title: Препоръка (ЕС) 2018/951 на Комисията от 22 юни 2018 година относно стандартите за органите по въпросите на равенството

text:
               4.7.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 167/28

         ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2018/951 НА КОМИСИЯТА
   от 22 юни 2018 година
   относно стандартите за органите по въпросите на равенството
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               От член 2 от Договора за Европейския съюз следва, че Съюзът се основава на ценностите на зачитане на човешкото достойнство, на свободата, демокрацията, равенството, правовата държава, както и на зачитането на правата на човека, включително правата на лицата, които принадлежат към малцинства. Тези ценности са общи за държавите членки в общество, чиито характеристики са плурализмът, недискриминацията, толерантността, справедливостта, солидарността и равенството между жените и мъжете.

               (2)

               Член 8 от Договора за функционирането на Европейския съюз предвижда, че във всички свои дейности Съюзът полага усилия за премахването на неравенствата и за насърчаване на равенството между жените и мъжете.

               (3)

               Член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз забранява всяка форма на дискриминация, основана по-специално на пол, раса, етнически произход, религия или убеждения, увреждане, възраст или сексуална ориентация. Член 23 от Хартата утвърждава правото на равенство между жените и мъжете във всички области, включително заетостта, труда и възнаграждението. В член 26 се признава и зачита правото на хората с увреждания да се ползват от мерки, които осигуряват тяхната автономност, социалната и професионалната им интеграция и участието им в живота на общността. Освен това равенството на всички хора пред закона е залегнало в член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               (4)

               Съгласно член 19 от Договора за функционирането на Европейския съюз Съветът може с единодушие, в съответствие със специална законодателна процедура и след одобрение от Европейския парламент, да приема необходимите мерки за борба с дискриминацията, основана на различията в пола, расата или етническия произход, религията или убежденията, наличието на физическо или умствено увреждане, възрастта или сексуалната ориентация. В член 157, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз се заявява, че Европейският парламент и Съветът, приемат мерки, които осигуряват прилагането на принципа за равни възможности и равно третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и труда, включително и на принципа за равно заплащане за равен труд или труд с равна стойност.

               (5)

               Въз основа на тези разпоредби са приети няколко директиви относно забраната на дискриминацията в съответните области.

               (6)

               Директива 2000/43/ЕО на Съвета (1) забранява пряката и непряката дискриминация, основана на расата или етническия произход, включително тормоз. Тя се прилага към всички лица от публичния и частния сектор, включително публични органи, във връзка с: а) условията за достъп до заетост, работа на свободна практика или упражняване на занятие, включително критериите за подбор и условия за наемане на работа, в който и да е клон на дейност на всички нива на професионалната йерархия, включително повишение; б) достъп до всички видове и до всички нива на професионална ориентация, професионална квалификация, висше професионално обучение и професионална преквалификация, включително придобиване на практически опит; в) условия за наемане и условия на труд, включително условията за уволнение и заплащане; г) членство и участие в организация на работниците или работодателите или друга организация, чиито членове упражняват дадена професия, включително ползите, осигурени от такива организации; д) социална закрила, включително социално осигуряване и здравеопазване; е) социални придобивки; ж) образование; и) достъп до и доставка на стоки и услуги, които са на разположение на обществеността, включително жилищно настаняване.

               (7)

               Директива 2000/78/ЕО на Съвета (2) забранява всяка пряка или непряка дискриминация, включително тормоз, основаваща се на религия или убеждения, увреждане, възраст или сексуална ориентация, що се отнася до заетостта, професиите и професионалното обучение. Тя се прилага към всички лица от публичния и частния сектор, включително публични органи, във връзка с букви а) — г), цитирани в предходното съображение.

               (8)

               Директива 2004/113/ЕО на Съвета (3) забранява пряката и непряката дискриминация, основана на пола, включително тормоза и сексуалния тормоз, по отношение на достъпа до стоки и услуги и предоставянето на стоки и услуги.

               (9)

               Директива 2006/54/EО на Европейския парламент и на Съвета (4) относно равенството между половете предвижда забрана за пряката и непряката дискриминация, основана на пола, включително тормоза и сексуалния тормоз, по въпроси, свързани с достъпа до заетост, включително повишение, и до професионална квалификация, условията на труд, включително заплащането, и професионалните социално-осигурителни схеми.

               (10)

               Директива 2010/41/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (5) забранява пряката и непряката дискриминация, включително тормоза и сексуалния тормоз, между мъжете и жените, които извършват дейности в качеството на самостоятелно заети лица. Приложното поле на директивата всъщност включва всички видове дискриминация, но социалната закрила и обезщетенията при майчинство са изрично посочени.

               (11)

               Всички посочени по-горе директиви (наричани по-долу „директивите относно равенството“) са транспонирани от държавите членки. В директивите относно равенството, с изключение на Директива 2000/78/ЕО, се предвижда, че държавите членки определят орган или органи за насърчаване, анализ, мониторинг и подпомагане на равното третиране на всички лица без дискриминация на някое от основанията, обхванати в съответните директиви (наричани по-долу „органи по въпросите на равенството“). Съответно всички държави членки са създали органи по въпросите на равенството.

               (12)

               Настоящата препоръка се прилага по отношение на органите по въпросите на равенството, създадени по силата на горепосочените директиви относно равенството.

               (13)

               Когато директивите относно равенството предвиждат, че трябва да бъдат създадени посочените органи по въпросите на равенството, те изискват държавите членки да гарантират, че компетенциите на тези органи включват предоставянето на независима помощ на жертвите, провеждането на независими проучвания относно дискриминацията, публикуването на независими доклади и отправянето на препоръки по всички въпроси, свързани с дискриминацията.

               (14)

               Освен това на 2 юли 2008 г. Комисията прие предложение за директива на Съвета за прилагане на принципа на равно третиране на лицата без оглед на религиозна принадлежност или убеждения, увреждане, възраст или сексуална ориентация (6). Приложното поле на предложението обхваща: а) социалната закрила, включително социалната сигурност и здравните грижи; б) социалните придобивки; в) образованието; и г) достъпа до и доставка на стоки и услуги, които са на разположение на обществеността, включително жилищното настаняване. Съгласно предложената директива държавите членки са задължени да определят орган или органи по въпросите на равното третиране и в тези области, като това могат да бъдат същите органи, които вече са създадени по силата на директивите относно равенството. Въпреки че към днешна дата предложението все още не е прието, държавите членки следва да бъдат насърчавани да определят органи по въпросите на равенството в посочените области, тъй като опитът показва, че определянето на такива органи укрепва защитата срещу дискриминация.

               (15)

               Директиви 2006/54/ЕО и 2010/41/ЕС изискват също така от държавите членки да гарантират, че задачите на органите по въпросите на равенството включват обмен на наличната информация със съответните европейски органи.

               (16)

               В редица държави членки мандатът на органите по въпросите на равенството обхваща и престъпленията от омраза и езика на омразата. Това има значение особено по отношение на осигуряването на ефективното прилагане на Рамково решение 2008/913/ПВР на Съвета (7) относно борбата с определени форми и прояви на расизъм и ксенофобия посредством наказателното право, определящо минимални стандарти по отношение на инкриминирането, преследването и санкционирането на престъпленията от омраза и езика на омразата на расова основа.

               (17)

               В допълнение към произтичащите от директивите задължения за създаване на органи по въпросите на равенството повечето държави членки разшириха мандата на своите органи по въпросите на равенството, така че той да включва изцяло дискриминацията, основана на пол, расов или етнически произход, религия или убеждения, увреждане, възраст или сексуална ориентация в областта на заетостта и професиите, достъпа до стоки и услуги и предоставянето на стоки и услуги, образование, социална защита и социални придобивки, следователно приложното поле на Директива 2000/78/ЕО, както и в други области.

               (18)

               Текстът на директивите за равенството оставя широка свобода на преценка на държавите членки относно структурата и функционирането на органите по въпросите на равенството. Това води до значителни разлики между органите по въпросите на равенството, създадени в държавите членки, що се отнася до мандата, компетенциите, структурите, ресурсите и оперативното функциониране на органите. На свой ред, това понякога води до незадоволителен достъп на гражданите до защита, както и до неравна степен на защита в различните държави членки (8).

               (19)

               Някои държави членки са учредили повече от един орган по въпросите на равенството, което изисква създаването на ясни механизми за координация и сътрудничество.

               (20)

               В някои държави членки мандатът на съществуващите органи по въпросите на равенството бе разширен, така че да обхваща всички най-различни области, без съответно увеличение на ресурсите. Някои органи по въпросите на равенството са дори изправени пред значително намаляване на бюджетите си, което може да доведе до отслабване на капацитета им да изпълняват задачите си (9).

               (21)

               В някои проучвания са посочени случаи на липса на независимост и ефективност на органите по въпросите на равенството, например поради външен натиск или недостатъчен персонал (10).

               (22)

               На практика независимостта би могла да бъде накърнена особено когато органът по въпросите на равенството е създаден като част от министерство и получава указания пряко от правителството.

               (23)

               Органите по въпросите на равенството следва да не се съсредоточават прекомерно върху някои задачи за сметка на други (11).

               (24)

               С цел да се помогне на групите или лицата, подложени на дискриминация, да се ползват от правата си, органите по въпросите на равенството също следва да повишават осведомеността на широката общественост за своето съществуване, за действащите антидискриминационни правила и за възможностите за търсене на правна защита. За тази цел достъпът до всички органи по въпросите на равенството, било то физически, или онлайн, следва да бъде лесен. Подаването на жалби следва също да бъде улеснено с поверителност и прости процедури, които са безплатни.

               (25)

               За да се гарантира, че органите по въпросите на равенството функционират правилно и по еднакъв начин в целия Съюз, е целесъобразно да се препоръчат на държавите членки стандарти за органите по въпросите на равенството.

               (26)

               Освен това необходимостта от стандарти за органите по въпросите на равенството бе подчертана в Общия доклад от 2014 г. относно прилагането на директиви 2000/43/ЕО и 2000/78/ЕО (12), Доклада от 2015 г. относно прилагането на Директива 2004/113/ЕО (13), както и в Доклада за оценка на изпълнението на Препоръката относно прозрачността в заплащането от 2014 г. и в Плана за действие на ЕС за периода 2017—2019 г. Преодоляване на разликата в заплащането на жените и мъжете (14). Европейският парламент също призова за стандарти на органите по въпросите на равенството в своя резолюция от 2015 г. (15)

               (27)

               Стандарти за органите за равно третиране и институциите в областта на правата на човека вече са приети от Организацията на обединените нации (16), Европейската мрежа на националните органи по въпросите на равенството (17), както и от Съвета на Европа (18).

               (28)

               Адресати на настоящата препоръка са държавите членки. Тя има за цел да допринесе за преодоляването на различията в стандартите за органите по въпросите на равното третиране в Европа.

               (29)

               В препоръката са определени стандарти относно мандата, независимостта, ефективността, достъпността и координирането на органите по въпросите на равенството, както и относно на достъпа до тях с оглед на това, да се гарантира, че те могат да изпълняват ефективно функциите си.

               (30)

               Настоящата препоръка се основава на ангажимента на Комисията за насърчаване и подпомагане на държавите членки да повишат своя капацитет за прилагане на законодателството на Съюза и предоставяне на средства за правна защита с цел да се гарантира, че лицата и групите, които са дискриминирани, но на които правото на Съюза предоставя защита, могат да ползват изцяло своите права в съответствие със съобщението на Комисията „Право на ЕС: по-добри резултати чрез по-добро прилагане“ (19). Независимите органи по въпросите на равенството играят съществена роля в ефективното изпълнение на законодателството на Съюза и неговото цялостно и последователно прилагане. Органите по въпросите на равенството са също така значими институции за непрекъснатото развитие на равнопоставени и приобщаващи демократични общества.

               (31)

               В областите, обхванати от компетентността на Съюза, стандартите за органите по въпросите на равенството трябва също да отговарят на изискванията за достъпност, залегнали в Конвенцията на Организацията на обединените нации за правата на хората с увреждания. Тази конвенция бе одобрена от името на Европейската общност с Решение 2010/48/ЕО на Съвета (20) и следователно е неразделна част от правния ред на ЕС, която има предимство пред вторичното законодателство на ЕС.

               (32)

               В директиви 2000/43/ЕО, 2000/78/ЕО, 2004/113/ЕО и 2006/54/ЕО се съдържа задължение на държавите членки да съобщават цялата налична информация относно тяхното прилагане, така че Комисията да може да изготви доклад за оценка относно мерките, които държавите са предприели съгласно съответните директиви. Информацията се съобщава в рамките на предварително определени интервали от време (21), за да се даде възможност на Комисията да приеме и публикува доклад. Включването в информацията на сведения относно спазването на настоящата препоръка от държавите членки ще позволи се направи оценка на нейното въздействието.

               (33)

               На равнището на Съюза настоящата препоръка не засяга принципите на националното процесуално право и правните традиции на държавите членки. Тя не води до разширяване на правомощията на Съюза, определени от Договорите и от вторичното право на Съюза,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   ГЛАВА I

      ЦЕЛ И ПРЕДМЕТ

               1.

               Целта на настоящата препоръка е да се определят мерки, които държавите членки могат да прилагат с цел подобряване на независимостта и ефективността на органите по въпросите на равенството, по-специално по отношение на капацитета им да гарантират, че лицата и групите, подложени на дискриминация, могат да ползват изцяло своите права.

               2.

               Всички държави членки следва да гарантират, че органите по въпросите на равенството могат да изпълняват функциите си, предвидени в директиви 2000/43/ЕО, 2004/113/ЕО, 2006/54/ЕО и 2010/41/ЕС, по независим и ефективен начин.

         ГЛАВА II

      ПРЕПОРЪЧАНИ МЕРКИ

   1.1.   Мандат на органите по въпросите на равенството

   1.1.1.   Вид дискриминация и обхват, включени в мандата на органите по въпросите на равенството

               1.

               В допълнение към произтичащите от директиви 2000/43/ЕО, 2004/113/ЕО, 2006/54/ЕО и 2010/41/ЕС задължения за определяне на органи за насърчаването на равното третиране (наричани по-долу „органи по въпросите на равенството“) всички държави членки следва да разгледат възможността за определянето на орган по въпросите на равенството с цел обхващане на дискриминацията, основана на религия или убеждения, увреждане, възраст или сексуална ориентация, в приложното поле на Директива 2000/78/ЕО.

               2.

               Държавите членки следва да разгледат възможността за разширяване на мандата на органите по въпросите на равенството, така че той да обхваща, за всички забранени видове дискриминация, областите на заетостта и професиите, достъпа до стоки и услуги и предоставянето на стоки и услуги, образование, социална защита и социални придобивки, включително езика на омраза, свързан с тези видове дискриминация в тези области.

               3.

               Както при едномандатните органи, така и при органите по въпросите на равенството, които имат няколко мандата и/или се занимават с няколко вида дискриминация, вътрешната структура на органите по въпросите на равенството следва да гарантира съсредоточаване върху всяка част от мандата, както и върху всеки вид дискриминация. Това следва да е пропорционално на въздействието на съответния вид дискриминация, като ресурсите следва да бъдат разпределени по съответен начин.

         1.1.2.   Функции в обхвата на мандата на органите по въпросите на равенството

      Независима помощ

               1.

               Държавите членки следва да вземат предвид следните аспекти на предоставянето на независима помощ на жертвите: получаване и разглеждане на индивидуални или колективни жалби; осигуряване на правни консултации на жертвите, включително във връзка с поддържането на техните жалби; участие в дейности на посредничество и помирение; представляване на жалбоподателите в съда; и действия при необходимост в качеството на amicus curiae или експерт.

               2.

               Държавите членки следва също така да вземат предвид, че независимата помощ на жертвите може да включва предоставяне на органите по въпросите на равенството на възможността да участват или да оказват помощ в спорове с цел преодоляване на структурна и системна дискриминация в случаи, избрани от самите органи поради тяхната честота, тяхното значение или тяхната необходимост от правна яснота. Тези спорове могат да бъдат завеждани от името на самия орган или от името на жертви или организации, представляващи жертвите, в съответствие с националното процесуално право.

               3.

               Държавите членки следва също така да вземат предвид, че подпомагането на жертвите може да включва издаването на препоръки или, когато това е разрешено от националното право, правно обвързващи решения в индивидуални или колективни случаи на дискриминация, както и последващи действия във връзка с тях, за да се осигури изпълнението.

               4.

               Държавите членки следва да предоставят възможност на органите по въпросите на равенството да събират релевантни доказателства и информация в съответствие с националното право.

               5.

               Когато органите по въпросите на равенството разполагат с правоспособност да вземат решения със задължителна сила, държавата членка следва да им предостави също правомощието да налагат съответни, ефективни и пропорционални санкции.

               6.

               Упражняването на правомощията, предоставени на органите по въпросите на равенството, трябва да бъде предмет на подходящи предпазни мерки, включително, когато е уместно, на ефективни средства за съдебна защита и справедлив съдебен процес. По-специално в националното законодателство следва да бъде изрично посочено правото да се обжалват по съдебен ред решенията на органите по въпросите на равенството, когато съгласно националното право те са компетентни да вземат подобни решения.

      Независими проучвания

               7.

               Държавите членки следва да предоставят възможност на органите по въпросите на равенството да извършват редовно независими проучвания. Обхватът и структурата на проучванията следва да гарантират събирането на достатъчен обем надеждни количествени и качествени данни относно дискриминацията, за да се даде възможност за анализа, необходим за достигането на основани на доказателства заключения за това, къде се крият основните предизвикателства и начините за тяхното преодоляване.

      Независими доклади

               8.

               Държавите членки следва да предоставят възможност на органите по въпросите на равенството да публикуват редовно независими доклади и да ги представят на имащите отношение публични институции, в това число на съответните национални или регионални правителства и парламенти, когато това е целесъобразно. Техният обхват трябва да бъде достатъчно широк, за да може да се направи цялостна оценка на положението по отношение на дискриминацията в държавата членка за всеки от обхванатите видове дискриминация.

               9.

               С цел получаването на висококачествени независими доклади държавите членки следва да предоставят възможност на органите по въпросите на равенството да провеждат независими изследвания. Това би могло да включва събирането на данни, по-специално за броя на жалбите в зависимост от вида дискриминация; продължителността на административните производства от подаването на жалбата до приключването на производството; резултата на административните производства; и броя, продължителността и резултатите на съдебните дела, в които са участвали органите по въпросите на равенството.

      Препоръки на органите по въпросите на равенството

               10.

               Държавите членки следва да гарантират, че техните публични органи вземат предвид, доколкото е възможно, препоръките от органите по въпросите на равенството по отношение на законодателството, политиката, процедурите, програмите и практиките. Следва да се гарантира, че публичните органи информират органите по въпросите на равенството за начина, по който са взети предвид тези препоръки, и правят тази информация обществено достояние.

      Насърчаване на равенството

               11.

               За насърчаване на равенството и многообразието държавите членки следва да предоставят възможност на органите по въпросите на равенството да допринесат за предотвратяването на дискриминацията, по-специално чрез осигуряване на обучение, информация, съвети, насоки и подкрепа за носителите на задължения съгласно директивите за равенството, институциите и отделните лица, както и чрез повишаването на осведомеността на широката общественост относно съществуването на органите и относно съдържанието на действащите правила и начините да се потърси правна защита.

               12.

               Със същата цел държавите членки следва също така да предоставят възможност на органите по въпросите на равенството да участват в обществения дебат, да водят редовен диалог с публичните органи, да общуват с дискриминираните групи и заинтересованите страни, както и да насърчават добри практики и положителни действия.

         1.2.   Независимост и ефективност

   1.2.1.   Независимост

               1.

               С цел гарантиране на независимостта на органите по въпросите на равенството при осъществяването на своите задачи, държавите членки следва да вземат предвид елементи като организацията на тези органи, тяхното място в цялостната административна структура, разпределението на бюджета им и техните процедури за използване на ресурсите, като се набляга особено върху процедурите за назначаване и освобождаване на служители, включително лицата, заемащи ръководни длъжности. Това следва да не засяга специалните национални организационни структури на държавите членки.

               2.

               Държавите членки следва да гарантират, че служителите на органите по въпросите на равенството, включително лицата, заемащи ръководни длъжности, и членовете на съвета, са възпрепятствани да извършват всякакви действия, несъвместими с длъжностите си, както и не упражняват по време на своя мандат дейност в разрез със задълженията си, независимо дали срещу възнаграждение, или безвъзмездно.

         1.2.2.   Ресурси

               1.

               Държавите членки следва да гарантират, че на всеки орган по въпросите на равенството са осигурени човешките, техническите и финансовите ресурси, помещенията и инфраструктурата, които са необходими, за да изпълнява своите задачи и да упражнява своите правомощия ефективно. При разпределянето на ресурсите на органите по въпросите на равенството следва да бъдат отчитани предоставените им компетенции и възложените им задачи. Ресурсите могат да се считат за адекватни единствено ако дават възможност на органите по въпросите на равенството да изпълняват всяка от своите функции във връзка с равенството ефективно, в разумен срок, без да се надхвърлят установените от националното право времеви рамки.

               2.

               Държавите членки следва да гарантират, че служителите на органите по въпросите на равенството са достатъчно на брой и съответно квалифицирани, що се отнася до умения, познания и опит, за да изпълняват адекватно и ефективно всяка от функциите на органите по въпросите на равенството.

               3.

               Държавите членки следва да предоставят възможност на органите по въпросите на равенството да наблюдават ефективно изпълнението на собствените си решения, както и на решенията на институции, органи за уреждане на спорове и съдилища по случаи на дискриминация. За тази цел те следва да бъдат незабавно информирани за тези решения и за мерките, предприети за изпълнението им.

         1.2.3.   Подаване на жалби, достъп и достъпност

               1.

               Държавите членки следва да гарантират възможността за подаване на жалби до органите по въпросите на равенството устно, в писмен вид и онлайн на език по избор на жалбоподателя, който е общоговорим в държавата членка, в която се намира органът по въпросите на равенството.

               2.

               Държавите членки следва да гарантират, че процедурата за подаване на жалби до органите по въпросите на равенството е лесна и безплатна.

               3.

               Държавите членки следва да предвидят задължение на органите по въпросите на равенството да осигуряват поверителност на свидетелите и лицата, подаващи сигнали, и доколкото е възможно, на жалбоподателите относно дискриминация.

               4.

               Държавите членки следва да гарантират, че всички лица имат лесен достъп до помещенията на органите по въпросите на равенството, тяхната информация и комуникация, включително информационните технологии, както и услугите и продуктите, като например документи и аудио-визуални материали или срещи и прояви, отворени или организирани за обществеността. Те следва по-специално да бъдат достъпни за лица с увреждания, за които освен това следва да има специални мерки в рамките на разумното съгласно определението в Конвенцията на Организацията на обединените нации за правата на хората с увреждания, които да гарантират на хората с увреждания достъп до органите по въпросите на равенството на равни начала с останалите граждани.

               5.

               Когато е необходимо поради географски или други причини, държавите членки следва да разгледат възможността да се позволи на органите по въпросите на равенството да създават местни и/или регионални бюра на органите по въпросите на равенството или местни и/или регионални информационни инициативи с цел редовно временно присъствие.

               6.

               Държавите членки следва да осигурят достатъчни бюджет и ресурси на органите по въпросите на равенството, които да им позволят да повишават ефективно осведомеността, целяща информирането на широката общественост за съществуването на органите и за възможността за подаване на жалби срещу дискриминация.

         1.3.   Координация и сътрудничество

               1.

               Когато в една и съща държава членка съществуват няколко органа за равенство между половете, държавата членка следва да им предостави възможност да организират редовна и ефективна координация, така че да се гарантира, че те прилагат по последователен начин принципите на недискриминация. Органите по въпросите на равенството следва да не се съсредоточават прекомерно върху някои задачи за сметка на други. Когато се провеждат дейности за повишаване на осведомеността, другите компетентни органи следва да участват във възможно най-голяма степен с цел да се предостави пълна информация на широката общественост.

               2.

               Държавите членки следва да предоставят възможност на органите по въпросите на равенството да водят диалог и да си сътрудничат ефективно със съответните национални органи и организации на същата държава членка. Това предполага също така да се гарантира, че органите по въпросите на равенството са консултирани своевременно и по прозрачен начин относно предложенията в областта на политиките и законодателните предложения, както и промените, свързани с въпроси, обхванати в техния мандат.

               3.

               Държавите членки следва да предоставят на органите по въпросите на равенството капацитета да си сътрудничат на европейско и на международно равнище с други органи по въпросите на равенството и други организации, включително чрез съвместни изследвания.

               4.

               Държавите членки следва да предоставят възможност на органите по въпросите на равенството да си сътрудничат със съответните органи. Те включват националните структури, определени съгласно член 33, параграф 2 от Конвенцията на Организацията на обединените нации за правата на хората с увреждания; националните звена за контакт по проблемите на ромите; организациите на гражданското общество; и за да се гарантира, че не се разпределят средства за проекти, опорочени от дискриминация, управляващите органи на европейските структурни и инвестиционни фондове.

         ГЛАВА III

      ДОКЛАДВАНЕ ОТ ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ

   Държавите членки се приканват да включат информация относно начина, по който те вземат предвид настоящата препоръка, в своите съобщения относно прилагането на директиви 2000/43/ЕО, 2000/78/ЕО, 2004/113/ЕО и 2006/54/ЕО.

      Съставено в Брюксел на 22 юни 2018 година.

            За Комисията

         Věra JOUROVÁ

            Член на Комисията

      (1)  Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 г. относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (ОВ L 180, 19.7.2000 г., стр. 22).

      (2)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 г. за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, 2.12.2000 г., стр. 16).

      (3)  Директива 2004/113/ЕО на Съвета от 13 декември 2004 г. относно прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до стоки и услуги и предоставянето на стоки и услуги (ОВ L 373, 21.12.2004 г., стр. 37).

      (4)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (ОВ L 204, 26.7.2006 г., стр. 23).

      (5)  Директива 2010/41/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 7 юли 2010 г. за прилагане на принципа на равно третиране на мъжете и жените, които извършват дейности в качеството на самостоятелно заети лица, и за отмяна на Директива 86/613/ЕИО на Съвета (ОВ L 180, 15.7.2010 г., стр. 1).

      (6)  COM(2008) 426 окончателен.

      (7)  Рамково решение 2008/913/ПВР на Съвета от 28 ноември 2008 година относно борбата с определени форми и прояви на расизъм и ксенофобия посредством наказателното право (ОВ L 328, 6.12.2008 г., стр. 55).

      (8)  Вж., наред с другото, Human European Consultancy съвместно с Института по правата на човека „Лудвиг Болцман“, октомври 2010 г., A Study on Equality Bodies set up under Directives 2000/43/EC, 2004/113/EC, and 2006/54/EC (Проучване относно органите по въпросите на равенството, създадени съгласно директиви 2000/43/ЕО, 2004/113/ЕО, и 2006/54/ЕО), стр. 177; и European Network of Equality Bodies, October 2012, Equality Bodies. Current Challenges. (Европейска мрежа на националните органи по въпросите на равенството, октомври 2012 г., Органи по въпросите на равенството. Настоящи предизвикателства.).

      (9)  Human European Consultancy, цит. съч, стр. 78, 125, 142 и Европейска мрежа на националните органи по въпросите на равенството, цит. съч., стр. 8 и 17. Вж. също Европейска мрежа на националните органи по въпросите на равенството, Strategic Role of Equality Bodies, 2009 (Стратегическата роля на националните органи по въпросите на равенството, 2009 г.), стр. 43—44 и 52.

      (10)  Human European Consultancy, цит. съч, стр. 70—145 и Европейска мрежа на националните органи по въпросите на равенството, цит. съч., стр. 8 и 13—20.

      (11)  Европейска комисия, 2006 г., Catalysts for Change? Equality bodies according to Directive 2000/43/EC — existence, independence and effectiveness (Катализатори на промяната? Органи по въпросите на равенството съгласно Директива 2000/43/ЕО — съществуване, независимост и ефективност), стр. 57.

      (12)  Общ доклад относно прилагането на Директива 2000/43/EО от 29 юни 2000 г. относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход („Директива за расовото равенство“) и на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 г. за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите („Директива за равно третиране в областта на заетостта“), COM(2014) 2 final.

      (13)  Доклад за прилагането на Директива 2004/113/ЕО относно прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до стоки и услуги и предоставянето на стоки и услуги, COM(2015) 190 final. Тази необходимост бе също така спомената в средносрочния преглед на рамката на ЕС за национални стратегии за интегриране на ромите, COM(2017) 458 final; в Доклада за основните права от май 2017 г. на Агенцията за основните права; и в Доклада за изпълнението на Препоръката на Комисията относно укрепването чрез прозрачност на принципа на равното заплащане за мъжете и жените, COM(2017) 671 final.

      (14)  Доклад за изпълнението на Препоръката на Комисията относно укрепването чрез прозрачност на принципа на равното заплащане за мъжете и жените, цит.съч.; План за действие на ЕС за периода 2017—2019 г. Преодоляване на разликата в заплащането на жените и мъжете, COM(2017) 678 final).

      (15)  Резолюция на Европейския парламент от 8 октомври 2015 г. относно прилагането на Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (2014/2160(INI).

      (16)  Служба на върховния комисар по правата на човека към ООН (СВКПЧ), Общо събрание на ООН, Principles relating to the Status of National Institutions (The Paris Principles) (Принципи, отнасящи се до статута на националните институции (Парижки принципи), Резолюция 48/134, 20 декември 1993 г.; и General Observations on the interpretation and implementation of these principles by the International Coordinating Committee of National Institutions for the Promotion and Protection of Human Rights (Общи забележки относно тълкуването и прилагането на тези принципи от страна на Международния координационен комитет на националните институции за защита и насърчаване на правата на човека), текст от 21 февруари 2018 г.

      (17)  Европейската мрежа на националните органи по въпросите на равенството, 2016 г., Developing Standards for Equality Bodies (Разработване на стандарти за органите по въпросите на равенството). Работен документ на Equinet.

      (18)  Европейската комисия срещу расизма и нетърпимостта (ЕКРН), General Policy Recommendation No2 revised on Equality Bodies to combat racism and intolerance at national level (Обща политическа препоръка № 2, преразгледана по отношение на организациите за равенство между половете с цел борба с расизма и нетолерантността на национално равнище), CRI(2018) 06, приета на 7 декември 2017 г.

      (19)  C(2016) 8600.

      (20)  Решение 2010/48/ЕО на Съвета от 26 ноември 2009 година относно сключването от Европейската общност на Конвенцията на Организацията на обединените нации за правата на хората с увреждания (ОВ L 23, 27.1.2010 г., стр. 35).

      (21)  На всеки четири години съгласно Директива 2006/54/ЕО и на всеки пет години съгласно директиви 2000/43/ЕО, 2000/78/ЕО и 2004/113/ЕИО.


               18.7.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/298

         P8_TA(2017)0029
   Приоритетите на ЕС за 61-вата сесия на Комисията на ООН за положението на жените
   Препоръка на Европейския парламент от 14 февруари 2017 г. до Съвета относно приоритетите на ЕС за 61-вата сесия на Комисията на ООН за положението на жените (2017/2001(INI))
   (2018/C 252/30)

      Европейският парламент,

               —

               като взе предвид предложението за препоръка до Съвета, внесено от Констанс Льо Грип от името на групата PPE и от Мария Арена от името на групата S&D, относно приоритетите на ЕС за 61-вата сесия на Комисията на ООН за положението на жените (B8-1365/2016),

               —

               като взе предвид заключенията на Съвета от 26 май 2015 г. относно равенството между половете при сътрудничеството за развитие и относно ново глобално партньорство за изкореняване на бедността и за устойчиво развитие след 2015 г., както и от 16 декември 2014 г. относно преобразяваща програма за периода след 2015 г.,

               —

               като взе предвид 61-ата сесия на Комисията на ООН за положението на жените (КПЖ) и нейната приоритетна тема „Икономическо овластяване на жените в променящия се трудов свят“,

               —

               като взе предвид Четвъртата световна конференция за жените, състояла се в Пекин през септември 1995 г., декларацията и платформата за действие, приети в Пекин, както и последващите документи за постигнатите резултати, приети на специалните сесии на ООН „Пекин+5“, „Пекин+10“, „Пекин+15“ и „Пекин+20“, относно последващите действия и инициативи за прилагане на Пекинската декларация и платформа за действие, приети съответно на 9 юни 2000 г., 11 март 2005 г., 2 март 2010 г. и 9 март 2015 г.,

               —

               като взе предвид Конвенцията на ООН от 1979 г. за премахване на всички форми на дискриминация по отношение на жените,

               —

               като взе предвид член 113 от своя правилник,

               —

               като взе предвид доклада на комисията по правата на жените и равенството между половете (А8-0018/2017),

               A.

               като има предвид, че равенството между жените и мъжете е фундаментален принцип на ЕС, заложен в Договора за Европейския съюз, и една от неговите цели и задачи, и като има предвид, че ЕС също така се ръководи от този принцип в своите външни действия, тъй като двете измерения следва да бъдат координирани;

               Б.

               като има предвид, че човешките права на жените и равенството между половете са не само основни права на човека, но и предпоставки за напредък в развитието и намаляване на бедността, както и необходима основа за мирен, проспериращ и устойчив свят;

               В.

               като има предвид, че тормозът и насилието спрямо жените обхващат широк спектър от нарушения на правата на човека: като има предвид, че всички тези злоупотреби могат да оставят дълбоки психически травми и включват физически или сексуални вреди или страдания, заплахи за такива действия и принуда, увреждат общото здравословно състояние на жените и момичетата, включително и репродуктивното и сексуалното им здраве, а в някои случаи водят до смърт;

               Г.

               като има предвид, че на 23 януари 2017 г. президентът на САЩ Доналд Тръмп въведе отново така нареченото правило за „глобално блокиране“, което не допуска международни организации да получават глобално подпомагане от САЩ в областта на здравеопазването, ако предоставят, препоръчват, позовават се на или се застъпват за услуги по аборт — дори ако правят това със собствени фондове, които не идват от САЩ, и дори ако абортът е легален в тяхната страна; като има предвид, че програми в областта на ХИВ/СПИН, майчиното и детското здраве, усилията за реагиране по отношение на вируса Зика и други свързани със здравето и болестите области сега ще бъдат засегнати; като има предвид, че това правило ще бъде в ущърб на години на успехи за напредъка на здравеопазването и благоденствието на общности в световен мащаб, особено в областта на правата на жените и момичетата, и би могло да подкопае достъпа до здравеопазване за милиони хора в целия свят;

               Д.

               като има предвид, че петата цел за устойчиво развитие (ЦУР 5) е постигането на равенство между половете и овластяването на всички жени и момичета по целия свят; като има предвид, че ЦУР 5 е самостоятелна цел, което означава, че трябва да бъде интегрирана в цялата Програма за устойчиво развитие до 2030 г. и в постигането на всички ЦУР; като има предвид, че овластяването на жените означава да им се дадат необходимите инструменти, за да бъдат те икономически независими, да бъдат еднакво представени в цялото общество, да играят равнопоставена роля във всички сфери на живота и да получат повече власт в обществения живот и контрол над всички решения, които засягат техния живот;

               Е.

               като има предвид, че жените са важни стопански субекти в световен мащаб и икономическото участие на жените може да стимулира икономиката, да създава работни места и да изгражда приобщаващо благосъстояние; като има предвид, че страните, които ценят и овластяват жените да участват пълноценно в пазара на труда и вземането на решения, са по-стабилни, благоденстващи и сигурни; като има предвид, че бюджетирането, съобразено с принципа на равенство между половете, е интелигентна икономика и гарантира, че публичните разходи подпомагат напредъка в равенството между жените и мъжете;

               Ж.

               като има предвид, че творческият заряд и предприемаческият потенциал на жените са недостатъчно използвани източници на икономически растеж и работни места, които следва да бъдат допълнително развивани;

               З.

               като има предвид, че 20 години след Пекин, въпреки солидните доказателства, че овластяването на жените е от основно значение за намаляване на бедността, насърчаване на развитието и решаване на най-належащите световни предизвикателства, правителствата от ЕС признаха, че никоя държава не е напълно постигнала равенство между жените и мъжете и овластяване на жените и момичетата, че напредъкът е бавен и неравномерен, че продължава да има сериозни пропуски и форми на дискриминация и че нови предизвикателства са възникнали при прилагането на 12-те ключови области на загриженост от платформата за действие;

               И.

               като има предвид, че ЕС играе важна роля за подпомагане на овластяването на жените и момичетата в рамките на ЕС, както и в световен мащаб, с политически и финансови средства; като има предвид, че ЕС трябва да играе ключова роля на пазител на договорения в рамките на ООН и ЕС език в областта на човешките права на жените;

               Й.

               като има предвид, че жените продължават да произвеждат около 80 % от храната в най-бедните държави и понастоящем са основни пазители на биологичното разнообразие и семената за посев;

               К.

               като има предвид, че земята не е само средство за производство, но и място, свързано с културата и идентичността; като има предвид, че следователно достъпът до земя е основен компонент на живота и неотменимо право на местните жени и жените в селските райони;

               1.

               отправя следната препоръка към Съвета:

                     Общи условия за овластяване на жените и момичетата

                           a)

                           да потвърди своя ангажимент към Пекинската платформа за действие и към набора от описани в нея действия в подкрепа на човешките права на жените и равенството между половете; да потвърди своя ангажимент към двойния подход към правата на жените посредством интегриране на принципа на равенство между половете във всички области на политиката и осъществяването на специфични действия за човешките права на жените и равенството между половете;

                           б)

                           да насърчава политики за инвестиране в равния достъп на жените и на момичетата до висококачествено образование и професионално обучение, включително до формално, неформално и самостоятелно образование, и да премахва неравенствата между половете в тези области и във всички сектори, особено тези, в които традиционно преобладават мъжете;

                           в)

                           да води борба с всички форми на насилие срещу жени и момичета в обществената и частната сфера като сериозно нарушение на тяхната физическа и психологическа неприкосновеност, което ги възпрепятства да реализират пълния си потенциал; да постигне напредък в пълното ратифициране на Конвенцията от Истанбул от всички страни по нея;

                           г)

                           да има предвид, че за да станат ООН, ЕС и неговите държави членки по-ефективни участници на световната сцена, те трябва също така да засилят вътрешните си усилия за изкореняване на насилието спрямо жените и насилието, основано на пола; съответно да повтори призива си към Комисията да предложи стратегия на ЕС за борба срещу насилието спрямо жените, включително директива, определяща минимални стандарти; във връзка с това да призове също така всички страни да подпишат и ратифицират Конвенцията на Съвета на Европа относно предотвратяването и борбата с насилието срещу жените и домашното насилие;

                           д)

                           да разработва политики за насърчаване и подкрепа на достойния труд и пълната заетост за всички жени;

                           е)

                           да осигурява всеобщ достъп до сексуално и репродуктивно здравеопазване и репродуктивни права (СРЗП), както е договорено в програмата за действие от Международната конференция за населението и развитието, Пекинската платформа за действие и заключителните документи от конференциите за нейното преразглеждане; да осигурява подходящо за съответната възраст сексуално образование за момичетата и момчетата, за младите жени и младите мъже, така че да се намаляват случаите на ранна нежелана бременност или разпространението на болести, предавани по полов път;

                           ж)

                           категорично осъждат правилото за „глобално блокиране“, което забранява на международните организации да получават финансиране от ЕС за семейно планиране, ако предоставят, препоръчват, позовават се на или лобират за услуги по аборт; считат това правило за пряка атака и неуспех за постигнатото в областта на правата на жените и момичетата; призовава, като спешен въпрос, ЕС и държавите-членки на ЕС да предприемат мерки срещу въздействието на правилото за глобално блокиране чрез значително увеличаване на финансирането за СРЗП и чрез лансиране на международен фонд за финансиране на достъпа до контрол на раждаемостта и безопасен и легален аборт, като се използват национално финансиране и финансиране от ЕС за развитие, за да се преодолее липсата на финансиране след ходовете на администрацията на Тръмп за спиране на финансирането на всички организации за външна помощ, които предоставят услуги в областта на СРЗП;

                           з)

                           да премахне разликата в заплащането на мъжете и жените, разликите в доходите през целия живот и в пенсиите;

                           и)

                           да прекрати всички форми на дискриминация спрямо жените в законите и политиките на всички равнища;

                           й)

                           да води борба с всички форми на стереотипи по отношение на половете, които затвърждават неравенството, насилието и дискриминацията, във всички сфери на обществото;

                           к)

                           да подкрепя организациите на жените на всички равнища в тяхната работа; да ги включва като партньори в изготвянето на политиките и да осигурява подходящо финансиране;

                           л)

                           да прилага бюджетиране, съобразено с принципа на равенство между половете, като средство за интегриране на този принцип за всички публични разходи;

                     Укрепване на икономическото овластяване на жените и преодоляване на пречките на пазара на труда

                           м)

                           да призове всички страни по Конвенцията за премахване на всички форми на дискриминация по отношение на жените да я ратифицират и приложат, като обръщат специално внимание на членове 1, 4, 10, 11, 13, 14 и 15;

                           н)

                           да призове настоятелно всички страни да въведат политики и закони за гарантиране на равен достъп до труд, равно заплащане за равен труд и за труд с равна стойност;

                           о)

                           да продължи и да засили работата за политики в подкрепа и насърчаване на предприемачеството сред жените в контекста на достойния труд и премахването на всички пречки и социални предразсъдъци пред създаването и управлението на предприятия, включително подобряване на достъпа до финансови услуги, кредити, рисков капитал и пазари при равни условия и насърчаване на достъпа до информация, обучение и мрежи за стопански цели; в този контекст да признае и насърчи ролята на социалните предприятия, кооперациите и алтернативните бизнес модели в овластяването на жените;

                           п)

                           да признае, че макроикономическите политики, по-специално относно бюджетната дисциплина и обществените услуги, оказват несъразмерно въздействие върху жените и че тези въздействия върху половете трябва да бъдат вземани предвид от създателите на политиките;

                           р)

                           да насърчава нови инвестиции в инфраструктура за социални грижи, образование и здравеопазване, както и в обществено предоставяне на достъпни, финансово приемливи и качествени услуги за грижи през целия живот, включително за деца, за нуждаещи се от грижи лица и за възрастни хора; да гарантира силна защита и трудови права за бременните жени по време на бременността и след нея;

                           с)

                           да подкрепя политики, които благоприятстват равнопоставеното споделяне на домашните отговорности и отговорностите за полагане на грижи между жените и мъжете;

                           т)

                           да подкрепя създаването на конвенция на МОТ, която да установи международен стандарт за преодоляване на основаното на пола насилие на работното място;

                           у)

                           да прилага политики за преодоляване на явлението политическо насилие срещу жени, включително физическо насилие, сплашване и онлайн тормоз;

                           ф)

                           да предприеме ефективни мерки за премахване на детския труд, тъй като милиони деца от женски пол са експлоатирани; да въведе нови механизми в действащото законодателство на ЕС с цел избягване на внос на продукти, произведени с детски труд;

                           х)

                           да насърчава жените и момичетата чрез кампании за повишаване на осведомеността и програми за подпомагане да развиват академични и научноизследователски кариери във всички научни области, с особен акцент върху технологиите и цифровата икономика;

                           ц)

                           да осигурява съгласуваност между вътрешните и външните политики на ЕС и Целите за устойчиво развитие;

                     Гарантиране на равно участие на жените на всички равнища на вземане на решения

                           ч)

                           да защитава гражданските и политическите права и да подкрепя осигуряването на баланс между половете при вземането на решения на всички равнища, включително вземането на политически решения, икономическата политика и икономическите програми, работните места, стопанската или академичната дейност;

                           ш)

                           да включва социалните партньори, гражданското общество и организациите на жените в процеса на вземане на икономически решения;

                           щ)

                           да укрепва лидерството и участието на жените в процесите на вземане на решения в конфликтни и постконфликтни ситуации и да осигурява в държавите, които се възстановяват от конфликти, достъпа на жените до работни места, пазари и политическо участие и лидерство, всички от които са съществено важни за стабилността;

                     Мерки относно нуждите на най-маргинализираните жени

                           аа)

                           да улеснява собствеността върху земя и достъпа до кредитиране за жените в селските райони и да насърчава, стимулира и подкрепя инициативи на жените предприемачи в селските райони, за да се даде възможност на жените да придобиват икономическа независимост, пълноценно да участват в устойчивото развитие и развитието на селските райони и да се възползват от това развитие; да защитава и насърчава късите вериги за доставка на храни чрез активни политики на вътрешно и външно равнище в ЕС;

                           aб)

                           да създаде вътрешни и международни правила, които да гарантират ограничения за мащабното заграбване на земи, което противоречи на интересите на дребните собственици и по-специално на жените;

                           aв)

                           да призове за включване на организациите на жените в селските райони във формирането на политики на местно, регионално, национално и глобално равнище и да подкрепя мрежите от жени за обмяна на опит и добри практики, особено когато животът на жените може да бъде засегнат от съответните решения;

                           аг)

                           да призове всички държави да ратифицират и приложат Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания, включително на член 6 от нея, озаглавен „Жени с увреждания“;

                           ад)

                           да подчертае правото на работещите жени мигранти, и особено на домашните работнички — мигранти и бежанци, на достойни условия на труд и на еднаква социална закрила; да призове за ратифициране и прилагане на Конвенция 189 на МОТ;

                           ае)

                           да призове настоятелно всички страни да прилагат политики, които гарантират правата и хуманното третиране на жените и момичетата бежанци;

                           aж)

                           да гарантира, че преследването, основано на пола, се разглежда като основание за молба за предоставяне на убежище по силата на Конвенцията на ООН от 1951 г. за статута на бежанците;

                           aз)

                           да подчертава необходимостта от защита и насърчаване на правата на жените ЛГБТИ;

                           aи)

                           да призове КПЖ, заедно с Комитета на Конвенцията за премахване на всички форми на дискриминация по отношение на жените да институционализират междусекторен подход към своя анализ и да насърчават концепцията за борба с множествената дискриминация чрез междусекторен анализ във всички органи на ООН;

                           aй)

                           да следва политики за подобряване на положението на жените, които се сблъскват с бедност и със социално изключване;

                           aк)

                           да признае ролята на жените като професионални и непрофесионални полагащи грижи лица и да прилага политики за подобряване на условията, при които те предоставят грижи;

                     Превръщане на тези ангажименти в изразходване на средства и осигуряване на по-голяма видимост за тях

                           aл)

                           да мобилизира ресурсите, необходими за осъществяване на икономическите права на жените и намаляване на неравнопоставеността между половете, включително чрез използване на съществуващите инструменти на равнището на ЕС и на равнището на държавите членки, като оценките на въздействието върху равенството между половете; да използва бюджетиране, съобразено с фактора пол, по отношение на всички публични разходи, за да осигури равенство между жените и мъжете и да премахне всички неравенства между половете;

                           aм)

                           да гарантира пълното включване на Парламента и неговата комисия по правата на жените и равенството между половете в процеса на вземане на решения относно позицията на ЕС по време на 61-вата сесия на Комисията на ООН за положението на жените;

                           aн)

                           да изрази силната си подкрепа за работата на Службата на ООН за равенство между половете и овластяване на жените „ООН — Жени“, която е централен фактор в системата на ООН за премахване на насилието спрямо жени и момичета в световен мащаб и за обединяване на всички заинтересовани страни за постигане на промяна в политиката и координиране на действията; да призове всички държави — членки на ООН, както и ЕС, да увеличат финансовите средства, предоставяни за „ООН — Жени“;

               2.

               възлага на своя председател да предаде настоящата препоръка на Съвета и — за сведение, на Комисията.


title: Препоръка на Съвета от 13 юли 2018 година относно националната програма за реформи на Унгария за 2018 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Унгария за 2018 г.

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/72

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
      от 13 юли 2018 година
      относно националната програма за реформи на Унгария за 2018 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Унгария за 2018 г.
      (2018/C 320/16)
      СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
      като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 2 от него,
      като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
      като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
      като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
      като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
      като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
      като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
      като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  На 22 ноември 2017 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2018 г. за координация на икономическите политики. Комисията надлежно взе предвид Европейския стълб на социалните права, прокламиран от Европейския парламент, Съвета и Комисията на 17 ноември 2017 г. Приоритетите на годишния обзор на растежа бяха одобрени от Европейския съвет на 22 март 2018 г. Въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на 22 ноември 2017 г. Комисията прие Доклада за механизма за предупреждение, в който Унгария не е посочена като държава членка, за която ще се извърши задълбочен преглед

                  (2)

                  Докладът за Унгария за 2018 г. беше публикуван на 7 март 2018 г. В него беше оценен напредъкът на Унгария в изпълнението на специфичните за страната препоръки, приети от Съвета на 11 юли 2017 г. (2), последващите действия във връзка със специфичните за страната препоръки, приети през предходните години, както и напредъкът на Унгария по отношение на националните ѝ цели по стратегията „Европа 2020“.

                  (3)

                  На 30 април 2018 г. Унгария представи своята национална програма за реформи за 2018 г. и своята програма за конвергенция за 2018 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

                  (4)

                  Съответните специфични за всяка държава препоръки бяха взети предвид при програмирането на европейските структурни и инвестиционни фондове (ЕСИ фондове) за периода 2014—2020 г. Както е предвидено в член 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (3), когато това е необходимо за подпомагане на изпълнението на съответните препоръки на Съвета, Комисията може да поиска от дадена държава членка да преразгледа своето споразумение за партньорство и съответните програми и да предложи промени в тях. Комисията предостави допълнителни подробности за начина, по който ще използва тази разпоредба, в насоките относно прилагането на мерките, обвързващи ефективността на ЕСИ фондовете с доброто икономическо управление.

                  (5)

                  Спрямо Унгария понастоящем се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж и правилото за дълга. В своята програма за конвергенция за 2018 г. правителството планира номиналният дефицит да се влоши от 2,0 % през 2017 г. до 2,4 % през 2018 г., а след това постепенно да се подобри до 0,5 % от БВП до 2022 г. Средносрочната бюджетна цел — структурен дефицит от 1,5 % от БВП — се очаква да бъде постигната до 2020 г. Въз основа на преизчисленото структурно салдо (4) средносрочната бюджетна цел може да бъде постигната до 2022 г. Според програмата за конвергенция отношението на дълга към БВП се очаква да спадне постепенно до малко под 60 % до края на 2022 г. Макроикономическият сценарий в основата на тези бюджетни прогнози е благоприятен, което създава значителни рискове за изпълнението на целите по отношение на дефицита.

                  (6)

                  В програмата за конвергенция за 2018 г. се посочва, че въздействието върху бюджета на мерките, свързани със сигурността, през 2017 г. е значително и се предоставят достатъчно доказателства за обхвата и естеството на тези допълнителни бюджетни разходи. По отношение на свързаните със сигурността мерки според Комисията допустимите допълнителни разходи през 2017 г. възлизат на 0,17 % от БВП. Разпоредбите, съдържащи се в член 5, параграф 1 и член 6, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1466/97, позволяват обслужването на тези допълнителни разходи, тъй като сериозната терористична заплаха е необичайно събитие, нейното въздействие върху публичните финанси на Унгария е значително и устойчивостта няма да бъде засегната, като се даде възможност за временно отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел. Ето защо размерът на изискваната корекция за постигане на средносрочната бюджетна цел за 2017 г. бе намален, за да се вземат под внимание тези допълнителни разходи.

                  (7)

                  На 12 юли 2016 г. Съветът препоръча на Унгария да постигне годишна фискална корекция от 0,6 % от БВП за постигане на средносрочната бюджетна цел през 2017 г., освен ако средносрочната бюджетна цел не бъде постигната с по-малко усилия. Въз основа на данните за резултатите за 2017 г. в Унгария беше констатирано значително отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел. В съответствие с член 121, параграф 4 от ДФЕС и член 10, параграф 2 от Регламент (EО) № 1466/97 на 23 май 2018 г. Комисията отправи предупреждение към Унгария, че през 2017 г. се наблюдава значително отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел. На 22 юни 2018 г. Съветът прие последваща препоръка (5), с която се потвърждава необходимостта Унгария да предприеме необходимите мерки, за да гарантира, че номиналният темп на растеж на нетните първични държавни разходи (6) не надвишава 2,8 % през 2018 г., което съответства на годишна структурна корекция от 1 % от БВП. Според прогнозата на Комисията от пролетта на 2018 г. има риск от отклонение от препоръчаната корекция.

                  (8)

                  През 2019 г., предвид отношението на дълга към БВП на Унгария от над 60 % от БВП и предвижданата разлика между фактическия и потенциалния БВП от 2,3 %, номиналният темп на растеж на нетните първични държавни разходи не следва да надвишава 3,9 %, което съответства на структурна корекция от 0,75 % от БВП, произтичаща от заложените в общоприетата корекционна матрица изисквания съгласно Пакта за стабилност и растеж. Въз основа на прогнозата на Комисията от пролетта на 2018 г. има риск от значително отклонение от това изискване през 2019 г. Като цяло Съветът е на мнение, че ще бъдат необходими съществени допълнителни мерки, считано от 2018 г., за съобразяване с разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж, предвид силното влошаване на фискалните перспективи, в съответствие с препоръката, отправена към Унгария на 22 юни 2018 г. с оглед на коригиране на констатираното значително отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел.

                  (9)

                  Общото равнище на заетост е значително подобрено и благоприятната икономическа тенденция предоставя възможност по-специално за повторното интегриране на безработните на пазара на труда. Разликата в заетостта между жените и мъжете е голяма, особено във възрастовата група 25—39 години, което отчасти може да се обясни с ограниченото предлагане на качествени услуги за гледане на деца. Нивото на участие в детски заведения при децата на възраст под 3 години е значително под целта от Барселона и средната стойност за Съюза. Въпреки че схемата за наемане на работа в публичния сектор остава основната активна политика на пазара на труда, броят на участниците в нея е намалял значително, което представлява положително развитие. Независимо от това схемата е все още недостатъчно фокусирана и нейната ефективността по отношение на повторното интегриране на участниците на отворения пазар на труда продължава да е ограничено, като се има предвид положението на пазара на труда. На пазара на труда няма достатъчно развити активни политики, които да поставят по-силен акцент върху повишаването на квалификацията и преквалификацията.

                  (10)

                  Делът на хората, изложени на риск от бедност и социално изключване, е намалял до 26,3 % през 2016 г., но продължава да бъде над средния за Съюза. Като цяло децата са изложени на по-голям риск от бедност в сравнение с другите възрастови групи. Равнището на минималния доход е под 50 % от прага на бедността за едно домакинство, поради което е сред най-ниските в ЕС. Адекватността на обезщетенията за безработица е много ниска: максималната продължителност от 3 месеца е сред най-кратките в ЕС и представлява само около една четвърт от средното време, необходимо на търсещите работа да намерят такава. Освен това равнищата на заплащане са сред най-ниските в ЕС.

                  (11)

                  Унгарските структури за социален диалог и процеси продължават да са слабо развити и не дават възможност за пълноценно участие на социалните партньори в разработването и прилагането на политиките. Недостатъците в ангажираността на заинтересованите страни и ограничената прозрачност оказват влияние върху доказателствената база за създаването на политики и на тяхното качество, което създава несигурност за инвеститорите и забавя конвергенцията.

                  (12)

                  Бяха предприети мерки за подобряване на данъчната система, но някои проблеми продължават да съществуват. Въпреки че данъчната тежест върху труда намалява, особено за някои групи с ниски доходи, тя продължава да е висока в сравнение със Съюза. Цялостната сложност на данъчната система, в съчетание с продължаващото наличие на секторни данъци с изкривяващ ефект, представлява слабост. От съществено значение е наличието на мерки срещу стратегиите за агресивно данъчно планиране на данъкоплатците, за да се възпрепятстват нарушенията на конкуренцията между предприятията, да се осигури справедливо третиране на данъкоплатците и защита на публичните финанси. За преодоляване на вторичните ефекти от стратегиите за агресивно данъчно планиране на данъкоплатците между държавите членки са необходими координирани действия на националните политики за допълване на законодателството на Съюза. В Унгария се наблюдават относително високи входящи и изходящи капиталови потоци чрез дружества със специална инвестиционна цел, които са откъснати от реалната икономика. Липсата на удържани при източника данъци върху изходящи (т.е. от лица, пребиваващи в Съюза, към лица, пребиваващи в трети държави) дивиденти, лихвени и лицензионни плащания от дружества със седалище в Унгария може да доведе до това въпросните плащания изобщо да не подлежат на данъчно облагане, ако те не подлежат на данъчно облагане в юрисдикцията на получателя. Комисията отчита, че Унгария признава това, че изходящите плащания могат да доведат до агресивно данъчно планиране, ако с тях бъде злоупотребено. Въз основа на неотдавнашния обмен на информация Комисията ще продължи конструктивния си диалог в борбата със стратегиите за агресивно данъчно планиране.

                  (13)

                  Регулаторните пречки в сектора на услугите, и по-специално в търговията на дребно, се отразяват на дейността на сектора и възпрепятстват ефективното преразпределяне на ресурсите, производителността и иновациите. Налице е трайна тенденция някои услуги да се възлагат на специално създадени за тази цел държавни фирми, което е в ущърб на откритата конкуренция. Непредвидимостта на правната рамка е допълнителен проблем, особено в сектора на търговията на дребно, който през последните години претърпя чести промени в нормативната уредба. Тъй като предложените правила често са съобразени с оборота или обема, те засягат главно чуждестранните вериги за търговия на дребно. Това увеличава несигурността сред икономическите оператори и може да има възпиращ ефект върху инвестициите. Необходима е стабилна регулаторна среда, благоприятна за конкуренцията. Ограничителното регламентиране на професиите продължава да бъде голямо в Унгария, по-специално по отношение на ключови професии като счетоводните и правните услуги.

                  (14)

                  Продължават да будят безпокойство предотвратяването и наказателното преследване на корупцията. Според няколко показателя излагането на корупция на Унгария изглежда се е се увеличило през последните години и рисковете от корупция биха могли да окажат отрицателно въздействие върху потенциала за растеж на страната. Функционирането на прокурорските служби е от съществено значение за борбата с корупцията и изпирането на пари и макар мерките за борба с корупцията на ниско равнище изглежда да са били прилагани с известен успех, не е отделено достатъчно внимание на започването на разследвания на случаи на високо равнище. Ограничената прозрачност и ограниченията на достъпа до информация допълнително пречат на мерките за предотвратяване на корупцията. Бяха предприети значителни стъпки по отношение на обществените поръчки, но има възможност за по-нататъшно подобряване на прозрачността и конкуренцията в тръжните процедури. Това може да се постигне, inter alia, чрез предоставяне на достъп на обществеността до данните от системата за електронно възлагане на обществени поръчки.

                  (15)

                  Образователните резултати за основните умения са значително под средното за Съюза равнище, особено при децата в неравностойно социално-икономическо положение. Учениците се разпределят на ранен етап в различните видове училища, като има големи различия в образователните резултати и професионалното развитие. Децата в неравностойно положение, включително децата от ромски произход, често са съсредоточени в професионалните средни училища, които се характеризират с по-ниски равнища на основните умения и с по-голям брой на преждевременно отпадналите, както и с това, че завършващите тези училища получават по-ниски средни заплати. Делът на преждевременно напускащите училище се е увеличил до средно 12,4 % и е особено висок сред децата от ромски произход. Тези предизвикателства са особено неотложни в контекста на качественото и приобщаващо образование. Намаляващият брой на кандидатите и високият брой на преждевременно отпадналите от училище във висшето образование ще ограничи допълнително броя на завършилите образование в момент, когато търсенето на висококвалифицирана работна сила продължава да нараства.

                  (16)

                  Въпреки полаганите усилия за подобряване на общественото здраве, резултатите в тази област продължават да са незадоволителни, утежнени от нездравословния начин на живот, и оказват отрицателно въздействие върху човешкия капитал. Ниското равнище на разходите за здравеопазване в съчетание с неефективното разпределение на ресурсите, ограничава ефективността на унгарската здравна система. Това наред с високия дял на преките плащания от страна на пациентите има отрицателни последици за навременния достъп до достъпни, превантивни и лечебни здравни грижи с добро качество. Недостигът на здравни работници също ограничава достъпа до грижи, въпреки че последните увеличения на заплатите са смекчили това предизвикателство. Продължаващите усилия за реформи са насочени към справянето с прекомерното използване на болнични грижи, основна причина за което е това, че доставчиците на първични здравни услуги не са подходящо оборудвани, за да контролират достъпа ефективно. По-нататъшната рационализация на използването на ресурсите на болниците, заедно с целеви инвестиции за укрепване на първичната медицинска помощ, ще даде възможност за намаляване на неравенствата в достъпа до грижи, за повишаване на ефикасността и за ефективно подобряване на здравните резултати.

                  (17)

                  В рамките на европейския семестър за 2018 г. Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Унгария и го публикува в доклада за страната от 2018 г. Тя извърши и оценка на програмата за конвергенция за 2018 г., на националната програма за реформи за 2018 г. и на последващите мерки, свързани с препоръките, отправени към Унгария през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива бюджетна и социално-икономическа политика в Унгария, но и доколко те съответстват на правилата и насоките на Съюза предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнището на Съюза към бъдещите национални решения.

                  (18)

                  С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за конвергенция за 2018 г., като становището му (7) е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу,

            ПРЕПОРЪЧВА на Унгария да предприеме следните действия през 2018 г. и 2019 г.:

                  1.

                  През 2018 г. да осигури съответствие с препоръката на Съвета от 22 юни 2018 г. с оглед на коригирането на значителното отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел. През 2019 г. да гарантира, че номиналният темп на растеж на нетните първични държавни разходи не надвишава 3,9 %, което съответства на годишна корекция на структурното салдо от 0,75 % от БВП.

                  2.

                  Продължаване на опростяването на данъчната система, по-специално чрез намаляване на специфично за секторите облагане. Подобряване на качеството и прозрачността на процеса на вземане на решения чрез ефективно използване на социалния диалог и участие на други заинтересовани страни и чрез редовни и подходящи оценки на въздействието. Укрепване на рамката за борба с корупцията, засилване на усилията в областта на наказателното преследване и подобряване на прозрачността и конкуренцията при обществените поръчки, inter alia чрез по-нататъшно развитие на системата за електронно възлагане на обществени поръчки. Засилване на конкуренцията, регулаторната стабилност и прозрачността в сектора на услугите, по-специално в сектора на търговията на дребно.

                  3.

                  Мобилизиране на работния резерв чрез подобряване на качеството на активните политики на пазара на труда. Подобряване на резултатите в сферата на образованието и увеличаване на участието на групите в неравностойно положение, в частност ромите, в качествено и приобщаващо общо образование. Подобряване на адекватността и обхвата на социалното подпомагане и на обезщетенията за безработица.

         Съставено в Брюксел на 13 юли 2018 година.

               За Съвета

               Председател

            H. LÖGER

         (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

         (2)  ОВ C 261, 9.8.2017 г., стр. 1.

         (3)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).

         (4)  Салдо, коригирано спрямо фазата на икономическия цикъл и без отчитане на еднократните и временните мерки, преизчислено от службите на Комисията с помощта на общоприетата методология.

         (5)  Препоръка на Съвета от 22 юни 2018 г. с цел коригиране на наблюдаваното значително отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел в Унгария (ОВ C 223, 27.6.2018 г., стр. 1).

         (6)  Нетните първични държавни разходи се състоят от общите държавни разходи без лихвените разходи, разходите по програми на Съюза, които изцяло се покриват от приходи от средства на Съюза, и недискреционните промени в разходите за обезщетения при безработица. Бруто образуването на основен капитал на националното финансиране се разсрочва в рамките на 4-годишен период. Дискреционните мерки по отношение на приходите или предвидено от закона увеличаване на приходите са взети под внимание. Еднократните мерки по отношение както на приходите, така и на разходите, се нетират.

         (7)  Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.