				|

		52014DC0423

			Препоръка за ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА относно националната програма за реформи на Португалия за 2014 г. и за представяне на становище на Съвета относно програмата за стабилност на Португалия за 2014 г. /* COM/2014/0423 final - 2014/ () */

Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
националната
програма за
реформи на
Португалия
за 2014 г.
и за
представяне
на становище
на Съвета относно
програмата
за
стабилност
на Португалия
за 2014 г.
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз, и
по-специално
член 121,
параграф 2 и
член 148, параграф
4 от него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета от 7
юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху състоянието
на бюджета и
на надзора и
координацията
на
икономическите
политики[1], и
по-специално
член 9,
параграф 2 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Европейската
комисия[2],
Като
взе предвид
резолюциите
на Европейския
парламент[3],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като
взе предвид
становището
на Комитета
по заетостта,
след
консултация
с
Икономическия
и финансов
комитет,
като
взе предвид
становището
на Комитета за
социална
закрила,
като
взе предвид
становището
на Комитета за
икономическа
политика,
като
има предвид,
че:
(1)
На 26 март 2010
г.
Европейският
съвет
постигна
съгласие по
предложението
на Комисията
да се започне
изпълнението
на нова
стратегия за
работни
места и
растеж —
стратегията
„Европа 2020“ — въз
основа на
засилена
координация
на икономическите
политики, при
която вниманието
ще се
съсредоточи
върху, в
които е необходимо
да се
предприемат
действия за
повишаване
на
потенциала
на Европа за
устойчив
растеж и
конкурентоспособност.
(2)
На 13 юли 2010
г. Съветът,
въз основа на
предложенията
на Комисията,
прие
препоръка
относно общите
насоки за
икономическите
политики на държавите
членки и на
Съюза (за
периода 2010—2014 г.), а на
21 октомври 2010 г.
прие решение
относно
насоките за
политиките
на държавите
членки по заетостта,
като двата
акта заедно
представляват
т.нар.
"интегрирани
насоки".
Държавите
членки бяха
приканени да
се съобразят
с
интегрираните
насоки при провеждането
на
националната
си икономическа
политика и
политика по
заетостта.
(3)
На 29 юни 2012
г. държавните
и
правителствените
ръководители
взеха
решение
относно Пакт
за растеж и
работни
места, с
който се
предоставя съгласувана
рамка за
действие на
национално
равнище, на
равнище на ЕС
и на
Еврозоната,
като се
използват
всички
възможни
лостове,
инструменти
и политики.
Те взеха
решение относно
действията,
които да
бъдат предприети
на равнище
държави
членки, като
по-конкретно
изразиха
пълната си
ангажираност
с постигането
на целите на
стратегията
„Европа 2020" и с
изпълнението
на
специфичните
за държавите
препоръки.
(4)
Португалия
бе предмет на
програма за
макроикономически
корекции до 17
май 2014 г. в
съответствие
с член 1,
параграф 2 от
Решение
№ 2011/344/ЕС,
скоето се
разпорежда, че
финансовата
помощ от
Съюза се
предоставя в
рамките на
три години.
На 19 март 2014 г.
Съветът взе
решение да
усължи
наличната
финансовата
помощ със
шест седмици,
за да се
позволи
всеобхватна
и подробна
оценка на
съответствието
с условията
на
програмата и
нормално
изплащане на
последния
транш на
заема. В
съответствие
с член 12 от
Регламент
(ЕС) № 472/2013
Португалия
бе следователно
освободена
от
наблюдението
и оценката в
рамките на
Европейския
семестър за
координация
на
икономическите
политики за
срока на
изпълнение
на програмата.
След като
напусна
програмата,
Португалия
сега следва
да бъде
изцяло
интегрира отново
в рамката на
Европейския
семестър.
(5)
На 13 ноември
2013 г. Комисията
прие
Годишния
обзор на
растежа[4], с
което
постави
началото на
Европейския
семестър за
координация
на
икономическите
политики за 2013
г. На същия
ден въз
основа на Регламент
(ЕС) № 1176/2011
Комисията
прие Доклад
за механизма
за предупреждение[5].
(6)
На 20
декември 2013 г.
Европейският
съвет одобри приоритетите,
насочени към
осигуряване
на финансова
стабилност,
бюджетна
консолидация
и действия за
стимулиране
на растежа.
Той подчерта
необходимостта
от провеждане
на
диференцирана
и благоприятстваща
растежа
фискална
консолидация,
възстановяване
на
нормалните
условия за отпускане
на заеми в
икономиката,
насърчаване
на растежа и
конкурентоспособността,
справяне с
безработицата
и социалните
последици от
кризата и
модернизиране
на публичната
администрация.
(7)
Съгласно
Регламент
(ЕС) № 472/2013,
Португалия е
освободена
от
задължението
да представи
програмата
си за
стабилност и
националната
си програма
за реформи за
срока на
програмата
за
макроикономически
корекции.
Въпреки това
Португалия
представи
актуализирана
фискална
стратегия на
30 април 2014 г., и
писмо от
португалското
правителство,
предоставящо
актуализирана
информация за
развитието
на целите на
стратегията
„Европа 2020“.
На 17 май
правителството
представи
своята текуща
програма за
реформи и нови
инициативи
за устойчив
растеж в
документ с
название „Пътя
към растеж,
средносрочна
стратегия за
реформи за
Португалия“.
(8)
Целта на
бюджетната
стратегия,
очертана в документа
за
фискалната
стратегия за
2014 г., е да се
коригира
прекомерният
дефицит до 2015 г.
по устойчив
начин и да
достигне
средносрочната
цел до 2017 г.
Стратегически
планове за
намаляване
на дефицита
по държавния
бюджет до 4.0 %
от БВП през
2014 г. и
допълнително
намаление до
2,5 % от БВП през
2015 г., в
съответствие
с целите,
определени в
рамките на
процедурата
при
прекомерен
дефицит от 21
юни 2013 г., и
отново
потвърдени
от дванадесетия
преглед на
програмата
за макроикономически
корекции. При
все това, на 30
май 2014 г.
португалският
конституционен
съд анулира
мерките за
консолидация,
за които се
счита, че ще
имат ефект
върху
бюджетните
ресултати
през 2014 г. с
около 0,35 % от
БВП, с възможни
последващи
ефекти през 2015
г. С огледа да се
постигнат
договорените
цели,
правителството
ще трябва да
представи
заместващи мерки
от
еквивалентна
величина.
Очакват се
обаче още две
решения на
Конституционния
съд, което
прави
невъзможен един
пълен
количествен
анализ на
мерките, които
следва да
бъдат
предприети. С
оглед на
ограниченото
налично
време,
правителството
може да
прибегне до
мерки, които
в по-малак
степен
благоприятстват
растежа,
по-специално
относно
приходите.
След 2015 г.,
стратегията
потвърждава
целта да се
постигне средносрочната
цел до 2017 г.,
като начин за
постигане на
структурно
подобрение
от 0,5 % от БВП
през 2016 г., и да
се постигне
структурен
дефицит от 0,5 %
през 2017 г.
Съгласно стратегията,
брутният
консолидиран
държавен
дълг ще
нарасне до
около 130 % от
БВП през 2014 г. и
постепенно
ще започне да
намалява от
2015 г. нататък.
Макроикономическият
сценарий, заложен
в основата на
бюджетните
прогнози на
стратегията,
е в съответствие
с този,
договорен на
дванадесетия
преглед на
програмата
за
макроикономически
корекции и
се анализира
от Съвета на
публичните
финанси.
Мерките за
фискална
консолидация
през 2014 г. се
очаква да
бъдат
достатъчно
за постигане
на целевия
дефицит от 4 %
от БВП.
Въпреки това
продължават
да
съществуват
рискове за
недостигане
на целта,
което се дължи
най-вече на
правна
несигурност
и статистическо
въздействие
на
дейностите,
насочени към
по-ефективно
управление
на прекомерния
дълг на някои
държавни
предприятия. Бюджетната
корекция за
2015 г. е
подкрепена от
мерки за
фискална
консолидация,
възлизащи на
0.8 % от БВП,
които се
считат за
достатъчни,
за да се
постигне
целта от 2,5 % от
БВП. Въз основа
на оценката
на
програмата и
прогнозата
на Комисията,
в
съответствие
с Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета,
Съветът е на
мнение, че
целите на
стратегията
са в съответствие
с
изискванията
на Пакта за
стабилност и
растеж.
(9)
Фискалната
консолидация
трябва да
бъде подкрепена
от
допълнителни
реформи на
системата на
управлението
на
публичните
финанси.
По-специално,
въпреки
постигнатия
напредък в
рамките на програмата
за корекция
на
макроикономическите
показатели,
всеобхватната
реформа на
закона за
бюджетната
рамка трябва
да бъде
завършена и са
необходими
допълнителни
усилия, за да
се гарантира
строгия
контрола на
разходите от
прилагането
на закона за
контрол на поетите
задължения, и
за
предотвратяване
на допълнителното
натрупване
на просрочени
задължения
на публичния
сектор.
Продължаващото
преструктуриране
на
държавните
предприятия
и
гарантирането
на финансова
устойчивост
на
държавните
предприятия
и внимателния
контрол на
пенсионните
и здравни
разходи ще
бъдат от
съществено
значение. По
отношение на
приходите,
съществува
възможност
за създаване
на данъчна
система,
благоприятстваща
в по-голяма
степен
икономическия
растеж и по-нататъшното
насърчаване
на
спазването на
данъчното
законодателство.
(10)
Португалия
е изправена
пред
предизвикателства,
свързани с
безработицата,
която, въпреки
скорошния
спад, продължава
да бъде много
голяма,
особено за
по-младите
групи от
населението.
Процентът на
безработица
достигна 17 %
през 2013 г., а безработицата
сред младите
хора е 37,7 %,
което е значително
над средната
стойност за
ЕС, както и
процентът на
младите хора,
които не се
образоват, не
са заети или
се обучават.
Равнището на
заетост,
което е било
традиционно
високо в
Португалия, е
намаляло
значително
от началото
на
икономическата
криза, от 73,1 %
през 2008 г. до 65,6 %
през 2013 г. Що се
отнася до
младежката
безработица,
в
съответствие
с целите на
Гаранцията
за младежта,
основните
предизвикателства
включват
обхващането
на нерегистрирани
млади хора и
нуждата от
съгласуване
на
образованието
и обучението
с нуждите на
пазара на
труда. По
програмата
за икономическите
корекции
Португалия е
въвела широк
кръг от
реформи на
пазара на
труда в
рамките на програма за
макроикономически
корекции, насочена
към
облекчаване
на прекалено
ограничително
законодателство
за защита на
заетостта,
което прави
механизмите
за определяне
на заплатите
по-гъвкави и
подобрява
функционирането
на
обществените
служби по
заетостта и
политиките
за
активизиране.
Остават
обаче
предизвикателства
по-специално
относно
преодоляване
на
сегментацията
на пазара на
труда и
подобряване
на гъвкавостта
на заплатите
по отношение
на
икономическите
условия. Една
независима
оценка на
въздействието
на
неотдавнашните
реформи в системата
за защита на
заетостта би
спомогнала
за оценка
по-специално
на въздействието
върху
създаването
на работни
места, несигурността,
общите разходи
за труд и
броя на
обжалванията
от съкратените
лица, и
изхода от
тези
обжалвания.
Въпреки
усилията за
облекчаване
на отрицателните
социални
последици,
необходмимите
икономически
корекции
след кризата
са оказали
отрицателно
въздействие
върху
бедността.
(11)
Португалия
отбеляза
значителен
напредък в
реформирането
на своята
образователна
система, като
предприе
редица мерки
за борба
срещу
ранното
напускане на
училище, подобри
броя на
хората,
завършилите
висше образование
и
задоволяването
на потребностите
на пазара на
труда. Въпреки
това пълното
прилагане и
ефективното
използване
на
финансирането
продължават
да бъдат от
съществено
значение.
По-специално,
необходима е
допълнителна
дейност за
намаляване
на
несъответствията
между
търсените и
предлаганите
умения, включително
чрез
повишаване
на качеството
и
привлекателността
на
професионалното
образование
и обучение,
включително
за двойно
професионално
образование
и обучение,
насърчаване
на участието
на работодателите
в
разработването
на техните
програми и в
осигуряването
на адекватни
обучения на
работното
място и
стажове.
Съществува
също така необходимост
да се
прилагат
ефективно
професионално
ориентиране
и
консултантски
услуги за
учащите се в
средното и
висшето образование
в
съответствие
с
потребностите
на пазара на
труда и
очакваните
умения, и
засилване на връзките
със
стопанския
сектор.
(12)
Португалия
е предприела
значителни
стъпки в
рамките на програмата
за
макроикономически
корекции, за
да подобри
капиталовата
база на
банковия сектор,
и за да
засили своя
надзор и оздравителната
рамка.
Въпреки това,
продължават
да са налице
важни
предизвикателства
и те трябва
да бъдат
внимателно
наблюдавани
и
управлявани,
включително
рентабилността
на
португалските
банки.
Данните за първото
тримесечие
на 2014 г.
показват, че
някои от подпомаганите
банки са
отчели
положителни
резултати.
Влошаването
на
качеството на
активите все
още е
проблем, като
равнищата на
обезценка
все още са
високи, като
възлизат на
около 6 % от
общите
брутни заеми
и необслужваните
заеми с
повишени
нива (10,6 %), в
частност в
корпоративния
сегмент
(повече от 16 %).
Португалия
прие редица
мерки за улесняване
на
кредитирането
на
жизнеспособни
дружества, но
условията за
финансиране продължават
да са тежки,
особено за
МСП, и диапазонът
на
алтернативите
на финансиране
в
корпоративния
сектор,
различни от
банковите,
продължава
да бъде
ограничен.
Току-що са
отпуснатите
заеми за МСП
са намалели с
4,8 % през 2013 г. в
сравнение с
2012 г. Средните
лихвени проценти
по нови
кредити за
португалски
дружества
намаляха до
известна степен
от началото
на 2013 г., но
остават
значително
над средните
в Еврозоната.
Предвид високото
ниво на
корпоративния
дълг и на
необходимостта
от
допълнително
намаляване на
задлъжнялостта
на банковия
сектор, способността
на банките да
отпускат
кредити на жизнеспособните
предприятия
на разумна цена
остава
проблематична.

(13)
С оглед
да се
гарантира
ефективност
и устойчивост
на
енергийния
сектор и
намаляването
на разходите
за енергия на
икономиката,
два пакета от
мерки са били
въведени
съгласно
програмата
за макроикономически
корекции. Печалбите
в ебергийния
сектор обаче
трябва да
бъдат
допълнително
намалени, а
проблемът с
високите и
нарастващи
равнища на задълженията
да бъде
разрешен. За
тази цел Португалия
обяви
наскоро
Трети пакет
от мерки,
включващи
разширяване
на специални
удръжки за 2014 г.
от
енергийните
оператори до
2015. Освен това,
по-добрата
трансгранична
интеграция
на
енергийните
мрежи и ускоряването
на
изпълнението
на проекти за
взаимосвързаност
в
електроенергийния
и газовия
сектор
остават
нерешени въпроси
и изискват
надеждни
последващи
действия. В
транспортния
сектор е
постигнат напредък
по
програмата,
по-специално
за засилване
на
конкурентната
позиция на
португалските
пристанища,
чрез
изготвяне на
подробен
дългосрочен
план за
транспорта, след като
бяха
разгледани
слабостите и
пропуските, и
подобряване
на
регулаторната
рамка. Въпреки
това,
продължават
да са
необходими
допълнителни
мерки за
ефективно
прилагане на
подробен
дългосрочен
план за
транспорта и
план за
действие за
реформа за
пристанищата.
Стъпки са
също така
необходими,
за да се
гарантира
независимостта
и капацитета
на транспортните
регулатор,
финансовата
устойчивост
на
държавните
предприятия
в сектора и да
се повиши
ефективността
и
конкуренцията
в
железопътния
транспорт.
(14)
Приложена
е ключова
реформа в
областта на отдаването
под наем на
сгради в
градовете, с
цел жилищния
пазар да
стане по
динамичен, включително
чрез по-добро
балансиране
на правата и
задълженията
на
собствениците
и
наемателите,
чрез
въвеждане на
повече гъвкавост
в избора на
продължителността
на договора и
създаване на
стимули за
реновационен
ремонт,
Необходима е
още работа,
за да се оцени
всеобхватно
въздействието
на тази реформа
въз основа на
данните за
ключовите
движещи сили
на пазара и
за
сенчестата
икономика на
пазра за
наемите в
Португалия.
Португалия
отбеляза
съществен
напредък в
подобряване
на бизнес
средата,
по-специално
чрез
насърчаване
на по-добри
рамкови
условия, насърчаване
на
предприемаческата
култура и
подобряване
на
производствата
по несъстоятелност
за фирми в
затруднено
положение.
Следва
понастоящем
да се обърне
внимание на
изпълнението.
При
опростяването
на административните
и
лицензионни
процедури е
осъществен
напредък, но
редица мерки
все още се нуждаят
да бъдат
приключени.
Необходими са
допълнителни
усилия за
премахване
на пречките пред
конкуренцията
в сектора на
услугите, по-специално
чрез
приемането
на секторни изменения,
както и в
сектора на
професионалните
услуги, както
и приемане на
законодателни
актове
относно
останалите
професионални
организации.
По отношение
на
регулирането
и конкуренцията,
необходими
са
последващи мерки,
за да се
гарантира
независимостта
и автономността
на
националните
секторни регулаторни
органи и
Органа за
защита на конкуренцията.
Продължават
сериозните
закъснения
при
сроковете за
плащане от
страна на
държавните
органи.
(15)
Добър
напредък бе
постигнат в
рамките на програмата
за
макроикономически
корекции в
рационализирането
и
модернизирането
на
публичната
администрация
по отношение
на заетостта,
политиката
за
възнагражденията,
условията на
труд,
организационната
ефективност
и качеството
на услугите.
Въпреки това,
някои от
предвидените
мерки за реформи,
все още е
необходимо
да бъдат
завършени и
прозрачността
подобрена.
Въпреки значителния
напредък по
отношение на
подобряването
на
ефективността
на съдебната
система, се
призовава за
по-нататъшни
подобрения, по-специално
по отношение
на
продължителността
на
производствата,
броя на
приключените
дела, броя на
висящите
дела и
процеса на
мониторинг и
оценка.
(16)
На 17 юни
2014 г. Комисията
завърши 12-ия и
последен
преглед по програмата
за
макроикономически
корекции за
Португалия.
Анализът на
Комисията
води до
заключението,
че успешното
изпълнение на
програмата е
от ключово
значение за
управлението
на
икономическите
и финансови рискове
и
намаляването
на
дисбалансите.
Португалия
прие широк
кръг за смели
структурните
реформи в
рамките на
програма за макроикономически
корекции,
които вече започват
да дават
плод, а
именно от
гледна точка
на
повишаване
на
конкурентоспособността
и
възобновяване
на
икономическия
растеж, но е
необходима повече
работа за
оценка на
въздействието
на реформите
върху
функционирането
на икономиката.
Продължаване
на
мониторинга
на всички
осъществени
реформи са от
първостепенно
значение, за
да се прецени
дали те допринасят
за
повишаване
на
конкурентоспособността,
растеж на
производството
и заетостта.
(17)
Тъй като
след края на
програмата
за макроикономически
корекции,
която ще бъде
законно
приключена
на 28 юни 2014 г.
Португалия
ще бъде
изцяло
интегрирана
отново в
Европейския
семестър,
Комисията,
въз основа на
това, и в светлината
на 12-ият и
последен
преглед по програмата
за
макроикономически
корекции, тя
извърши
оценка на
документите,
представени
от
Португалия.
Комисията
взе предвид
не само
тяхното
значение за
провеждането
на устойчива
фискална и
социално-икономическа
политика в
Полша, но и
тяхното
съответствие
на правилата
и насоките на
ЕС предвид
необходимостта
от засилване
на цялостното
икономическо
управление
на Съюза чрез
осигуряване
на принос на
равнище ЕС
към бъдещите национални
решения.
Нейните
препоръки за Португалия
в рамките на
Европейския
семестър са
изразени в
препоръки (1) — (8)
по-долу.
(18)
С оглед
на тази
оценка
Съветът
разгледа програмата
за
стабилност
на
Португалия,
като
становището
му[6]
[5] е изразено
по-специално
в препоръка 1
по-долу, Тези
препоръки са
изготвени в
резултат на
последните
успешното
приключване
на
програмата
за макроикономически
корекции и
следователно
се основава
на
постиженията
на
програмата,
за да се
осигури
дългосрочното
ѝ изпълнение.
(19)
В
контекста на
европейския
семестър
Комисията
също така е
извършила
анализ на
икономическата
политика на
еврозоната
като цяло.
Въз основа на
този анализ,
Съветът
издаде
специфични
препоръки за
държавите
членки, чиято
парична
единица е
еврото.
Португалия
също следва
да гарантира
пълното и
навременно
изпълнение
на тези
препоръки.
ПРЕПОРЪЧВА
на
Португалия
да
предприеме следните
действия в
периода 2014—2015 г.:
1.           Да
приложи
изцяло
бюджетната
стратегия за
2014 г., с цел
постигане на
бюджетните
цели и предотвратяване
на натрупването
на нови
просрочени
задължения.
За 2015 г.
стриктно да
прилага
бюджетната стратегия,
както е
определено в
документа за
фискалната
стратегия от
2014 г., за да
намали дефицита
до 2,5 % от БВП в
съответствие
с целта,
заложена в
рамките на
препоръката
за
процедурата
при
прекомерен
дефицит, като
в същото
време
постигне
изискваното
структурно
изменение. Да
замени
мерките за
консолидация,
които
Конституционния
съд счита за
неконституционни
с мерки от сходна
величина и
качество
възможно
най-скоро.
Коригирането
на
прекомерния
дефицит би
трябвало да
се осъществи
по устойчив и
благоприятстващ
растежа
начин,
ограничаващ
прибягването
до
еднократни и
временни
мерки. След
коригиране
на
прекомерния
дефицит да се
стреми да
постигне
планираната
годишна структурна
корекция за
постигане на
средносрочната
цел, в
съответствие
с
изискването
за годишна
структурна
корекция от
най-малко 0,5 %
от БВП,
повече в
добри
времена, и да
гарантира, че
правилото за
дълга е
изпълнено, за
да се постави
съотношението
на брутния
държавен
дълг спрямо
БВП на
устойчива
основа. Да даде
приоритет на
фискална
консолидация
чрез
намаление на
разходите и
да увеличи
ефективността
и качеството
на
публичните
разходи. Да
поддържа
строг
контрол на
бюджета в
държавната,
регионалната
и местната администрации.
Да продължи
преструктурирането
на държавните
предприятия.
Да разработи
трайно
решение, за
да се
гарантира
средносрочната
устойчивост
на
пенсионната
система [до
края на 2014 г.]. Да
контролира
растежа на
разходите за
здравеопазване
и да продължи
с болничната
реформа. Да
преразгледа
данъчната
система и да
я направи
по-благоприятстваща
за растежа.
Да продължи
да подобрява
спазването
на данъчното
законодателство
и борбата с
избягването
на данъци
чрез увеличаване
на
ефикасността
на данъчната
администрация.
Да укрепи
системата за
управление
на публичните
финанси, като
бързо
финализира и
приложи
цялостна
реформа на
закона за
бюджетната
рамка [до
края на 2014 г.].
Стриктно да
спазва
закона за
контрол на
поетите
задължения.
Ефективно да
прилага
единни
тарифи за
заплатите и
добавките в
публичния
сектор от 2015 г.
нататък.
2.           Да
поддържа
минимални
развития на
възнагражденията,
които са в
съответствие
с целите за
насърчаване
на заетостта
и конкурентоспособността.
Да гарантира
система за определянето
на заплатите,
която
насърчава
привеждането
на заплатите
и
производителността
на секторно
равнище и/или
на равнище
предприятие.
Да разгледа,
в
консултация
със
социалните
партньори и в
съответствие
с
националната
практика,
възможността
за временен
отказ на
фирмено
равнище от
секторни
договори,
съгласувани
между представители
на
работодателите
и представители
на
работниците.
[До септември
2014 г.] да
представи
предложения
относно
отказ на
фирмено
равнище от
секторни
договори,
съгласувани
между представители
на
работодателите
и
представители
на
работниците
и за преразглеждане
на
запазването
на колективните
трудови
договори.
3.           Да
представи, до
март 2015 г.
независима
оценка на
последните
реформи в
системата за
защита на
заетостта,
заедно с план
за действие за
евентуални
допълнителни
реформи за
борба със
сегментацията
на трудовия
пазар. Да
продължи
започнатата
реформа на
активните
политики на
пазара на
труда и
публичните
служби по
заетостта,
насочени към
увеличаване
на трудовата
заетост и
участие на
пазара на
труда, по-специално
чрез
подобряване
на
професионалните
консултации/помощ
при търсене
на работа и сситеми
за
активиране/санкции
с цел намаляване
на
дългосрочната
безработица
и за интегриране
на лицата,
най-отдалечени
от пазара на
труда. Да
реши
проблема с
високата безработица
сред
младежта,
по-специално
с ефективни
очаквани
умения и
ранната
намеса, както
и обхващане
на
нерегистрираните
младежи, в
съответстиве
с целите на
Гаранцията
за младежта.
Да увеличи
прага за
допускане до
схемата за
минимален
доход. Да
осигури
адекватно
покритие на
социалното
подпомагане,
като
същевременно
се осигури
ефективно
активиране
на
получаващите
обезщетения
за безработица.

4.           Да
подобри
качеството и
адекватността
на пазара на
труда на
образователната
система с цел
намаляване
на
преждевременното
напускане на
училище и да
вземе
предвид ниските
нива на
постиженията
в образованието.
Да гарантира
ефективност
на публичните
разходи в
областта на
образованието
и намаляване
на
несъответствията
между търсените
и
предлаганите
умения,
включително
чрез повишаване
на
качеството и
привлекателността
на
професионалното
образование
и обучение и
насърчаване
на
сътрудничеството
със сектора
на бизнеса.
5.           Да
наблюдава
банките
относно
ликвидната им
позиция и
потенциалния
недостиг на
капитал,
включително
чрез
тематични
проверки на
място и стрес
тестове. Да
продължи
оценката на
плановете за
възстановяване
на банките и
да въведе
подобрения в
процеса на
оценка
когато е
необходимо.
Да приложи
всеобхватна
стратегия за
намаляване
на
корпоративния
дълг и да
засили
усилията, за
да разшири
набора от
алтернативи
за финансиране,
включително
за ранните
стадии на развитието
на бизнеса,
чрез
повишаване
на ефикасността
на
инструментите
за преструктуриране
на дълга
(особено на SIREVE)
за жизнеспособни
дружества,
въвеждане на
стимули както
за банките,
така и за
длъжниците
да участват в
процесите на
преструктуриране
на ранен
етап, и да
подобри
наличното
финансиране
чрез
капиталовия
пазар. Да
гарантира, че
установените
мерки
подкрепят
преразпределянето
на финансите
към
продуктивните
отрасли на
икономиката.
Да приложи до
края на септември
2014 г. система
за ранно
предупреждение,
за да се
открият
слабите
финансови
условия на
предприятията,
включително
малки и средни
предприятия,
с цел
подпомагане
на ранно
преструктуриране
на
корпоративния
дълг,
намаляването
на
просрочените
задължения
на заемите за
МСП и
ускоряване
на уреждането
на
необслужваните
заеми.
6.           Да
приложи
втория и
третия пакет
от мерки в областта
на
енергетиката,
насочени към
намаляване
на разходите
за енергия на
икономиката,
като се
премахне
дълга по
тарифата за
електроенергия
2020 г., и да следи
отблизо това
прилагане. Да
подобри
трансграничното
интегриране
на
енергийните
мрежи и да
ускори
изпълнението
на проекти за
взаимосвързаност
в електроенергийния
и газовия
сектор. Да
приложи
всеобхватен
дългосрочен
план за
транспорта,
както и
„хронограма“,
определяща
реформите на
пристанищния
сектор. Да
гарантира, че
предоговарянето
на
съществуващите
концесии на
пристанища,
както и
новите схеми
за
разрешение
са
по-насочени
към
изпълнението
и в
съответствие
с принципите
на вътрешния пазар,
по-специално
правилата за
възлагане на
обществени
поръчки. Да
гарантира, че
националният
регулаторен
орган за
транспорт (AMT) е
напълно
независим и
действащ [до
края на
септември
2014 г.]. Да
осигури
финансовата
устойчивост
на
държавните
предприятия
в
транспортния
сектор. Да
засили
ефективността
и
конкуренцията
в
железопътния
сектор, чрез
прилагане на
план за
конкурентоспособност
на CP Carga, след
прехвърлянето
на товарни
терминали и
чрез
гарантиране
на независимостта
на
управлението
на
държавните инфраструктурни
и
железопътни
предприятия.
7.           Да
подобри
допълнително
оценката на
португалския
жилищен
пазар,
включително
с установяването,
до края на
ноември 2014 г., на
по-систематична
рамка за
мониторинг и
докладване и
да издаде
всеобхватен
доклад за
сенчестата
икономика на
този пазар.
Да продължи
усилията си
да облекчи
допълнително
регулаторната
тежест с
оглед на това
да включи [до
март 2015 г.]
секторите,
които все още
не са обхванати.
Да приеме и
приложи [до
края на
септември
2014 г.]
неизпълнените
постановления
за
лицензиране
и секторни
изменения. Да
отстрани [до
края на
септември
2014 г.] оставащите
ограничения
в сектора на
професионалните
услуги и да
активира
професионалните
организации,
изменени със
закони, които
все още не са
приети в
рамките на
програма за
макроикономически
корекции. Да
премахне
забавянето
на
плащанията
от публичния
сектор. Да
осигури
подходящи
ресурси на
националните
регулатори и
органите по въпросите
на
конкуренцията,
и да приеме
незабавно
законите на
националния
орган,
отговарящ за
конкуренцията.

8.           Да
продължи да
рационализира
и модернизира
централните,
регионалните
и местните публични
администрации.
Да приложи
реформите за
повишаване
на
ефективността
на съдебната
система и
увеличаване
на
прозрачността.
Да увеличи
усилията да
се направи
оценка на
изпълнението
на реформите,
предприети в
рамките на
програмата
за макроикономически
корекции,
както и планирани
и бъдещи
реформи.
По-специално,
да въведе
задължителни
систематични
ex ante и ex post оценки в
законодателния
процес. [Да
създаде
централен
отдел за
оценка на
правителствено
равнище,
функционално
независим,
който да
докладва и
оценява на
всеки шест
месеца
прилагането
на тези
реформи,
включително
съгласуването
на
предварителната
оценка на въздействието,
с коригиращи
действия, ако
това е
необходимо.
Съставено
в Брюксел на […]
година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               ОВ L 209, 2.8.1997 г.,
стр. 1.
[2]               COM(2014) 423 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 and P7_TA(2014)0129.
[4]               COM(2013) 800 final
[5]               COM(2013) 790 final
[6]               Съгласно
член 5,
параграф 2 от
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета.


title: 2013/461/ЕС: Препоръка на Комисията от 17 септември 2013 година относно принципите, приложими за SOLVIT текст от значение за ЕИП

text:
               19.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 249/10

         ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА
   от 17 септември 2013 година
   относно принципите, приложими за SOLVIT
   (текст от значение за ЕИП)
   (2013/461/ЕС)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               В член 26 от ДФЕС вътрешният пазар се определя като пространство без вътрешни граници, в което свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали е гарантирано. В член 4, параграф 3 от ДЕС се изисква от държавите членки да предприемат всички подходящи мерки, за да изпълнят изцяло своите задължения в съответствие с правото на Съюза.

               (2)

               Вътрешният пазар предлага множество възможности за лицата, които искат да живеят и работят в друга държава членка и за предприятията, които желаят да разширят своите пазари. Като цяло, въпреки че вътрешният пазар функционира добре, понякога възникват проблеми, свързани с неспазване на правото на Съюза от публичните органи.

               (3)

               В отговор на Препоръка 2001/893/ЕО на Комисията от 7 декември 2001 г. относно принципите за използване на „SOLVIT“ — мрежата за решаване на проблеми в рамките на вътрешния пазар (1) SOLVIT бе създадена като мрежа от центрове, изградени от държавите членки в рамките на техните собствени национални администрации, като бързо и неформално средство за решаване на проблемите, с които се сблъскват физическите лица и предприятията при упражняване на правата си на вътрешния пазар.

               (4)

               Въпреки че SOLVIT е неформална мрежа с прагматична насоченост, тя допринася да се гарантира, че намерените решения са в съответствие с правото на Съюза. SOLVIT се основава на прозрачен процес за разрешаване на проблеми с участието на две държави членки. Въпреки че Комисията обичайно не участва в самия процес на разрешаването на проблеми, тя осъществява тесни връзки с центрове на SOLVIT, предлага редовни правни обучения, а при някои сложни случаи предоставя и неофициални консултации. Тя също така следи разглеждането на случаите в рамките на SOLVIT и постигнатите резултати чрез онлайн база данни и може да се намесва, когато сметне, че предложените решения от центровете на SOLVIT не са в съответствие с правото на Съюза. Горепосочената организация на дейността не само допринася за законосъобразността на резултатите в отделните случаи, но резултатите от оценката също така показват, че работата на SOLVIT е довела до цялостно подобряване на спазването на правото на Съюза от страна на националните органи.

               (5)

               SOLVIT се разви значително от създаването си. Сега в рамките на тази мрежа се разглеждат десет пъти повече случаи, отколкото преди десет години. SOLVIT също така разглежда много по-широко разнообразие от случаи от първоначално предвиденото. По-голямата част от случаите се разрешават успешно в рамките на средно девет седмици, което води до по-голяма степен на удовлетвореност сред лицата и предприятията, които са използвали SOLVIT.

               (6)

               Макар че SOLVIT е успешна инициатива, с разрастването на услугата се увеличиха и срещаните трудности. Задълбочената оценка на мрежата, извършена през 2010 г., показва, че не всички центрове на SOLVIT разполагат с еднакви ресурси или са с еднакво добро местоположение. Поемането на случаи и равнището на предлаганите услуги също варират в рамките на мрежата. Освен това твърде малко физически лица и предприятия се ориентират към SOLVIT.

               (7)

               Въз основа на тези констатации е необходимо да се вземат мерки за по-нататъшното засилване на SOLVIT и за увеличаване на нейната публичност в интернет и извън него, както се подчертава в работния документ на службите на Комисията „Подобряване на ефективното решаване на проблемите на единния пазар“, в съобщението „По-добро управление за единния пазар“ (2) и в Доклада за гражданството на ЕС (3). Като част от тези мерки Препоръка 2001/893/ЕО следва да бъде заменена с нова. Тази нова препоръка има за цел да даде повече яснота относно целените от SOLVIT резултати въз основа на най-добрите практики. В нея се определят целите и стандартите за държавите членки и Комисията, за да се гарантира, че предприятията и гражданите получават ефективна помощ в случаите, когато правото на Съюза не е спазено. С нея също така се цели да се подсигури, че центровете на SOLVIT прилагат едни и същи правила и предоставят последователно същия вид услуга в рамките на цялата мрежа.

               (8)

               С цел да се гарантира последователно тълкуване на мандата в рамките на цялата мрежа, настоящата препоръка определя видовете случаи, които следва да бъдат разглеждани от SOLVIT. В Препоръка 2001/893/ЕО се предвижда, че SOLVIT се занимава със случаи на „неправилно прилагане“ на „правилата на единния пазар“. Определянето на обхвата по този начин доведе до непоследователност. Бе изтъкнато, на първо място, че терминът неправилно прилагане предполага, че центровете на SOLVIT не могат да разглеждат случаи, при които националните правила противоречат на правото на Съюза (т.нар. „структурни случаи“), и на второ място, че SOLVIT може да действа само когато въпросното законодателство на Съюза има правно основание, свързано с вътрешния пазар.

               (9)

               Случаите от компетентността на SOLVIT вече са определени като всички трансгранични проблеми, причинени от евентуално нарушение на правото на Съюза в областта на вътрешния пазар от публичен орган, когато и доколкото тези проблеми не са обект на съдебно производство на национално равнище или на равнище ЕС.

               (10)

               Терминът „нарушение“ се използва, за да се уточни, че центровете на SOLVIT приемат като случаи от компетентността на SOLVIT всички ситуации, в които публичните органи не спазват правото на Съюза в областта на вътрешния пазар, независимо от основната причина за проблема. По-голямата част от случаите, разглеждани от SOLVIT, отразяват ситуации, в които публичният орган неправилно прилага правото на Съюза в областта на вътрешния пазар. Центровете на SOLVIT обаче показаха също, че са в състояние да осигурят ефективна помощ при възникването на структурни проблеми. Въпреки че този вид проблеми представляват само незначителна част от всички случаи от компетентността на SOLVIT, разглеждането на такива случаи от SOLVIT е важно, за да се гарантира, че тези проблеми не остават незабелязани. SOLVIT предлага най-добрата гаранция за ефективно справяне със структурните проблеми на подходящо равнище.

               (11)

               В настоящата препоръка се потвърждава, че SOLVIT се занимава със случаи, в които е налице трансграничен проблем с публичен орган. Критерият „трансграничност“ гарантира, че случай от компетентността на SOLVIT се разглежда от центровете на SOLVIT в две държави членки, което осигурява прозрачност и качество на резултатите. Критерият, свързан с публичния орган, се дължи на факта, че SOLVIT е част от националната администрация и действа само на неформална основа.

               (12)

               Целта на настоящата препоръка е също така да се уточни нивото на услугите, което гражданите и предприятията могат да очакват от SOLVIT. Тя показва по какъв начин жалбоподателите следва да бъдат уведомени и каква минимална помощ следва да им се предлага. Тя също така уточнява различните процедурни стъпки и срокове, които трябва да бъдат спазвани при разглеждането на случаи от SOLVIT, заедно с действията, които следва да се предприемат, когато случаят не може да бъде решен.

               (13)

               Освен това с настоящата препоръка се формулират минималните стандарти, които центровете на SOLVIT следва да спазват, по отношение на организацията, правните консултации и връзките с други мрежи. В нея се пояснява също така ролята на Комисията в рамките на мрежата SOLVIT.

               (14)

               Комисията наскоро преструктурира онлайн базата данни на SOLVIT като самостоятелен модул в Информационната система за вътрешния пазар. Като се има предвид тази техническа интеграция, правилата, определени в Регламент (ЕС) № 1024/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар и за отмяна на Решение 2008/49/ЕО на Комисията („Регламент за ИСВП“) (4) относно обработката на лични данни и на поверителна информация, се прилагат и по отношение на процедурите на SOLVIT. В настоящата препоръка също се конкретизират някои аспекти на обработката на лични данни в рамките на SOLVIT в съответствие с Регламента за ИСВП.

               (15)

               Настоящата препоръка няма за цел да определи по какъв начин Комисията разглежда жалби, които са адресирани пряко до нея, и не накърнява по какъвто и да било начин ролята на Комисията като пазител на Договорите. Тя също така няма за цел да уточни ролята на „EU Pilot“ и на националните координатори на „EU Pilot“. Тези елементи са разгледани в специфични насоки, които се актуализират редовно,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   I.   ЦЕЛ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ

   А.   Цел

   В настоящата препоръка се формулират принципите, които ръководят функционирането на SOLVIT. SOLVIT има за цел да осигури бързи, ефективни и неформални решения на проблемите, с които се сблъскват гражданите и предприятията, когато техните права на вътрешния пазар на ЕС не се спазват от публичните органи. SOLVIT допринася за по-добро функциониране на единния пазар чрез подпомагане и насърчаване на по-добро спазване на правото на Съюза. За да се постигне тази цел, националните центрове на SOLVIT следва да работят съвместно въз основа на принципите, изложени в настоящата препоръка.
   Б.   Определения

   За целите на настоящата препоръка се прилагат следните определения:
   1.   „Жалбоподател“: физическо или юридическо лице, което среща трансгранични проблеми и подава жалба до SOLVIT пряко или чрез посредник, или организация, която представя конкретен проблем от името на свой член/свои членове.
   2.   „Трансграничен проблем“: проблем, с който се сблъсква жалбоподател в една държава членка, свързан с евентуално нарушение на правото на ЕС в областта на вътрешния пазар от публичен орган в друга държава членка; включително проблеми, причинени на жалбоподателите от техните собствени публични администрации, след като са упражнили правото си на свободно движение или когато са се опитали да го упражнят.
   3.   „Право на Съюза в областта на вътрешния пазар“: законодателство, правила или принципи на Съюза, свързани с функционирането на вътрешния пазар по смисъла на член 26, параграф 2 от ДФЕС. Това включва правила, които сами по себе си не целят регулирането на вътрешния пазар, но които оказват влияние върху свободното движение на стоки, услуги, хора и капитали между държавите членки.
   4.   „Публичен орган“: всяко звено от публичната администрация на държава членка на национално, регионално или местно ниво или всяка структура, независимо от нейната правна форма, на която е възложено, въз основа на мярка, приета от държавата, да предоставя публични услуги под контрола на държавата и която разполага за тази цел със специални правомощия извън тези, които произтичат от нормалните правила, приложими в отношенията между гражданите.
   5.   „Съдебно производство“: формална процедура за разрешаване на спора пред съдебен или квазисъдебен орган. Това изключва административни обжалвания срещу органа, който е причина за проблема.
   6.   „Структурен проблем“: нарушение в резултат на национално правило, което е в противоречие с правото на Съюза.
   7.   „Местен център“: центърът на SOLVIT в държавата членка, която е най-тясно свързана с жалбоподателя въз основа например на националност, пребиваване, установяване или мястото, където жалбоподателят е придобил правата, за които търси защита.
   8.   „Водещ център“: центърът на SOLVIT в държавата членка, в която е настъпило предполагаемото нарушение на правото на Съюза в областта на вътрешния пазар.
   9.   „База данни на SOLVIT“: онлайн приложението, създадено в рамките на Информационната система за вътрешния пазар (ИСВП) с цел да се подпомогне разглеждането на случаите, представени на SOLVIT.
   II.   МАНДАТ НА SOLVIT

   Мрежата SOLVIT се занимава с разрешаването на проблеми с трансграничен характер, причинени от евентуално нарушение на правото на Съюза в областта на вътрешния пазар от публичен орган, когато и доколкото тези проблеми не са обект на съдебно производство на национално равнище или на равнището на Съюза. SOLVIT допринася за по-добро функциониране на единния пазар чрез подпомагане и насърчаване на по-добро спазване на правото на Съюза.
   III.   УСЛУГИ, ПРЕДЛАГАНИ ОТ SOLVIT

   Държавите членки следва да гарантират, че жалбоподателите могат да се възползват от следните минимални услуги:

               1.

               Центрове на SOLVIT следва да бъдат достъпни по телефон или електронна поща и следва да осигуряват бърз отговор на съобщенията, адресирани до тях.

               2.

               Жалбоподателите следва да получат в рамките на една седмица първа реакция по проблема, включително посочване дали SOLVIT би могла да поеме случая, ако това е възможно въз основа на предоставената информация. При необходимост те в същото време се приканват да предоставят всички документи, необходими за разглеждане на случая. В срок от един месец след тази първа преценка и ако преписката е пълна, жалбоподателите следва да получат потвърждение за това дали техният случай е приет от водещия център и е образувана преписка от SOLVIT.

               3.

               Когато определен проблем не може да бъде приет за разглеждане като случай от компетентността на SOLVIT, жалбоподателите следва да бъдат уведомени за причините и за други възможни начини на действие, които биха могли да им помогнат да преодолеят проблема, включително насочване или препращане на преписката, когато е възможно, към друга съответна мрежа за предоставяне на информация или за решаване на проблеми или към съответните национални компетентни органи.

               4.

               В срок от десет седмици от датата на образуване на преписката жалбоподателят следва да получи решение на проблема си, което може да включва обяснение за приложимото право на Съюза. При някои изключителни обстоятелства, и особено когато се очаква постигане на скорошно решение на проблема или когато се касае за структурен проблем, преписката може да остане отворена до максимум десет седмици след крайния срок, при условие че жалбоподателят е информиран за това.

               5.

               Жалбоподателите трябва да бъдат информирани относно неформалния характер на SOLVIT и относно процедурите и сроковете, които се прилагат. Тази информация следва да включва информация за други възможни средства за обжалване, предупреждение, че разглеждането на случаи в рамките на SOLVIT не прекъсва сроковете за обжалване в държавите членки и че решенията, предлагани от SOLVIT, са неофициални и не подлежат на обжалване. Жалбоподателите следва също така да бъдат информирани, че предоставяните от SOLVIT услуги са безплатни. Жалбоподателите следва да бъдат редовно информирани за състоянието на техния случай.

               6.

               Като се има предвид, че процедурата в рамките на мрежата SOLVIT е с неформален характер, тя не представлява пречка жалбоподателят да започне формално производство на национално равнище, което ще доведе до прекратяване на преписката от SOLVIT.

               7.

               При намиране на успешно решение на проблема жалбоподателят следва да бъде информиран за действията, които трябва да се предприемат, за да се възползва от предложеното решение.

               8.

               Веднага след като стане ясно, че даден случай не може да бъде разрешен в рамките на SOLVIT, преписката следва да се прекрати и жалбоподателят следва да бъде уведомен незабавно. В такъв случай SOLVIT следва също така да информира жалбоподателя за други възможни начини за правна защита на национално равнище или на равнището на Съюза. Ако жалбоподателите бъдат насочени да подадат жалба до Комисията, центрове на SOLVIT ги насърчават да посочат предходната процедура в рамките на SOLVIT (като посочат референтен номер и кратко обобщение на тази процедура). Нерешените случаи следва да бъдат системно докладвани на Комисията чрез базата данни.

               9.

               След приключване на случая жалбоподателите трябва да бъдат поканени да изразят своето мнение относно разглеждането на случая от SOLVIT.

         IV.   ОРГАНИЗАЦИЯ НА ЦЕНТРОВЕТЕ НА SOLVIT

               1.

               Всяка държава членка следва да има център на SOLVIT.

               2.

               За да се осигури изпълнението от центровете на SOLVIT на задачите, установени в настоящата препоръка, държавите членки следва да гарантират, че центровете на SOLVIT:

                           а)

                           имат достатъчно на брой и добре обучен персонал с оперативни знания на повече от един език на Съюза, когато е необходимо, за да се осигури бърза и прозрачна комуникация с други центрове на SOLVIT;

                           б)

                           разполагат с адекватни правни познания или със съответен опит в прилагането на правото на Съюза, за да могат да извършват независима правна оценка на случаите;

                           в)

                           са разположени в звено от националната администрация, разполагащо с достатъчни правомощия за координация, за да са в състояние да гарантират правилното прилагане на правото на Съюза в рамките на своята администрация;

                           г)

                           са в състояние да изградят мрежа в рамките на националната администрация с цел достъп до специфични правни консултации и подкрепа, необходими, за да се намерят практически решения на случаите.

         V.   ПРОЦЕДУРА НА SOLVIT

   А.   Принципи, ръководещи разглеждането на случаите от SOLVIT

               1.

               Всички случаи, отнесени до SOLVIT, следва да се разглеждат от два центъра на SOLVIT — местния център и водещия център.

               2.

               Местният и водещият център следва да си сътрудничат по открит и прозрачен начин с цел намиране на бързи и ефективни решения за жалбоподателите.

               3.

               Местният и водещият център следва да постигнат съгласие какъв език да използват, за да общуват помежду си, като вземат предвид целта за решаване на проблемите чрез неофициални контакти възможно най-бързо и ефективно и като гарантират прозрачност и отчетност.

               4.

               Всички проблеми, за които е била получена жалба, оценките, извършени от участващите центрове на SOLVIT, предприетите стъпки и предложените решения следва да бъдат регистрирани в базата данни на SOLVIT по ясен и изчерпателен начин. Когато даден случай включва структурни проблеми, той следва да бъде отбелязван като такъв в базата данни, така че да се позволи на Комисията да следи системно такива случаи.

               5.

               Предложените решения трябва да са винаги в пълно съответствие с правото на Съюза.

               6.

               Центровете на SOLVIT следва да спазват подробните правила за разглеждане на случаите, изложени в наръчника на SOLVIT за разглеждане на случаи, който ще бъде редовно преразглеждан от Комисията в сътрудничество с центровете на SOLVIT.

         Б.   Местен център

               1.

               Местният център трябва да регистрира всички получени жалби за правни проблеми, независимо дали могат или не могат да бъдат класифицирани като случаи от компетентността на SOLVIT.

               2.

               След като местният център приеме дадена жалба като попадаща в компетентността на SOLVIT, той следва да състави пълна преписка и да извърши цялостен правен анализ на проблема, преди да го представи на водещия център.

               3.

               Когато получи предложение за решение от водещия център, включително изясняване на приложимо право на ЕС, той следва да се увери, че решението е в съответствие с правото на Съюза.

               4.

               Местният център следва да предоставя навременна и подходяща информация по време на съответните етапи от процедурата.

         В.   Водещ център

               1.

               Водещият център следва да потвърди приемането на даден случай в срок от една седмица след представянето му от местния център.

               2.

               Водещият център следва да се стреми към намиране на решения за жалбоподателите, включително изясняване на приложимото право на Съюза, и следва редовно да информира местния център за напредъка на процедурата.

               3.

               Когато проблемът, представен от жалбоподателя, е структурен проблем, водещият център следва да оцени във възможно най-кратки срокове дали проблемът може да бъде решен чрез процедурата на SOLVIT. Ако счете, че това не е възможно, той следва да прекрати преписката и да информира съответните национални органи, отговорни за правилното прилагане на правото на Съюза в тази държава членка, за да се гарантира, че нарушението на правото на Съюза е преустановено. Комисията следва също да бъде уведомена посредством базата данни.

         VI.   РОЛЯ НА КОМИСИЯТА

               1.

               Комисията подпомага и подкрепя функционирането на SOLVIT чрез:

                           а)

                           организиране на редовни обучения и мероприятия в рамките на мрежата в сътрудничество с националните центрове на SOLVIT;

                           б)

                           изготвяне и актуализиране на наръчник за разглеждане на случаи от SOLVIT в сътрудничество с националните центрове на SOLVIT;

                           в)

                           предоставяне на подкрепа за разглеждане на случаите по искане на центровете на SOLVIT. При сложни случаи това може да включва предоставяне на неформални правни консултации. Службите на Комисията следва да отговарят на исканията за неформални правни съвети в рамките на две седмици. Тези консултации могат да бъдат само неформални и не обвързват по никакъв начин Комисията;

                           г)

                           управление и поддръжка на базата данни на SOLVIT и на публичен интерфейс и предоставяне на специално обучение и материали, за да се улесни използването им от центровете на SOLVIT;

                           д)

                           мониторинг на качеството и постигнатите резултати от центровете на SOLVIT и на разглежданите случаи. В случаите, представляващи структурни проблеми, Комисията следи случая отблизо и при необходимост предоставя консултации и подкрепа, за да гарантира, че структурният проблем е решен. Комисията преценява дали нерешените структурни проблеми изискват последващи действия;

                           е)

                           осигуряване на подходяща комуникация между SOLVIT, CHAP (5) и EU Pilot (6) с цел да се гарантират подходящи последващи действия във връзка с нерешените от SOLVIT случаи, да се наблюдават структурните случаи и да се избягва дублиране на разглеждането на жалби;

                           ж)

                           информиране на центровете на SOLVIT, по тяхно искане, за последващите действия от страна на Комисията по неразрешени случаи, ако жалбата е била подадена до Комисията.

               2.

               Когато е уместно, Комисията може да отнесе до SOLVIT получени от нея жалби с оглед намирането на бързо и неформално решение, при условие че е получено съгласието на жалбоподателя.

         VII.   КОНТРОЛ НА КАЧЕСТВОТО И ДОКЛАДВАНЕ

               1.

               Центровете на SOLVIT следва да извършват редовни проверки на качеството на помощта по случаите, които те разглеждат като местни центрове и като водещи центрове, съгласно предвиденото в наръчника за разглеждане на случаи.

               2.

               Службите на Комисията провеждат редовни цялостни проверки на качеството по отношение на всички случаи и сигнализират евентуалните проблеми на центровете на SOLVIT, които следва да предприемат подходящи действия за отстраняване на установените недостатъци.

               3.

               Комисията докладва редовно относно качеството и постигнатите резултати от SOLVIT. Тя също така изготвя доклад относно вида на проблемите, отнесени до SOLVIT, и разглежданите в рамките на SOLVIT случаи с цел определяне на тенденциите и идентифициране на оставащите проблеми на вътрешния пазар. В тази рамка за отчитане Комисията докладва отделно структурните случаи.

         VIII.   ПОПУЛЯРИЗИРАНЕ НА МРЕЖАТА

               1.

               Комисията насърчава европейските организации на заинтересованите страни и институциите на Съюза да се информират и използват SOLVIT и подобрява достъпността на SOLVIT и наличната за мрежата информация чрез онлайн средства.

               2.

               Държавите членки следва да гарантират лесен достъп до информацията и до услугите на SOLVIT, по-специално по отношение на всички полезни уебсайтове на публичната администрация.

               3.

               Държавите членки следва също така да предприемат действия за повишаване на осведомеността относно SOLVIT сред съответните заинтересовани лица. Комисията предоставя подкрепа на такива действия.

         IX.   СЪТРУДНИЧЕСТВО С ДРУГИ МРЕЖИ И ЗВЕНА ЗА КОНТАКТ

               1.

               За да се гарантира, че жалбоподателите получават ефективна помощ, центровете на SOLVIT следва да си сътрудничат с други европейски и национални мрежи за информация и помощ, като например „Вашата Европа“, „Europe Direct“, „Вашата Европа — Съвети“, мрежата „Enterprise Europe“, EURES, Европейски потребителски центрове, мрежата FIN-NET и Европейската мрежа на омбудсманите. Центровете на SOLVIT следва също така да установят добри работни отношения със съответните национални членове на Административната комисия за координиране на социалната сигурност, за да се даде възможност за ефективно разглеждане на случаи, свързани със социалната сигурност.

               2.

               Центровете на SOLVIT следва да бъдат в постоянен контакт и тясно да сътрудничат с националните си звена за контакт за EU Pilot, за да се осигури подходящ обмен на информация относно случаите и получените жалби.

               3.

               Комисията улеснява това сътрудничество — наред с другото чрез организиране на съвместни мероприятия в мрежа и осигуряване на технически средства за връзка с мрежите и звената за контакт, посочени в точка 1 (7).

         X.   ЗАЩИТА НА ЛИЧНИ ДАННИ И ПОВЕРИТЕЛНОСТ

   Обработката на лични данни за целите на настоящата препоръка, по-специално изискванията за прозрачност и правата на субектите на данни, се уреждат от Регламента за ИСВП. В съответствие с този регламент следва да се прилага следното:

               1.

               Жалбоподателите следва да имат възможност да подават жалбите си до SOLVIT чрез публичен интерфейс, свързан с Информационната система за вътрешния пазар, предоставен на тяхно разположение от Комисията. Жалбоподателите не разполагат с достъп до базата данни на SOLVIT.

               2.

               Местните и водещите центрове следва да имат достъп до базата данни на SOLVIT и да могат да разглеждат съответните случаи чрез тази база данни. Това включва достъп до личните данни на жалбоподателя.

               3.

               Други центрове на SOLVIT, които не участват в разглеждането на конкретен случай, и Комисията следва да имат достъп само за четене на анонимна информация по случая.

               4.

               Местният център обикновено оповестява самоличността на жалбоподателя на водещия център за улесняване на разрешаването на проблемите. Жалбоподателят следва да бъде информиран за това в началото на процедурата, като му се предоставя възможност да направи възражение, като в този случай самоличността на жалбоподателя няма да бъде оповестена.

               5.

               Предоставената от жалбоподателя информация следва да се използва от водещия център и от заинтересованите публични органи единствено за целите на разрешаване на случая. Длъжностните лица, участващи в разглеждането на случая, обработват личните данни само за целите, за които те са предоставени. Следва да се вземат подходящи мерки за защита на чувствителна търговска информация, с изключение на лични данни.

               6.

               Даден случай може да се прехвърли към друга мрежа или организация за решаване на проблеми само със съгласието на жалбоподателя.

               7.

               Персоналът на Комисията има достъп до личните данни на жалбоподателите само когато това е необходимо с цел да:

                           а)

                           се избегне паралелно разглеждане на един и същ проблем, представен на Комисията или на друга институция на Съюза, посредством друга процедура;

                           б)

                           се предоставят неформални правни съвети в съответствие с раздел VI;

                           в)

                           се вземе решение относно възможни последващи мерки във връзка със случаи, които вече са разгледани от SOLVIT;

                           г)

                           се решат технически въпроси, засягащи базата данни на SOLVIT.

               8.

               Личните данни, свързани със случаите, разглеждани от SOLVIT, следва да бъдат блокирани в Информационната система за вътрешния пазар 18 месеца след прекратяването на преписката по случая от SOLVIT. Анонимните описания на случаите, разгледани от SOLVIT, следва да останат в базата данни на SOLVIT и може да бъдат използвани за целите на статистиката, докладването и развитието на политиката.

         XI.   ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ

   Настоящата препоръка замества Препоръка 2001/893/ЕО. Всички позовавания на Препоръка 2001/893/ЕО следва да се разбират като позовавания на настоящата препоръка.
   XII.   НАЧАЛНА ДАТА НА ПРИЛАГАНЕ И АДРЕСАТИ

   Настоящата препоръка се прилага от 1 октомври 2013 г.
   Адресати на настоящата препоръка са държавите членки.

      Съставено в Брюксел на 17 септември 2013 година.

            За Комисията

         Michel BARNIER

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 331, 15.12.2001 г., стp. 79.

      (2)  COM(2012) 259 окончателен.

      (3)  COM(2013) 269 окончателен.

      (4)  ОВ L 316, 14.11.2012 г., стp. 1.

      (5)  Complaint handling/Accueil des plaignants — Система на Комисията за регистрация на жалби.

      (6)  COM(2007) 502 окончателен.

      (7)  По време на приемането на настоящата препоръка техническите средства за това са осигурени за „Вашата Европа — Съвети“ и са разработени за Europe Direct.


title: 2013/396/ЕС: Препоръка на Комисията от 11 юни 2013 година за общи принципи на механизмите за колективни искове за преустановяване на нарушения и колективни искове за обезщетение в държавите членки, свързани с нарушения на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз

text:
               26.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 201/60

         ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА
   от 11 юни 2013 година
   за общи принципи на механизмите за колективни искове за преустановяване на нарушения и колективни искове за обезщетение в държавите членки, свързани с нарушения на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз
   (2013/396/ЕС)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Съюзът има за цел да поддържа и развива пространство на свобода, сигурност и правосъдие, наред с другото, чрез улесняване на достъпа до правосъдие, и да осигурява високо равнище на защита на потребителите.

               (2)

               В съвременната икономика понякога възникват ситуации, при които голям брой лица претърпяват вреди в резултат на едни и същи незаконни практики, свързани с нарушения на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, извършени от един или няколко търговци или други лица („ситуация на масова вреда“). Следователно те могат да имат основание да поискат преустановяването на тези практики или да предявят иск за обезщетение.

               (3)

               През 2005 г. Комисията прие Зелена книга относно исковете за обезщетение за вреди при нарушаване на антитръстовите правила (1), а през 2008 г. тя публикува бяла книга (2). Тези документи съдържат предложения за политика специално в областта на антитръстовите колективни искове. През 2008 г. Комисията публикува Зелена книга относно колективната защита на потребителите (3). През 2011 г. тя проведе обществено допитване „Към по-съгласуван европейски подход за колективна защита“ (4).

               (4)

               На 2 февруари 2012 г. Европейският парламент прие резолюция „Към съгласуван европейски подход за колективна защита“, в която призова всяко едно предложение в областта на колективната правна защита да бъде под формата на хоризонтална рамка, включваща общ набор от принципи, който предоставя еднакъв достъп до правосъдие чрез колективни искове в рамките на Съюза и който разглежда конкретно, но не само, нарушения на правата на потребителите. Парламентът подчерта също така необходимостта да се вземат надлежно предвид правните традиции и правният ред на отделните държави членки и да се подобри координацията на добри практики между държавите членки (5).

               (5)

               На 11 юни 2013 г. Комисията публикува съобщение „Към европейска хоризонтална рамка за колективна защита“ (6), в което се прави обзор на предприетите досега действия и на становищата на заинтересованите страни и на Европейския парламент, и се представя позицията на Комисията по някои основни въпроси, свързани с колективната защита.

               (6)

               Предотвратяването и санкционирането на нарушенията на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, е главна задача на правоприлагането от страна на публичните органи. Възможността частни лица да предявяват искове на основание нарушаването на тези права допълва правоприлагането от страна на публичните органи. Когато в препоръката се говори за нарушение на правата, предоставени съгласно правото на Съюза, това се отнася за всички ситуации, в които нарушението на правилата, установени на равнище Европейски съюз, причинява или е вероятно да причини вреди на физически или юридически лица.

               (7)

               Сред областите, в които предявяването на колективни искове за защита на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, от страна на частноправни субекти е полезно допълнение на правоприлагането от страна на публичните органи, са защитата на потребителите, конкуренцията, опазването на околната среда, защитата на личните данни, законодателството в областта на финансовите услуги и защитата на инвеститорите. Принципите, представени в настоящата препоръка, следва да се прилагат хоризонтално и по еднакъв начин в изброените области, но също така във всяка друга област, в която колективните искове за преустановяване на нарушения или колективните искове за обезщетение, свързани с нарушения на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, биха били уместни.

               (8)

               Индивидуалните искове, като например производството за искове с малък материален интерес при потребителски дела, са обичайните инструменти за решаване на спорове, за предотвратяване на вреди и за предявяване на иск за обезщетение.

               (9)

               В допълнение към индивидуалната защита всички държави членки въведоха разнообразни механизми за колективна защита. Тези мерки имат за цел да предотвратят и преустановяват незаконните практики и да гарантират, че в ситуации на масова вреда увредените лица могат да получат обезщетение. Възможността за съединяване на исковете и колективното им упражняване би могла да представлява по-добро средство за достъп до правосъдие, особено когато разходите за индивидуални искове биха възпрели увредените лица да се обърнат към съда.

               (10)

               Целта на настоящата препоръка е да улесни достъпа до правосъдие при нарушения на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, и с тази цел да препоръча всички държави членки да разполагат със системи за колективна защита на национално равнище, които следват едни и същи основни принципи на цялата територия на Съюза, като се вземат предвид правните традиции на държавите членки и необходимостта да се предотвратят злоупотребите.

               (11)

               В областта на исковете за преустановяване на нарушения Европейският парламент и Съветът приеха Директива 2009/22/ЕО относно исковете за преустановяване на нарушения с цел защита на интересите на потребителите (7). Производството по искове за преустановяване на нарушения, въведено с тази директива, не предвижда обаче възможност лицата, които претендират, че са понесли вреди в резултат на незаконна практика, да получат обезщетение.

               (12)

               Производства за предявяване на колективни искове за обезщетение бяха въведени само в няколко държави членки, и то в различна степен. Освен това съществуващите производства за предявяване на колективни искове се различават значително в отделните държави членки.

               (13)

               В настоящата препоръка се предлага набор от принципи за съдебната и извънсъдебната колективна защита, които следва да бъдат еднакви за целия Съюз, при зачитането на различните правни традиции в държавите членки. Тези принципи следва да гарантират, че страните запазват основните си процесуални права, и да предотвратяват злоупотребите чрез подходящи предпазни мерки.

               (14)

               Настоящата препоръка е насочена както към колективните искове за обезщетение, така и — доколкото е целесъобразно и съответства на конкретните принципи — към колективните искове за преустановяване на нарушения. Тя не засяга съществуващите секторни механизми за преустановяване на нарушения, предвидени в правото на Съюза.

               (15)

               Механизмите за колективна защита имат за цел да запазят процесуалните гаранции, с които разполагат страните по граждански производства. С цел да се избегне злоупотребата с предявяването на съдебни искове в ситуации на масова вреда националните механизми за колективна защита следва да включват основните предпазни мерки, посочени в настоящата препоръка. Като общо правило следва да се избягват елементи като наказателни обезщетения, прекалено интрузивни досъдебни процедури за представяне на доказателства („pre-trial discovery“) и присъждане на обезщетения от съдебните заседатели („jury awards“), по-голямата част от които не са присъщи на правните традиции на повечето държави членки.

               (16)

               Процедурите за алтернативно решаване на спорове могат да представляват ефикасен начин за получаване на правна защита в ситуации на масова вреда. Те следва винаги да бъдат предвидени като паралелна възможност или като доброволен елемент от съдебните колективни искове.

               (17)

               Процесуалната легитимация за предявяване на колективни искове в държавите членки зависи от естеството на механизма за колективна защита. При някои видове колективни искове, като например груповите искове, при които искът може да се предяви съвместно от лицата, които претендират, че са претърпели вреди, на въпроса за процесуалната легитимация може да се даде по-ясен отговор, отколкото в контекста на представителните искове, при които този въпрос се нуждае от изясняване.

               (18)

               Процесуалната легитимация за предявяване на представителни искове следва да е ограничена до ad hoc сертифицирани организации, определени за тази цел представителни организации, които отговарят на определени със закон критерии, или публични органи. От представителната организация следва да се изисква да докаже, че разполага с необходимия административен и финансов капацитет да представлява по подходящ начин интереса на ищците.

               (19)

               Финансирането на производствата по колективни искове следва да бъде уредено по такъв начин, че да не води до злоупотреби със системата или конфликт на интереси.

               (20)

               За да се избегнат злоупотреби със системата и в интерес на доброто правораздаване, ход на колективните искове следва да се дава само ако са изпълнени законовите условия за тяхната допустимост.

               (21)

               Съдилищата следва да имат ключова роля за защитата на правата и интересите на всички страни по колективни искове, както и за ефективното провеждане на производствата по такива искове.

               (22)

               В правните области, в които публичен орган е оправомощен да приеме решение, с което се установява нарушение на правото на Съюза, е важно да се осигури последователност между окончателното решение относно това нарушение и изхода на колективния иск. Нещо повече, в случай на предявяване на колективни искове вследствие на решение на публичен орган (последващи искове) може да се приеме, че общественият интерес и необходимостта от предотвратяване на злоупотреби вече са били отчетени от публичния орган при установяването на нарушение на правото на Съюза.

               (23)

               По отношение на екологичното право в настоящата препоръка се вземат предвид разпоредбите на член 9, параграфи 3, 4 и 5 от Конвенцията на Икономическата комисия за Европа (ИКЕ) на ООН за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда (Орхуската конвенция), с които се насърчава съответно широкият достъп до правосъдие по въпроси на околната среда, определят се критерии, на които трябва да отговарят процедурите, в това число, че те трябва да са своевременни и да не са недостъпно скъпи, и се предвижда предоставянето на информация на обществеността и обмислянето на помощни механизми.

               (24)

               Държавите членки следва да предприемат необходимите мерки за прилагането на принципите от настоящата препоръка най-късно две години след нейното публикуване.

               (25)

               Държавите членки следва да изготвят доклади до Комисията относно изпълнението на настоящата препоръка. Въз основа на тези доклади Комисията следва да наблюдава и оценява мерките, предприети от държавите членки.

               (26)

               В срок от четири години след публикуването на настоящата препоръка Комисията следва да оцени дали са необходими допълнителни действия, в това число законодателни мерки, за да се гарантира пълното спазване на целите в настоящата препоръка. По-специално Комисията следва да оцени изпълнението на настоящата препоръка и нейното въздействие върху достъпа до правосъдие, правото на обезщетение, нуждата от предотвратяване на злоупотребата с предявяването на съдебни искове и функционирането на единния пазар, икономиката на Европейския съюз и доверието на потребителите,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   I.   ЦЕЛ И ПРЕДМЕТ

               1.

               Целта на настоящата препоръка е да се улесни достъпът до правосъдие, да се преустановят незаконните практики и да се създадат условия увредените лица да получат обезщетение в ситуации на масова вреда, свързани с нарушения на правата, предоставени съгласно правото на Европейския съюз, при осигуряване на подходящи процесуални гаранции с цел предотвратяване на злоупотребата с предявяването на съдебни искове.

               2.

               Всички държави членки следва да разполагат както при исковете за преустановяване на нарушения, така и при тези за обезщетение, с национални механизми за колективна защита, които спазват основните принципи, посочени в настоящата препоръка. Тези принципи следва да са общи за целия Съюз, при спазване на съответните правни традиции на държавите членки. Държавите членки следва да гарантират, че производствата по колективните искове са равноправни, справедливи, своевременни и не са недостъпно скъпи.

         II.   ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕ

               3.

               За целите на настоящата препоръка:

                           а)

                           „колективен иск“ е: i) правен механизъм, който дава възможност да се търси прекратяването на незаконно поведение съвместно от две или повече физически или юридически лица или от организация, която има процесуална легитимация да предявява представителни искове (колективен иск за преустановяване на нарушение); ii) правен механизъм, който дава възможност да се търси обезщетение съвместно от две или повече физически или юридически лица, които претендират, че са били увредени в ситуация на масова вреда, или от организация, която има процесуална легитимация да предявява представителни искове (колективен иск за обезщетение);

                           б)

                           „ситуация на масова вреда“ е ситуация, при която две или повече физически или юридически лица претендират, че са претърпели вреди, причинени от една и съща незаконна дейност на едно или няколко физически или юридически лица;

                           в)

                           „иск за обезщетение“ е иск, предявен пред национален съд, с претенция за обезщетение за вреди;

                           г)

                           „представителен иск“ е иск, който е заведен от представителна организация, ad hoc сертифицирана организация или публичен орган от името и за сметка на две или повече физически или юридически лица, които претендират, че са изложени на риск от вреди или са били увредени в ситуация на масова вреда, като тези лица на са страни по производството;

                           д)

                           „колективен последващ иск“ е колективен иск, който е предявен след като публичен орган е постановил окончателно решение, в което се констатира, че е извършено нарушение на правото на Съюза.

                     В настоящата препоръка се установяват общи принципи, които следва да се прилагат във всички случаи на колективни искове, както и принципи, които са специфични съответно или за колективните искове за преустановяване на нарушения, или за колективните искове за обезщетение.

         III.   ОБЩИ ПРИНЦИПИ ЗА КОЛЕКТИВНАТА ЗАЩИТА ПОД ФОРМАТА НА ИСКОВЕ ЗА ПРЕУСТАНОВЯВАНЕ НА НАРУШЕНИЯ И КОЛЕКТИВНАТА ЗАЩИТА ПОД ФОРМАТА НА ИСКОВЕ ЗА ОБЕЗЩЕТЕНИЕ НА ВРЕДИ

      Процесуална легитимация за предявяване на представителни искове

               4.

               Държавите членки следва да определят представителни организации, които могат да предявяват представителни искове въз основа на ясно определени условия за допустимост. Тези условия следва да включват поне следните изисквания:

                           а)

                           организацията следва да е с нестопанска цел;

                           б)

                           следва да е налице пряка връзка между основните цели на организацията и правата, предоставени от правото на Европейския съюз, за които се претендира, че са били нарушени, и по отношение на които е заведен искът; както и

                           в)

                           организацията следва да има достатъчен капацитет от гледна точка на финансови средства, човешки ресурси и правен експертен опит да представлява множество ищци в техен най-добър интерес.

               5.

               Държавите членки следва да гарантират, че определената организация ще загуби своя статут на представителна организация, ако вече не отговаря на едно или повече от условията.

               6.

               Държавите членки следва да гарантират, че представителните искове могат да бъдат предявявани само от организации, които предварително са били официално определени като представителни съгласно препоръката в точка 4, или от организации, които са били сертифицирани ad hoc от националните органи или съдилищата на държавите членки за определен представителен иск.

               7.

               В допълнение или като алтернатива държавите членки следва да оправомощят определени публични органи да предявяват представителни искове.

      Допустимост

               8.

               Държавите членки следва да предвидят проверка на възможно най-ранен етап на съдебния процес, чрез която молбите, при които условията за завеждане на колективни искове не са изпълнени, и явно неоснователните искове да бъдат отхвърляни.

               9.

               За тази цел съдилищата следва да провеждат необходимата проверка служебно.

      Информация относно колективните искове

               10.

               Държавите членки следва да гарантират възможността представителната организация или групата ищци да разгласяват информация за претендираното нарушение на правата, предоставени от правото на Европейския съюз, и за своето намерение да предявяват иск за преустановяването му, както и за ситуация на масова вреда и за своето намерение да предявят иск за обезщетение под формата на колективен иск. На представителната организация, сертифицираната ad hoc организация, публичния орган или групата ищци следва да се гарантира същата възможност за разгласяване на информация относно висящи искове за обезщетение.

               11.

               Начините за разгласяване на информация следва да отчитат съответните обстоятелства на конкретната ситуация на масова вреда, свободата на изразяване, правото на информация и правото на защита на репутацията или стойността на дружеството на ответника, преди той да бъде обявен за отговорен за претендираното нарушение или причинената вреда с окончателно решение на съда.

               12.

               Начините за разгласяване не засягат правилата на Съюза относно злоупотребата с вътрешна информация и манипулирането на пазара.

      Възстановяване на съдебните разноски на спечелилата страна

               13.

               Държавите членки следва да гарантират, че страната, загубила делото по колективен иск, възстановява необходимите съдебни разноски на спечелилата страна (на принципа „загубилият плаща“) при спазване на условията, предвидени в съответното национално право.

      Финансиране

               14.

               При откриване на производството страната ищец следва да декларира пред съда произхода на средствата, които ще използва, за да придвижи съдебния иск.

               15.

               Съдът следва да може да спре производството, ако в случай на използване на финансови средства, предоставени от трета страна,:

                           а)

                           е налице конфликт на интереси между третата страна и страната ищец и нейните членове;

                           б)

                           третата страна не разполага с достатъчни средства, за да изпълни финансовите си ангажименти към страната ищец, по чиято молба е образувано производството по колективния иск;

                           в)

                           страната ищец не разполага с достатъчни средства, за да плати всички разноски на насрещната страна в случай на неуспех на производството по колективния иск.

               16.

               Държавите членки следва да гарантират, че в случаите, в които колективният иск се финансира от частна трета страна, на нея ѝ е забранено:

                           а)

                           да оказва влияние върху решенията по процесуални въпроси на страната ищец, включително тези, касаещи уреждането на спора;

                           б)

                           да финансира колективен иск, ответникът по който е конкурент на предоставящата средствата страна или я държи в зависимо положение;

                           в)

                           да начислява прекомерна лихва по предоставените средства.

      Трансгранични производства

               17.

               Държавите членки следва да гарантират, че когато в даден спор участват физически или юридически лица от няколко държави членки, националните правила за допустимост или процесуална легитимация на чуждестранните групи ищци или представителните организации с произход от други национални правни системи не възпрепятстват предявяването на единен колективен иск пред един-единствен съд.

               18.

               Всяка представителна организация, която е била предварително официално определена от държава членка като имаща процесуална легитимация да предявява представителни искове, следва да може да сезира съответния национален съд, компетентен да разглежда ситуацията на масова вреда.

         IV.   СПЕЦИАЛНИ ПРИНЦИПИ, СВЪРЗАНИ С КОЛЕКТИВНИТЕ ИСКОВЕ ЗА ПРЕУСТАНОВЯВАНЕ НА НАРУШЕНИЯ

      Дължима грижа при разглеждане на молбите по искове за преустановяване на нарушения

               19.

               Съдилищата и компетентните публични органи следва да разглеждат молбите по искове за преустановяване или забрана на нарушение на правата, предоставени съгласно правото на Съюза, с дължимата грижа и при необходимост по реда на бързо производство с цел да се предотврати причиняването на вреда или причиняването на нова такава вследствие на това нарушение.

      Ефикасно изпълнение на разпорежданията за преустановяване на нарушения

               20.

               Държавите членки следва да предвидят подходящи санкции срещу загубилия делото ответник, за да се гарантира ефективното изпълнение на разпореждането за преустановяване на нарушения, включително плащането на фиксирана сума за всеки ден закъснение или всяка друга сума, предвидена в националното законодателство.

         V.   СПЕЦИАЛНИ ПРИНЦИПИ, СВЪРЗАНИ С КОЛЕКТИВНИТЕ ИСКОВЕ ЗА ОБЕЗЩЕТЕНИЕ

      Конституиране като страна ищец на принципа „възможност за участие“

               21.

               Страната ищец се конституира въз основа на изричното съгласие на физическите или юридическите лица, които претендират, че са претърпели вреди (на принципа „възможност за участие“). Всяко изключение от този принцип, по закон или по силата на съдебно решение, следва да бъде надлежно обосновано поради съображения за добро правораздаване.

               22.

               Всеки член на страната ищец следва да бъде свободен да я напусне по всяко време преди постановяване на окончателното съдебно решение или валидно уреждане на спора по друг начин, при същите условия, които се прилагат за оттегляне на индивидуални искове, без да бъде лишаван от възможността да предяви своите искове под друга форма, ако това не накърнява доброто правораздаване.

               23.

               Физическите или юридическите лица, които претендират, че са били увредени в същата ситуация на масова вреда, следва да могат да се присъединят към страната ищец по всяко време преди постановяване на съдебното решение или валидно уреждане на спора по друг начин, ако това не накърнява доброто правораздаване.

               24.

               Ответникът следва да бъде уведомен за състава на страната ищец и за всички промени в него.

      Колективно алтернативно решаване на спорове и колективни спогодби

               25.

               Държавите членки следва да гарантират, че страните по спор в ситуация на масова вреда се насърчават да уредят спора за обезщетение по взаимно съгласие или по извънсъдебен път, както в досъдебната фаза, така и по време на гражданското производство, като се отчитат също така изискванията на Директива 2008/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 г. относно някои аспекти на медиацията по гражданскоправни и търговскоправни въпроси (8).

               26.

               Държавите членки следва да гарантират, че механизмите за колективна съдебна защита са придружени от подходящи средства за колективно алтернативно решаване на спорове, които са на разположение на страните преди и по време на съдебното производство. Ползването на тези средства следва да зависи от съгласието на страните по делото.

               27.

               Всички давностни срокове, които се прилагат за исковете, следва да спрат да текат в периода между момента, в който страните се споразумеят да опитат да решат спора си чрез процедура за алтернативно решаване на спорове, и най-рано момента, в който едната или и двете страни изрично се оттеглят от процедурата за алтернативно решаване на спорове.

               28.

               Законността на правнообвързващите резултати от колективното уреждане на спора следва да бъде проверена от съдилищата, като се взема под внимание надлежната защита на интересите и правата на всички участващи страни.

      Процесуално представителство и адвокатски хонорари

               29.

               Държавите членки следва да гарантират, че адвокатските възнаграждения и методът за тяхното изчисляване не създават стимули за воденето на съдебни производства, които са ненужни от гледна точка на интереса на всяка от страните.

               30.

               Държавите членки не следва да допускат адвокатски хонорари, които се определят според присъденото обезщетение и по този начин крият риск от създаване на такива стимули. Държавите членки, които по изключение позволяват адвокатските хонорари да се определят според присъденото обезщетение, следва да предвидят подходяща национална уредба на тези хонорари при дела по колективни искове, като по-специално се отчита правото на пълно обезщетение на членовете на страната ищец.

      Забрана на наказателните обезщетения

               31.

               Присъденото обезщетение на физически или юридически лица, претърпели вреди в ситуация на масова вреда, не следва да надвишава размера на обезщетението, което би било присъдено, ако искът е бил предявен индивидуално. По-специално наказателните обезщетения, водещи до свръхкомпенсиране за претърпените вреди в полза на страната ищец, следва да бъдат забранени.

      Финансиране на колективните искове за обезщетение

               32.

               Държавите членки следва да гарантират, че, освен спазването на общите принципи за финансиране, в случай на финансиране от частна трета страна на колективни искове за обезщетение е забранено платеното възнаграждение или лихвата, начислявана от предоставящата средствата страна, да се основава на размера на постигнатата спогодба или присъденото обезщетение, освен ако тази договореност за финансиране е предвидена от публичен орган с цел защита на интересите на страните.

      Последващи колективни искове

               33.

               Държавите членки следва да гарантират, че в правните области, в които даден публичен орган е оправомощен да приеме решение, в което се констатира нарушение на правото на Съюза, като общо правило ход на колективните искове се дава едва след като са приключили окончателно всички производства на публичния орган, започнали преди производството по частния иск. Ако производството на публичния орган е започнало след производството по колективния иск, съдът би следвало да се въздържи от постановяването на решение, което би противоречало на очакваното решение на публичния орган. За тази цел съдът може да спре производството по колективния иск до приключването на производството на публичния орган.

               34.

               Държавите членки следва да гарантират, че в случай на последващи искове лицата, които претендират, че са понесли вреди, не са възпрепятствани да търсят обезщетение поради изтичането на преклузивни и давностни срокове преди окончателното приключване на производството на публичния орган.

         VI.   ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ

      Регистър на колективните искове

               35.

               Държавите членки следва да създадат национален регистър на колективните искове.

               36.

               Националният регистър следва да бъде безплатно достъпен за всички заинтересовани лица чрез електронни и други средства. Уебсайтовете, на които се публикуват регистрите, следва да предоставят достъп до изчерпателна и обективна информация относно наличните методи за получаване на обезщетение, включително извънсъдебните методи.

               37.

               С помощта на Комисията държавите членки следва да се стремят да осигурят съгласуваност на събраната в регистрите информация и тяхната оперативна съвместимост.

         VII.   КОНТРОЛ И ДОКЛАДВАНЕ

               38.

               Държавите членки следва да приложат посочените в настоящата препоръка принципи в националните си системи за колективна защита най-късно до 26 юли 2015 г.

               39.

               Държавите членки следва да събират надеждни годишни статистически данни за броя на споровете, уредени по извънсъдебен път, и за съдебните производства по колективни искове, както и информация относно страните, предмета и изхода на делата.

               40.

               Всяка година държавите членки следва да предават на Комисията събраната информация в съответствие с точка 39, като започват най-късно на 26 юли 2016 г.

               41.

               Комисията следва да оцени изпълнението на препоръката въз основа на придобития практически опит най-късно до 26 юли 2017 г. В този контекст Комисията по-специално следва да направи оценка на нейното въздействие върху достъпа до правосъдие, правото на обезщетение, нуждата от предотвратяване на злоупотребата с предявяването на съдебни искове и функционирането на единния пазар, МСП, конкурентоспособността на икономиката на Европейския съюз и доверието на потребителите. Освен това Комисията следва да оцени необходимостта да бъдат предложени допълнителни мерки за консолидиране и укрепване на хоризонталния подход, отразен в препоръката.

      Заключителни разпоредби

               42.

               Настоящата препоръка следва да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 11 юни 2013 година.

            За Комисията

            Председател

         José Manuel BARROSO

      (1)  СOM(2005) 672, 19.12.2005 г.

      (2)  СOM(2008) 165, 2.4.2008 г.

      (3)  СOM(2008) 794, 27.11.2008 г.

      (4)  COM(2010) 135 окончателен, 31.3.2010 г.

      (5)  2011/2089(INI)

      (6)  СОМ(2013) 401 final.

      (7)  ОВ L 110, 1.5.2009 г., стр. 30.

      (8)  ОВ L 136, 24.5.2008 г., стр. 3.