               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 1.12.2021
            COM(2021) 766 final

            Препоръка за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за разрешаване на започването на преговори от името на Европейския съюз за сключване на международно споразумение относно готовността и реакцията при пандемия, както и за преговори за допълнителни изменения на Международните здравни правила (2005 г.)

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕПОРЪКАТА

               •Основания и цели на препоръката

                  Многостранното сътрудничество е от съществено значение за борбата с пандемиите, за които по дефиниция няма граници и се изискват колективни действия. Поради пандемията от COVID-19 обаче стана ясно, че международната здравна система и международното сътрудничеството имат своите хронични слаби места.

                  Още преди разгръщането на пандемията от COVID-19 благодарение на направените прегледи и оценки след тежкия остър респираторен синдром (SARS-CoV), пандемиите от грип H1N1 и огнището на ебола в Западна Африка вече бяха очертани някои недостатъци в глобалния капацитет за подготовка и реакция при епидемия, като бяха отправени многобройни и конкретни препоръки за преодоляване на тези недостатъци. До известна степен тези препоръки доведоха до значителни подобрения, като например преразглеждането на Международните здравни правила (МЗП) през 2005 г., а след възникването на огнището на ебола — създаването през 2016 г. на Програмата на Световната здравна организация (СЗО) за извънредни ситуации в областта на здравеопазването и на Независимия надзорен и консултативен комитет по Програмата на СЗО за извънредни здравни ситуации (IOAC).

                  Предвид огромните предизвикателства, породени от пандемията от COVID-19, вече е безспорна необходимостта от по-сериозна готовност в световен план за прогнозиране, предотвратяване, разпознаване, оценка и ефективна реакция при пандемия. Въз основа на своя мандат СЗО има централна роля в този процес като ръководещ и координиращ орган за справяне със световните здравни предизвикателства, включително готовност, превенция и набелязване на огнища, както и реакция в подобни ситуации.

                  През последните месеци няколко независими комитета и групи за преглед
                     1
                   наблегнаха на спешната необходимост от по-надежден международен режим за справяне с пандемиите, както и от укрепване на независимостта, авторитета и финансирането на СЗО. Така се получава уникален импулс, който дава възможност за укрепване на здравната сигурност в световен мащаб предвид поуките, извлечени от пандемията от COVID-19.

                  След разгръщането на пандемията от COVID-19 Европейският съюз допринесе значително за глобалните действия в неин отговор. Съюзът е движеща сила при подпомагането на водещата роля на СЗО и при постигането на напредък в процеса на реформиране на СЗО. Ролята на Съюза за укрепване на СЗО е отразена в редица документи, включително заключенията на Съвета
                     2
                   от ноември 2020 г. и изявлението
                     3
                   на членовете на Европейския съвет от февруари 2021 г.

                  Това е видно и от факта, че на 74-тата сесия на Световната здравна асамблея през май 2021 г. за втора поредна година Съюзът и неговите държави членки са инициатори на резолюция за укрепване на готовността и реакцията на СЗО при извънредни здравни ситуации. Така бе създадена работна група на държавите – членки на СЗО, за укрепване на готовността и реакцията на СЗО (наричана по-долу „работната група на държавите – членки на СЗО“), която да разгледа констатациите и препоръките на независимите комитети и групи за преглед и да докладва за работата си на Световната здравна асамблея през май 2022 г.

                  В навечерието на 74-тата сесия на Световната здравна асамблея Съюзът и група от множество подкрепящи държави от всички региони на СЗО също настояха да се разработи процес за изготвяне на международен договор за готовност и реакция при пандемия. През март 2021 г. 25 държавни и правителствени ръководители от цял свят заедно с председателя на Европейския съвет Шарл Мишел и генералния директор на Световната здравна организация д-р Тедрос Аданом Гебрейесус изразиха съвместно мнение, в което се призовава за международен договор относно пандемиите, като се вземат предвид поуките, извлечени по време на пандемията от COVID-19
                     4
                  .

                  На 20 май 2021 г. на 74-тата сесия на Световната здравна асамблея Съветът прие позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза
                     5
                  . С това решение ясно се заявява подкрепата на Съюза за установяването на процес на СЗО за нова рамкова конвенция за готовност и реакция при пандемия. В него също така се посочва, че Съюзът трябва да има право да участва в преговорния процес предвид възможното присъединяване на Съюза към такъв договор. Ангажиментът на Съюза да работи за постигането на международен договор относно пандемиите в рамките на СЗО е отразен също така в изявлението на членовете на Европейския съвет от февруари 2021 г. и в заключенията на Европейския съвет от юни 2021 г.
                     6

                  На 21 май 2021 г. Европейската комисия и Италия, в качеството си на председател на Г-20, бяха домакини на Световната среща на високо равнище по въпросите на здравето, на която лидерите на Г-20 и на други държави, в присъствието на ръководители на международни и регионални организации, приеха Декларацията от Рим
                     7
                  . Принципите, изложени в тази декларация, предлагат общи насоки за предотвратяване и подготовка за бъдещи пандемии и са от особено значение предвид обсъжданията за международен договор относно пандемиите.

                  По време на Световната здравна асамблея през май 2021 г. Съюзът заедно с т. нар. „група на приятелите“ (подписалите съвместното мнение) си сътрудничеха по създаването на мандат за водене на преговори за международен договор относно пандемиите. Той не можа да бъде постигнат поради липса на консенсус. В търсене на възможни варианти за продължаване на постигнатото Световната здравна асамблея прие решение, с което от работната група на държавите – членки на СЗО, се иска да разгледат потенциалните ползи от разработването на конвенция, споразумение или друг международен инструмент на СЗО относно готовността и реакцията при пандемия. Беше постигнато и решение да се свика специална посветена на този въпрос сесия на Световната здравна асамблея от 29 ноември до 1 декември 2021 г. с оглед на незабавното започване на официалния преговорен процес веднага след това.

                  Работната група на държавите – членки на СЗО, проведе пет заседания между юли и ноември 2021 г., както и няколко заседания между своите сесии.

                  В хода на обсъжданията броят на държавите, които се изказват в полза на международен договор, се увеличи. Въз основа на обсъжданията, проведени в рамките на работната група на държавите – членки на СЗО, и както се посочва в нейния доклад, приет на 15 ноември
                     8
                  , бяха установени редица потенциални ползи от нов инструмент за укрепване на готовността и реакцията при пандемия, сред които:

               а)насърчаване на политическа ангажираност на високо равнище и подход, който обхваща всички нива на управление и всички сфери на обществото, които биха могли да укрепят междусекторната съгласуваност и мобилизация;

               б)предлагане на възможност за засилване, актуализиране и укрепване на водещата и координираща роля на СЗО и нейната функция като ръководен и координационен орган при работата в областта на здравеопазването в международен план;

               в)изграждане на структурна подкрепа по отношение на новия инструмент и неговите цели във връзка с готовността и реакцията при пандемия;

               г)укрепване на доверието на държавите – страни по конвенцията, по взаимните ангажименти на високо равнище във връзка с готовността и реакцията при пандемия;

               д)утвърждаване на всички принципи, установени в Конституцията на СЗО (преамбюл), включително принципа на недискриминация и правото на здравеопазване по възможно най-високия стандарт;

               е)осигуряване на равнопоставен достъп до мерки за противодействие, като ваксини, терапевтични средства и диагностика; постигането на ново споразумение би било най-подходящата стъпка към установяване на процес в световен план за разглеждане и постигане на съгласие относно подобряването на справедливостта занапред, като това би могло да стане чрез включване на рамка за конкретни мерки и дългосрочни механизми за разработване, производство и увеличаване на нови мерки за противодействие, както и за подобряване на равния достъп до съществуващите мерки за противодействие, включително чрез увеличаване на местното производство и укрепване на регулаторните системи;

               ж)обмен на данни, проби, технологии и споделяне на ползи; това следва да бъде включено в многостранна рамка за обмен на данни от наблюдението и мониторинга, генетични данни и патогени, като има постигнато съгласие относно това как да се споделят произтичащите от това ползи; тук се включват механизми за улесняване на научните изследвания и своевременния обмен на технологии с цел увеличаване на регионалното производство и разпространението на мерки за противодействие, като се отчитат текущите дискусии и преговори в други форуми;

               з)намаляване на рисковете от нововъзникващи болести със зоонозен произход в бъдеще и укрепване на подхода „Едно здраве“, включително целенасочени елементи, насочени конкретно към намаляване на рисковете от зоонозни заболявания в бъдеще, укрепване на съществуващите платформи и наблюдение, задълбочаване на многосекторните партньорства (за здравеопазването на хората, животните и околната среда) и насърчаване на конкретни мерки за противодействие в съответствие с подхода „Едно здраве“; както и

               и)укрепване на здравните системи и тяхната издръжливост чрез укрепване на първичните здравни услуги, здравните работници и постигане на всеобщо здравно осигуряване.

                  Освен това значителен брой държави членки изразиха и подкрепата си за укрепване на МЗП, включително чрез прилагане, спазване и евентуални целеви изменения, без да се задейства наново целият инструмент за преговори.

                  Въз основа на това в доклада си за специалната сесия на Световната здравна асамблея работната група на държавите — членки на СЗО, стигна до заключението, че „пътят пред нас следва да включва процес или процеси за: i) разработване на конвенция, споразумение или друг международен инструмент на СЗО относно готовността и реакцията при пандемия и ii) укрепване на МЗП (2005 г.), включително изпълнение, подкрепа за спазването на основните възможности на МЗП и потенциални целенасочени изменения на МЗП“. По този начин преговорният процес ще включва както договарянето на правно обвързващо споразумение относно готовността и реакцията при пандемия, така и набор от допълнителни изменения на МЗП.

                  Поради това адресат на настоящата препоръка е Съветът във връзка със специалната сесия на Световната здравна асамблея, насрочена за периода от 29 ноември до 1 декември 2021 г.

               •Съгласуваност с действащите разпоредби в тази област на политиката

                  Предложената препоръка е в съответствие със съществуващата правна уредба на Съюза относно сериозните трансгранични заплахи за здравето, установена понастоящем с Решение № 1082/2013/ЕС
                     9
                  .

                  Освен това от самото начало на пандемията от COVID-19 Съюзът въведе набор от мерки и дейности по координация за подпомагане на държавите – членки на Съюза, в борбата с пандемията и за укрепване на издръжливостта на техните здравни системи. Предложената препоръка е в съответствие със следните мерки, предприети на равнището на Съюза, и има за цел да ги допълни чрез създаване на стабилна международна рамка за трансгранични заплахи, които са с потенциал за пандемия:

               ·През юни 2020 г. Комисията представи обща стратегия на ЕС за ваксините
                  10
               , с която се предлага подкрепа и възможност за ускоряване на разработването и производството в голям мащаб. Този подход гарантира достъп до ваксини срещу COVID-19 за всички държави – членки на Съюза, както и износ за повече от сто и петдесет държави по света.

               ·На 11 ноември 2020 г. Комисията положи основите на Европейския здравен съюз, като прие предложение за регламент относно сериозните трансгранични заплахи за здравето, предложение за разширяване на обхвата на мандата на Европейската агенция по лекарствата и предложение за разширяване на обхвата на Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията
                  11
               . Въз основа на поуките, извлечени от настоящата криза, тези предложения имат за цел да укрепят устойчивостта на Съюза по отношение на заплахите за здравето и да осигурят по-добра готовност и реакция по време на настоящата здравна криза и бъдещи такива.

               ·Приетата на 25 ноември 2020 г. фармацевтична стратегия за Европа
                  12
                също се позовава на недостатъците, които станаха явни поради пандемията от COVID-19, и предлага целесъобразни действия за адаптиране на фармацевтичната система на ЕС през идните години. Тя има за цел създаване на съобразена с бъдещето нормативна уредба и оказване на подкрепа за промишлеността при насърчаването на научните изследвания и технологиите, които достигат до пациентите, за да се ползват за терапевтичните им нужди, като същевременно вземат под внимание пропуските на пазара.

               ·На 6 май 2021 г. Комисията прие стратегия на Съюза за разработването и наличността на терапевтични средства срещу COVID-19
                  13
               , която допълва стратегията на ЕС за ваксините. Стратегията на Съюза за разработване и наличие на терапевтични средства срещу COVID-19 обхваща целия жизнен цикъл на лекарствата – от научните изследвания, развойната дейност и производството до възлагането на обществени поръчки за тях и отпускането им. Тя включва ясни действия и цели, включително разрешаване на най-малко три нови терапевтични средства до края на 2021 г.

               ·На 16 септември 2021 г. Комисията даде началото на новия Европейски орган за готовност и реакция при извънредни здравни ситуации (HERA)
                  14
               , за да укрепи способността на Европа за предотвратяване, разпознаване и навременна реакция при трансгранични извънредни здравни ситуации, като гарантира разработването, производството, снабдяването и справедливото разпределение на ключови медицински мерки за противодействие.

               Освен това предложената препоръка е в съответствие със следните общи цели на програмата „ЕС в подкрепа на здравето“ — новата програма за действие на Съюза в областта на здравето за периода 2021—2027 г., определени в член 3, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2021/522 на Европейския парламент и на Съвета
                  15
               :

               ·„защита на хората в Съюза от сериозни трансгранични заплахи за здравето и укрепване на готовността за реакция на здравните системи, както и координация между държавите членки с цел справяне със сериозни трансгранични заплахи за здравето;

               ·подобряване на наличността и на физическата и финансовата достъпност на лекарствени продукти и на медицински изделия, както и на продукти от особено значение при криза, в рамките на Съюза и оказване на подкрепа за иновациите по отношение на такива продукти.“

               В това отношение от съществено значение е полезното взаимодействие между програмата „ЕС в подкрепа на здравето“ и Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество
                  16
               , както и Механизма за гражданска защита на Съюза
                  17
               .

               •Съгласуваност с други политики на Съюза

                  Предложената препоръка е в съответствие и със следните политики и действия на Съюза:

               ·Политиките в областта на климата и околната среда, за превенция и справяне с рисковете, свързани със зоонози, като част от подхода „Едно здраве“;

                  ·Политики за развитие и сътрудничество:

               –Съюзът предлага подкрепа на съседните на Съюза региони за подпомагане на подготовката и издръжливостта на техните системи за обществено здравеопазване при трансгранични заплахи за здравето;

               –Съюзът положи усилия за създаването и подкрепата на инструментите за предоставяне на ваксини на държави с по-ниски и средни доходи, „Достъп до средства за борба с COVID-19“
                  18
               : инициативата за ускорен достъп до средствата за борба с COVID-19 (ACT-A) и механизма COVAX, основен стълб по отношение на ваксините. „Екип Европа“, в който участват Европейският съюз, неговите държави членки и финансови институции, продължава да бъде един от най-големите донори по COVAX, като пое ангажимент за над 3 милиарда евро;

               –Съюзът работи със своите партньори от промишлеността, за да осигури ваксини за държавите с ниски и средни доходи през 2021 г. и 2022 г., а чрез COVAX държавите членки им предоставят свои ваксини, но това е и двустранен процес;

               –Съюзът предлага хуманитарна помощ
                  19
                на населението, засегнато от здравни кризи, включително възникнали огнища на болести, чрез операции на място и на държави, нуждаещи се от помощ, по линия на Механизма за гражданска защита на Съюза, като доставя медицински консумативи и материали на хората в труднодостъпните райони. Съюзът също така предлага подкрепа на партньорите си, като допринася за стратегиите за ваксиниране, снабдяването и разпределението на доставките;

               –Европейската комисия, в сътрудничество с няколко държави членки, работи по инициатива с африкански партньори за разработване на производството и достъпа до ваксини, лекарства и здравни технологии в Африка
                  20
               .

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

                  Правното основание за процедурата по предложеното решение е член 218, параграфи 3 и 4 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).

                  В член 218, параграф 3 от ДФЕС се предвижда, че Комисията представя препоръки на Съвета, който приема решение, с което разрешава започването на преговорите и назначава преговарящ на Съюза. Съгласно член 218, параграф 4 от ДФЕС Съветът може да дава указания до преговарящия и да определя специален комитет, като преговорите трябва да се водят в консултация с този комитет.

                  Материалноправното основание ще бъде разгледано на по-късен етап, след като вече на разположение има повече информация: i) относно обхвата и съдържанието на международното споразумение относно готовността и реакцията при пандемия и ii) относно обхвата и съдържанието на допълнителните изменения на МЗП.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

                  Въпреки че точният му обхват все още не е известен, предвиденото международно споразумение има за цел да се обърне внимание на сериозните трансгранични заплахи за здравето, които има опасност да се разгърнат в пандемия. Поради това то ще окаже въздействие върху упражняването на областите на компетентност на Съюза и върху законодателството на Съюза в области като здравеопазване, околна среда, търговия, свободно движение, защитата на данните, вътрешен пазар, развитие на сътрудничеството, като всичко това може да стане приложимо съгласно предвиденото споразумение.

                  Въпреки че все още няма решение относно разпоредбите на МЗП, които могат да бъдат изменени, има вероятност тези изменения да окажат въздействие върху правната уредба на ЕС относно трансграничните заплахи за здравето, както е посочено в Решение 1082/2013.

                  Предвид гореизложеното и вероятното въздействие на съществуващото законодателство на Съюза в различни области на действие на Съюза, от съществено значение е да се гарантира участието на Съюза в бъдещите преговори и произтичащото от тях международно споразумение.

               •Пропорционалност

                  Укрепването на здравните системи и на международната подготовка и реакция при бъдещи пандемии е основен приоритет за ЕС и несъмнено е в интерес на Съюза.

                  Необходимо е решение на Съвета за разрешаване на започването на преговори от страна на Съюза по международно споразумение относно готовността и реакцията при пандемия, както и по допълнителните изменения на МЗП, ако бъде взето решение за това.

                  Настоящето предложение за препоръка не надхвърля необходимото за постигането на поставените цели в съответствие с член 5, параграф 4 от Договора за Европейския съюз.

               •Избор на инструмент

                  Изборът на инструмента е посочен в член 218, параграфи 3 и член 218, параграф 4 от ДФЕС.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Последващи оценки/проверки за пригодност на действащото законодателство

                  не е приложимо

               •Консултации със заинтересованите страни

                  не е приложимо

               •Събиране и използване на експертни становища

                  не е приложимо

               •Оценка на въздействието

                  не е приложимо

               •Пригодност и опростяване на законодателството

                  не е приложимо

               •Основни права

                  Съгласно член 35 от Хартата на основните права на Европейския съюз при определянето и осъществяването на всички политики и действия на Съюза се осигурява висока степен на закрила на човешкото здраве.

                  С предложената препоръка се иска разрешение за започване на преговори с оглед на укрепването на здравните системи и международната готовност и реакция при бъдещи пандемии. Това би оказало положително въздействие върху правото на висока степен на закрила на човешкото здраве, залегнало в член 35 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

                  Започването на преговори за международно споразумение относно готовността и реакцията при пандемия и възможните допълнителни изменения на МЗП не се смята, че ще имат отражение върху бюджета.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Планове за изпълнение и механизъм за мониторинг, оценка и докладване

                  Очаква се подготвителната работа и преговорите да започнат скоро след специалната сесия на Световната здравна асамблея, провеждаща се в периода от 29 ноември до 1 декември 2021 г. Може да се предвиди предварителна фаза.

               •Подробно разяснение на специалните разпоредби на препоръката

                  Комисията препоръчва следното:

               ·Съветът да разреши на Комисията да започне и води преговори за сключването на ново международно споразумение относно готовността и реакцията при пандемия, както и по допълнителните изменения на МЗП, ако бъде взето решение за това;

               ·Комисията да бъде определена за преговарящ от името на Съюза;

               ·Комисията води преговори в консултация със специалния комитет, ако такъв е определен от Съвета в съответствие с член 218, параграф 4 от ДФЕС;

               ·Съветът одобрява указанията за водене на преговорите, приложени към настоящата препоръка.

               Препоръка за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за разрешаване на започването на преговори от името на Европейския съюз за сключване на международно споразумение относно готовността и реакцията при пандемия, както и за преговори за допълнителни изменения на Международните здравни правила (2005 г.)

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 218, параграфи 3 и 4 от него,

               като взе предвид препоръката на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Специалната сесия на Световната здравна асамблея от 29 ноември—1 декември 2021 г. беше свикана с Решение WHA74(16) на Световната здравна организация (СЗО) от 31 май 2021 г., за да се разгледат ползите от разработването на конвенция, споразумение или друг международен инструмент на СЗО относно готовността и реакцията при пандемия с оглед на установяването на междуправителствен процес за изготвяне и договаряне на такава конвенция, споразумение или друг международен инструмент относно готовността и реакцията при пандемия,

               (2)Съюзът следва да участва в преговорите по такава конвенция, споразумение или друг международен инструмент, както и по допълнителни изменения на Международните здравни правила (2005 г.) (МЗП),

               (3)Преговорите ще се проведат в контекста на работата на СЗО,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Комисията се оправомощава да договаря от името на Съюза международно споразумение относно готовността и реакцията при пандемия, както и допълнителните изменения на МЗП в рамките на решенията, взети по време на специалната сесия на Световната здравна асамблея от 29 ноември до 1 декември 2021 г.

               Член 2

               Указанията за водене на преговорите се съдържат в приложението.

               Член 3

               Преговорите се водят в консултация с [Съветът да впише наименованието на специалния комитет].

               Член 4

               Адресат на настоящото решение е Комисията.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        По-специално Независимата група за готовност и реакция при пандемия, Комитетът за преглед на функционирането на Международните здравни правила (2005 г.) по време на ответните действия във връзка с COVID-19 и Независимият надзорен и консултативен комитет по Програмата на СЗО за извънредни здравни ситуации.

                     (2)

                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12276-2020-INIT/bg/pdf
                  .

                     (3)

                  Изявление на членовете на Европейския съвет, 25—26 февруари 2021 г. - Съвет (europa.eu)
                  .

                     (4)

                  https://www.who.int/news-room/commentaries/detail/op-ed---covid-19-shows-why-united-action-is-needed-for-more-robust-international-health-architecture
                  . Мнението беше подписано от държавните/правителствените ръководители на: Фиджи, Тайланд, Португалия, Италия, Румъния, Обединеното кралство, Руанда, Кения, Франция, Германия, Гърция, Република Корея, Чили, Коста Рика, Албания, Южна Африка, Тринидад и Тобаго, Нидерландия, Тунис, Сенегал, Испания, Норвегия, Сърбия, Индонезия и Украйна.

                     (5)

                        ОВ L 238, 6.7.2021 г., стр. 79.

                     (6)

                     Заключения на Европейския съвет, 24—25 юни 2021  г. - Съвет (europa.eu)

                  .

                     (7)

                        https://global-health-summit.europa.eu/rome-declaration_bg.

                     (8)

                  Доклад на работната група на държавите членки относно укрепването на готовността и реакцията на СЗО при извънредни здравни ситуации пред специалната сесия на Световната здравна асамблея

                     (9)

                        Решение № 1082/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 г. за сериозните трансгранични заплахи за здравето и за отмяна на Решение № 2119/98/ЕО (ОВ L 293, 5.11.2013 г., стр. 1).

                     (10)

                        COM/2020/245 final, 17.6.2020 г.

                     (11)

                        COM/2020/727 final, COM/2020/726 final, COM/2020/725 final, 11 ноември 2020 г.

                     (12)

                        COM/2020/761 final, 25.11.2020 г.

                     (13)

                        COM/2021/355 final/2, 6.5.2021 г.

                     (14)

                        ОВ C 393I, 29.9.2021 г., стр. 3—8.

                     (15)

                        Регламент (ЕС) 2021/522 на Европейския парламент и на Съвета от 24 март 2021 г. за създаване на програма за действията на Съюза в областта на здравето (програма „ЕС в подкрепа на здравето“) за периода 2021—2027 г. и за отмяна на Регламент (ЕС) № 282/2014 ( ОВ L 107, 26.3.2021 г., стр. 1—29).

                     (16)

                        Регламент (ЕС) 2021/947 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юни 2021 г. за създаване на Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество – Глобална Европа, за изменение и отмяна на Решение № 466/2014/EС на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕС) 2017/1601 на Европейския парламент и на Съвета и на Регламент (ЕО, Евратом) № 480/2009 на Съвета (ОВ L 209, 14.6.2021 г., стр. 1—78).

                     (17)

                        Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно Механизъм за гражданска защита на Съюза (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 924).

                     (18)

                        https://www.who.int/initiatives/act-accelerator.

                     (19)

                        Европейски консенсус относно хуманитарната помощ (2008/C 25/01) и Регламент (ЕО) № 1257/96 на Съвета относно хуманитарната помощ, ОВ L 163, 2.7.1996 г., стр. 1—6.

                     (20)

                        Съобщение за медиите от 21 май 2021 г.,

                     „Екип Европа“ — инициатива за производство и достъп до ваксини, лекарства и здравни технологии в Африка на стойност 1 млрд. евро (europa.eu)

                  .

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 1.12.2021
            COM(2021) 766 final

            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Препоръка за Решение на Съвета
            за разрешаване на започването на преговори от името на Европейския съюз за сключване на международно споразумение относно готовността и реакцията при пандемия, както и за преговори за допълнителни изменения на Международните здравни правила (2005 г.)

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               Указания за водене на преговори за международно споразумение относно готовността и реакцията при пандемия, както и за преговори за допълнителни изменения на Международните здравни правила (2005 г.)

               В рамките на междуправителствения процес, определен в Решение SSA2/CONF./1Rev.1 на специалната сесия на Световната здравна асамблея от 29 ноември до 1 декември 2021 г., която представлява световен приобщаващ форум за водене на преговори, Комисията ще насочи усилията си към договаряне на международно споразумение относно готовността и реакцията при пандемия
                  1
                (наричано „Споразумение при пандемия“). Комисията, от името на Европейския съюз, се стреми да постигне комплексни договорни резултати, които обхващат набелязаните по-долу цели и принципи, като се основава на поуките, извлечени по време на пандемията от COVID-19, и действа с оглед на постигане на готовност за евентуални предстоящи извънредни здравни ситуации.

               Със Споразумението при пандемия, което следва да допълни Международните здравни правила (2005 г.) (наричани по-долу МЗП), ще бъдат определени материалноправни задължения, които са и правно обвързващи за страните по споразумението, предимно с цел за:

               –предотвратяване и контрол;

               –разпознаване и докладване; както и

               –подготовка за заплахи от пандемия и реакция при тях.

               Материалноправните задължения следва да бъдат определени, включително в преамбюла на Споразумението при пандемия, в контекста на редица общи цели и принципи, като например правото на здравеопазване по възможно най-високия стандарт, международна солидарност, равен достъп до мерки за противодействие на пандемията (напр. лични предпазни средства, достъп до ваксини, терапевтични средства и диагностика, медицински и социални услуги), подход „Едно здраве“, необходимостта да се обърне внимание на тесните връзки между здравето на хората, животните и околната среда, както и централното значение на многостранното сътрудничество и ролята на СЗО за глобалното управление на здравето.

               Споразумението при пандемия следва също така да съдържа разпоредби, установяващи:

               –институционална рамка;

               –правила за по-нататъшно установяване на правила;

               –механизми за мониторинг и отчетност;

               –подход, който обхваща всички нива на управление/подход, при който се мобилизира междусекторна готовност, водещи до по-мащабно активизиране на всички компетентности, ресурси и съгласуваност при предотвратяването на пандемии и реакцията при тях; както и

               –техническо съдействие и изграждане на капацитет за изпълнение.

               По-конкретно, дадено ефективно споразумение при пандемия ще изисква значителни инвестиции в подкрепа на изпълнението. Това следва да включва:

               –укрепване на способността на СЗО да подкрепя основния национален и регионален капацитет на здравната система за превенция, готовност, разпознаване и реакция при пандемия;

               –надеждна техническа помощ и изграждане на капацитет за държавите с ниски и средни доходи, насочена към:

               ·прилагане на практика на Споразумението при пандемия и свързаните с него ангажименти по МЗП;

               ·подобряване на националните и регионалните механизми за предотвратяване, разпознаване, готовност и реакция при пандемия (включително механизми за междуведомствена и междусекторна координация); както и

               ·подобряване на способностите на здравните системи по отношение на готовността и реакцията при пандемия, включително чрез увеличаване на способностите на работната сила в областта на здравеопазването и социалните грижи с цел предотвратяване, разпознаване и реакция при извънредни здравни ситуации с опасност за разгръщане до пандемия, както и чрез разработване и въвеждане на цифрови инструменти в областта на здравеопазването и социалните грижи.

               Споразумението при пандемия следва да има за цел определянето на материалноправните разпоредби и ангажименти, особено в посочените по-горе ключови области, като същевременно очертава пътя за бъдещите преговори, включително чрез допълнителни протоколи. Правно обвързващите разпоредби могат да бъдат допълнени от незадължителни разпоредби (като насоки, стандарти и декларации).

               На всички държави — членки на ООН, и на регионалните (икономически) организации за интеграция следва да бъде разрешено да станат страни по Споразумението при пандемия или по някой от протоколите към него. Следва също така да бъдат определени специални договорености за сътрудничество със съответните международни организации и заинтересовани страни от неправителствения сектор.

               Предвид спешния характер на предмета на Споразумението при пандемия следва да се предвиди възможността за неговото условно прилагане преди ратифицирането му, така че разпоредбите на Споразумението при пандемия да започнат да се прилагат възможно най-скоро.

               Следва да бъде предвиден и преходен период за изпълнение от държавите с ниски и средни доходи и свързаната с това подкрепа за изпълнението.

               Целите на дейностите по готовност и реакция при пандемия, заложени със Споразумението при пандемия, може да наложат допълнителни изменения на МЗП. Тези изменения следва да имат за цел изясняване и укрепване на съществуващите разпоредби на МЗП и повишаване на тяхното прилагане на практика, като същевременно се гарантира взаимно допълване и съвместимост между тези изменения и разпоредбите на Споразумението при пандемия.

               Комисията ще представлява Съюза в междуправителствения преговарящ орган, отговарящ за работата по Споразумението при пандемия, както е посочено в Решение SSA2/CONF./1Rev.1 на СЗО, и във всеки подготвителен или относим орган, както и в контекста на дейността на работната група по укрепване на готовността и реакцията на СЗО при извънредни здравни ситуации, свързана с разработването на допълнителни изменения на МЗП за укрепване на МЗП, и в последвалите ги преговори.

               Комисията следва да се стреми да гарантира, че Споразумението при пандемия и всички възможни допълнителни изменения на МЗП са в съответствие с относимото законодателство и политики на Съюза, както и с ангажиментите на Съюза по други относими многостранни споразумения.

               Комисията следва да води преговори съгласно относимото действащо законодателство на Съюза.

                     (1)

                        Така се означава споразумение по смисъла на член 2, параграф 1, буква а) от Виенската конвенция за правото на договорите и не засяга наименованието на споразумението, което подписващите го страни ще изберат като окончателен вариант, например конвенция, договор или споразумение.


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 23.8.2017
            COM(2017) 448 final

            Препоръка за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за разрешаване на започването на преговори за сключването на Протокол към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване относно специфични въпроси, свързани със селскостопанското, строителното и минното оборудване (Протокол за ССМ)

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

                  Под егидата на UNIDROIT (Международния институт за унифициране на частното право) — междуправителствена организация, към която принадлежат всички държави членки — през ноември 2001 г. на дипломатическа конференция в Кейптаун, Южна Африка, бяха приети Конвенция за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване („Конвенцията от Кейптаун“) и Протокол относно специфични въпроси, свързани с оборудването за въздухоплавателни средства.

                  Системата от Кейптаун притежава гъвкава структура: тя се състои от рамкова конвенция, в която са заложени правните разпоредби, приложими към всички категории подвижно оборудване, допълнена от специфични протоколи, които съдържат специални разпоредби, свързани с конкретни видове оборудване.

                  Конвенцията определя единни правила относно учредяването и правните последици на международните гаранции (договор за учредяване на обезпечение, договор за продажба с уговорка за изкупуване или договор за лизинг) по отношение на някои категории подвижно оборудване, посочени в протоколите, които се отнасят към следните категории: оборудване за въздухоплавателни средства (планери, авиационни двигатели и вертолети), железопътни подвижни състави и космически активи.

                  Тези протоколи могат да изменят Конвенцията, когато особените характеристики на съответния сектор го изискват. Съответно протоколът има предимство пред Конвенцията, що се отнася до всяка отделна категория подвижно оборудване. Задълженията на държавите по Конвенцията се различават в зависимост от протокола, към който се присъединяват. Конвенцията се прилага по отношение на дадена категория подвижно оборудване само след като съответният протокол е влязъл в сила и само между страните по този протокол. Конвенцията и протоколът обаче се разглеждат и тълкуват заедно като един-единствен акт.

                  Категориите минно дело, селско стопанство и строителство са области на търговска дейност с всеобщо значение, особено в развиващите се страни. Ето защо от 2006 г. насам изготвянето на Протокол към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване относно специфични въпроси, свързани със селскостопанското, строителното и минното оборудване (наричан по-долу „Протокола за ССМ“) бе включено в работната програма на UNIDROIT. Причините, поради които UNIDROIT предложи селскостопанското, строителното и минното оборудване за четвърти протокол, са две. На първо място, това би позволило на предприятията в областта на селското стопанство, строителството и минното дело да бъдат в състояние да придобият оборудване, което иначе не биха могли да направят, и така да могат да оптимизират своята дейност. На второ място, това би позволило на производителите на оборудване да осъществяват износ към пазари, които без наличието на такъв протокол биха останали затворени за тях.

                  След подготвителна работа, включително няколко заседания на проучвателната група и консултации с частния сектор на промишлеността, на своята 95-а сесия (18—20 май 2016 г.) Управителният съвет на UNIDROIT счете проекта на текста, представен от проучвателната група, за достатъчно разработен, за да позволи свикването на Комитет на правителствените експерти. Първото заседание на Комитета на правителствените експерти се проведе в Рим от 20-и до 24-ти март 2017 г.

                  Комисията, представляваща Европейския съюз, който има статут на наблюдател в UNIDROIT, участва в заседанието въз основа на координираната позиция, приета от Работната група на Съвета по гражданскоправни въпроси (Общи въпроси) и изложена в документ 7083/17 на Съвета EU RESTRICTED.

                  Второто, и навярно последно, заседание на Комитета на правителствените експерти ще се проведе в Рим от 2-ри до 6-и октомври 2017 г. Дипломатическата конференция за приемането на Протокола за ССМ следва да бъде проведена през втората половина на 2018 г. Ето защо е желателно потвърждаването на координираната позиция, приета от Работната група на Съвета, чрез официални указания за водене на преговори, които разрешават на Комисията да представлява интересите на ЕС също и на бъдещата дипломатическа конференция.

               •Съгласуваност с действащите разпоредби в тази област на политиката

                  ЕС вече предприе действия по отношение на Конвенцията от Кейптаун, като се присъедини към Конвенцията и нейния Протокол за оборудването за въздухоплавателни средства през 2009 г.
                     1
                   и като подписа Протокола за железопътния подвижен състав през 2009 г.
                     2
                   и го утвърди през 2014 г.
                     3

                  Също така по отношение на Протокола за космическите активи, въз основа на указанията за водене на преговори, приети от Съвета на 10 февруари 2004 г.
                     4
                  , Комисията, представляваща Европейския съюз, проследи отблизо заседанията на петте сесии на Комитета на правителствените експерти на UNIDROIT относно приемането на проект на Протокол към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване относно специфични въпроси за космическите активи и взе участие в дипломатическата конференция през 2012 г., на която Протоколът за космическите активи бе приет.

               •Съгласуваност с другите политики на Съюза

                  Препоръката за указания за водене на преговори е съгласувана с общата политика на ЕС да предприема действия, за да гарантира, че изключителната външна компетентност на ЕС се зачита в международен мащаб, като се присъединява към международни конвенции, включващи разпоредби, които попадат в изключителната външна компетентност на ЕС, когато това е разрешено поради наличието на клауза за регионална организация за икономическа интеграция, която позволява (както в настоящия случай) регионални организации за икономическа интеграция да подписват или да ратифицират международни инструменти, или като разрешава на държави — членки на ЕС, да направят това от името на Съюза.

                  Тъй като постиженията на правото във връзка със съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси са добре разработени, това доведе до съответно разширяване на изключителната компетентност на ЕС в международната област. В някои случаи изключителната компетентност обхваща целия инструмент (напр. Хагската конвенция от 30 юни 2005 г. за споразуменията относно избора на съд и Хагската конвенция от 23 ноември 2007 г. за международното събиране на издръжка на деца и на други членове на семейството), в други случаи изключителната компетентност на ЕС е ограничена до някои разпоредби на инструмента и това води, доколкото ЕС не реши да упражни също споделена компетентност, до „смесени споразумения“.

                  Конвенцията от Кейптаун и нейните протоколи са „смесени споразумения“: някои въпроси попадат в изключителната компетентност на ЕС, докато други са от компетентността на държавите членки, доколкото ЕС не е решил да упражни също споделена компетентност по отношение на тази конвенция и нейните протоколи. Въз основа на общите правила, уреждащи изключителната компетентност на ЕС, държавите членки могат да действат по въпросите от изключителна компетентност единствено ако са упълномощени от ЕС и поради това могат да подписват/ратифицират протоколите единствено след подписването/ратифицирането — присъединяването — утвърждаването от страна на ЕС.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

                  Препоръката за Решение на Съвета относно указанията за водене на преговори се основава на член 81 и член 218, параграфи 3 и 4 от ДФЕС, като се има предвид, че Протоколът за ССМ е международен инструмент. Съдебното сътрудничество по гражданскоправни и търговски въпроси се урежда от член 81 от ДФЕС, който по тази причина е правното основание за компетентността на ЕС в тази област.

                  В съответствие с член 3, параграф 2 от ДФЕС и съдебната практика на Съда на Европейския съюз, и по-специално Становище 1/03 от 7 февруари 2006 г. относно компетентността на Общността да сключи новата Конвенция от Лугано относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, както и Становище 1/13 от 14 октомври 2014 г. относно изключителната компетентност на Съюза, свързана с приемането на присъединяването на трета държава към Конвенцията за гражданските аспекти на международното отвличане на деца, преговорите по някои разпоредби от проекта на UNIDROIT на Протокол за ССМ и неговото сключване попадат в изключителната външна компетентност на ЕС, тъй като те могат да засегнат общите правила или да променят техния обхват.

                  Въпросът е пространно разгледан в предишните препоръки на Съвета във връзка с указанията за водене на преговори, приети по отношение на Конвенцията от Кейптаун и нейните три протокола, и поради това не е необходимо по-нататъшно задълбочаване по темата. Независимо от това по-долу е предоставено подробно обяснение на разпоредбите от изключителна компетентност на ЕС.

               •Субсидиарност (за неизключителна компетентност)

                  Не се прилага.

               •Пропорционалност

                  Препоръчаните указания за водене на преговори са подобни на приетите за предишните три протокола и не надхвърлят целта да се гарантира, че се зачита изключителната външна компетентност на ЕС по отношение на някои разпоредби на Протокола за ССМ и че се разрешава на държавите членки да прилагат правото на ЕС помежду си.

                  Освен това участието на ЕС в изготвянето на Протокола за ССМ въз основа на настоящите указания за водене на преговори не засяга въпроса дали ЕС би се присъединил към бъдещия инструмент. Всъщност ЕС има пълна свобода на преценка дали да вземе такова решение в бъдеще, какъвто е и случаят с Протокола за космическите активи, по отношение на който ЕС все още не е взел решение за неговото подписване или ратифициране.

               •Избор на инструмент

                  Не се прилага.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Консултации със заинтересованите страни

                  От момента на свикването от UNIDROIT на първото заседание на правителствените експерти през септември 2016 г. държавите членки бяха редовно информирани и с тях бяха провеждани редовни консултации в рамките на Работната група на Съвета по гражданскоправни въпроси (Общи въпроси) относно координираната линия, която да бъде възприета по отношение на позицията на ЕС. Координираната позиция на ЕС за първото заседание на правителствените експерти може да бъде намерена в посочения документ 7083/17 на Съвета EU RESTRICTED. Освен това делегатите на държавите членки бяха информирани на място в Рим по време на специалното координационно заседание на ЕС. Комисията докладва относно резултатите от първото заседание на Работната група на Съвета по гражданскоправни въпроси (Общи въпроси) на 29 май 2017 г.

                  •
                        Събиране и използване на експертни становища

                  Комисията разчиташе на опита, придобит по време на изготвянето на указанията за водене на преговори във връзка с преговорите по Конвенцията от Кейптаун и нейните протоколи. Все пак може да бъде споменато, че в контекста на подготвителната работа, извършена преди първото заседание на правителствените експерти през март 2017 г., Германия и САЩ проведоха консултации с частния сектор на промишлеността (2010—2012 г.), която изрази най-общо интерес и подкрепа за Протокола за ССМ.

                  През 2014 г. на своята 93-та сесия Управителният съвет на UNIDROIT прие да бъде свикана проучвателна група, на която да бъде възложено изготвянето на първия проект на Протокола за ССМ преди неговата 95-а сесия. Проучвателната група група е съставена от различни международни експерти в областта на правото на обезпечените сделки и от 2014 г. досега е заседавала четири пъти. Преди първото заседание на правителствените експерти UNIDROIT покани държавите, които членуват в него, и държавите, които са страна по Конвенцията от Кейптаун, да вземат участие на 2 декември 2016 г. в полудневен симпозиум за обсъждане на ключовите аспекти на проекта.

               •Оценка на въздействието

               Настоящата препоръка не е подкрепена от оценка на въздействието, какъвто бе случаят с трите предходни препоръки за указания за водене на преговори, приети от Съвета по отношение на Конвенцията от Кейптаун и нейните протоколи за оборудването за въздухоплавателни средства, за железопътния подвижен състав и за космическите активи. На този етап единственото нещо, което трябва да реши Съветът, е дали ЕС да участва в последните етапи на преговорите, като това не засяга въпроса дали ЕС ще подпише или ще сключи протокола.

               Няколкото разпоредби от изключителна компетентност на ЕС, посочени по-долу, не са спорни, тъй като това са същите разпоредби на международното частно право, включени в Конвенцията и нейните три предишни протокола, за които се смята, че засягат постиженията на правото на ЕС (временни мерки, разпоредби за несъстоятелността, разпоредби за избора на приложимо право). Що се отнася до предходните инструменти, тези разпоредби са клаузи за участие, което означава, че ЕС (в случай че на по-късен етап бъде решено протоколът да бъде ратифициран) може да избере да не прилага тези разпоредби с цел запазване на прилагането на постиженията на правото на ЕС сред държавите — членки на ЕС. Това бе изборът, направен при присъединяването към Конвенцията от Кейптаун и нейния Протокол за оборудването за въздухоплавателни средства и при утвърждаването на Протокола за железопътния подвижен състав. Както бе посочено по-горе, все още не са предприети никакви действия във връзка с подписването/ратифицирането на Протокола за космическите активи.

               Изключителната компетентност на ЕС се ограничава до разпоредби на международното частно право, а материалните разпоредби на Протокола са от компетентността на държавите членки, доколкото ЕС няма да упражни споделена компетентност в това отношение. Ето защо оценка на въздействието относно разпоредбите от изключителна компетентност на ЕС не би имала смисъл, тъй като ЕС няма възможност за избор.

               При все това, както бе посочено в предишната подточка, бяха проведени интензивни консултации/предварителни проучвания в контекста на UNIDROIT, преди работата по проекта на Протокола да бъде сметната за достатъчно напреднала, за да бъде свикано първото заседание на правителствените експерти.

               Тази работа включваше също становище, изготвено от ръководителя на научните изследвания в Центъра за икономически анализ на правото (Center for the Economic Analysis of Law (CEAL) относно потенциалните икономически ползи от Протокола за ССМ, представено на Управителният съвет на 92-та сесия през 2013 г. В изследването на CEAL бе отбелязано, че Протоколът за ССМ би могъл да улесни използването на ССМ оборудване на стойност 2 трилиона щатски долара и би увеличил продажбите на ССМ оборудване със 600 милиарда щатски долара в рамките на пет до седем години
                  5
               .

               •Основни права

                  Не се прилага.

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

                  Не се прилага.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Планове за изпълнение и механизъм за наблюдение, оценка и докладване

                  В съответствие с обичайната практика Комисията ще информира редовно държавите членки в рамките на Работната група на Съвета по гражданскоправни въпроси (Общи въпроси) относно напредъка на преговорите.

               •Подробно обяснение на конкретните разпоредби на препоръката

                  Указанията за водене на преговори, препоръчвани на Съвета, са еднакви с координираната позиция, приета преди първото заседание на правителствените експерти. Те са на практика еднакви с приетите за другите протоколи, като се вземе предвид фактът, че текстът на Протокола за ССМ вече е уточнен и не би трябвало да бъде подложен на значителни изменения по време на следващото заседание. Във всеки случай не се очакват изменения във връзка с разпоредбите от изключителна компетентност на ЕС или разпоредбите от общ интерес за ЕС (клауза за регионална организация за икономическа интеграция, декларации).

                  I. Разпоредбите от изключителна компетентност на ЕС

                  а) Временни мерки и несъстоятелност

                  Въпросите от изключителна компетентност на ЕС не са спорни. Те са твърде подобни, ако не и еднакви, на съответните разпоредби на протоколите за оборудването за въздухоплавателни средства, за железопътния подвижен състав и за космическите активи.

                  В указанията за водене на преговори във връзка с предишните протоколи разпоредбите относно компетентността, признаването, изпълнението, временните и охранителните мерки бяха взети конкретно предвид, доколкото те биха могли да засегнат прилагането на Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела.

                  Освен това по отношение на разпоредбите относно средствата за защита на правата при несъстоятелност и относно помощта в случай на несъстоятелност в указанията за водене на преговори бе посочено, че следва да бъде гарантирано тяхното съответствие с Регламент (ЕО) № 1346/2000 относно производството по несъстоятелност.

                  Също така, посредством клауза за регионална организация за икономическа интеграция, бе включено указание за водене на преговори относно присъединяването на Европейската общност (сега Европейски съюз).

                  Комисията смята, че настоящият проект на Протокол за ССМ напълно зачита постиженията на правото на ЕС, що се отнася до временните мерки (член IX от проекта на Протокола — Изменение на разпоредбите относно охранителните мерки до произнасяне на окончателно решение) и разпоредбите относно несъстоятелността (член X — Средства за защита на правата при несъстоятелност и член XI — Помощ в случай на несъстоятелност).

                  Член 55 от Конвенцията от Кейптаун се отнася до декларацията относно охранителните мерки до произнасяне на окончателно решение (възможността да не се прилагат член 13 (Охранителни мерки до произнасяне на окончателно решение) и член 43 (Компетентност по член 13, параграф 1). И двете разпоредби наистина биха могли да засегнат прилагането на член 31 (Временни, включително охранителни мерки) от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г. (Регламент „Брюксел I“).

                  На дипломатическата конференция през ноември 2001 г. относно Конвенцията от Кейптаун Европейската общност, с цел запазване на прилагането на член 31 от Регламент „Брюксел I“, успя да договори, че пълното или частичното прилагане на член 13 и член 43 от Конвенцията зависи от съответна декларация.

                  При присъединяването си към Конвенцията от Кейптаун Европейската общност действително направи декларация, в която бе заявено, че „когато длъжник има местоживеене на територията на държава — членка на Общността, държавите членки, обвързани от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, ще прилагат членове 13 и 43 от Конвенцията от Кейптаун за въвеждане на временни охранителни мерки само при спазване на член 31 от Регламент (ЕО) № 44/2001, съгласно тълкуването му от Съда на Европейските общности в рамките на член 24 от Брюкселската Конвенция от 27 септември 1968 г. относно подведомствеността и изпълнението на съдебните решения в областта на гражданското и търговското право“.

                  В указанията за водене на преговори във връзка с протоколите за оборудването за въздухоплавателни средства, за железопътния подвижен състав и за космическите активи бе изрично споменато, че член 55 от Конвенцията от Кейптаун следва да продължи да бъде прилаган също по отношение на протоколите.

                  Член IX от проекта на Протокол за ССМ „Изменение на разпоредбите относно охранителните мерки до произнасяне на окончателно решение“ предвижда тази възможност и е на практика еднакъв с еквивалентните членове от протоколите за оборудването за въздухоплавателни средства, за железопътния подвижен състав и за космическите активи (съответно членове X, VIII и XX).

                  Трябва да бъде отбелязано, че след преработката на Регламент „Брюксел I“
                     6
                   член 31 стана член 35, но техният текст е еднакъв.

                  По отношение на несъстоятелността в указанията за водене на преговори във връзка с приетите протоколи се изискваше съответните разпоредби да бъдат факултативни, тъй като те засягаха прилагането на Регламент (ЕО) № 1346/2000 относно производството по несъстоятелност.

                  Член X от проекта на Протокол за ССМ (Средства за защита на правата при несъстоятелност) предвижда действително възможността за клауза за участие и е на практика еднакъв с еквивалентните членове от Протокола за оборудването за въздухоплавателни средства (член XI), Протокола за железопътния подвижен състав (член IX) и Протокола за космическите активи (член XXI). Също така член XI от проекта на Протокол за ССМ е клауза за участие и е на практика еднакъв с еквивалентните членове от Протокола за оборудването за въздухоплавателни средства (член XII), Протокола за железопътния подвижен състав (член IX) и Протокола за космическите активи (член XXII).

                  Също и в този случай неотдавнашната преработка на Регламента за несъстоятелността
                     7
                   не промени факта, че правото на ЕС се засяга от прилагането на разпоредбите относно несъстоятелността на Протокола за ССМ.

                  б) Избор на приложимо право

                  Член VI от настоящата версия на проекта на Протокол за ССМ съдържа разпоредби относно избора на приложимо право от страните,  което да урежда изцяло или отчасти договорните им права и задължения.

                  Към момента на приемане на предишните указания за водене на преговори по въпросите относно приложимото право към договорни задължения не бе в сила никакво законодателство на ЕС, поради което Съветът не предостави на Комисията никакво специално указание по този въпрос.

                  Междувременно на 17 юни 2008 г. бе приет Регламент (ЕО) № 593/2008 относно приложимото право към договорни задължения (известен като „Рим I“), който влезе в сила на 17 декември 2009 г.
                     8

                  Възможността за широк избор на приложимо право, предвидена в член VI, параграф 2, е несъвместима със системата, установена от Регламент (ЕО) № 593/2008, поради което посоченият член следва да не се прилага от държавите — членки на ЕС.

                  Това е и решението, избрано от ЕС и за другите протоколи.

                  Решението на Съвета от 6 април 2009 г. относно присъединяването на Европейската общност към Конвенцията от Кейптаун и към Протокола към нея относно специфични въпроси, свързани с оборудването за въздухоплавателни средства, съдържа конкретно позоваване на изключителната компетентност на Общността по някои въпроси, уредени от Протокола за оборудването за въздухоплавателни средства, и по-специално позоваване на Регламент „Рим I“. Поради това по отношение на члена от Протокола за оборудването за въздухоплавателни средства относно избора на приложимото право беше направена конкретна декларация от Общността.

                  По същия начин във връзка с Протокола за железопътния подвижен състав въпросът за избора на приложимото право бе конкретно разгледан в декларацията съгласно член XXII, параграф 2 относно компетентността на Европейската общност по въпроси, уредени от Протокола за железопътния подвижен състав. В точка 5 от декларацията се посочва, че държавите — членки на Европейската общност, са прехвърлили компетентността си на Общността по въпроси, които засягат (inter alia) Регламент „Рим I“.

                  В замяна на това член VIII от Протокола за космическите активи е клауза за неучастие, което означава, че тя се прилага освен ако не е изрично изключена в декларация, направена от държава, която е страна по протокола. По тази причина при евентуалното подписване/ратифициране/утвърждаване на Протокола за космическите активи ЕС ще трябва да направи съответната декларация.

                  Настоящата версия на член VI от проекта на Протокол за ССМ е клауза за участие и това следва да бъде запазено в окончателния текст.

                  II. Заключителни разпоредби от интерес за ЕС

                  В заключителните разпоредби на проекта (член XXII — Регионална организация за икономическа интеграция) се съдържа клауза за регионална организация за икономическа интеграция, която е на практика еднаква с разпоредбите на член 48 от Конвенцията от Кейптаун, член XXVII от Протокола за оборудването за въздухоплавателни средства, член XXII от Протокола за железопътния подвижен състав и член XXXVII от Протокола за космическите активи.

                  Въпросният член позволява на дадена регионална организация за икономическа интеграция, която е съставена от суверенни държави и е компетентна по някои въпроси в приложното поле на Протокола (т.е. Европейския съюз), да подпише, приеме, утвърди или да се присъедини към Протокола все едно, че е страна по него.

                  ЕС следва също така да обърне внимание на включването на възможности за клауза за участие от интерес за ЕС в заключителни разпоредби на проекта (член XXVI — Декларации относно някои разпоредби). Разпоредбите в този член са формулирани подобно на съответните разпоредби на протоколите за оборудването за въздухоплавателни средства, за железопътния подвижен състав и за космическите активи.

                  В заключение настоящите формулировки на разпоредбите на проекта на Протокол за ССМ от изключителна компетентност на ЕС или от интерес за ЕС не представляват повод за тревога. Поради това Комисията предлага, в съответствие с координираната позиция, приета на първото заседание на правителствените експерти през март 2017 г., тези разпоредби да бъдат запазени такива, каквито са понастоящем.

               Препоръка за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за разрешаване на започването на преговори за сключването на Протокол към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване относно специфични въпроси, свързани със селскостопанското, строителното и минното оборудване (Протокол за ССМ)

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 218, параграфи 3 и 4 от него,

               като взе предвид препоръката на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)
                     Европейската общност се присъедини към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване и към Протокола към нея относно специфични въпроси, свързани с оборудването за въздухоплавателни средства, на 29.4.2009 г.

               (2)
                     Европейската общност подписа Протокола към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване по специфични въпроси за железопътния подвижен състав на 10.12.2009 г.

               (3)
                     Европейската общност утвърди Протокола към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване по специфични въпроси за железопътния подвижен състав на 18.12.2014 г.

               (4)
                     В контекста на Международния институт за унифициране на частното право (UNIDROIT) тече подготвителна работа по Протокол към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване относно специфични въпроси, свързани със селскостопанското, строителното и минното оборудване (Протокол за ССМ).

               (5)
                     Европейският съюз разполага с изключителна компетентност по някои въпроси, които са уредени от проекта на Протокол за ССМ.

               (6)
                     Европейският съюз следва да участва в преговорите по този инструмент във връзка с въпросите, които попадат в изключителната компетентност на Европейския съюз,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Комисията се упълномощава да води преговори, от името на Съюза, във връзка с въпросите, които попадат в изключителната компетентност на Европейския съюз, за Протокол към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване относно специфични въпроси, свързани със селскостопанското, строителното и минното оборудване (Протокол за ССМ).

               Член 2

               Указанията за водене на преговорите се съдържат в приложението.

               Член 3

               Преговорите се водят в консултация със специалния комитет, създаден съгласно член 218, параграф 4 от Договора.

               Член 4

               Адресат на настоящото решение е Комисията.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        2009/370/ЕО: Решение на Съвета от 6 април 2009 г. относно присъединяването на Европейската общност към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване и към Протокола към нея относно специфични въпроси, свързани с оборудването за въздухоплавателни средства, приети съвместно на 16 ноември 2001 г. в Кейптаун (ОВ L 121, 15.5.2009 г., стр. 3—7).

                     (2)

                        2009/940/ЕО: Решение на Съвета от 30 ноември 2009 г. за подписването от Европейската общност на Протокола към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване по специфични въпроси за железопътния подвижен състав, приет в Люксембург на 23 февруари 2007 г. (ОВ L 331, 16.12.2009 г., стр. 1—16).

                     (3)

                        2014/888/ЕС: Решение на Съвета от 4 декември 2014 г. относно утвърждаването от името на Европейския съюз на Протокола към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване по специфични въпроси за железопътния подвижен състав, приет в Люксембург на 23 февруари 2007 г. (ОВ L 353, 10.12.2014 г., стр. 9—12).

                     (4)

                        5609/04 JUSTCIV 9 TRANS 35 OC 46 RESTREINT UE

                     (5)

                        За допълнителна информация относно подготвителната работа във връзка с изготвянето на Протокола за ССМ вж.:
                  http://www.unidroit.org/work-in-progress-studies/current-studies/mac-protocol

                     (6)

                        Регламент (ЕО) № 1215/2012 относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 20.12.2012 г., стр. 1—32).

                     (7)

                        Регламент (ЕС) 2015/848 относно производството по несъстоятелност (ОВ L 141, 5.6.2015 г., стp. 19—72).

                     (8)

                        Регламент (ЕО) № 593/2008 относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (ОВ L 177, 4.7.2008 г., стp. 6—16).

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 23.8.2017
            COM(2017) 448 final

            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Препоръката за Решение на Съвета
            за разрешаване на започването на преговори за сключването на Протокол към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване относно специфични въпроси, свързани със селскостопанското, строителното и минното оборудване (Протокол за ССМ)

               ПРИЛОЖЕНИЕ […]

               Указания за преговорите за Протокол към Конвенцията за международните гаранции по отношение на подвижното оборудване относно специфични въпроси, свързани със селскостопанското, строителното и минното оборудване (Протокол за ССМ)

               1. Комисията следва да гарантира неотклонно до приключването на преговорите, че Протоколът за ССМ е съвместим с разпоредбите на законодателството на Европейския съюз относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения. Ако това не бъде направено, Комисията следва да гарантира, че Протоколът за ССМ включва една или няколко клаузи, които дават възможност на държавите членки да предпочетат да прилагат в отношенията помежду си Регламент (ЕС) № 1215/2012 вместо Конвенцията от Кейптаун и нейния Протокол за ССМ.

               Трябва да се гарантира, че член 55 от Конвенцията от Кейптаун се прилага по отношение на Протокола така, както се прилага по отношение на подвижното оборудване относно специфични въпроси, свързани със селскостопанското, строителното и минното оборудване.

               За тази цел трябва да се гарантира, че настоящата разпоредба на член IX от проекта на Протокол за ССМ „Изменение на разпоредбите относно охранителните мерки до произнасяне на окончателно решение“ се запазва в Протокола, така че посоченият член да бъде факултативен и да се прилага единствено при условие на декларация, направена от държава, която е страна по Протокола.

               2. Трябва да бъде гарантирана съвместимостта на членовете от Протокола относно производството по несъстоятелност с Регламент (ЕС) 2015/848.

               За тази цел трябва да се гарантира, че настоящите разпоредби на член X (Средства за защита на правата при несъстоятелност) и член XI  (Помощ в случай на несъстоятелност) от проекта на Протокол за ССМ се запазват в Протокола, така че посочените членове да бъде факултативни и да се прилагат единствено при условие на декларация, направена от държава, която е страна по Протокола.

               3. За тази цел трябва да се гарантира, че настоящата разпоредба на член VI от проекта на Протокол за ССМ (Избор на приложимо право) се запазва в Протокола, така че посоченият член да бъде факултативен и да се прилага единствено при условие на декларация, направена от държава, която е страна по Протокола.

               4. Трябва да се гарантира, че настоящата разпоредба на член XXII (Регионална организация за икономическа интеграция) се запазва в Протокола, така че регионална организация за икономическа интеграция, която е съставена от суверенни държави и е компетентна по някои въпроси в приложното поле на Протокола, да може подпише, приеме, утвърди или да се присъедини към Протокола все едно, че е страна по него.