title: 2011/413/ЕС: Препоръка на Комисията от 11 юли 2011 година относно научноизследователската инициатива за съвместно планиране „По-дълъг и по-добър живот — потенциал и предизвикателства на демографските промени“

text:
               13.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 183/28

         ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА
   от 11 юли 2011 година
   относно научноизследователската инициатива за съвместно планиране „По-дълъг и по-добър живот — потенциал и предизвикателства на демографските промени“
   (2011/413/ЕС)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 181 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Очаква се броят на европейците на възраст над 65 години да нарасне значително с 42 % — от 87 милиона през 2010 г. до 124 милиона през 2030 г. (1). Това постоянно увеличаване на продължителността на живота е важно постижение от недалечното минало. В същото време обаче съществува риск това да упражни допълнителен натиск върху икономиката, обществото и устойчивостта на публичните финанси.

               (2)

               Вследствие на застаряването на населението ще се увеличи необходимостта от публично осигуряване на трансфери и услуги, свързани с възрастта на населението. Поради това се очаква застаряването да даде значително отражение върху бюджета в почти всички държави-членки. Като цяло въз основа на днешните мерки се предвижда до 2060 г. публичните разходи в ЕС, свързани с възрастта на населението, да нараснат средно с около 4¾ процентни пункта от БВП, най-вече заради разходите за пенсии, здравеопазване и дългосрочни грижи (полагането на грижи се комбинира и с намаляването на работната ръка и нейните често незадоволителни умения) (2).

               (3)

               Намаляването на населението в трудоспособна възраст с около 50 милиона души между 2010 и 2060 г. и съответното увеличение на коефициента на зависимост, което ще настъпи до голяма степен дори преди 2030 г., може да доведе до спад на ръста на БВП, освен ако това не се компенсира с по-голямо участие и по-висок процент на заетост във всички прослойки на работната сила и с по-голям ръст на производителността (3).

               (4)

               Предвид намаляването и застаряването на населението обществото може да се облагодетелства много, ако се удължи активният и здравословен живот на възрастните хора, ако те бъдат интегрирани по-добре в икономиката и обществото и ако им се съдейства да останат независими по-дълго време, като по този начин ще се повиши качеството на живот на възрастните граждани и на грижещите се за тях лица, ще се подобри устойчивостта на системите за социална закрила (пенсии, здравеопазване и дългосрочни системи за полагане на грижи) и ще се създаде значителна нова пазарна възможност за прилагане на новаторски решения с цел напредване във възрастта в добри условия.

               (5)

               В стратегията „Европа 2020“ демографското застаряване се възприема едновременно като предизвикателство и като възможност за постигане на интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж. В нея са посочени водещите инициативи „Програма в областта на цифровите технологии за Европа“ (4), „Съюз за иновации“ (5), „Програма за нови умения и работни места“ и „Европейска платформа срещу бедността“, в които този въпрос се разглежда приоритетно. Мерките за гъвкава сигурност в рамките на Европейската стратегия за заетост отчитат необходимостта от обхватен подход в политиките за човешките ресурси и нуждата от базиран на жизнения цикъл подход към работата, за да се стимулира участието на пазара на труда и да се отстранят съществуващите пречки.

               (6)

               На 6 септември 2010 г. Комисията предложи 2012 година да бъде обявена за Европейска година на активния живот на възрастните хора, която ще подкрепя държавите-членки в усилията им да помогнат на възрастните хора да се задържат в редиците на работната сила и да споделят своя опит, да запазят активната си роля в обществото и да живеят по възможно най-здравословен, независим и пълноценен начин (6).

               (7)

               Необходимо е спешно да се подсили базата знания за самия процес на стареене и за социално-икономическото му въздействие, за да се съдейства за създаването на основана на достоверни факти политика.

               (8)

               За да се справим с горепосоченото предизвикателство и да извлечем максимална полза от предлаганите възможности, е необходимо да улесним сътрудничеството в областта на висококачествените научни изследвания, чиято цел е да осигурят научни доказателства в подкрепа на съответните действия.

               (9)

               По време на своята среща на 26 май 2010 г. (7) Съветът по въпросите на конкурентоспособността идентифицира и конкретизира набор от потенциални инициативи за съвместно планиране (наричани по-долу ИСП), включително „По-дълъг и по-добър живот — потенциал и предизвикателства на демографските промени“, като сфери, в които съвместното планиране на научни изследвания ще придаде голяма добавена стойност на фрагментарните усилия, полагани понастоящем от държавите-членки. В тази връзка Съветът прие заключения, в които признава необходимостта от стартиране на инициатива за съвместно планиране в тази област и прикани Комисията да вземе участие в нейната подготовка.

               (10)

               Държавите-членки потвърдиха участието си в тази ИСП, като изпратиха официални писма за потвърждение на поетия от тях ангажимент.

               (11)

               Съвместното планиране на научни изследвания в областта на демографските промени и застаряването на населението би довело до координиране на научноизследователската дейност в тази област, допринасяйки значително за създаването на напълно функциониращо Европейско научноизследователско пространство в сферата на застаряването и затвърждавайки водещата позиция на Европа и конкурентоспособността на научноизследователската ѝ дейност в тази област.

               (12)

               За да се постигнат определените в настоящата препоръка цели, държавите-членки следва да оказват съдействие и да дават допълнителен принос за важни инициативи в тази връзка, като Съвместната програма за интелигентна заобикаляща среда (8) и Партньорството за иновации в областта на активния живот на възрастните хора и остаряването в добро здраве, научноизследователската дейност, която се подкрепя от Рамковата програма за научни изследвания, по-специално в областта на ИКТ, здравеопазването и социологията, както и други инициативи в областта на научните изследвания като SHARE ERIC (9) и ERA-AGE II (10).

               (13)

               За да може Комисията да докладва на Европейския парламент и на Съвета, държавите-членки следва редовно да докладват на Комисията за напредъка по тази инициатива за съвместно планиране,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

               1.

               Държавите-членки се насърчават да разработят и поддържат обща визия за това как сътрудничеството и координацията в областта на научноизследователската дейност на равнището на Съюза могат да помогнат за справяне с демографските промени и за извличане на максимална полза от възможностите, които предлагат.

               2.

               Държавите-членки се насърчават да разработят обща програма за стратегически научни изследвания, определяща научноизследователските потребности в средносрочен и дългосрочен план и целите в областта на демографските промени. Програмата за стратегически научни изследвания следва да съдържа план за прилагане със заложени в него приоритети и срокове, както и необходимите за изпълнението му действия, инструменти и ресурси.

               3.

               Държавите-членки се насърчават да включат следните мерки в програмата за стратегически научни изследвания и в плана за прилагането ѝ:

                           а)

                           определяне и обмен на информация относно съответните национални програми и научноизследователски дейности;

                           б)

                           укрепване на действията за съвместно прогнозиране и на капацитета за технологична оценка;

                           в)

                           обмен на информация, ресурси, най-добри практики, методологии и насоки;

                           г)

                           установяване на областите или научноизследователските дейности, които биха спечелили от координиране, от съвместни покани за представяне на предложения или от обединяване на ресурсите;

                           д)

                           определяне на реда и условията за научноизследователската дейност, която ще бъде провеждана съвместно в областите, посочени в буква г);

                           е)

                           отчитане на променящите се нужди на възрастните хора, както и на нуждите на техните професионални и непрофесионални болногледачи при определянето на целите на програмите за изследване на застаряването;

                           ж)

                           съвместно използване, когато е уместно, на съществуващите научноизследователски инфраструктури или изграждане на нови съоръжения, като координирани бази данни, или разработване на модели за изучаване на процесите на застаряване;

                           з)

                           насърчаване на по-доброто сътрудничество между публичния и частния сектор, както и отворен достъп до иновациите между различните научноизследователски дейности и бизнес сектори, които имат отношение към демографските промени и застаряването на населението;

                           и)

                           изнасяне и разпространение на знания, иновации и интердисциплинарни методологични подходи;

                           й)

                           създаване на мрежи между центровете, които се занимават с изследване на демографските промени и на застаряването на населението.

               4.

               Държавите-членки се насърчават да поддържат ефикасна обща управленска структура в областта на изследванията на демографските промени и на застаряването на населението, с пълномощия за определяне на общи условия, правила и процедури за сътрудничество и координация, както и за надзор на изпълнението на програмата за стратегически изследвания.

               5.

               Държавите-членки се окуражават да прилагат съвместно програмата за стратегически изследвания посредством техните национални програми за научноизследователска дейност в съответствие с насоките за рамковите условия за съвместно планиране, изготвено от групата на високо равнище на Съвета по въпросите на съвместното планиране.

               6.

               Държавите-членки се насърчават да си сътрудничат с Комисията с оглед проучване на евентуалните инициативи, които Комисията би могла да подеме, за да им помогне при изготвянето и изпълнението на програмата за стратегически научни изследвания и за да координира съвместната програма с други инициативи на Съюза в тази област, като Партньорството за иновации в областта на активния живот на възрастните хора и остаряването в добро здраве и Съвместната програма за интелигентна заобикаляща среда.

               7.

               Държавите-членки се насърчават да докладват редовно на Комисията за постигнатия напредък по тази инициатива за съвместно планиране, представяйки годишни доклади за постигнатия напредък.

      Съставено в Брюксел на 11 юли 2011 година.

            За Комисията

         Neelie KROES

            Заместник-председател

      (1)  През следващите 50 години броят на европейците на възраст над 65 години ще се увеличи почти два пъти — от 87 милиона през 2010 г. те ще станат 153 милиона през 2060 г. (данни на Евростат, прогнози за населението „Europop2010“).

      (2)  Пак там.

      (3)  COM(2009) 180 окончателен: Справяне с последиците от застаряването на населението в ЕС (Доклад от 2009 г. за застаряването на населението).

      (4)  9981/1/10 REV 1

      (5)  14035/10

      (6)  Заключения на Съвета (Съвет по заетост, социална политика, здравеопазване и потребителски въпроси, декември 2010 г.) 18132/10.

      (7)  10246/10.

      (8)  Доклад по процедурата за съвместно вземане на решение, съобщение за медиите — http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?language=en&type=IM-PRESS&reference=20080121IPR19252

      (9)  http://www.share-project.org/t3/share/fileadmin/press_information/SHARE_ERIC-EN_upload.pdf

      (10)  http://futurage.group.shef.ac.uk/


title: Препоръка (EС) 2017/820 на Комисията от 12 май 2017 година относно пропорционалните полицейски проверки и полицейското сътрудничество в Шенгенското пространство

text:
               13.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 122/79

         ПРЕПОРЪКА (EС) 2017/820 НА КОМИСИЯТА
   от 12 май 2017 година
   относно пропорционалните полицейски проверки и полицейското сътрудничество в Шенгенското пространство
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               В пространство без граничен контрол на вътрешните граници е необходимо да се предвиди общ отговор на трансграничните заплахи, засягащи обществения ред или вътрешната сигурност в това пространство. Правилното функциониране на това пространство зависи не само от еднаквото прилагане на достиженията на правото на Съюза, но и от използването на националните компетенции във връзка с поддържането на обществения ред и опазването на вътрешната сигурност в съответствие с целите на достиженията на правото от Шенген. С оглед на правилното функциониране на Шенгенското пространство е важно да се разгледа не само как държавите членки управляват външните си граници, но и как те упражняват полицейските си правомощия на цялата си територия, както и в граничните зони.

               (2)

               През 2012 г. заедно с първия шестмесечен доклад относно функционирането на Шенгенското пространство (1) Комисията публикува насоки за държавите членки относно полицейските мерки във вътрешните гранични зони. Придобитият през последните три години опит сочи, че тези насоки следва да бъдат преразгледани. Това е целта на настоящата препоръка. Настоящата препоръка се основава на извлечените поуки от последните три години при справянето със заплахите за обществения ред или вътрешната сигурност, както и на добрите практики при упражняването на полицейски правомощия и трансграничното полицейско сътрудничество, на съответната съдебна практика относно полицейските проверки, на извършените досега оценки по Шенген в областта на полицейското сътрудничество и на новите възможности, които предоставя технологичното развитие.

               (3)

               В съответствие с Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета (2) отсъствието на граничен контрол на вътрешните граници не засяга упражняването на полицейски правомощия от компетентните органи на държавите членки съгласно националното им законодателство, доколкото упражняването на тези правомощия няма ефект, равностоен на гранични проверки. Упражняването на полицейски правомощия не следва по-специално да се счита за равностойно на извършването на гранични проверки, когато полицейските мерки нямат за цел граничен контрол, основават се на обща полицейска информация или опит по отношение възможни заплахи за обществената сигурност и целят по-специално да се противопоставят на трансграничната престъпност, планирани са и са изпълнени по начин, който ясно се различава от системните проверки на лица на външните граници, и са извършени въз основа на проверки на място. В светлината на решението на Съда по делото Adil (3) това не представлява нито кумулативен, нито изчерпателен списък от критерии, т.е. не следва да се счита, че тези критерии предписват единствения набор възможни полицейски мерки в граничните зони (4).

               (4)

               Разпоредбите на член 23 от Регламент (ЕС) 2016/399 и формулировката на член 72 от Договора за функционирането на Европейския съюз потвърждават, че премахването на граничния контрол на вътрешните граници не засяга прерогативите на държавите членки във връзка с поддържането на обществения ред и опазването на вътрешната сигурност.

               (5)

               Полицейските правомощия, приложими на територията на дадена държава членка, са съвместими с правото на Съюза. Съответно държавите членки могат да извършват полицейски проверки и в граничните зони, включително вътрешните гранични зони, в рамките на полицейските правомощия, съществуващи съгласно националното право и приложими към цялата територия.

               (6)

               В настоящите условия, при които са налице заплахи, свързани с обществения ред или вътрешната сигурност, произтичащи от тероризма и други тежки трансгранични престъпления, и рискове от вторични движения на лица, преминали незаконно външните граници, засилването на полицейските проверки на цялата територия на държавите членки, включително в граничните зони, и извършването на полицейски проверки по протежение на основните транспортни маршрути, като например магистрали и железопътни линии, могат да се считат за необходими и оправдани. Решението за извършване на такива проверки, за мястото им на извършване и за интензивността им остава изцяло в компетентността на държавите членки и следва винаги да е пропорционално на установените заплахи. Тези проверки могат да се окажат по-ефикасни от граничния контрол на вътрешните граници, по-специално тъй като те са по-гъвкави от статичния граничен контрол на определени гранични контролно-пропускателни пунктове и могат по-лесно да бъдат адаптирани към променящите се рискове.

               (7)

               В граничните зони могат да са налице специфични рискове, що се отнася до трансграничната престъпност, като те могат също така да са по-уязвими, що се отнася до определени престъпления, които се извършват на цялата територия, като например кражби с взлом, кражби на превозни средства, трафик на наркотици, неразрешени вторични движения на граждани на трети държави, контрабанда на мигранти или трафик на хора. Рисковете от нарушения на правилата относно законността на пребиваването на територията също могат да са по-високи в граничните зони. Отчитайки тези рискове, държавите членки могат да вземат решение за извършването и засилването на полицейски проверки в граничните зони, които да бъдат адаптирани към специфичните рискове в граничните зони, стига тези мерки да нямат ефект, равностоен на извършването на гранични проверки.

               (8)

               Съвременните технологии за мониторинг на потока на движение, по-специално на магистралите и други важни пътища, определени от държавите членки, могат да играят важна роля за справяне със заплахите за обществения ред или вътрешната сигурност. Ето защо от тази гледна точка следва да се насърчава използването на системи за мониторинг и наблюдение, даващи възможност за автоматично разпознаване на регистрационни номера за целите на правоприлагането, при спазване на приложимите разпоредби за наблюдението с видеокамери, в това число гаранциите за защита на данните. Това може да спомогне за наблюдението на основните европейски транспортни коридори, използвани от значителен брой пътници и превозни средства за движение на територията на Съюза, без да води до непропорционално въздействие върху потока на движението.

               (9)

               Държавите членки трябва да предвидят специфични ограничения, с които да се гарантира, че полицейските проверки не представляват мерки, равностойни на гранични проверки, единствено когато става дума за полицейски правомощия съгласно националното законодателство, които са специално ограничени до граничните зони и предполагат извършването на проверки на самоличността дори без конкретни подозрения. Макар в решението си по делото Melki (5) Съдът да признава, че държавите членки могат да установят такива конкретни полицейски правомощия за вътрешните гранични зони, даващи възможност за извършването на засилени проверки на самоличността само в тези части от територията, той постанови, че в тези случаи държавите членки трябва да предвидят конкретни разпоредби относно интензивността и честотата на тези проверки. Освен това, ако дадена проверка не зависи от поведението на проверяваното лице или от конкретни обстоятелства или информация, въз основа на които се установява риск за обществения ред или вътрешната сигурност, държавите членки следва да предвидят необходимите ограничения, които да ръководят практическото упражняване на правомощията, така че да не се позволи тези полицейски мерки да имат ефект, равностоен на гранични проверки.

               (10)

               През последните три години редица държави членки засилиха полицейските проверки в граничните зони в контекста на нарастващите заплахи за обществения ред или вътрешната сигурност (а именно Австрия, Белгия, Чешката република, Германия, Дания, Нидерландия, Франция, Италия, Словения и Швейцария). Понякога тези проверки бяха съсредоточени върху определени транспортни средства, например влакове, или върху определени гранични зони. В този контекст се увеличава и използването на технически средства. Комисията не е оспорила нито един от тези случаи. Някои от тях представляват пример за добри практики при противодействието на постоянните нарастващи заплахи за обществения ред или вътрешната сигурност.

               (11)

               Съгласно Регламент (ЕС) 2016/399 временното повторно въвеждане на граничен контрол може да се използва само при извънредни обстоятелства като крайна мярка. В тази връзка в Решение за изпълнение (ЕС) 2017/246 на Съвета (6) държавите членки изрично се насърчават, преди да въведат такъв граничен контрол или да го удължат, да извършат оценка за това дали полицейски проверки не биха дали същите резултати като временен граничен контрол на вътрешните граници.

               (12)

               Макар че при определени обстоятелства може от самото начало да е ясно, че полицейските проверки сами по себе си не са достатъчни, за да се отговори на установените заплахи за обществения ред или вътрешната сигурност (например при издирването на конкретни заподозрени лица след терористично нападение), то в други случаи цели, подобни на целите на повторно въведения граничен контрол, могат да се преследват посредством засилени полицейски проверки в граничните зони. Ето защо, от една страна, решението за временно повторно въвеждане на граничен контрол на вътрешните граници следва по принцип да бъде предшествано от оценка на използването на други алтернативни мерки. Държавите членки следва да докажат, че такава оценка е била извършена, по-специално при решенията за временно повторно въвеждане на граничен контрол на вътрешните граници поради предвидими събития. От друга страна, в конкретни случаи на непосредствена и сериозна заплаха за обществения ред или вътрешната сигурност на равнището на пространството без граничен контрол на вътрешните граници или на национално равнище може да се наложи незабавно временно повторно въвеждане на граничен контрол на вътрешните граници.

               (13)

               С настоящата препоръка държавите членки се насърчават да използват по-добре своите полицейски правомощия и да отдават предимство на полицейските проверки, преди да вземат решение за временно повторно въвеждане на граничен контрол на вътрешните граници.

               (14)

               Независимо кои мерки вземе дадена държава членка в отговор на конкретна заплаха за нейния обществен ред или вътрешна сигурност, тя следва да гарантира, че прилагането на мярката не води до пречки за свободното движение на хора и стоки, които не биха били необходими, оправдани и пропорционални на съответните заплахи за обществения ред или вътрешната сигурност, и напълно зачита основните права, и по-специално принципа за недопускане на дискриминация.

               (15)

               Пространството без граничен контрол на вътрешните граници зависи също от ефективното и ефикасно прилагане от страна на държавите членки на съпътстващи мерки в областта на трансграничното полицейско сътрудничество. Оценките по Шенген, извършени до момента в областта на полицейското сътрудничество, показаха, че макар държавите членки като цяло да спазват разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, редица препятствия затрудняват практическото използване на някои от инструментите за трансгранично полицейско сътрудничество, които са на тяхно разположение. Поради това държавите членки следва да бъдат насърчени да отстранят тези препятствия с оглед на по-ефективното справяне с трансграничните заплахи.

               (16)

               Съвместните полицейски патрули и други съществуващи инструменти за оперативно полицейско сътрудничество допринасят за вътрешната сигурност в пространството без граничен контрол на вътрешните граници. Така например съвместните патрули на борда на трансгранични влакове несъмнено повишават сигурността, тъй като чрез тях се предотвратяват ситуации, при които липсата на симетрия при контрола подкопава усилията, предприети само от едната страна на границата. Редица държави членки са въвели практики, които улесняват или дават възможност за провеждането на съвместни полицейски операции (например съвместните полицейски участъци, създадени от Германия и Полша на границата им, чиито действия са съсредоточени върху съвместно патрулиране и други операции, или микроекипите, създадени с цел съвместни разследвания на границата между Австрия и Чешката република, съвместните патрули във влакове в Австрия, Германия, Франция, Италия и Унгария, или наемането от германската полиция на граждани от други държави членки, по-специално за патрулиране в граничните региони). Останалите държави членки следва да бъдат насърчавани да следват тези най-добри практики.

               (17)

               Съвместният анализ на заплахите и трансграничният обмен на информация между държавите членки с общи гранични региони могат да спомогнат за разработването на ефикасни полицейски проверки в отговор на установените заплахи. Това сътрудничество може да обхваща рисковете по конкретни трансгранични транспортни маршрути, както и конкретни транспортни средства, често използвани за престъпни дейности, така че да се даде възможност за извършването на целеви полицейски проверки преди граничните зони. Тези полицейски проверки могат да представляват съвместен инструмент за справяне със заплахите за обществения ред или вътрешната сигурност, пред които са изправени много от съответните държави членки. Ето защо е важно държавите членки да бъдат насърчавани да развиват допълнително трансграничното сътрудничество.

               (18)

               С цел да засилят трансграничното полицейско сътрудничество, държавите членки могат да поискат подкрепа от Комисията при изпълнението на настоящата препоръка. Тази подкрепа може например да способства за това да се улесни обменът на най-добри практики между специалистите и отговарящите за вземането на решения от държавите членки, както и да се подобри сътрудничеството между държавите членки и съответните агенции (Европол и европейската гранична и брегова охрана). Тя може да способства също за допълнителното подобряване на структурите за трансгранично сътрудничество, като например центровете за полицейско и митническо сътрудничество. Освен това Комисията ще подпомогне актуализирането — въз основа на информация от държавите членки — на Шенгенския каталог от 2011 г. (7), в който се набелязват, наред с другото, най-добри практики в областта на оперативното трансгранично полицейско сътрудничество, и на националните справочни таблици към Наръчника за трансгранични операции (8).

               (19)

               Както показа неотдавнашната миграционна криза, неконтролираните вторични движения на незаконни мигранти могат да представляват сериозна заплаха за обществения ред или вътрешната сигурност. Правилното прилагане на двустранните споразумения за обратно приемане в съответствие с член 6, параграф 3 от Директива № 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9) може да играе важна роля за справянето с вторичните движения на незаконно пребиваващи граждани на трети държави. Двустранните споразумения могат да спомогнат също така за постигането на резултати, сходни с тези от целевия граничен контрол на вътрешните граници, що се отнася до справянето със заплахите за обществения ред или вътрешната сигурност, като при това се ограничи въздействието върху движението на добросъвестни пътници. Ето защо е важно държавите членки да прилагат ефикасно двустранните споразумения за обратно приемане, като същевременно спазват Препоръка (ЕС) 2017/432 на Комисията (10).

               (20)

               Комисията счита, че е необходим разумен срок за изпълнението на настоящата препоръка; ето защо Комисията препоръчва тя да бъде изпълнена възможно най-скоро и най-късно в срок от 6 месеца.

               (21)

               Настоящата препоръка следва да се изпълни при пълно зачитане на основните права.

               (22)

               Настоящата препоръка следва да бъде отправена до всички държави от Шенген, които са обвързани от дял III на Регламент (ЕС) 2016/399,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

      По-ефективно използване на полицейските проверки

               1)

               За да отстранят по адекватен начин заплахите за обществения ред или вътрешната сигурност в рамките на Шенгенското пространство, държавите членки следва, когато това е необходимо и оправдано съгласно националното право:

                           а)

                           да засилят полицейските проверки на цялата територия, включително в граничните зони;

                           б)

                           да извършват полицейски проверки по основните транспортни маршрути, включително в граничните зони;

                           в)

                           да адаптират полицейските проверки в граничните зони въз основа на постоянна оценка на риска, като същевременно гарантират, че тези полицейски проверки нямат за цел граничен контрол;

                           г)

                           да използват съвременни технологии с цел мониторинг на превозните средства и потоците на движение.

      Отреждане на предимство на полицейските проверки при сериозна заплаха за вътрешната сигурност или обществения ред

               2)

               Когато в ситуация на сериозна заплаха за обществения ред или вътрешната сигурност държавите членки обмислят дали да приложат дял III, глава II от Регламент (ЕС) 2016/399, те следва първо да преценят дали не могат по адекватен начин да реагират на ситуацията, като засилят полицейските проверки на територията, включително в граничните зони.

      Засилване на трансграничното полицейско сътрудничество

               3)

               За да засилят трансграничното полицейско сътрудничество в отговор на заплахи за обществения ред или вътрешната сигурност, държавите членки следва:

                           а)

                           да извършат отново оценка на степента, в която към настоящия момент използват всички налични инструменти за трансгранично полицейско оперативно сътрудничество, като например съвместни патрули, съвместни операции, съвместни разследващи екипи, трансгранично преследване по гореща следа, трансгранично наблюдение или центрове за полицейско и митническо сътрудничество;

                           б)

                           да работят съвместно със съседните си държави членки за премахване на пречките от правен или оперативен характер, възпрепятстващи пълноценното използване на всички инструменти за трансгранично оперативно полицейско сътрудничество;

                           в)

                           да разработват и извършват, по целесъобразност, съвместни анализи на заплахите и трансграничен обмен на информация със съседните си държави членки с цел да подпомагат съвместните действия за справяне със заплахите за обществения ред или вътрешната сигурност в общите вътрешни гранични зони, включително чрез координирани полицейски проверки във вътрешните си гранични зони;

                           г)

                           да оценят необходимостта от технически инвестиции за подобряване на съвместните операции, по-специално за наблюдение и откриване.

      Ефективно използване на двустранните споразумения или договорености за обратно приемане между държавите членки

               4)

               За да гарантират, че чрез полицейските проверки и полицейското сътрудничество може ефективно да се противодейства на неразрешените вторични движения, когато тези движения представляват конкретна заплаха за обществения ред или вътрешната сигурност, държавите членки следва:

                           а)

                           в съответствие с член 6, параграф 3 от Директива 2008/115/ЕО да приемат обратно гражданите на трети държави, които са преминали транзитно през тяхната територия, преди да бъдат задържани в друга държава членка, съгласно разпоредбите на двустранни споразумения или договорености, действащи към датата на влизане в сила на посочената директива (13 януари 2009 г.), по-специално между съседни държави членки;

                           б)

                           да предприемат всички необходими мерки — в това число установяване на оперативни практики между компетентните органи и улесняване на обмена на информация между тях — за да се гарантира, че съответните държави членки приключват бързо процедурите по тези двустранни споразумения или договорености, така че да се гарантира извършване на прехвърлянето във възможно най-кратък срок;

                           в)

                           да гарантират, че в случаите, когато държава членка реши да не прилага разпоредбите на двустранно споразумение или договореност за обратно приемане или когато съответните граждани на трети държави са приети обратно от друга държава членка, се започват процедури за връщане в съответствие с Директива 2008/115/ЕО и с Препоръка (ЕС) 2017/432.

      Съставено в Брюксел на 12 май 2017 година.

            За Комисията

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Член на Комисията

      (1)  COM(2012)230, доклад за периода 1 ноември 2011 г. — 30 април 2012 г.
   http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0230:FIN:BG:PDF

      (2)  Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 г. относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (ОВ L 77, 23.3.2016 г., стр. 1).

      (3)  Решение на Съда от 19 юли 2012 г., Adil, ECLI:EU:C:2012:508, C-278/12 PPU.

      (4)  Решение по дело Adil, ECLI:EU:C:2012:508, точка 65.

      (5)  Решение на Съда от 22 юни 2010 г. по съединени дела Melki и Abdeli, C-188/10 и C-189/10, ECLI:EU:C:2010:363, точки 73 и 74.

      (6)  Решение за изпълнение (ЕС) 2017/246 на Съвета от 7 февруари 2017 г. относно препоръка за удължаване на срока на временния граничен контрол на вътрешните граници при извънредни обстоятелства, застрашаващи цялостното функциониране на Шенгенското пространство (ОВ L 36, 11.2.2017 г., стр. 59).

      (7)  Документ на Съвета 15785/3/10 Rev 3.

      (8)  Документ на Съвета 10505/4/09 Rev 4.

      (9)  Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, 24.12.2008 г., стр. 98).

      (10)  Препоръка (ЕС) 2017/432 на Комисията от 7 март 2017 г. за по-ефективен процес на връщане при прилагането на Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 66, 11.3.2017 г., стр. 15).


title: Препоръка на Съвета от 10 юли 2012 година относно националната програма за реформи на Португалия за 2012 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Португалия за периода 2012—2016 г.

text:
               24.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/69

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 10 юли 2012 година
   относно националната програма за реформи на Португалия за 2012 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Португалия за периода 2012—2016 г.
   2012/C 219/20
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   след консултация с Икономическия и финансов комитет,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическите политики, която стратегия е съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоките за политиките на държавите членки по заетостта (2), като заедно двата акта представляват т.нар. „интегрирани насоки“. Държавите членки бяха приканени да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националната си икономическа политика и политика по заетостта.

               (3)

               На 12 юли 2011 г. Съветът прие препоръка (3) относно националната програма за реформи на Португалия за 2011 г.

               (4)

               На 23 ноември 2011 г. Комисията прие втория годишен обзор на растежа, с което постави началото на втория европейски семестър за предварително и интегрирано координиране на политиката, залегнало в стратегията „Европа 2020“.

               (5)

               Европейският парламент участва надлежно в Европейския семестър в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 и на 15 февруари 2012 г. прие Резолюция относно аспектите, свързани със заетостта и социалните въпроси, в Годишния обзор на растежа за 2012 г. и Резолюция относно приноса към Годишния обзор на растежа за 2012 г.

               (6)

               На 2 март 2012 г. Европейският съвет одобри приоритетите, насочени към осигуряване на финансова стабилност, бюджетна консолидация и действия за стимулиране на растежа. Той подчерта необходимостта от продължаване на диференцирана бюджетна консолидация, благоприятстваща растежа, възстановяване на нормалните условия за отпускане на заеми за икономиката, насърчаване на растежа и конкурентоспособността, справяне с безработицата и социалните последици от кризата и модернизиране на публичната администрация.

               (7)

               На 2 март 2012 г. Европейският съвет прикани също държавите членки, участващи в пакта „Евро плюс“, да представят своите ангажименти достатъчно рано, за да бъдат включени в програмите им за стабилност или програмите им за конвергенция и в националните им програми за реформи.

               (8)

               На 2 май 2012 г. Португалия представи своята програма за стабилност, обхващаща периода 2012—2016 г., а на 7 май 2012 г. — своята национална програма за реформи.

               (9)

               На 17 май 2011 г. Съветът прие Решение за изпълнение 2011/344/ЕС (4) за предоставяне на средносрочна финансова помощ на Португалия за тригодишен период от 2011 г. до 2014 г. в съответствие с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета от 11 май 2010 г. за създаване на европейски механизъм за финансово стабилизиране (5). В придружаващия го меморандум за разбирателство, подписан също на 17 май 2011 г., и в неговите последващи допълнения се определят условията на икономическата политика, въз основа на които се изплаща финансовата помощ.

               (10)

               Португалия отбеляза добър напредък в много отношения, но все още са налице значителни предизвикателства. Постигането на бюджетните цели продължава да бъде от съществено значение, ако правителството иска да си възвърне пълен достъп до пазара в рамките на периода на програмата за икономически реформи. За да се ограничат рисковете за бюджетните цели за 2012 г., от първостепенно значение е бързото и решително прилагане на структурните бюджетни мерки от програмата за икономически реформи. Същевременно правителството трябва да продължи реформите, насочени към преодоляване на предизвикателствата пред Португалия, свързани с конкурентоспособността. Бюджетът за 2012 г. не следва по-ранните планове за „фискална девалвация“. Ето защо е още по-важно бързото приемане на допълнителни структурни реформи на трудовия пазар и на пазара на стоки, за да се намалят разходите за труд на единица продукция, да се увеличи гъвкавостта и да се намалят бариерите за навлизане. От правителството се изискват постоянство и решимост за преодоляване на дълбоко залегнали интереси, които възпрепятстват осъществяването на реформи.

               (11)

               Като цяло при третия преглед на програмата за икономически реформи беше достигнато до заключението, че Португалия изпълнява в срок условията, посочени в Меморандума за разбирателство от 17 май 2011 г. По-специално целта за бюджетния дефицит за 2011 г. (5,9 % от БВП) беше преизпълнена, като беше прибегнато до прехвърляне на пенсионните фондове на банките към държавата, което се равняваше на 3,5 % от БВП. Въпреки тази еднократна операция, структурната консолидация през 2011 г. беше значителна и възлезе на 3,5 % от БВП. Банките са на път да изпълнят до края на 2012 г. капиталовите изисквания, заложени в програмата за икономически реформи, но е необходимо допълнително подобряване на капиталовите позиции през 2012 г. в съответствие с изискванията на споменатата програма и в резултат на искането на Европейския банков орган да се обърне внимание на експозициите към държавен дълг, на програмата за специални проверки на място и планирания трансфер на частните пенсионни фондове на банките. В началото на юни 2012 г. правителството съобщи, че ще предостави публични средства за три основни по значение банки, което би дало възможността да се отговори на капиталовите изисквания по програмата за икономически реформи. Четвъртият преглед на равнище персонал на програмата за икономически реформи, който приключи в началото на юни 2012 г., потвърди резултатите от третия преглед, а именно, че програмата се изпълнява по план.

               (12)

               Свиването на БВП през 2011 г. беше по-слабо от очакваното, тъй като резултатите от износа и потреблението бяха по-добри от предвиденото. Въпреки това през четвъртото тримесечие на 2011 г. и в началото на 2012 г. вътрешното търсене беше слабо, безработицата рязко нарасна, а доверието на стопанските среди беше ниско. Според прогнозите на службите на Комисията от пролетта на 2012 г. изгледите за 2012 г. са се влошили и понастоящем се очаква БВП да спадне с 3,3 %. Икономическият растеж през 2013 г. ще бъде по-слаб от първоначално очакваното. Докато коригирането на външноикономическите показатели беше забележително бързо, като португалският износ увеличи пазарния си дял извън Съюза, а вносът намаля значително, все още не е сигурно, дали това ще е трайно. Предвид големия външен дълг, натрупан от Португалия, е необходима много съществена допълнителна корекция от структурен характер.

               (13)

               В бюджета за 2012 г. е заложена цел за бюджетен дефицит в размер на 4,5 % от БВП, което е в съответствие с изискванията в програмата за икономически реформи и с препоръките на Съвета към Португалия в рамките на процедурата при прекомерен дефицит. Средносрочните планове за бюджетна консолидация, включени в програмата за стабилност, са също съвместими с определените в програмата за икономически реформи цели за номинален дефицит, като до 2013 г. се очаква да се постигне съотношение на дефицита към БВП от 3 %. В бюджета за 2012 г. са включени мерки за консолидация, които възлизат на над 5 % от БВП и които се състоят от трайни структурни мерки. Две трети от мерките се отнасят до разходната част и включват значително намаляване на заплатите и пенсиите в публичния сектор, намаляване на броя на държавните служители с 2 % (приравнени към пълен работен ден) и рационализация на държавните предприятия. По отношение на приходите в бюджета се предвижда намаляване на освобождаването от данъци, увеличаване на броя на стоките и услугите, които се облагат със стандартната ставка на ДДС, по-високи корпоративни данъци и данъци върху доходите на физическите лица, увеличение на акцизите и активизиране на усилията за борба с укриването на данъци и измамите. Очаква се дефицитът да продължи да намалява до 1,8 % от БВП през 2014 г. и до 1 % от БВП през 2015 г. Основните рискове за постигането на бюджетните цели са свързани основно със сектора на държавните предприятия и местното и регионалното управление. По отношение на структурното салдо се очаква бюджетната корекция на структурното салдо да бъде над 7 процентни пункта от БВП за 2011—2012 г. Средносрочната бюджетна цел от – 0,5 % от БВП е подходящо отражение на изискванията на Пакта за стабилност и растеж. По отношение на публичния дълг се очаква той да достигне своя връх от 115,7 % от БВП през 2013 г. и след това постепенно да се понижава. Четвъртият преглед на равнище персонал на програмата за икономически реформи потвърди, че целта за бюджетния дефицит за 2012 г. остава постижима, тъй като изпълнението на бюджета през първите четири месеца на 2012 г. беше в съответствие с очакванията и тъй като неблагоприятните рискове, произтичащи от рязкото увеличаване на безработицата, както и структурата на растежа, която в по-ниска степен води до данъчни постъпления, в сравнение с бюджетните прогнози, се компенсират със спестявания в други части на бюджета.

               (14)

               До момента е постигнат значителен напредък, а пълният успех на програмата за икономически реформи зависи в решаваща степен от осъществяването на широк набор от структурни реформи, които ще отстранят липсата на гъвкавост и пречките, които са в основата на десетгодишната стагнация на икономиката. В срок е осъществяването на обширния и амбициозен план за реформи в областта на пазара на труда, здравеопазването, жилищното настаняване, съдебната система и неплатежоспособността и регулаторната рамка, в това число конкуренцията. Също така до този момент приватизацията е много успешна. В мрежовите индустрии напредъкът е по-нееднозначен. По-специално в енергийния сектор беше представена всеобхватна стратегия за елиминиране на нарастващия дълг в сектора чрез справяне с прекомерните печалби и тя ще трябва да бъде прилагана през следващите месеци.

               (15)

               В ход е стратегическо препрограмиране на структурните фондове, като се поставя акцент върху подкрепата за младежката заетост и конкурентоспособността (по-специално малките и средните предприятия). Новите мерки укрепват действията в областта на паспорта за заетост, обучението и професионалните квалификации, както и достъпа до финансиране за малките и средните предприятия.

               (16)

               Португалия пое редица ангажименти по пакта „Евро плюс“. Ангажиментите и изпълнението на ангажиментите, поети през 2011 г., се отнасят до подобряване на конкурентоспособността, дела на заетостта и устойчивостта на публичните финанси, като в същото време се заздравява финансовата устойчивост,

         ПРЕПОРЪЧВА на Португалия да предприеме следните действия в периода 2012—2013 г.:
   да приложи мерките, залегнали в Решение за изпълнение 2011/344/ЕС и допълнително конкретизирани в Меморандума за разбирателство от 17 май 2011 г. и неговите последващи допълнения.

      Съставено в Брюксел на 10 юли 2012 година.

            За Съвета

            Председател

         V. SHIARLY

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Продължават да се прилага и през 2012 г. с Решение 2012/238/ЕС на Съвета от 26 април 2012 г. относно насоки за политиките за заетост на държавите-членки (ОВ L 119, 4.5.2012 г., стр. 47).

      (3)  ОВ C 216, 22.7.2011 г., стр. 1.

      (4)  ОВ L 159, 17.6.2011 г., стр. 88.

      (5)  ОВ L 118, 12.5.2010 г., стр. 1.


title: Препоръка (ЕС) 2015/1184 на Съвета от 14 юли 2015 година относно общи насоки за икономическите политики на държавите членки и на Европейския съюз

text:
               18.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 192/27

         ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2015/1184 НА СЪВЕТА
   от 14 юли 2015 година
   относно общи насоки за икономическите политики на държавите членки и на Европейския съюз
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 121, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като има предвид, че:

               (1)

               Договорът предвижда държавите членки да разглеждат икономическите си политики като въпрос от общ интерес и да ги координират в рамките на Съвета. Договорът предвижда освен това, че Съветът приема общи насоки за икономическата политика и насоки за заетостта, които да насочват политиките на държавите членки и на Съюза.

               (2)

               В съответствие с Договора, Съюзът разработи и внедри координационни инструменти за данъчната политика и политиките на макроструктурно равнище. Европейският семестър обединява различните инструменти в обща рамка за интегрирано многостранно икономическо и бюджетно наблюдение. Както е посочено от Комисията в Годишния обзор на растежа за 2015 г., рационализирането и стабилизирането на Европейския семестър следва да усъвършенства функционирането му.

               (3)

               Финансовата и икономическа криза разкри и подчерта значителни слабости в икономиката на Съюза и неговите държави членки. Кризата открои и тясната взаимозависимост на икономиките на държавите членки и на пазарите им на труда. Нещо повече, силното нарастване на нивата на публичния дълг, създава рискове за фискалната устойчивост. Придвижването на Съюза към състояние на интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж и създаването на работни места е основното предизвикателство днес. Това изисква съгласувани и амбициозни действия в областта на политиката както на равнището на Съюза, така и на национално равнище, в съответствие с Договора и с икономическото управление на Съюза. Тези действия в областта на политиката следва да съчетават мерки от страна на търсенето и на предлагането, като целят насърчаване на инвестициите, подновен ангажимент за структурни реформи и отговорно поведение в областта на фискалната политика.

               (4)

               Държавите членки и Съюзът следва да се борят срещу социалните последици от кризата и да се стремят към изграждането на сплотено общество, в което хората могат да предвиждат и управляват промените, както и да участват активно в социално-икономическия живот. Изграждането на ефективно функциониращи трудови пазари и системи за социално подпомагане, както и премахването на пречките за участие на пазара на труда, следва да доведат до достъп и възможности за всички, както и до намаляване на бедността и социалното изключване. Държавите членки следва да се уверят, че ползата от икономическия растеж достига до всички граждани и региони.

               (5)

               Действията в съответствие с интегрираните насоки за икономическите политики и политиките в областта на заетостта на държавите членки имат важен принос за постигането на целите на стратегията „Европа 2020“ за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж (стратегията „Европа 2020“). Стратегията „Европа 2020“ следва да се основава на интегриран набор от европейски и национални политики, които държавите членки и Съюзът следва да провеждат с цел постигането на допълнително положително въздействие от координираните структурни реформи, на подходяща обща структура на икономическата политика и на по-последователен принос на европейските политики към целите на стратегията „Европа 2020“, както и за да се осигури гладкото функциониране на Икономическия и паричен съюз. Общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Европейския съюз, приложени към настоящата препоръка, както и съответните насоки за политиките в областта на заетостта, съставляват заедно интегрираните насоки за изпълнение на стратегията „Европа 2020“ („интегрираните насоки „Европа 2020“).

               (6)

               Въпреки че интегрираните насоки „Европа 2020“ са насочени към държавите членки и Съюза, те следва да се изпълняват в партньорство с всички национални, регионални и местни власти при активното участие на парламентите, социалните партньори и представителите на гражданското общество.

               (7)

               Общите насоки за икономическите политики насочват държавите членки при изпълнението на реформите и отразяват взаимозависимостта между държавите членки. Те са в съответствие с Пакта за стабилност и растеж. Тези насоки следва да служат за основа на препоръките, които Съветът евентуално би отправил към отделните държави членки.

         ПРЕПОРЪЧВА държавите членки и когато е уместно, Съюзът да отчитат при икономическите си политики изложените в приложението насоки, които съставляват част от интегрираните насоки „Европа 2020“.

      Съставено в Брюксел на 14 юли 2015 година.

            За Съвета

            Председател

         P. GRAMEGNA

      ПРИЛОЖЕНИЕ

         Общи насоки за икономическите политики на държавите членки и на Европейския съюз

         Част I от интегрираните насоки „Европа 2020“

         Насока 1: Насърчаване на инвестициите

      Повишаването на равнището на продуктивните инвестиции в Европа е от ключово значение за насърчаването на търсенето и подобряването на конкурентоспособността и потенциала за дългосрочен растеж в Европа. Усилията следва да се съсредоточат върху осигуряването на финансиране за жизнеспособни инвестиционни проекти с оглед финансиране на реалната икономика и подобряване на инвестиционната среда. Макроикономическата и финансовата стабилност, както и нормативната предвидимост, откритостта и прозрачността на финансовия сектор на Съюза, са основни елементи за запазването му като привлекателна среда за инвестиции от частния сектор, включително чуждестранни инвестиции.
      Следва да се използва в пълна степен потенциалът на фондовете на Съюза, включително на Европейския фонд за стратегически инвестиции, на структурните фондове и на националните фондове за финансиране на инвестициите в ключови сфери за стимулиране на растежа. Съществени елементи в тази връзка са управлението на фондовете, ориентирано към постигането на резултати, както и засилването на използването на новаторски финансови инструменти, където това е целесъобразно.
      За да може финансирането да достигне реалната икономика е нужно да се увеличи прозрачността и предоставянето на информация, по-специално чрез изграждането на Европейски консултантски център по въпросите на инвестициите под егидата на Европейската инвестиционна банка и създаването на прозрачен набор от проекти. Тясното сътрудничество с всички заинтересовани страни е от ключово значение за осигуряването на безпроблемно извършване на операциите, адекватно поемане на риск и максимална добавена стойност.

         Насока 2: Насърчаване на растежа чрез извършването на структурни реформи от страна на държавите членки

      Провеждането от държавите членки на амбициозни структурни реформи както на продуктовите и трудовите пазари, така и на системите за социално подпомагане и пенсионните системи, е от ключово значение за укрепването и продължаването на икономическото възстановяване и за осигуряването на устойчиви публични финанси, подобряването на конкурентоспособността, предотвратяването и неутрализирането на неблагоприятното въздействие на макроикономическите дисбаланси в съответствие с процедурата при макроикономически дисбаланси и повишаването на потенциала за растеж на икономиките на Съюза. То би допринесло и за по-тясно социално-икономическото сближаване. Реформите, насочени към засилване на конкуренцията, по-специално в нетъргуемия сектор, както и подобряването на функционирането на пазара на труда и на деловия климат, спомагат за премахването на пречките пред растежа и инвестициите и увеличават адаптивността на икономиката. Държавите членки провеждат икономическите си политики като въпрос от общо значение и ги координират, така че да се увеличат положителните взаимодействия и да се избегнат отрицателните странични ефекти.
      Реформирането на пазара на труда и на социалните системи е необходимо, за да се насърчат растежът и заетостта, като същевременно бъде гарантиран всеобщ достъп до висококачествени, достъпни и устойчиви социални услуги и помощи. Действията за реформиране на пазара на труда, например създаването на механизми за определяне на заплатите и увеличаването на дела на участие, следва да се осъществяват в съответствие с по-подробните напътствия в насоките за заетостта.
      Необходими са допълнителни усилия, за да се превърне Съюзът в привлекателна дестинация за талантливите, знаещите и можещите. Процесът на реформиране и по-нататъшното интегриране на продуктовите пазари следва да продължи, за да могат потребителите и бизнесът в Съюза да се възползват от по-ниски цени и по-голям избор на стоките и услугите. По-добрата интегрираност на пазарите дава на дружествата достъп до значително по-широк пазар, отколкото собственият им национален пазар, като по този начин им предоставя повече възможности за развитие. По-конкурентните и по-добре интегрирани продуктови пазари ще повишат иновациите и могат да спомогнат и за ускоряване на адаптирането и устойчивостта към икономическите сътресения в отделните държави членки и в Съюза като цяло.
      Наред с осигуряване на изпълнението на договорите и добре функциониращи производства по несъстоятелност следва да продължат усилията с цел подобряване на нормативната среда за бизнеса, за да се окаже подкрепа по-специално на малките и средните предприятия, модернизиране на публичната администрация, намаляване на административната тежест, увеличаване на прозрачността, борбата срещу корупцията, избягването на данъци и недекларирания труд, повишаване на независимостта, качеството и ефикасността на съдебната система.
      Информационните, комуникационните технологии и цифровата икономика са важни фактори на производителността, иновациите и растежа във всички сектори на икономиката. Насърчаването на частните инвестиции в научните изследвания и иновациите следва да се съпътства от задълбочени реформи за модернизиране на системите за научни изследвания и иновации, засилване на сътрудничеството между публичните институции и частния сектор и подобряване на по-широките рамкови условия за все по-интензивното използване на знанията от страна на бизнеса. С повишаването на качеството на публичните инвестиции в научните изследвания и иновациите ще продължи да се повишава и качеството на публичните финанси и би могла да се подобри дългосрочната устойчивост на публичните финанси.

         Насока 3: Премахване на основните пречки на равнището на Съюза пред постигането на устойчив растеж и създаване на работни места

      По-нататъшното интегриране на единния пазар, включително премахването на оставащите пречки, засилването на конкуренцията и подобряването на бизнес климата са от ключово значение за запазването на Европа като привлекателна среда за местния и чуждестранния бизнес. За увеличаването на производствения потенциал на Европа е необходимо да се засилят иновациите и формирането на човешкия капитал, както и да се осигури интегриран и добре функциониращ цифров единен пазар. Ускореното възприемане на информационните и комуникационните технологии от потребителите и бизнеса може да спомогне за създаването на Европа на цифровите технологии без граници и да увеличи производителността.
      Добре работещият финансов сектор е от решаващо значение за гладкото функциониране на икономиката. По-строгите регулаторни разпоредби и разпоредбите относно надзора, както и правилата за защитата на потребителите в областта на финансовите пазари и институции следва да бъдат изцяло прилагани. Необходимо е да се вземат мерки за изграждането на устойчив секюритизационен пазар в Европа, което ще спомогне за подобряването на капацитета за ефективно финансиране на банките в Съюза. Необходимо е да бъде създаден действителен съюз на капиталовите пазари въз основа на постиженията на единния пазар на финансови услуги и капитали.
      Постигането на стабилен енергиен съюз следва да осигури на бизнеса и домакинствата сигурна и устойчива енергия на достъпни цени. Следва да се работи за икономически ефективното прилагане на рамката в областта на климата и енергетиката за 2030 г. и за прехода към конкурентоспособна нисковъглеродна икономика с ефективно използване на ресурсите, което включва реформи, както от страна на търсенето, така и на предлагането, като същевременно се насърчават екологичните работни места, екологичните технологии и иновативните решения. В тази връзка енергийният и транспортният сектор продължават да се нуждаят от специално внимание, включително по отношение на междусистемните връзки и инфраструктурата.
      Законодателството на Съюза следва да се съсредоточи върху въпросите, който могат да бъдат разрешени най-добре на европейско равнище, като следва да се отчитат техните социално-икономически последици и въздействието им върху околната среда. Установяването на равни условия на конкуренция в трансграничен план, както и повишената нормативна предвидимост и пълното съблюдаване на правилата за защита на конкуренцията ще продължат да привличат инвестиции. По-благоприятният и предвидим делови климат е особено важен при мрежовите индустрии, за които са характерни дългосрочният инвестиционен хоризонт и значителните първоначални инвестиции. Следва допълнително да се развие външното измерение на вътрешния пазар.

         Насока 4: Подобряване на устойчивостта на публичните финанси и на въздействието им в подкрепа на растежа

      Стабилните публични финанси са от ключово значение за растежа и създаването на работни места. Фискалната устойчивост е жизненоважна, за да бъде спечелено доверието на инвеститорите и осигурен необходимия фискален марж за противодействие на неочакваните промени и максимизиране на положителния принос на публичните финанси за икономиката. Това също така създава и подходящите условия за подкрепа на растежа и инвестициите. Държавите членки следва да осигурят дългосрочен контрол върху равнищата на дефицита и дълга. Фискалните политики трябва да се провеждат в рамките на нормативните разпоредби на Съюза, по-специално Пакта за стабилност и растеж, допълнени от стабилни национални бюджетни процедури. Фискалните политики следва да отразяват икономическите условия и рисковете за устойчивостта на равнището на държавите членки, като същевременно осигуряват добра координация на икономическите политики. Държавите членки на еврозоната се приканват да продължават да наблюдават отблизо и да обсъждат съвкупната фискална ситуация в еврозоната, включително фискалната позиция.
      При планирането и изпълнението на стратегиите за бюджетна консолидация следва да се дава предимство на насърчаващите растежа разходи в области като образованието, уменията и пригодността за заетост, научно-изследователската и развойна дейност и иновациите и инвестициите в мрежи с положително въздействие върху производителността. Реформирането на разходите следва да е насочено към повишаване ефективността на публичната администрация; тези реформи могат да се подготвят по-специално чрез преоценка на разходите, с цел осигуряване на дългосрочна устойчивост.
      Реформирането на разходите с цел по-ефикасно разпределение на ресурсите в подкрепа на растежа и заетостта при същевременното запазване на справедливостта следва да бъде допълнено от модернизиране на приходните механизми, където е необходимо. Следва да продължи стремежът към обща консолидирана основа за облагане с корпоративен данък. Преминаването към по-благоприятни за растежа данъци, като същевременно се гарантира спазването на Пакта за стабилност и растеж, може да спомогне за коригиране на неефективността на пазара и да се поставят основите за устойчив растеж и създаване на работни места. В същото време е важно да се обмислят преразпределителните ефекти при всяка промяна в данъчното облагане. Ефективността на данъчната система може да бъде подобрена, като се разшири данъчната основа, например чрез отмяна или ограничаване използването и мащаба на освобождаването от данъци и преференциалните режими, както и като бъде засилена данъчната администрация, опростена данъчната система и водена борба срещу данъчните измами и агресивното данъчно планиране.


title: Препоръка на Съвета от 12 юли 2011 година относно Националната програма за реформи на Малта за 2011 г. и съдържаща становище на Съвета относно актуализираната Програма за стабилност на Малта за периода 2011—2014 г.

text:
               21.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/10

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 12 юли 2011 година
   относно Националната програма за реформи на Малта за 2011 г. и съдържаща становище на Съвета относно актуализираната Програма за стабилност на Малта за периода 2011—2014 г.
   2011/C 215/04
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическата политика (1) и по-специално член 5, параграф 3 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   след консултация с Икономическия и финансов комитет,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическата политика, съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала за устойчив растеж и конкурентоспособността на Европа.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите-членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоките за политиките на държавите-членки по заетостта (2), като заедно двата акта представляват т.нар. „интегрирани насоки“. Държавите-членки бяха призовани да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националните си икономически политики и политики по заетостта.

               (3)

               На 12 януари 2011 г. Комисията прие първия годишен обзор на растежа, с което постави началото на нов цикъл на икономическото управление в ЕС и на първия европейски семестър за предварителна интегрирана координация на политиката съгласно стратегията „Европа 2020“.

               (4)

               На 25 март 2011 г. Европейският съвет утвърди приоритетите за фискалната консолидация и структурната реформа (в съответствие със заключенията на Съвета от 15 февруари и 7 март 2011 г. и въз основа на годишния обзор на растежа, изготвен от Комисията). Той подчерта необходимостта да се даде приоритет на възстановяването на стабилността на бюджетите и фискалната устойчивост, намаляването на безработицата чрез реформи на пазара на труда и полагането на нови усилия за повишаване на растежа. Съветът поиска от държавите-членки да превърнат тези приоритети в конкретни мерки, които да бъдат включени в техните програми за стабилност или в програмите за конвергенция и в националните програми за реформи.

               (5)

               На 25 март 2011 г. Европейският съвет също така прикани държавите-членки, участващи в пакта „Евро плюс“, да представят своите задължения достатъчно рано, за да бъдат включени в програмите им за стабилност или за конвергенция и в националните им програми за реформи.

               (6)

               На 28 април 2011 г. Малта представи своята Национална програма за реформи за 2011 г., а на 29 април 2011 г. — актуализираната си Програма за стабилност за периода 2011—2014 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (7)

               С разразяването на икономическата криза износът и инвестициите спаднаха рязко, а реалният БВП се сви с 3,4 % през 2009 г. Поради оказаната от държавата подкрепа спадът в равнището на заетостта беше умерен. През 2010 г. износът и инвестициите отбелязаха силен подем и в Малта беше отчетено съществено съживяване на икономическата активност за 2010 г., като равнището на безработицата спадна. Предвид големия държавен дълг (61,5 % от БВП през 2008 г.) правителството не предприе широкомащабно фискално стимулиране и дефицитът по консолидирания държавен бюджет за 2009 г. (3,7 % от БВП) остана под този в еврозоната като цяло. През 2010 г. съотношението на бюджетния дефицит и съотношението на държавния дълг към БВП останаха стабилни като цяло.

               (8)

               Съгласно извършената в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 оценка на актуализираната програма за стабилност Съветът е на мнение, че макроикономическият сценарий в основата на бюджетните прогнози е донякъде оптимистичен, особено за по-късните години на програмата за стабилност. В програмата за стабилност се предвижда дефицитът по консолидирания държавен бюджет от 3,6 % от БВП през 2010 г. да бъде сведен до 2011 г. до стойност под референтната стойност от Договора. След това се планира постепенен напредък за постигането на средносрочната цел за балансирана бюджетна позиция в структурно изражение, подкрепена с ангажимент за гарантиране на устойчива, предимно основана на разходите консолидация. В програмата за стабилност обаче не се предвижда средносрочната цел да бъде постиганата в рамките на програмата за стабилност. Съотношението на дълга към БВП се очаква да намалее от пика си за 2010 г. на ниво 68 % от БВП до 63,7 % през 2014 г. благодарение на положително и стабилно първично салдо. Средногодишната структурна корекция в периода 2012—2014 г., изчислена от Комисията, е до голяма степен в съответствие Пакта за стабилност и растеж. Въпреки това бюджетните резултати биха могли да бъдат по-лоши от очакваното поради възможното надхвърляне на планираните разходи и липсата на информация за мерките в подкрепа на консолидацията след 2011 г.

               (9)

               Провеждането на фискална консолидация за постигането на средносрочната бюджетна цел е основно предизвикателство за Малта. Макар в бюджета за 2011 г. да са въведени мерки за коригиране на прекомерния дефицит през 2011 г., ще са необходими допълнителни действия в случай на евентуални отклонения от планираната насока. Надеждността на средносрочната стратегия за консолидация, която все още не е подкрепена с конкретни мерки, би се увеличила при по-стабилна многогодишна бюджетна рамка. Основен недостатък е незадължителният характер на многогодишните цели, което предполага относително кратка перспектива за фискално планиране. В програмата за стабилност е обявено, че се обмисля въвеждането на правило за разходите.

               (10)

               Съгласно последната оценка на Комисията, рисковете по отношение на дългосрочната устойчивост на публичните финанси са високи, тъй като в Малта дългосрочното отражение върху бюджета от застаряването на населението, включително пенсиите, е значително по-голямо от средното за ЕС. Освен това степента на участие на по-възрастните работници в пазара на труда е много малка поради все още относително ниската пенсионна възраст, честото прибягване към схеми за ранно пенсиониране и съвсем ниската степен на участие на по-възрастните жени. Пенсионната реформа от 2006 г. засегна устойчивостта чрез увеличаване, макар и много плавно, на пенсионната възраст и разгледа адекватността на бъдещите пенсии, по-специално чрез по-благоприятни процедури по индексиране и въвеждането на гарантирана на национално равнище минимална пенсия. В националната програма за реформи се докладва относно текущите консултации по предложенията за продължаване на пенсионната реформа, направени от Работната група за пенсиите, включително установяването на ясна връзка между пенсионната възраст и очакваната продължителност на живота, както и въвеждането на задължителен втори пенсионен стълб и доброволен трети такъв. В националната програма за реформи обаче не се предлага цялостна стратегия за активен живот на възрастните хора, която да придружава текущите и предвидените законодателни промени. Недекларираният труд излага на риск устойчивостта на публичните финанси в дългосрочен план. Правителството представя някои мерки за справяне с този проблем в националната програма за реформи, но няма предложения за преразглеждане на системата за данъчно облагане и социални плащания с оглед гарантиране на адекватно заплащане на труда. Друго голямо предизвикателство за Малта е насърчаването на участието на жените в пазара на труда, тъй като нейното равнище на заетост сред жените е най-ниското в ЕС. В националната програма за реформи правителството представя значителен брой инициативи, насочени към работещите жени. Тяхното изпълнение и въздействието им трябва да бъдат оценени през 2012 г.

               (11)

               През последните години Малта премина през интензивно преструктуриране на промишлеността, като традиционните трудоемки производства бяха заменени с нови дейности с висока добавена стойност. Това доведе до несъответствие между търсенето и предлагането на умения на пазара на труда, което подчерта необходимостта да се гарантира, че изискваните от новите сектори уменията са налице, особено чрез висшето образование, в стремежа към по-нататъшно разнообразяване на икономическата база на Малта.

               (12)

               Страната има най-високия процент на преждевременно напускащите училище в ЕС — 36,8 % през 2009 г. в сравнение със средно 14,4 % за ЕС. Освен това Малта има и рекордно нисък процент на хора на възраст 30—34 години с висше образование или с еквивалентна степен на образование (21,1 % спрямо средно 32,3 % за ЕС през 2009 г.). Малта се стреми да сведе преждевременното напускане на училище до 29 % и да увеличи дела на лицата с висше образование или с еквивалентна степен на образование на възраст 30—34 години на 33 % към 2020 г. През 2011 г. Малта въведе мерки за насочване на лицата, които потенциално биха напуснали училище преждевременно, към интересни възможности за кариера чрез професионално образование или към втори шанс за обучение.

               (13)

               Малта е една от малкото държави-членки на ЕС, където съществува всеобщ механизъм за индексиране на заплатите. Увеличенията на заплатите са свързани със задължителен механизъм за корекция на надбавката за компенсиране на разходите за живот (COLA), чрез който размерът на заплатите се увеличава в съответствие с настъпилите промени в инфлацията, които са пропорционално по-високи в долната част на скалата на заплатите. В допълнение към минималната заплата тази корекция може да затрудни в още по-голяма степен конкурентната позиция на трудоемките сектори. Въпросът е от особено значение с оглед на неотдавнашното увеличение на цените на енергията, което би могло да доведе до появата на т.нар. инфлационна спирала.

               (14)

               За производството на енергия Малта зависи почти изцяло от вноса на петрол, което прави икономиката ѝ уязвима спрямо промените в цените на петрола. Това, заедно с неадекватността на малтийската енергийна система, може да създаде проблеми за предприемачеството и конкурентоспособността на малките и средни предприятия. Използването на потенциала за производство на енергия от възобновяеми източници би могло да донесе двойна полза: подобряване на конкурентоспособността и осъществяване на целите в областта на енергетиката и климата. Информацията, предоставена в националната програма за реформи за енергийните мерки обаче е ограничена, което прави трудна оценката на тяхната осъществимост и рентабилност.

               (15)

               Малта пое редица ангажименти по силата на пакта „Евро плюс“. Ангажиментите са свързани с две области на пакта: конкурентоспособност и устойчивост на публичните финанси. Що се отнася до фискалната област, ангажиментите включват засилване на отчетността и прозрачността на бюджетната рамка, наред с проучването на възможността за въвеждане на механизми за повишаване на дисциплината при изпълнението на бюджета. По отношение на производителността съществуват мерки за подобряване на бизнес средата и условията за финансиране на предприятията, както и за засилване на конкуренцията в областта на услугите, особено в сектора на телекомуникациите. Въпреки че това е заложено в националната програма за реформи, ангажиментите по пакта „Евро плюс“ не засягат трудовата заетост и финансовата стабилност. Макар и вниманието на органите да е съсредоточено върху повишаването на производителността, в същото време те не признават, че съществуващият механизъм за индексиране на заплатите засяга конкурентоспособността на Малта. Ангажиментите по пакта „Евро плюс“ са оценени и взети предвид в препоръките.

               (16)

               Комисията направи оценка на програмата за стабилност и националната програма за реформи, включително ангажиментите по пакта „Евро плюс“, поети от Малта. Тя взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Малта, но също така и степента, в която те спазват правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на ЕС чрез принос на равнище ЕС към бъдещите решения на държавите-членки. В тази връзка Комисията счита, че макар и търсеният напредък по отношение на средносрочната цел да е подходящ, стратегията за консолидация е изложена на сериозни рискове, защото не е подкрепена с конкретни мерки и е възможно превишаване на разходите, както това се случи в миналото. Освен това има вероятност незадължителният характер на средносрочната бюджетна рамка да не насърчи фискалната дисциплина. Сравнително големите дългосрочни разходи, свързани със застаряването на населението, и най-вече разходите за пенсии, представляват сериозна опасност за дългосрочната устойчивост на публичните финанси на Малта. В националната програма за реформи се посочват основните структурни предизвикателства, пред които е изправена икономиката на Малта, но изглежда е необходимо да се обърне допълнително внимание на някои проблеми, по-специално на по-доброто използване на трудовия потенциал на икономиката, както и преразглеждането и предприемането на необходимите стъпки за реформиране на механизма за определяне на заплатите, за да се гарантира по-добро обвързване на ръста на заплатите с растежа на производителността, а също на постигането на енергийна диверсификация.

               (17)

               В контекста на настоящата оценка и предвид Препоръка на Съвета от 16 февруари 2010 г. по член 126, параграф 7 от Договора за функционирането на Европейския съюз Съветът разгледа актуализираната Програма за стабилност на Малта за 2011 г., като становището му (3) е отразено по-специално в препоръки 1 и 2 по-долу. Като взе предвид заключенията на Европейския съвет от 25 март 2011 г., Съветът разгледа националната програма за реформи на Малта,

         ПРЕПОРЪЧВА на Малта да предприеме следните действия в периода 2011—2012 г.:

               1.

               Да осигури коригиране на прекомерния дефицит през 2011 г. в съответствие с препоръките относно процедурата при прекомерен дефицит и да има готовност да предприеме допълнителни мерки, за да се предотвратят възможните отклонения, както и да приеме конкретни мерки за осъществяване на целта за равнището на дефицита за 2012 г. Да доведе до понижаване на високия размер на публичния дълг и да гарантира адекватен напредък към средносрочната цел. С оглед на повишаването на надеждността на средносрочната стратегия за консолидация да определи необходимите общи мерки от 2013 г. нататък, да включи фискалните цели в задължителна многогодишна фискална рамка, основана на правила, и да подобри наблюдението на изпълнението на бюджета.

               2.

               Да предприеме действия за гарантиране на устойчивостта на пенсионната система чрез ускоряване на постепенното увеличаване на пенсионната възраст и чрез обвързването ѝ с очакваната продължителност на живота. Да съпроводи увеличената законоустановена пенсионна възраст с цялостна стратегия за активен живот на възрастните хора, да не поощрява използването на схеми за ранно пенсиониране и да насърчава частните пенсионни спестявания.

               3.

               Да насочи резултатите от образованието в по-голяма степен към нуждите на пазара на труда, по-специално чрез допълнителни усилия за подобряване на достъпа до висше образование и чрез засилване на ефективността на системата за професионално обучение. Да предприеме допълнителни мерки за намаляване на преждевременното напускане на училище чрез установяване, анализиране и измерване на причините за него до 2012 г. и чрез създаването на механизъм за редовно наблюдение и докладване относно степента на успех на мерките.

               4.

               Да преразгледа и да предприеме необходимите стъпки за реформиране на системата за договаряне и индексиране на заплатите след консултации със социалните партньори и в съответствие с националните практики, за да се гарантира, че ръстът на заплатите отразява по-добре промените в производителността на труда и в конкурентоспособността.

               5.

               Да увеличи усилията за намаляване зависимостта на Малта от вноса на петрол чрез инвестиции в различни видове енергия от възобновяеми източници и чрез пълноценно използване на наличните финансови средства на ЕС за модернизиране на инфраструктурата и поощряване на енергийната ефективност.

      Съставено в Брюксел на 12 юли 2011 година.

            За Съвета

            Председател

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Продължават да се прилагат и през 2011 г. с Решение 2011/308/ЕС на Съвета от 19 май 2011 г. относно насоките за политиките за заетост на държавите-членки (ОВ L 138, 26.5.2011 г., стр. 56).

      (3)  Предвидено в член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1466/97.