálii a Rakousku na vypořádání se s následky katastrof, které tyto země postihly v průběhu roku 2018. Doprovodným dokumentem k tomuto rozhodnutí je návrh opravného rozpočtu (NOR) č. 3/2019
                  1
               , v němž se navrhuje zapsat potřebné prostředky do souhrnného rozpočtu na rok 2019, jak v prostředcích na závazky, tak i v prostředcích na platby.

               2.Informace a podmínky

               2.1Rumunsko – záplavy v severovýchodním regionu v létě 2018

               Od poloviny června do začátku srpna 2018 byl severovýchodní region Rumunska postižen opakovanými silnými dešti a následně rozsáhlými povodněmi, které způsobily značné poškození infrastruktury a domácností a ztráty v zemědělství.

               (1)Rumunsko požádalo o příspěvek z fondu FSEU dne 7. září 2018, tedy ve lhůtě 12 týdnů od vzniku prvních škod. Žádost byla omezena na severovýchodní region, který byl zdaleka nejvíce postižen záplavami a v němž byly první škody zaznamenány dne 16. června. V žádosti rumunské orgány oznámily, že brzy zašlou aktualizaci, neboť posouzení škod nebylo dosud z důvodu dlouhého trvání záplav dokončeno.

               (2)Jedná se o přírodní katastrofu.

               (3)Žádost byla předložena na základě kritérií pro „regionální přírodní katastrofu“ podle čl. 2 odst. 3 nařízení. Rumunské orgány ve své původní žádosti ze dne 7. září odhadly výši celkových přímých škod na 196,8 milionu EUR. Jelikož tato částka představuje pouze 1,24 % HDP postiženého severovýchodního regionu úrovně NUTS 2, původní žádost nesplnila základní podmínku stanovenou v nařízení pro uvolnění prostředků z fondu FSEU, a tudíž by nebyla způsobilá pro příspěvek z Fondu solidarity.

               (4)Dne 9. října 2018 rumunské orgány, jak bylo dříve oznámeno, předložily revidovanou žádost, v níž byly celkové přímé škody vyčísleny na 327,7 milionu EUR. Částka představuje 2,07 % regionálního HDP a převyšuje tedy požadovanou prahovou hodnotu ve výši 1,5 % regionálního HDP (tj. v případě severovýchodního regionu 238 milionů EUR).

               (5)Z analýzy revidované žádosti Rumunska, kterou provedla Komise, však vyplynuly některé nesrovnalosti. Komise proto požádala rumunské orgány o objasnění, které uvedené orgány poskytly dne 14. prosince 2018.

               (6)Rumunské orgány ve své žádosti podrobně popisují důsledky katastrofy. Opakované vlny silných dešťů v období od poloviny června do začátku srpna vedly k záplavám a následným škodám na infrastruktuře, v zemědělství a v soukromých domácnostech ve všech šesti župách severovýchodního regionu, zejména v župách Neamt, Bacau a Suceava. Poškozeny byly hráze a přehrady na vnitrozemských vodních tocích, více než 4 000 km silnic a ulic (vnitrostátních a místních), mosty, systémy úpravy vody a systémy odpadních vod, distribuce elektrické energie a plynu, zásobování pitnou vodou a zavlažovací systémy, 32 škol a jiné veřejné budovy.

               (7)Náklady na záchranná opatření a opatření na obnovu, které jsou způsobilé pro pomoc podle čl. 3 odst. 2 nařízení, rumunské orgány odhadly na 294 milionů EUR a rozdělily je podle typu opatření. Největší podíl (více než 154 milionů EUR) se týká nákladů na zabezpečení ochranné infrastruktury (ochranné hráze), následují náklady na obnovu dopravní infrastruktury ve výši více než 127 milionů EUR.

               (8)Rumunsko nepožadovalo vyplacení zálohy.

               (9)Rumunské orgány potvrdily, že způsobilé náklady nejsou kryty pojištěním.

               (10)Zasažená oblast patří mezi „méně rozvinuté regiony“ ve smyslu klasifikace pro účely evropských strukturálních a investičních fondů (ESI fondy) na období 2014–2020. Rumunské orgány v žádosti Komisi neoznámily, že by měly v úmyslu přesunout prostředky z programů v rámci ESI fondů na opatření na obnovu.

               (11)Rumunsko neaktivovalo mechanismus civilní ochrany Unie.

               (12)Pokud jde o provádění právních předpisů Unie v oblasti prevence a řízení rizika katastrof, není v současnosti proti Rumunsku vedeno žádné řízení o nesplnění povinnosti.

               2.2Itálie – extrémní povětrnostní události na podzim 2018

               V říjnu a na začátku listopadu 2018 byla většina italských regionů od alpských oblastí na severu až po Sicílii postižena opakovanými silnými dešti a silnými větry, což mělo za následek záplavy a sesuvy půdy. Vzhledem k velkému počtu obětí a rozsáhlému fyzickému poškození se jednalo o nejničivější podzim v nedávné historii.

               (1)Itálie požádala o finanční příspěvek z Fondu solidarity dne 20. prosince 2018, tedy ve lhůtě 12 týdnů od zaznamenání prvních škod dne 2. října 2018. Dne 27. března 2019 Itálie předložila ze své vlastní iniciativy aktualizované informace, přičemž pro tři z postižených regionů uvedla vyšší odhady škod.

               (2)Jedná se o přírodní katastrofu.

               (3)Žádost byla předložena na základě kritérií pro „závažnou přírodní katastrofu“ podle čl. 2 odst. 2 nařízení. Italské orgány odhadují celkové přímé škody způsobené touto katastrofou na 6,6 miliardy EUR (aktualizovaná částka). Tato částka představuje více než 192 % prahové hodnoty, která v případě Itálie činila 3,4 miliardy EUR.

               (4)Italské orgány ve své žádosti podrobně popisují povahu a rozsah zkázy způsobené extrémními povětrnostními událostmi, která z tohoto podzimu učinila nejničivější období v nedávné historii. 34 osob zahynulo a 1 osoba je pohřešovaná. Katastrofa zasáhla téměř všechny italské regiony od severu po jih, včetně Furlánsko-Julského Benátska, autonomních provincií Trento a Bolzano, Ligurie, Lombardie, Toskánska, regionu Emilia Romagna, Lazia, Kampánie, Kalábrie, Sicílie, Sardinie a především regionu Benátsko. Regiony Valle d'Aosta a Abruzzo vykázaly méně škod.

               (5)Katastrofa způsobila zejména závažná narušení silniční sítě na státní, regionální, krajské i obecní úrovni v důsledku sesuvů půdy a popadaných stromů a odřízla řadu izolovaných horských a pobřežních obcí. Ve většině regionů došlo k narušení říčních sítí, přemisťování hornin, sesuvům půdy a záplavám. Provoz škol a veřejných služeb byl přerušen. Nárazy větru dosahující až 200 km/h způsobily značné ztráty v lesích (přibližně 8,5 milionu kubických metrů dřeva) s vážnými důsledky pro dřevozpracující průmysl a cestovní ruch (byly zničeny např. lanovky a chaty). Zejména v regionu Benátsko utrpělo přibližně 130 chráněných lokalit sítě Natura 2 000 škody na více než 414 000 hektarech půdy. Téměř ve všech regionech došlo k zatopení veřejných a soukromých budov. Byly zablokovány čistírny odpadních vod. Elektrická a plynárenská síť byly přerušeny.

               (6)Podle analýzy Komise mohou být klimatické jevy během období, na něž se žádost vztahuje, z meteorologického a hydrologického hlediska považovány za jednu událost. Navíc zeměpisný rozsah a řádová hodnota náhrady škody požadované italskými orgány se při zohlednění dopadů hlášených na základě aktivace rychlého mapování v rámci služby programu Copernicus a databáze Evropské laboratoře silných bouří jeví jako věrohodné.

               (7)Náklady na záchranná opatření a opatření na obnovu, které jsou způsobilé pro pomoc podle čl. 3 odst. 2 nařízení, Itálie odhadla na více 1 700 milionů EUR a rozdělila je podle typu opatření. Největší podíl (více než 810 milionů EUR) způsobilých nákladů se týká výdajů na zabezpečení ochranné infrastruktury. Druhý největší podíl se týká nákladů na obnovu infrastruktury ve výši více než 478 milionů EUR.

               (8)Itálie nepožadovala vyplacení zálohy.

               (9)Italské orgány potvrdily, že způsobilé náklady nejsou kryty pojištěním.

               (10)Tři z dotčených regionů se považují za „méně rozvinuté regiony“ ve smyslu klasifikace pro účely fondů ESI na období 2014–2020 (Kalábrie, Kampánie a Sicílie), dva regiony za „přechodové regiony“ (Abruzzo a Sardinie), zatímco ostatních 9 regionů jsou „rozvinutější regiony“. Italské orgány Komisi neoznámily, že by měly v úmyslu přesunout prostředky z programů v rámci ESI fondů na opatření na obnovu.

               (11)Itálie nepožádala o aktivaci mechanismu civilní ochrany Unie. Středisku pro koordinaci odezvy na mimořádné události ERCC byla však prostřednictvím společného komunikačního a informačního systému pro mimořádné události CECIS zaslána informativní poznámka.

               (12)Pokud jde o provádění právních předpisů Unie v oblasti prevence a řízení rizika katastrof, není v současnosti proti Itálii vedeno žádné řízení o nesplnění povinnosti.

               2.3Rakousko – extrémní povětrnostní události na podzim 2018

               Na konci října 2018 postihl povětrnostní jev, který zasáhl Itálii, rovněž řadu alpských/jižních regionů v Rakousku, zejména Korutansko a východní Tyrolsko.

               (1)Rakousko požádalo o příspěvek z Fondu solidarity dne 14. ledna 2019, tedy ve lhůtě 12 týdnů od zaznamenání prvních škod dne 28. října 2018. Dne 20. února 2019 Rakousko předložilo z vlastní iniciativy aktualizované informace, přičemž pro postižené regiony uvedlo mírně vyšší odhady škod.

               (2)Jedná se o přírodní katastrofu.

               (3)Rakouské orgány odhadují celkové přímé škody způsobené touto katastrofou na 326,2 milionu EUR. Tato částka je výrazně pod prahovou hodnotou pro závažnou katastrofu, která v případě Rakouska v roce 2018 činila 2,1 miliardy EUR. Je rovněž pod prahovou hodnotou pro tzv. regionální katastrofu, která činí 1,5 % hrubého domácího produktu daného regionu váženého podle rozsahu škody v postižených regionech. Katastrofa tak nenaplňuje znaky „závažné přírodní katastrofy“ ani „regionální přírodní katastrofy“, jak je definuje nařízení. Avšak jelikož katastrofa byla způsobena stejnými meteorologickými podmínkami, které způsobily závažnou katastrofu v Itálii, rakouské orgány proto podaly žádost s odkazem na ustanovení o „sousedním státu“ podle čl. 2 odst. 4 nařízení, v kterém se stanoví, že způsobilý stát postižený stejnou katastrofou, jaká byla v sousedním způsobilém státě označena za závažnou katastrofu, může rovněž čerpat pomoc z Fondu solidarity.

               (4)Rakouské orgány poskytly podrobný popis dopadů katastrofy. Ke zdaleka největším škodám došlo v nejjižnější rakouské spolkové zemi Korutansko a v přilehlém východním Tyrolsku, přičemž u obou z nich se jedná o alpské oblasti sousedící s Itálií. Systém včasného varování před povodněmi, varování vydávaná obyvatelstvu a rychlý zásah sil civilní ochrany zabránily zraněním či úmrtí. Jako preventivní opatření byla evakuována řada obydlených oblastí. Silný déšť a bouřka s větrem o rychlosti dosahující až 130 km/h však způsobily zaplavení budov, značné polomy v lesích a sesuvy půdy, které odřízly cesty a vedly k výpadkům proudu. Několik dní bylo v pohotovosti více než 7 000 členů záchranných služeb, včetně armády, a 5 helikoptér.

               (5)Náklady na záchranná opatření a opatření na obnovu, které jsou způsobilé pro pomoc podle čl. 3 odst. 2 nařízení, Rakousko odhadlo na 214,5 milionu EUR a rozdělilo je podle typu opatření. Největší podíl (více než 85 milionů EUR) způsobilých nákladů se týká nákladů na zabezpečení ochranné infrastruktury (říční hráze). Druhý největší podíl se týká opatření k zabránění erozi půdy ve výši více než 72 milionů EUR.

               (6)Rakouské orgány nepožadovaly zálohu.

               (7)Rakouské orgány potvrdily, že způsobilé náklady nejsou kryty pojištěním.

               (8)Zasažené oblasti jsou „rozvinutější regiony“ ve smyslu klasifikace pro účely ESI fondů (2014–2020). Ve své žádosti rakouské orgány uvedly, že mají v úmyslu použít prostředky z rakouského programu pro rozvoj venkova financovaného z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova na opětovné vytvoření ochranných lesů.

               (9)Rakousko nepožádalo o aktivaci mechanismu civilní ochrany Unie.

               (10)Pokud jde o provádění právních předpisů Unie v oblasti prevence a řízení rizika katastrof, není v současnosti proti Rakousku vedeno žádné řízení o nesplnění povinnosti.

               2.5Závěr

               Katastrofy uvedené v žádostech, které podaly Rumunsko, Itálie a Rakousko, z výše uvedených důvodů splňují podmínky pro uvolnění prostředků z fondu FSEU stanovené v nařízení.

               3.Financování z přídělů z FSEU na rok 2019

               Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020
                  2
                (dále jen „nařízení o VFR“), a zejména článek 10 uvedeného nařízení, umožňuje uvolnit z FSEU prostředky do výše ročního stropu 500 000 000 EUR (v cenách roku 2011). Způsoby uvolnění prostředků z fondu jsou stanoveny v bodě 11 Interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech
                  3
                a řádném finančním řízení.

               Jelikož hlavním důvodem zřízení FSEU byla solidarita, zastává Komise názor, že pomoc z fondu by měla být progresivní. To znamená, že v souladu s dosavadní praxí by na část škody, která přesahuje prahovou hodnotu částky pro uvolnění finančních prostředků FSEU v případě „závažné přírodní katastrofy“ (tj. 0,6 % HND nebo 3 miliardy EUR v cenách roku 2011, podle toho, která částka je nižší), měla být poskytnuta pomoc vypočítaná podle vyšší sazby než na část škody do výše prahové hodnoty. V minulosti se při stanovování příspěvků na závažné katastrofy používala sazba 2,5 % z objemu celkových přímých škod, jenž byl pod úrovní prahové hodnoty, a 6 % z objemu škod, jenž prahovou hodnotu převyšoval. U regionálních katastrof a katastrof uznávaných v rámci ustanovení o „sousedním státu“ se použije sazba 2,5 %.

               Příspěvek nesmí přesáhnout celkové odhadované náklady na způsobilá opatření. Metodika výpočtu pomoci byla stanovena ve výroční zprávě FSEU (2002–2003) a schválena Radou a Evropským parlamentem.

               V reakci na žádosti Rumunska, Itálie a Rakouska byl finanční příspěvek z FSEU vypočten na základě odhadu celkových přímých škod takto:

                        Členský stát

                        Zařazení katastrofy

                        Celkové přímé škody

                        (v milionech EUR)

                        Strop pro závažnou katastrofu

                        (v milionech EUR)

                        2,5 % přímých škod do výše stropu

                        (v EUR)

                        6 % přímých škod převyšujících strop

                        (v EUR)

                        Celková výše navrhované pomoci

                        (v EUR)

                        Vyplacená záloha

                        (v EUR)

                        RUMUNSKO

                        regionální

                        (čl. 2 odst. 3)

                        327,692

                        986,378

                        8 192 300

                        —

                        8 192 300

                        0

                        ITÁLIE

                        celostátní

                        (čl. 2 odst. 2)

                        6 630,276

                        3 446,057

                        86 151 425

                        191 053 170

                        277 204 595

                        0

                        RAKOUSKO

                        Sousední země

                        (čl. 2 odst. 4)

                        326,196

                        2 118,701

                        8 154 899

                        —

                        8 154 899

                        0

                        CELKEM

                        293 551 794

                        0

               V souladu s čl. 10 odst. 1 nařízení o VFR na počátku roku 2019 bylo na uvolnění prostředků z FSEU k dispozici celkem 851 082 072 EUR. Jedná se o součet přídělu na rok 2019 ve výši 585 829 691 EUR a zbývajícího přídělu na rok 2018 ve výši 265 252 381 EUR, jenž zůstal nevyčerpán a byl přenesen do roku 2019.

               V této fázi roku 2019 lze z FSEU uvolnit částku ve výši 704 624 649 EUR. Tato částka odpovídá rozdílu celkové částky, kterou bylo možno z FSEU uvolnit na počátku roku 2019 (851 082 072 EUR), a částky ve výši 146 457 423 EUR, jejímž zadržením v FSEU je plněna povinnost podle čl. 10 odst. 1 nařízení o VFR ponechat zde 25 % z přídělu na rok 2019 do 1. října 2019.

                        Financování z FSEU – souhrn

                        Částka

                        v EUR

                        Příděl na rok 2018 přenesený do roku 2019

                        265 252 381

                        Příděl na rok 2019

                        585 829 691

                        ---------------

                        Počátkem roku 2019 k dispozici celkem

                        851 082 072

                        Minus zadržených 25 % z přídělu na rok 2019

                        –146 457 423

                        ----------------

                        Maximální aktuálně disponibilní částka (příděly na rok 2018 a 2019)

                        704 624 649

                        Celková částka navrhované pomoci, která má být uvolněna pro Rumunsko, Itálii a Rakousko

                        –293 551 794

                        ----------------

                        Zbývající disponibilní částka do 1. října 2019

                        411 072 855

               Návrh

               ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY

               o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie za účelem poskytnutí pomoci Rumunsku, Itálii a Rakousku

               EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 ze dne 11. listopadu 2002 o zřízení Fondu solidarity Evropské unie
                  4
               , a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,

               s ohledem na Interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení
                  5
               , a zejména na bod 11 této dohody,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Cílem Fondu solidarity Evropské unie („dále jen fond“) je umožnit Unii rychle, účinně a pružně reagovat na nouzové situace a projevit solidaritu s obyvatelstvem oblastí postižených přírodními katastrofami.

               (2)Podle článku 10 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013
                  6
                nesmí výše fondu přesáhnout maximální roční částku 500 000 000 EUR (v cenách roku 2011).

               (3)Dne 7. září 2018 Rumunsko předložilo v návaznosti na extrémní povětrnostní události, které vedly k rozsáhlým povodním, žádost o uvolnění prostředků z fondu.

               (4)Dne 20. prosince 2018 Itálie předložila v návaznosti na extrémní povětrnostní události žádost o uvolnění prostředků z fondu.

               (5)Dne 14. ledna 2019 Rakousko předložila v návaznosti na extrémní povětrnostní události žádost o uvolnění prostředků z fondu.

               (6)Žádosti Rumunska, Itálie a Rakouska splňují požadavky pro poskytnutí finančního příspěvku z fondu, jež jsou stanoveny v článku 4 nařízení (ES) č. 2012/2002.

               (7)Z fondu by proto měly být uvolněny prostředky na finanční příspěvek Rumunsku, Itálii a Rakousku.

               (8)Aby byly prostředky z fondu uvolněny co nejdříve, mělo by být toto rozhodnutí použitelné od data jeho přijetí,

               PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               V rámci souhrnného rozpočtu Unie na rozpočtový rok 2019 se z Fondu solidarity Evropské unie uvolňují níže uvedené částky, z nichž budou kryty prostředky na závazky i platby:

               a) Rumunsku se poskytuje částka ve výši 8 192 300 EUR;

               b) Itálii se poskytuje částka ve výši 277 204 595 EUR;

               c) Rakousku se poskytuje částka ve výši 8 154 899 EUR;

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

               Použije se ode dne … [datum jeho přijetí]**.

               V Bruselu dne

                  Za Evropský parlament
                        Za Radu

                     (1)

                        COM(2019)205, 22.5.2019.

                     (2)

                        Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884.

                     (3)

                        Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

                     (4)

                        Úř. věst. L 311, 14.11.2002, s. 3.

                     (5)

                        Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

                     (6)

                        Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884).


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 2.8.2019
            COM(2019) 361 final
            2019/0164(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o uzavření Protokolu k Evropsko-středomořské prozatímní dohodě o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a palestinskou samosprávou na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy o obecných zásadách účasti palestinské samosprávy na programech Unie jménem Evropské unie

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

               Součástí evropské politiky sousedství (EPS) je postupné otevírání některých programů a agentur Evropské unie partnerským zemím EPS, které představuje jeden z mnoha prostředků, jejichž cílem je podporovat reformu, modernizaci a přechod v zemích sousedících s Evropskou unií. Tento aspekt Evropská komise rozvinula ve svém sdělení z prosince 2006 o obecném přístupu, který umožní účast partnerských zemí EPS v agenturách a programech Společenství
                  1
               .

               Rada tento přístup potvrdila ve svých závěrech ze dne 5. března 2007
                  2
               .

               V návaznosti na uvedené sdělení a závěry z 5. března 2007 Rada dne 18. června 2007 předala Komisi směrnice pro jednání o rámcových dohodách s Alžírskem, Arménií, Ázerbájdžánem, Egyptem, Gruzií, Izraelem, Jordánskem, Libanonem, Marokem, Moldavskem, palestinskou samosprávou, Tuniskem a Ukrajinou o obecných zásadách, jimiž se řídí jejich účast v programech Společenství
                  3
               .

               V červnu 2007 Evropská rada
                  4
                znovu potvrdila mimořádnou důležitost EPS a schválila zprávu předsednictví o pokroku
                  5
               , která byla předložena Radě na jejím zasedání ve dnech 18.–19. června 2007, jakož i související závěry Rady
                  6
               . Tato zpráva připomněla směrnice Rady pro jednání o příslušných dodatkových protokolech.

               Společné sdělení Komise a vysoké představitelky Evropské unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku Nový přístup k sousedství, jež prochází změnami
                  7
               , podpořené v závěrech Rady ze dne 20. června 2011, opět zdůraznilo úmysl EU usnadnit účast partnerských zemí v programech EU.

               Doposud byly podobné protokoly podepsány s Alžírskem
                  8
               , Arménií
                  9
               , Ázerbájdžánem
                  10
               , Gruzií
                  11
               , Izraelem
                  12
               , Jordánskem
                  13
               , Libanonem
                  14
               , Marokem
                  15
               , Moldavskem
                  16
               , Tuniskem
                  17
                a Ukrajinou
                  18
                a o protokolu s Egyptem se jedná. V září 2018 vyjádřila palestinská samospráva v průběhu smíšeného výboru EU-palestinská samospráva zájem podepsat protokol k rámcové dohodě za účelem případné plné účasti v několika vybraných programech EU.

               Cílem protokolu je stanovit finanční a technická pravidla, která palestinské samosprávě umožní účastnit se některých programů EU. Horizontální rámec zavedený protokolem stanoví zásady hospodářské, finanční a technické spolupráce a palestinské samosprávě umožňuje získat pomoc, zejména finanční pomoc, Evropské unie v rámci programů. Tento rámec se vztahuje pouze na ty programy, u nichž příslušné zakládající právní akty účast palestinské samosprávy umožňují. Podpis a prozatímní provádění protokolu tudíž neznamená výkon pravomocí v rámci různých odvětvových politik; k výkonu těchto pravomocí dochází při zavádění programů.

               2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

                  Evropsko-středomořská prozatímní dohoda o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy na straně druhé byla podepsána dne 24. února 1997 a vstoupila v platnost dne 1. července 1997.

                  Evropská rada na zasedání ve dnech 17. a 18. června 2004 uvítala návrhy Komise týkající se evropské politiky sousedství (EPS) a potvrdila závěry Rady ze dne 14. června 2004.

                  Rada dne 5. března 2007 vyjádřila podporu obecnému a globálnímu přístupu vyjádřenému ve sdělení Komise ze dne 4. prosince 2006, jenž umožňuje účast partnerských zemí EPS v agenturách a programech Společenství, a to na základě dosažených výsledků, a pokud to právní základ umožňuje.

               V návaznosti na uvedené sdělení a závěry z 5. března 2007 Rada dne 18. června 2007 předala Komisi směrnice pro jednání o rámcových dohodách se zeměmi EPS o obecných zásadách, jimiž se řídí jejich účast v programech Společenství
                  19
               .

               Hmotněprávním základem pro uzavření protokolu je článek 209 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Procesněprávním základem je čl. 218 odst. 6 písm. a) a článek 7 SFEU.

               3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

                  Nevztahuje se na tento návrh.

               4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

               Palestinská samospráva finančně přispěje do souhrnného rozpočtu Evropské unie, a to podle konkrétních programů, kterých se účastní.

               Konkrétní podmínky týkající se účasti palestinské samosprávy v každém konkrétním programu, zejména splatný finanční příspěvek, budou stanoveny v memorandu o porozumění mezi Komisí a příslušnými orgány palestinské samosprávy na základě kritérií stanovených příslušnými programy.

               Každé memorandum o porozumění uzavřené na základě článku 5 protokolu stanoví v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, že finanční kontrola nebo audity či další prověřování, včetně správních šetření, budou prováděny Komisí, Evropským úřadem pro boj proti podvodům a Účetním dvorem nebo na základě jejich zmocnění.

               Přijmou se podrobná ustanovení o finanční kontrole a auditu, správních opatřeních, sankcích a zpětném vymáhání, která umožní, aby byly Komisi, Evropskému úřadu pro boj proti podvodům a Účetnímu dvoru uděleny pravomoci rovnocenné jejich pravomocem, pokud jde o příjemce nebo smluvní partnery usazené v Unii.

               5.OSTATNÍ PRVKY

               Do tří let od vstupu tohoto protokolu v platnost a poté každé tři roky mohou obě strany přezkoumat provádění tohoto protokolu na základě skutečné účasti palestinské samosprávy na programech Unie.

               Konkrétní podmínky týkající se účasti palestinské samosprávy v každém konkrétním programu, zejména postupy pro podávání zpráv a pro hodnocení, budou stanoveny v memorandu o porozumění mezi Komisí a příslušnými orgány palestinské samosprávy na základě kritérií stanovených příslušnými programy.

               2019/0164 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o uzavření Protokolu k Evropsko-středomořské prozatímní dohodě o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a palestinskou samosprávou na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy o obecných zásadách účasti palestinské samosprávy na programech Unie jménem Evropské unie

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 209 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) a odst. 7 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)Protokol k Evropsko-středomořské prozatímní dohodě o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a palestinskou samosprávou na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy o obecných zásadách účasti palestinské samosprávy na programech Unie (dále jen „protokol“) byl podepsán jménem Unie dne ...

               (2)Cílem protokolu je stanovit finanční a technická pravidla, která palestinské samosprávě na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy umožní účastnit se některých programů EU. Horizontální rámec zavedený protokolem stanoví zásady pro opatření hospodářské, finanční a technické spolupráce a palestinské samosprávě umožňuje získat technickou pomoc, zejména finanční pomoc, Evropské unie v rámci programů. Tento rámec se vztahuje pouze na ty programy Unie, u nichž příslušné zakládající právní akty účast palestinské samosprávy umožňují. Uzavření protokolu tudíž neznamená výkon pravomocí v rámci různých odvětvových politik; k výkonu těchto pravomocí dochází při zavádění programů.

               (3)Protokol by měl být schválen jménem Unie,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Protokol k Evropsko-středomořské prozatímní dohodě o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a palestinskou samosprávou na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy o obecných zásadách účasti palestinské samosprávy na programech Unie se schvaluje jménem Unie
                  20
               .

               Článek 2

               Předseda Rady jmenuje osobu zmocněnou učinit jménem Evropské unie oznámení uvedené v článku 10 protokolu
                  21
               , vyjadřující souhlas Evropské unie s tím, aby byla tímto protokolem vázána.

               Datum vstupu protokolu v platnost bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

               Článek 3

               Komise je oprávněna určit jménem Unie konkrétní podmínky týkající se účasti palestinské samosprávy v každém konkrétním programu, včetně splatného finančního příspěvku. Komise průběžně informuje příslušnou pracovní skupinu Rady.

               Článek 4

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        KOM(2006) 724 v konečném znění ze dne 4. prosince 2006.

                     (2)

                        Závěry Rady ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy ze dne 5. března 2007.

                     (3)

                        Rozhodnutí Rady (vyhrazený dokument), kterým se Komise zmocňuje k jednání o protokolech […], dok. 10412/07.

                     (4)

                        Závěry předsednictví – Brusel, 21.–22. června 2007, dok. 11177/07.

                     (5)

                        Zpráva předsednictví o pokroku dosaženém při „posilování evropské politiky sousedství“, dok. 10874/07.

                     (6)

                        Závěry o posilování evropské politiky sousedství přijaté Radou ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy dne 18. června 2007, dok. 11016/07.

                     (7)

                        KOM(2011) 303 v konečném znění ze dne 25. května 2011.

                     (8)

                        Úř. věst. L 14, 18.1.2017, s. 2.

                     (9)

                        Úř. věst. L 174, 13.6.2014, s. 1.

                     (10)

                        Úř. věst. L 199, 26.7.2016, s. 1.

                     (11)

                        Úř. věst. L 165, 4.6.2014, s. 16.

                     (12)

                        Úř. věst. L 129, 17.5.2008, s. 39.

                     (13)

                        Úř. věst. L 89, 25.3.2014, s. 6.

                     (14)

                        Úř. věst. L 202, 28.7.2016, s. 3.

                     (15)

                        Úř. věst. L 90, 28.3.2012, s. 1.

                     (16)

                        Úř. věst. L 131, 18.5.2011, s. 1.

                     (17)

                        Úř. věst. L 297, 13.11.2015, s. 1.

                     (18)

                        Úř. věst. L 133, 20.5.2011, s. 1.

                     (19)

                        Rozhodnutí Rady (vyhrazený dokument), kterým se Komise zmocňuje k jednání o protokolech […], dok. 10412/07.

                     (20)

                        Protokol byl zveřejněn v [Úř. věst. ...] spolu s rozhodnutím o podpisu.

                     (21)

                        Datum vstupu protokolu v platnost zveřejní generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 2.8.2019
            COM(2019) 361 final
            PŘÍLOHA

            návrhu rozhodnutí Rady
            o uzavření Protokolu k Evropsko-středomořské prozatímní dohodě o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a palestinskou samosprávou na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy o obecných zásadách účasti palestinské samosprávy na programech Unie jménem Evropské unie

               PŘÍLOHA

               Protokol
                  k Evropsko-středomořské prozatímní dohodě o přidružení

               týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně

               a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé

               o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a palestinskou samosprávou na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy

               o obecných zásadách účasti palestinské samosprávy na programech Unie

               EVROPSKÁ UNIE, dále jen „Unie“, na jedné straně

               a

               palestinská samospráva na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy, dále jen „palestinská samospráva“, na straně druhé,

               dále jen „strany“,

               vzhledem k těmto důvodům:

               1.Evropsko-středomořská prozatímní dohoda o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé (dále jen „prozatímní dohoda o přidružení“) byla podepsána dne 24. února 1997 a vstoupila v platnost dne 1. července 1997.

               2.Evropská rada na zasedání ve dnech 17. a 18. června 2004 uvítala návrhy Evropské komise týkající se evropské politiky sousedství (EPS) a potvrdila závěry Rady ze dne 14. června 2004.

               3.Rada opakovaně přijala závěry ve prospěch této politiky.

               4.Rada dne 5. března 2007 vyjádřila podporu obecnému a globálnímu přístupu vyjádřenému ve sdělení Evropské komise ze dne 4. prosince 2006, jenž umožňuje účast partnerských zemí EPS v agenturách a programech Společenství, a to na základě dosažených výsledků a pokud to právní základ umožňuje.

               5.Palestinská samospráva vyjádřila přání účastnit se řady programů Unie.

               6.Konkrétní podmínky týkající se účasti palestinské samosprávy v každém konkrétním programu, zejména finanční příspěvek a postupy pro podávání zpráv a pro hodnocení, by měly být stanoveny v memorandu o porozumění mezi Evropskou komisí a příslušnými orgány palestinské samosprávy,

               SE DOHODLY TAKTO:

               Článek 1

               Palestinská samospráva se může účastnit všech stávajících a budoucích programů Unie otevřených účasti palestinské samosprávy v souladu s příslušnými ustanoveními, jimiž se tyto programy přijímají.

               Článek 2

               Palestinská samospráva finančně přispěje do souhrnného rozpočtu Evropské unie, a to podle konkrétních programů, kterých se účastní.

               Článek 3

               Představitelé palestinské samosprávy se mohou jako pozorovatelé a v záležitostech týkajících se palestinské samosprávy účastnit činnosti řídících výborů odpovědných za monitorování programů Unie, na něž palestinská samospráva finančně přispívá.

               Článek 4

               Na projekty a iniciativy předložené účastníky z palestinské samosprávy se v největším možném rozsahu vztahují stejné podmínky, pravidla a postupy související s příslušnými programy, jaké se vztahují na členské státy.

               Článek 5

               Konkrétní podmínky týkající se účasti palestinské samosprávy v každém konkrétním programu, zejména splatný finanční příspěvek a postupy pro podávání zpráv a pro hodnocení, budou stanoveny v memorandu o porozumění mezi Komisí a příslušnými orgány palestinské samosprávy na základě kritérií stanovených příslušnými programy.

               Zažádá-li palestinská samospráva o vnější pomoc Unie, aby se mohla účastnit určitého programu Unie, na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se zřizuje evropský nástroj sousedství, nebo na základě jakéhokoli obdobného nařízení týkajícího se vnější pomoci Unie pro palestinskou samosprávu, které může být v budoucnosti přijato, stanoví se podmínky pro využívání vnější pomoci Unie palestinskou samosprávou v dohodě o financování a za dodržení nařízení (EU) č. 232/2014.

               Článek 6

               Každé memorandum o porozumění uzavřené na základě článku 5 stanoví v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, že finanční kontrola nebo audity či další prověřování, včetně správních šetření, budou prováděny Evropskou komisí, Evropským úřadem pro boj proti podvodům a Účetním dvorem nebo na základě jejich zmocnění.

               Přijmou se podrobná ustanovení o finanční kontrole a auditu, správních šetřeních, zpětném vymáhání, finančních postizích a jiných správních sankcích, která umožní, aby byly Evropské komisi, Evropskému úřadu pro boj proti podvodům a Účetnímu dvoru uděleny pravomoci rovnocenné jejich pravomocem, pokud jde o příjemce nebo smluvní partnery usazené v Unii.

               Článek 7

               Tento protokol se použije po dobu platnosti prozatímní dohody o přidružení.

               Tento protokol strany podepíší a schválí v souladu se svými postupy.

               Každá strana může tento protokol kdykoli vypovědět písemným oznámením druhé straně. Tento protokol pozbývá platnosti šest měsíců ode dne takového oznámení.

               Ukončení platnosti protokolu na základě vypovězení kteroukoli stranou nemá vliv na případné provádění kontrol a inspekcí podle článků 5 a 6.

               Článek 8

               Do tří let od vstupu tohoto protokolu v platnost a poté každé tři roky mohou obě strany přezkoumat provádění tohoto protokolu na základě skutečné účasti palestinské samosprávy na programech Unie.

               Článek 9

               Tento protokol se vztahuje na jedné straně na území, na něž se vztahuje Smlouva o fungování Evropské unie, a to za podmínek v ní stanovených, a na druhé straně na území Západního břehu a Pásma Gazy.

               Článek 10

               Tento protokol vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po dni, kdy si obě strany diplomatickou cestou oznámí, že byly dokončeny postupy k tomu nezbytné.

               Strany souhlasí s tím, že protokol budou až do jeho vstupu v platnost provádět prozatímně ode dne jeho podpisu až do jeho pozdějšího uzavření.

               Článek 11

               Tento protokol je nedílnou součástí dohody.

               Článek 12

               Tento protokol je sepsán ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, irském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském a arabském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.

               V Bruselu dne ... měsíce ... roku ....

               Za Evropskou unii

                     Za palestinskou samosprávu


               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 28.8.2019
            COM(2019) 369 final
            2019/0170(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTÍ RADY
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Výboru pro partnerství zřízeném Dohodou o komplexním a posíleném partnerství mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé, pokud jde o seznam osob, které mají zastávat funkce rozhodce v řízeních o řešení sporů

               DŮVODOVÁ ZPRÁVA

               1.Předmět návrhu

               Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být jménem Unie zaujat ve Výboru pro partnerství zřízeném Dohodou o komplexním a posíleném partnerství mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé (dále jen „dohoda“) v souvislosti s plánovaným přijetím rozhodnutí, kterým se stanoví seznam osob, které mají zastávat funkce rozhodce v řízeních o řešení sporů.

               2.Souvislosti návrhu

               2.1.Dohoda

               Cílem dohody je rozšířit stávající širokou dvoustrannou spolupráci v hospodářské, obchodní a politické oblasti a v odvětvových politikách, a tím zajistit dlouhodobý základ pro další rozvoj vztahů mezi EU a Arménií. Dohoda představuje základ pro účinnější dvoustrannou spolupráci s Arménií, protože přináší posílení politického dialogu a zlepšení spolupráce v široké škále oblastí.

               Rozhodnutím Rady (EU) 2018/104 ze dne 20. listopadu 2017 byl schválen podpis a prozatímní provádění dohody podle článku 385 dohody. Dohoda se prozatímně provádí od 1. června 2018.

               2.2.Výbor pro partnerství

               Výbor pro partnerství, scházející se ve zvláštním složení za účelem řešení veškerých otázek týkajících se hlavy VI (Obchod a obchodní záležitosti) dohody, je upraven v čl. 363 odst. 7 dohody. Podle čl. 363 odst. 1 a 6 dohody je Výbor pro partnerství nápomocen Radě partnerství při výkonu jejích povinností a funkcí. Má pravomoc přijímat rozhodnutí v oblastech, ve kterých na něj Rada partnerství přenesla pravomoci, a v případech stanovených v dohodě. Tato rozhodnutí jsou pro strany dohody závazná a strany přijmou vhodná opatření k jejich provedení.

               2.3.Zamýšlený akt Výboru pro partnerství

               Rozhodčí řízení uvedené v kapitole 13 hlavy VI dohody stanoví, že pokud se stranám nepodaří vyřešit spor konzultacemi, může strana, která žádala o konzultace, požádat o ustavení rozhodčího tribunálu. Cílem zamýšleného aktu je vymezit postoj Unie pokud jde o přijetí seznamu osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodce v řízeních o řešení sporů, Výborem pro partnerství.

               V čl. 339 odst. 1 dohody se požaduje, aby Výbor pro partnerství na základě návrhů stran sestavil seznam nejméně patnácti osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodce. Tento seznam sestává ze tří dílčích seznamů: jeden dílčí seznam za každou stranu a jeden dílčí seznam osob, které nejsou státními příslušníky žádné strany a plní funkci předsedy rozhodčího tribunálu. Každý dílčí seznam obsahuje nejméně pět jmen.

               V důsledku toho byl s Arménskou republikou projednán návrh seznamu, přičemž bylo stanoveno pět kandidátských rozhodců z Unie, pět kandidátských rozhodců z Arménské republiky a pět státních příslušníků třetích zemí, kteří mohou zastávat funkci předsedy rozhodčího tribunálu.

               Kandidátští rozhodci a předsedové navržení Unií a Arménskou republikou mají odborné znalosti v oblasti práva, mezinárodního obchodu a dalších otázek dle ustanovení hlavy VI dohody a očekává se od nich splnění požadavku na nezávislost, jak je uvedeno v čl. 339 odst. 2 dohody.

               3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

               Cílem postoje, který má být zaujat jménem Unie, je sestavit seznam osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodce v řízeních o řešení sporů.

               Toto rozhodnutí představuje právní nástroj pro stanovení postoje Unie, který má být jejím jménem zaujat ve Výboru pro partnerství.

               Toto rozhodnutí provádí společnou obchodní politiku Unie vůči východní partnerské zemi, a to na základě ustanovení dohody. Sestavení seznamu rozhodců je právním požadavkem pro zřízení institucionálních struktur, které umožní Unii a Arménské republice účinně řešit dvoustranné spory ohledně uplatňování a výkladu hlavy dohody týkající se obchodu. Je v souladu s přístupem Unie pro řešení sporů sjednaným nebo prováděným v rámci dohod o volném obchodu s dalšími obchodními partnery.

               4.Právní základ

               4.1.Procesněprávní základ

               4.1.1.Zásady

               V čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) se uvádí, že stanovení postojů, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, má formu rozhodnutí.

               Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
                  1
               .

               4.1.2.Použití na stávající případ

               Výbor pro partnerství je orgán zřízený dohodou. Rozhodnutí, které má Výbor pro partnerství přijmout, představuje akt s právními účinky. V souladu s čl. 363 odst. 6 dohody bude zamýšlený akty závazný podle mezinárodního práva. Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody. Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.Hmotněprávní základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotněprávním základem je čl. 207 odst. 3 a první pododstavec čl. 207 odst. 4 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               4.2.2.Použití na stávající případ

               Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká zajištění provádění společné obchodní politiky Unie.

               Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 207 odst. 3 a první pododstavec čl. 207 odst. 4.

               4.3.Závěr

               Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 3 a první pododstavec čl. 207 odst. 4 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.

               5.Zveřejnění zamýšleného aktu

               Rozhodnutí Výboru pro partnerství by mělo být po jeho přijetí zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

               2019/0170 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTÍ RADY

               o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Výboru pro partnerství zřízeném Dohodou o komplexním a posíleném partnerství mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé, pokud jde o seznam osob, které mají zastávat funkce rozhodce v řízeních o řešení sporů

               RADA EVROPSKÉ UNIE,

               s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 3 a čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,

               s ohledem na návrh Evropské komise,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V souladu s čl. 339 odst. 1 Dohody o partnerství mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé (dále jen „dohoda“) sestaví Výbor pro partnerství seznam nejméně patnácti osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodce.

               (2)V souladu s čl. 385 odst. 5 dohody se dohoda prozatímně provádí ode dne 1. června 2018.

               (3)V souladu s čl. 339 odst. 1 dohody navrhly Unie a Arménská republika své kandidáty, kteří jsou ochotni a schopni zastávat funkci rozhodce, a dohodly se na pěti státních příslušnících třetích zemí, kteří mohou zastávat funkci předsedy rozhodčího tribunálu.

               (4)Je vhodné, aby Výbor pro partnerství sestavil seznam rozhodců.

               (5)Rozhodnutí Výboru pro partnerství má být po jeho přijetí zveřejněno,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Postoj, který má být jménem Unie zaujat ve Výboru pro partnerství dle dohody, pokud jde o přijetí seznamu osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodce v souladu s čl. 339 odst. 1 dohody, vychází z předlohy rozhodnutí Výboru pro partnerství připojené k tomuto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

               Rozhodnutí Výboru pro partnerství se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.

               V Bruselu dne

                     Za Radu

                     předseda/předsedkyně

                     (1)

                        Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

    ---documentbreak---

               EVROPSKÁ KOMISE
            V Bruselu dne 28.8.2019
            COM(2019) 369 final
            PŘÍLOHA

            rozhodnutí Rady
            o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Výboru pro partnerství zřízeném Dohodou o komplexním a posíleném partnerství mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé, pokud jde o seznam osob, které mají zastávat funkce rozhodce v řízeních o řešení sporů

               PŘÍLOHA

               PŘEDLOHA

               ROZHODNUTÍ č. XX/XX VÝBORU PRO PARTNERSTVÍ EU–ARMÉNSKÁ REPUBLIKA

               ze dne XXXX

               o sestavení seznamu rozhodců podle čl. 339 odst. 1 Dohody o komplexním a posíleném partnerství mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé

               VÝBOR PRO PARTNERSTVÍ,

               s ohledem na Dohodu o komplexním a posíleném partnerství mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé (dále jen „dohoda“), a zejména na čl. 339 odst. 1 této dohody,

               vzhledem k těmto důvodům:

               (1)V souladu s čl. 339 odst. 1 dohody sestaví Výbor pro partnerství seznam nejméně patnácti osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodce.

               (2)V čl. 339 odst. 1 dohody se stanoví, že tento seznam sestává ze tří dílčích seznamů, jeden dílčí seznam osob za každou stranu a jeden dílčí seznam osob, které nejsou státními příslušníky žádné ze stran a plní funkci předsedy rozhodčího tribunálu. Každý dílčí seznam obsahuje nejméně pět osob.

               (3)Evropská unie i Arménská republika navrhly pět kandidátů na rozhodce a shodly se na pěti státních příslušnících třetích zemí, kteří mohou plnit funkci předsedy rozhodčího tribunálu. Všechny osoby na seznamu jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodce.

               (4)Aby bylo zajištěno řádné fungování dohody, a zejména její kapitoly 13 hlavy VI, je třeba, aby byl seznam přijat Výborem pro partnerství,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1

               Seznam osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodce podle čl. 339 odst. 1 dohody, je sestaven v příloze tohoto rozhodnutí.

               Článek 2

               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V … dne …

                        Za Výbor pro partnerství

                        předseda/předsedkyně

               PŘÍLOHA

               SEZNAM ROZHODCŮ PODLE ČLÁNKU 339 DOHODY O KOMPLEXNÍM A POSÍLENÉM PARTNERSTVÍ MEZI EVROPSKOU UNIÍ A EVROPSKÝM SPOLEČENSTVÍM PRO ATOMOVOU ENERGII A JEJICH ČLENSKÝMI STÁTY NA JEDNÉ STRANĚ A ARMÉNSKOU REPUBLIKOU NA STRANĚ DRUHÉ

               Rozhodci navržení Evropskou unií

               1.Claus–Dieter EHLERMANN

               2.Giorgio SACERDOTI

               3.Jacques BOURGEOIS

               4.Pieter Jan KUIJPER

               5.Ramon TORRENT

               Rozhodci navržení Arménií

               1.Nora SARGSYAN

               2.Arman SARGSYAN

               3.Grigor BEKMEZYAN

               4.Levon GEVORGYAN

               5.Mushegh MANUKYAN

               Předsedové

               1.William Davey (USA)

               2.Helge Seland (Norsko)

               3.Maryse Robert (Kanada)

               4.Christian Häberli (Švýcarsko)

               5.Merit Janow (USA)