               19.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/174

         P7_TA(2013)0279
   Насърчаване и защита на свободата на религията или убежденията
   Препоръка на Европейския парламент до Съвета от 13 юни 2013 г. относно проекта за насоки на ЕС относно насърчаването и защитата на свободата на религията или убежденията (2013/2082(INI))
   (2016/C 065/25)

      Европейският парламент,

               —

               като взе предвид предложението за препоръка до Съвета, представено от Лайма Люция Андрикене, от името на групата PPE, относно проекта за насоки на ЕС относно насърчаването и защитата на свободата на религията или убежденията (B7-0164/2013),

               —

               като взе предвид Всеобщата декларация на ООН за правата на човека и Декларацията на ООН от 1981 г. за премахване на всички форми на нетърпимост и дискриминация, основани на религиозна принадлежност или убеждения,

               —

               като взе предвид Международния пакт за граждански и политически права и Общ коментар № 22 от Комитета на ООН по правата на човека (1),

               —

               като взе предвид Хартата на основните права на Европейския съюз,

               —

               като взе предвид заключенията на Света относно нетърпимостта, дискриминацията и насилието на основата на религиозна принадлежност или убеждения, приети през 2009 и 2011 г., (2)

               —

               като взе предвид стратегическата рамка и плана за действие на ЕС относно правата на човека и демокрацията, приети от Съвета на 25 юни 2012 г., (3)

               —

               като взе предвид съвместното съобщение на Комисията до Европейския парламент и до Съвета от 12 декември 2011 г., озаглавено „Правата на човека и демокрацията в основата на външните действия на ЕС — към по-ефективен подход“ (COM(2011)0886),

               —

               като взе предвид своята препоръка до Съвета от 13 юни 2012 г. относно специалния представител на ЕС за правата на човека (4) и Решението на Съвета 2012/440/ОВППС от 25 юли 2012 г. за назначаване на специален представител на Европейския съюз за правата на човека (5),

               —

               като взе предвид своята резолюция от 13 декември 2012 г. относно прегледа на стратегията на ЕС за правата на човека (6),

               —

               като взе предвид своите резолюции относно годишните доклади относно правата на човека и демокрацията по света и политиката на Европейския съюз в тази връзка (7),

               —

               като взе предвид член 36 от Договора за Европейския съюз,

               —

               като взе предвид проекта за насоки на ЕС относно насърчаването и защитата на свободата на религията или убежденията,

               —

               като взе предвид член 121, параграф 3 от своя правилник,

               —

               като взе предвид доклада на комисията по външни работи (A7-0203/2013),

               А.

               като има предвид, че съгласно член 21 от Договора за Европейския съюз демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност и зачитането на принципите на Устава на Организацията на обединените нации и на международното право са основополагащите принципи за всички външни дейности на ЕС;

               Б.

               като има предвид, че правото на свобода на религията или убежденията, включително теистични, нетеистични и атеистични убеждения, правото да не се изповядва религия и правото на смяна на религията или убежденията, са всеобщи права на човека и основни свободи на всяко човешко същество, взаимно свързани с други права на човека и основните свободи, както е предвидено в член 18 от Всеобщата декларация за правата на човека;

               В.

               като има предвид, че Европейският парламент многократно призова за амбициозен набор от инструменти с цел насърчаване на правото на свобода на религията или убежденията като част от външната политика на ЕС;

               Г.

               като има предвид, че Европейският парламент приветства в този контекст ангажимента на ЕС да разработи насоки относно свободата на религията или убежденията в съответствие с плана за действие на ЕС относно правата на човека и демокрацията и подчерта необходимостта от това, той и организациите на гражданското общество да бъдат включени в изготвянето на тези насоки;

               Д.

               като има предвид, че в съответствие със стандартите на международното право всички държави са длъжни да осигуряват ефективна защита на всички свои граждани и всички други лица в съответните им юрисдикции; като има предвид, че преследването на лица и техните семейства, общности, места за богослужение и институции, основано на тяхната конкретна религиозна принадлежност, техните убеждения или всяко законно публично изразяване на тяхната религия или убеждения, е широко разпространено в някои региони на света; като има предвид, че дискриминацията, основана на религия или убеждения, продължава да съществува във всички региони на света, включително в Европа и съседните държави, и като има предвид, че лицата, принадлежащи към конкретни религиозни общности, включително религиозни малцинства, или лицата, които не изповядват никаква религия, продължават да бъдат лишавани от техните права на човека и редовно са дискриминирани, задържани, осъждани и в много държави понякога дори екзекутирани заради религията или убежденията си;

               1.

               Отправя към Съвета следните препоръки:

         Основания за действие

               а)

               насърчаването на правото на свобода на религията или убежденията и предотвратяването на неговото нарушаване трябва да бъде приоритет във външните политики на ЕС;

               б)

               насилието, преследването и дискриминацията срещу лица, принадлежащи към религиозни общности и малцинства, или срещу лица, които изповядват нерелигиозни убеждения, продължават в много части на света; липсата на религиозна толерантност и готовност за диалог и липсата на вселенско съвместно съществуване често водят до политически размирици, насилие и открити въоръжени конфликти, които застрашават живота и подкопават стабилността в региона; категоричното и незабавното осъждане от страна на Европейския съюз на всички форми на насилие и дискриминация следва да бъде основен елемент на политиката на ЕС в областта на свободата на религията или убежденията; особено внимание следва да се обърне на положението на лицата, които променят своята религия или убеждения, тъй като на практика в редица държави те са обект на социален натиск, сплашване или открито насилие;

         Цел и приложно поле

               в)

               целта и приложното поле на насоките на ЕС следва да бъдат насърчаване и защита на свободата на религията или убежденията в трети държави, включване на свободата на религията или убежденията във всички външни действия и политики на ЕС в областта на правата на човека и разработване на ясни показатели, критерии, стандарти и практическа ориентация, с цел да се засили насърчаването на свободата на религията или убежденията в работата на длъжностните лица в институциите на ЕС и държавите членки, като по този начин се допринесе за по-голяма съгласуваност, ефективност и видимост от страна на ЕС в неговите външни отношения;

         Определения

               г)

               тъй като от това ще зависи успешното прилагане на насоките, те следва да предлагат яснота в използваните определения и подходяща и пълна защита на правото на свобода на религията или убежденията, в съответствие с международното право, както в частни и публични изяви, така и по отношение на индивидуални, колективни и институционални измерения, включително правото на изповядване или неизповядване на религия или убеждения, правото на промяна на религията или убежденията, свободата на изразяване, свободата на събранията и сдруженията, както и правото на родителите да образоват децата си според своите морални и религиозни убеждения — т.е. религиозни или нерелигиозни; също така са необходими ясни определения и пълна защита по отношение на признаването на правосубектността на религиозни институции и институции, основани на убежденията, и зачитането на тяхната автономност, правото на отказ от военна служба, правото на убежище, правото на спазване на дните за почивка и на празнуване на празници и провеждане на церемонии в съответствие с предписанията на съответната религия или убеждения и основното право на защита на собствеността;

         Оперативни насоки

               д)

               насоките следва да се основават на международното право и на договорите, признати и ратифицирани от международната общност;

         Пропорционалност

               е)

               както сочи проектът на насоките, в съответствие с принципите, приети от международната общност, свободата от принуда да се изповядват или приемат религия или убеждения и свободата на родителите и настойниците да гарантират религиозно и етично обучение не могат да бъдат ограничавани. Всяка друга проява на правото на свобода на религията или убежденията може да подлежи само на „такива ограничения, които са предвидени от закона и са необходими за защита на обществената сигурност, ред, здраве или морал или на основните права и свободи на другите“ (8); в същото време ограниченията трябва да бъдат тълкувани в тесен смисъл, пряко свързани и пропорционални по отношение на защитените права на другите, и трябва да бъде постигнат правилният баланс; следователно критерият за пропорционалност следва да се подчертае в насоките;

         Свобода на изразяване

               ж)

               свободата на религията или убежденията и свободата на изразяване са взаимно утвърждаващи се права, но в случаите, когато тези две права се упражняват едно срещу друго, ЕС следва също така да има предвид, че съвременните медийни средства водят до по-висока степен на взаимосвързаност между културите и религиите; затова е необходимо да се предприемат мерки, за да се избегне междукултурното насилие като реакция на актовете на свободата на изразяване, които са критични и особено осмиващи и подигравателни; в този контекст ЕС следва да помага за намаляване на подобно напрежение, например чрез насърчаване на взаимното разбирателство и диалога, и следва недвусмислено да осъжда всеки акт на насилие, извършен в отговор на подобни изказвания, и категорично да се противопоставя на всеки опит да се инкриминира свободата на словото по отношение на религиозните въпроси, като например законите относно богохулството;

         Колективно измерение на свободата на религията или убежденията

               з)

               в насоките следва да се подчертае, че неразделна част от свободата на религията или убежденията е правото на всеки човек на индивидуално или колективно изразяване на тази свобода; това включва:

                           —

                           свободата на богослужение или на събранията във връзка с религия или убеждения и на създаване и поддържане на места и религиозни обекти за тези цели,

                           —

                           свободата да не се участва в дадена религиозна дейност или събитие,

                           —

                           свободата на създаване и поддържане на подходящи религиозни, медийни, образователни, здравни, социални, благотворителни или хуманитарни институции,

                           —

                           свободата на искане и получаване на доброволни финансови и други помощи от физически лица и институции,

                           —

                           свободата на обучаване, назначаване, избиране или определяне като приемници измежду последователите на подходящи ръководители според изискванията и стандартите на всяка религия или убеждения;

                           —

                           свободата на създаване и поддържане на комуникации с лица и общности по въпросите на религията и убежденията на национално и международно равнище; също така в насоките следва да се отбележи, че правото на колективно упражняване на религията (в контекста на което винаги трябва да се спазват индивидуалните свободи на лицата) не следва да бъде ненужно ограничавано до официално признати места за богослужение и че всички неоправдани ограничения на свободата на събранията следва да бъдат осъдени от ЕС; в насоките следва да се подчертае, че държавите са длъжни да останат неутрални и безпристрастни към религиозните групи, включително по отношение на символичната или финансовата подкрепа;

               и)

               счита, че секуларизмът, определен като строго разделение между религиозните и политическите органи, предполага отхвърлянето на всяка религиозна намеса в дейността на управлението и на всяка обществена намеса в религиозните дела, освен с цел спазване на правилата за сигурност и на обществения ред (включително зачитането на свободата на другите), както и че той гарантира на всички –вярващи, агностици или атеисти — равна свобода на съвестта;

         Изисквания за регистрация

               й)

               ЕС следва да предприеме действия, когато изискванията за регистрация на религиозни организации или организации, свързани с убеждения, неоснователно ограничават свободата на религията или убежденията. Регистрацията не следва да се възприема като предпоставка за упражняване на правото на човека на свобода на религията или убежденията, тъй като това право не може да бъде обусловено от административни или правни изисквания; ЕС следва да призовава за премахването на всяко законодателство, като например задължителното вписване на религията на лицата в актовете за гражданско състояние, ако това законодателство води до дискриминация срещу лица, които изповядват нерелигиозни убеждения, или лица, които са променили своята религия или убеждения;

         Образование

               к)

               както е признато от международно приетите стандарти, родителите или настойниците на дадено дете имат свобода да гарантират, че децата им получават религиозно и етично обучение в съответствие със собствените им убеждения и детето не може да бъде принуждавано да получава обучение по религия или убеждения против волята на неговите родители или настойници, като най-добрите интереси на детето са водещият принцип; правото на родителите да образоват децата си според своите религиозни или нерелигиозни убеждения включва тяхното право да откажат всяка неправомерна намеса от страна на държавни или недържавни субекти в образованието им, която се противопоставя на техните религиозни или нерелигиозни убеждения; насоките следва да подчертаят тези аспекти на свободата на религията или убежденията и следва също така да гарантират секуларизация в държавното образование, а делегациите на ЕС следва да предприемат необходимите действия, ако този принцип се нарушава;

         Семейни и социални закони

               л)

               ЕС следва да обърне особено внимание на основаната на религия или убеждения дискриминация в семейните и социалните закони на трети държави, по-специално в контекста на правото на брак и правото на упражняване на родителски права, без да се ограничава само до него;

         Правото на отказ от военна служба

               м)

               насоките следва да включват правото на отказ от военна служба като законно упражняване на правото на свобода на мисълта, съвестта и религията; ЕС следва да призове държавите, които прилагат система на задължителна военна служба, да позволят алтернативна служба с цивилен или граждански характер, в обществен интерес, а не от наказателно естество, и да се въздържат от наказание на отказалите се от военна служба, включително чрез лишаване от свобода, на основание неизпълнение на военна служба;

         Убежище

               н)

               ЕС следва да насърчава трети държави да приемат бежанци, преследвани въз основа на тяхната религия или убеждения, както и да им предоставят убежище, особено в случаите, когато бежанците са застрашени от смърт или насилие. Държавите — членки на ЕС, следва да увеличат усилията си за приемане на бежанци, преследвани въз основа на тяхната религия или убеждения;

         Подкрепа за — и ангажиране с — гражданското общество

               о)

               подкрепата за — и ангажирането с — широк кръг от организации на гражданското общество, в това число организации по правата на човека и религиозни групи, както и групи, основани на убежденията, при изготвянето и прилагането на насоките ще бъде от решаващо значение за насърчаването и защитата на свободата на религията или убежденията и следователно лицата за контакт по въпросите на правата на човека в делегациите на ЕС следва да поддържат редовни контакти с тези организации, за да могат да открият възможно най-бързо проблемите, възникващи в областта на свободата на религията или убежденията, в съответните им държави;

         Наблюдение и оценка

               п)

               подходящи и текущи наблюдение и оценка на положението в областта на свободата на религията или убежденията в света трябва да бъдат гарантирани от Европейската служба за външна дейност, под ръководството на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, и специален раздел в годишния доклад на ЕС относно правата на човека в света следва да продължава да бъде посветен на този въпрос, включително с препоръки за подобрение; наблюдението на положението в областта на свободата на религията или убежденията следва да бъде един от ключовите въпроси, наред с други права на човека и основните свободи, в отношенията на ЕС с трети държави, особено в контекста на европейската политика за съседство; това следва да бъде отразено във всички споразумения и в документи за преглед и докладване; специалният представител на ЕС по правата на човека следва да обърне специално внимание на въпросите, свързани с насърчаването и защитата на свободата на религията и убежденията, в хода на всички негови дейности, и следва да има изразена роля в насърчаването на тази свобода чрез външните отношения на ЕС; той следва също така да поддържа връзка с Европейския парламент и съответните му комисии относно проблемни области и постигнатия напредък и да се ангажира със съответни неправителствени организации;

               р)

               следва да бъде приет набор от инструменти за наблюдение, оценка и подкрепа на насоките на ЕС. Той следва да се съсредоточи върху оперативни инструменти, за да отрази по-добре приоритетните области на действие, изложени в насоките, и следва, наред с другото:

                           —

                           да предвижда подробен контролен лист за анализ на положението с цел проследяване и наблюдение на положението по отношение на правото на свобода на религията или убежденията в съответната държава, за да се определи напредъкът/неуспехите;

                           —

                           да изисква от ръководителите на мисии на ЕС да докладват редовно за въпроси, свързани със свободата на религията или убежденията, с подробна оценка на положението, както и за нарушения на правото на свобода на религията или убежденията и репресии срещу негови защитници или други лица, като се обозначават конкретните случаи на явни нарушения на правото на свобода на религията или убежденията; тези доклади на ръководителите на мисии на ЕС следва да бъдат стандартизирани в най-голяма степен, така че да могат да бъдат сравнявани;

                           —

                           да подчертава конкретни действия на международните форуми или дейности за сътрудничество за развитие, които са били средство за защита и насърчаване на правото на свобода на религията или убежденията, включително успешното справяне с конкретни случаи (лица, групи, малцинства, институции) на дискриминация или преследване въз основа на религия или убеждения;

                           —

                           да припомня, че подкрепата на жертвите на дискриминация или преследване въз основа на тяхната религия или убеждения може да бъде оказвана в различни форми, включително чрез покани за тези жертви да дойдат в институциите на ЕС, за да дадат показания за тяхното положение;

         Този набор от инструменти (циркулярен документ) следва да се изготви в консултации със заинтересованите лица и да бъде готов преди края на 2013 г.;

         Използване на външни финансови инструменти

               с)

               външните финансови инструменти на ЕС следва да бъдат използвани както като стимули, така и за възпиране (например замразяване на средства) по отношение на свободата на религията или убежденията в конкретна държава, тъй като това съставлява неразделна част от оценката на цялостното положението с правата на човека в държавата; в случай на тежко влошаване на ситуацията, свързана с правата на човека, включително по отношение на свободата на религията или убежденията, ЕС следва да приложи съществуващите клаузи за правата на човека във външните споразумения на ЕС със съответната държава; използването на клаузи за правата на човека във външните споразумения на ЕС трябва да бъде с обвързващ характер и да е включено систематично във всички споразумения на ЕС с трети държави;

         Дейност на ЕС в многостранните форуми

               т)

               ЕС следва да продължи инициативите си в различни международни форуми с цел насърчаване и защита на свободата на религията и убежденията; когато е уместно и при поискване, ЕС оказва съдействие на трети държави при изготвянето на законодателство за насърчаване и защита на свободата на религията или убежденията;

         Оценка

               у)

               в съответствие с член 36 от Договора за Европейския съюз, Европейският парламент следва да участва в оценката на прилагането на насоките, която следва да се извърши не по-късно от три години след влизането в сила на насоките; оценката следва да се основава на анализ на реакцията на ЕС спрямо конкретни ситуации, свързани с нарушаването на свободата на религията и убежденията в трети държави; Европейският парламент следва да бъде редовно информиран за области или тенденции, предизвикващи загриженост, докладвани от делегациите на ЕС; съответните му комисии следва да получават подробна информация;

               2.

               Възлага на своя председател да предаде настоящата препоръка на Съвета, на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност и, за сведение, на Комисията.

      (1)  Общ коментар, приет от Комисията на ООН по правата на човека по силата на член 40, параграф 4 от Международния пакт за граждански и политически права, CCPR/C/21/Rev.1/Add. 4, 27 септември 1993 г.

      (2)  Съвет на Европейския съюз, 24.11.2009 г., 21.2.2011 г.

      (3)  Съвет на Европейския съюз, 11855/12.

      (4)  Приети текстове, P7_TA(2012)0250.

      (5)  ОВ L 200, 27.7.2012 г., стр. 21

      (6)  Приети текстове, P7_TA(2012)0504.

      (7)  Приети текстове, P7_TA(2010)0489, P7_TA(2012)0126, P7_TA(2012)0503.

      (8)
   Декларация на ООН за премахване на всички форми на нетърпимост и дискриминация, основани на религиозна принадлежност или убеждения, чл. 1, ал. 3, A/RES/36/55


Важна правна забележка

|

52007SC0972

Препоръка на Комисията към Съвета Относно предложения от името на Европейската общност заедно с държавите-членки за изменения на приложение А към Стокхолмската конвенция за устойчивите органични замърсители (POP)  /* SEC/2007/0972 окончателен */

	[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |Брюксел, 11.7.2007SEC(2007)972 окончателенПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА КЪМ СЪВЕТАОтносно предложения от името на Европейската общност заедно с държавите-членки за изменения на приложение А към Стокхолмската конвенция за устойчивите органични замърсители (POP)A. ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ1.  Стокхолмската конвенция за устойчивите органични замърсители (POP) (по-долу наричана „Конвенцията“) влезе във сила на 17 май 2004 г. Целта на Конвенцията е да предпази здравето на хората и околната среда от устойчивите органични замърсители. Конвенцията определя рамка, основаваща се на принципа на предпазните мерки, за прекратяване на производството, употребата, вноса и износа на дванайсетте основни и най-важни устойчиви органични замърсители (POP), безопасното им управление, употреба, унищожаване или намаляване на някои непреднамерени изпускания на POP.2.  Европейската общност и повечето от нейните държави-членки са страни по Конвенцията[1].3.  В съответствие с член 8 на Конвенцията, всяка страна може да представи предложение пред Секретариата за включване на определено химично вещество в приложенията към Конвенцията. След технически преглед, тази процедура може да приключи с решение на Конференцията на Страните по Конвенцията за включване на химичното вещество в списъка и за определяне на свързаните с него контролни мерки в приложенията на Конвенцията, въз основа на установената процедура в член 22, параграф 4 относно измененията на приложенията. Предложенията, основаващи се на изискването за тясно сътрудничество при международното представителство на Общността, трябва да се представят заедно от Общността и държавите-членки.4.  Предвид започването на процедурите за преговори относно възможни изменения на приложенията към Конвенцията, Комисията, като има предвид въпросите от компетенциите на Общността, представи през 2005 и 2006 г. на Изпълнителния секретар на Конвенцията предложение, от името на Общността заедно с държавите-членки, страни по Конвенцията, относно изменение на съответните приложения за включването на следните вещества: хексабромобифенил, хлордекон, октабромодифенилов етер, пентахлоробензол и късоверижни хлорирани парафини.5.  Съгласно наличната научна информация, преглед на докладите и предвид приложение Г към Конвенцията, ендосулфана и трифлуралина показват характеристики на устойчиви органични замърсители. Двете вещества бяха оценени в рамките на Директивата на Съвета 91/414/ЕИО относно пускането на пазара на вещества за растителна защита[2]. В резултат на това, веществата за растителна защита, съдържащи ендосулфан трябва изцяло и окончателно да бъдат изтеглени от пазара до декември 2007 г.[3] и веществата, съдържащи трифлуралин трябва изцяло и окончателно да бъдат изтеглени от пазара до декември 2008 г.[4] Като се има предвид възможното широко разпространение в околната среда на тези химични вещества, взетите мерки на национално или на общностно ниво не са достатъчни да се спазва високо ниво на защита на околната среда и здравето на хората и поради това са необходими действия на по-широко международно ниво. Следователно е удачно Общността и държавите-членки, страни по договора, да предложат изменение на съответните приложения към Конвенцията, като се добавят тези две вещества.Б. ПРЕПОРЪКАПредвид гореизложеното, Комисията отправя следната препоръка:- Предвид започването на процедурите за преговори относно възможни изменения на приложенията към Стокхолмската конвенция за устойчивите органични замърсители, Съветът да разреши на Комисията, като има предвид въпросите от компетенциите на Общността, да представи своевременно на Изпълнителния секретар на Стокхолмската конвенция за разглеждане преди следващата среща на Комитета за преглед на устойчивите органични замърсители през ноември 2007 г., предложение от името на Общността заедно с държавите-членки, страни по Конвенцията, относно изменение на съответните приложения към Конвенцията за добавянето на следните вещества:- Ендосулфан- Трифлуралин- Комисията заедно с държавите-членки, следва да предоставят на Секретариата съответната информация в подкрепа на представеното предложение.[1] В работната група на Международната среща по въпросите на околната среда от 9 януари 2007 г., Комисията призова отново всички държави-членки да ратифицират възможно най-бързо Стокхолмската конвенция, съгласно принципа за единство на международното представителство на Общността[2] OВ L 230, 19.8.1991, стр. 1. Директива, последно изменена от Директива 2005/58/EО на Комисията (OВ L 246, 2.9.2005, стр. 27).[3] OВ L 317, 3.12.2005, стр. 25.[4] Очаква се скоро да бъде прието Решение на Комисията относно не-включването на трифлуралина в приложение І на Директива 91/414/ЕИО на Съвета.


title: Препоръка на Съвета от 12 юли 2011 година относно Националната програма за реформи на Испания за 2011 г. и съдържаща становище на Съвета относно актуализираната Програма за стабилност на Испания за периода 2011—2014 г.

text:
               19.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/1

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 12 юли 2011 година
   относно Националната програма за реформи на Испания за 2011 г. и съдържаща становище на Съвета относно актуализираната Програма за стабилност на Испания за периода 2011—2014 г.
   2011/C 212/01
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   Като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическата политика (1), и по-специално член 5, параграф 3 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   след консултация с Икономическия и финансов комитет,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическата политика, която ще бъде съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала за устойчив растеж и конкурентоспособността на Европа.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическата политика на държавите-членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоките за политиката на държавите-членки по заетостта (2), като заедно двата акта представляват т.нар. „интегрирани насоки“. Държавите-членки бяха призовани да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националните си икономически политики и политики по заетостта.

               (3)

               На 12 януари 2011 г. Комисията прие първия годишен обзор на растежа, с което постави началото на нов цикъл на икономическото управление в ЕС и на първия европейски семестър за предварителна интегрирана координация на политиката съгласно стратегията „Европа 2020“.

               (4)

               На 25 март 2011 г. Европейският съвет утвърди приоритетите за фискалната консолидация и структурната реформа (в съответствие със заключенията на Съвета от 15 февруари и 7 март 2011 г. и въз основа на годишния обзор на растежа, изготвен от Комисията). Той подчерта необходимостта да се даде приоритет на възстановяването на стабилността на бюджетите и фискалната устойчивост, намаляването на безработицата чрез реформи на пазара на труда и полагането на нови усилия за повишаване на растежа. Европейският съвет поиска от държавите-членки да превърнат тези приоритети в конкретни мерки, които да бъдат включени в техните програми за стабилност или в програмите за конвергенция и в националните програми за реформи.

               (5)

               На 25 март 2011 г. Европейският съвет също така прикани държавите-членки, участващи в пакта „Евро плюс“, да представят своите задължения достатъчно рано, за да бъдат включени в програмите им за стабилност или в програмите им за конвергенция и в националните програми за реформи.

               (6)

               На 29 април 2011 г. Испания представи своята актуализирана Програма за стабилност за 2011 г., обхващаща периода 2011—2014 г., и Националната програма за реформи за 2011 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (7)

               Испанската икономика пострада сериозно от кризата и се наложи прилагането на драстични корекции в периода 2008—2009 г. От началото на 2008 г. до края на 2010 г. реалният БВП се понижи с 4,3 %, а заетостта отбеляза спад от над 10 %. В резултат на това към края на 2010 г. безработицата нарасна до 20,1 %, което представлява най-високият показател в ЕС. Основната тежест на испанската рецесия бе поета от младите хора (при които равнището на безработица е 41,6 %) и работниците с по-ниско образование (при които безработицата е 26,4 %). Доходността по държавните облигации нарасна в контекста на неблагоприятното развитие на публичния дълг в еврозоната, а банковата система, по-конкретно спестовните банки, бе подложена на натиска, предизвикан от краха на пазара на недвижими имоти и рязкото свиване на строителния сектор. Продължаващият процес на усвояване на значителните макроикономически неравновесия, натрупани през периода на икономически подем, ще продължи още известно време. В отговор на тези предизвикателства испанското правителство предприе амбициозна програма за реформи, включваща фискална консолидация, преструктуриране на спестовните банки, пенсионна реформа и реформиране на трудовия и продуктовия пазар.

               (8)

               Въз основа на оценката на актуализираната програма за стабилност в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 становището на Съвета е, че макроикономическият сценарий, залегнал в основата на бюджетните прогнози в програмата за стабилност, е прекалено оптимистичен за 2011 г. и 2012 г. В програмата за стабилност се предвижда до 2013 г. бюджетният дефицит да бъде намален под референтната стойност от 3 % в съответствие с препоръките на Съвета от април 2009 г., а през 2014 г. той да бъде допълнително намален до 2,1 % от БВП. В програмата за стабилност не е предвидено постигането на средносрочната цел, а именно — балансиран бюджет в рамките на програмата за стабилност. Тази тенденция, насочена към коригиране на дефицита, е уместна. Средното годишно подобрение на структурното салдо за периода 2010—2013 г. е 1,5 % от БВП, което е в съответствие с препоръката на Съвета, като за 2014 г. се очаква подобрение с още 0,3 % от БВП. Според прогнозите съотношението на дълга спрямо БВП ще се повиши от 60,1 % от БВП за 2010 г. до 69,3 % за 2013 г. и леко ще спадне за 2014 г. Съществуват рискове от постигане на по-лоши резултати по отношение на консолидационната програма, които са свързани със заложените в нея основни макроикономически предвиждания и спазването на бюджетните цели на регионално равнище. Значителен дял от общите публични разходи се дължи на регионите, като през 2010 г. 9 от общо 17 надхвърлиха своите фискални цели. Въпреки това контролните механизми за дефицита и дълга на регионалните правителства вече са засилени и испанското правителство се ангажира да предприеме допълнителни мерки, ако са необходими за изпълнение на бюджетните цели.

               (9)

               Постигането на предвидената фискална консолидация през 2011 г. и 2012 г. изисква строго прилагане на контролните механизми за дефицита и дълга, въведени за регионалните правителства. В случай че през 2011 г. и 2012 г. макроикономическите и бюджетните показатели се окажат по-неблагоприятни от очакваното, ще бъдат необходими допълнителни мерки за постигането на бюджетните цели, които испанското правителство се ангажира да предприеме. За 2013 г. планът за ревизия на разходите набелязва някои мерки, насочени към обезпечаване на бюджетните цели. Съгласно последната оценка на Комисията, рисковете по отношение на дългосрочната устойчивост на публичните финанси са високи.

               (10)

               Средносрочната бюджетна рамка в Испания спомогна за осъществяването на многогодишното бюджетно планиране и като цяло дава положителни резултати. Кризата обаче постави тази рамка пред сериозно изпитание и онагледи необходимостта от по-нататъшно укрепване на фискалната стабилност и превантивния аспект на фискалната политика. За тяхното подобрение е необходимо въвеждането на правило за разходите, основано върху средносрочния номиналния растеж на БВП в съответствие с новата рамка на ЕС за икономическо управление. Правилото, включено от Испания в програмата за стабилност, автоматично ще добие задължителна сила както за централното, така и за регионалните правителства. Правителството планира също така да търси консенсус относно прилагането на това правило по отношение на автономните общности в рамките на Съвета за фискална и финансова политика.

               (11)

               При липсата на реформа очакваното дългосрочно въздействие от застаряването на населението върху публичния бюджет на Испания би било по-сериозно в сравнение със средните показатели за ЕС. Основната причина за това е прогнозираното за следващите десетилетия значителното увеличение на дела на пенсионните разходи в БВП. В дългосрочен план застаряването на населението ще доведе до съществено увеличение в съотношението на пенсионерите спрямо броя на трудово заетите. Предложението на испанското правителство за пенсионна реформа, договорена със социалните партньори, значително ще подобри фискалната устойчивост и ще повиши стимулите за участие в пазара на труда. Реформата обаче все още не е одобрена от парламента и е възможно да претърпи допълнителни несъществени изменения.

               (12)

               Испания предприе сериозни стъпки за укрепване на банковата си система чрез осигуряване на публична подкрепа и предприемането на мерки, насочени към преструктуриране на спестовните банки, засилване платежоспособността на банките и подобряване на прозрачността на техните счетоводни баланси. В резултат секторът претърпя значителна консолидация, особено сред спестовните банки, с положителни последствия по отношение на средния размер на институциите, намаляване на прекомерния брой клонове и нает персонал, подобряване на счетоводните баланси, рекапитализация и подобряване на ефективността и доходността. Скорошно законодателство, третира проблемите, свързани с ролята на местните власти в управлението на спестовните банки, тъй като повечето от тях прехвърлят своите активи и пасиви към търговски банки. Испанското правителство пое ангажимент да завърши по голямата част от процеса на преструктуриране до края на септември 2011 г. Следващият кръг от стрес тестове ще бъде отново сред тези с най-голям обхват в ЕС.

               (13)

               Провежданата в момента реформа на пазара на труда в Испания трябва да бъде допълнена с цялостно преобразуване на съществуващата неефективна система за колективно трудово договаряне. Преобладаването на регионални и отраслови споразумения сериозно ограничава възможностите за преговори на фирмено равнище. Автоматичното удължаване на колективните трудови договори, валидността на неподновените договори и използването на клаузи за последваща индексация, свързана с инфлацията, повишават инертността на трудовите възнаграждения и възпрепятстват гъвкавостта на заплатите, която е необходима с цел да се ускори приспособяването на икономиката и възстановяването на конкурентоспособността. Испанското правителство поиска от социалните партньори да постигнат съгласие за реформиране на системата за колективно трудово договаряне през пролетта на 2011 г. При липсата на споразумение, правителството одобри кралски декрет на 10 юни, който незабавно влезе в сила, но ще трябва да бъде валидиран от парламента.

               (14)

               В условията на много висока безработица Испания предприе реформа на пазара на труда посредством гласувания през септември 2010 г. Законът има за цел да намали дуализма на трудовия пазар и безработицата сред младите хора, да повиши заетостта сред уязвимите групи от населението, да увеличи гъвкавостта на фирмено равнище и да подобри ефикасността на посредничеството на пазара. През февруари 2011 г. беше приета програма за реформиране на активната политика по заетостта, която включваше също така мерки за укрепване на консултативната и напътстваща роля на службите по заетостта и тяхното координиране на национално и регионално равнище. На този етап е твърде рано да се прецени напълно дали реформата е достатъчна за намаляване на сегментирането и понижаване на безработицата сред младите хора и дългосрочната безработица, тъй като някои мерки все още не са въведени. Испанското правителство се ангажира да предприеме допълнителни действия не по-късно от октомври 2011 г.

               (15)

               Испания претърпя понижение на конкурентоспособността по отношение на цените и разходите за производство, въпреки относително добрите резултати по отношение на дела на износа, който беше засилен по време на и след кризата. По-високият ръст на заплатите, съчетан с по-нисък ръст на производителността в сравнение с останалите държави от еврозоната, както и недостатъчна конкурентоспособност на определени продуктови пазари допринесоха за поддържането на по-висока инфлация в Испания. Намирането на възможност за подобряване на данъчната ефективност би спомогнало за засилване на конкурентоспособността. По-нататъшно засилване на конкурентоспособността на продуктовите пазари и приемане на реформа на системата за колективно трудово договаряне, за да се гарантира, че нарастването на заплатите отразява по-адекватно развитието на производителността на фирмено равнище, ще спомогне за засилване на конкурентоспособността.

               (16)

               Особена тревога предизвиква високият брой лица в Испания, напускащи преждевременно училище (31,2 % през 2009 г.), тъй като по този начин се намалява обемът на квалифицираната работна сила, влошават се трудовите перспективи на тези лица и се намалява потенциалният растеж. Законът за устойчива икономика, приет на 15 февруари 2011 г., включва мерки, насочени към повишаване на качеството и количеството на човешкия капитал посредством образованието и професионалното обучение. Въпреки това съществуват съмнения относно ефективността на новите мерки за борба с преждевременното напускане на училище и за подобряване на професионалното обучение, като не са изключени трудности в тяхното прилагане на всички равнища на държавно управление.

               (17)

               Испания отбеляза значителен напредък в подобряването на условията за конкуренция на пазарите на продукти и услуги, с което бяха предприети мерки за отстраняване на една от причините за бавния растеж на производителността. Въпреки че страната отбеляза значителен и амбициозен напредък в транспонирането на Директивата за услугите, съществува необходимост от допълнително отваряне на сектора на професионалните услуги. Законът за устойчива икономика включва широк набор от мерки за подобряване на бизнес средата, засилване на конкуренцията и повишаване устойчивостта на околната среда. Ефективното изпълнение изисква по-нататъшни усилия на всички управленски равнища и подходяща координация.

               (18)

               Испания пое редица ангажименти по силата на пакта „Евро плюс“. По отношение на фискалните въпроси страната се ангажира да определи правило за разходите с цел подобряване на фискалната стабилност, а оттам — устойчивостта на публичните финанси. С цел да засили финансовата стабилност, Испания пое ангажимент да приключи процеса на преструктуриране на финансовия сектор преди 30 септември. При мерките по отношение на трудовата заетост се дава приоритет на прилагането на актове, свързани с активната политика по заетостта, и разпоредбите в областта на професионалното обучение, както и на проблемите с неофициалната заетост. Мерките в областта на конкурентоспособността са насочени към реформа на системата за колективно трудово договаряне, регламентираните професии, учредяване на консултативен комитет по въпросите на конкурентоспособността и реформа на законодателната уредба относно несъстоятелността. Тези ангажименти се отнасят за четирите насоки на пакта. Те представляват продължение на сегашната програма за реформи, като въвеждат строг график за прилагането на някои от реформите и гарантират пълното прилагане на тези, които вече са въведени. Поетите ангажименти бяха оценени и взети предвид в настоящите препоръки.

               (19)

               Комисията направи оценка на програмата за стабилност и националната програма за реформи, включително ангажиментите по пакта „Евро плюс“. Тя взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Испания, но също така и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Европейския съюз чрез принос на равнище ЕС към бъдещите решения на държавите-членки. В тази връзка Комисията е на мнение, че испанското правителство е установило планове за фискална консолидация, които са съвместими с поставените цели, но все още съществуват някои рискове. Необходимо е ръстът на публичните разходи да се поддържа под темповете на средносрочния растеж на БВП и да се пристъпи към приемане на пенсионната реформа. По-нататъшните действия в периода 2011—2012 г. следва да са насочени към осигуряване на стабилността на финансовата система (чрез приключване на преструктурирането и консолидацията на спестовните банки) и укрепване на вътрешните източници на растеж чрез мерки за преодоляване на сегашното покачване на безработицата, по-специално посредством реформиране на системата на колективно договаряне и последователно прилагане на текущите реформи на пазара на труда, съчетано със строг контрол и оценка на тяхната ефективност. Секторът на услугите, занятията и професиите трябва да се отворят към по-широка конкуренция, а административната тежест за предприятията да бъде намалена.

               (20)

               В контекста на настоящата оценка и предвид препоръката на Съвета по член 126, параграф 7 от Договора за функционирането на Европейския съюз от 2 юни 2010 г. Съветът разгледа актуализираната Програма за стабилност на Испания за 2011 г. и становището му (3) е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу. Като взе предвид заключенията на Европейския съвет от 25 март 2011 г., Съветът разгледа Националната програма за реформи на Испания,

         ПРЕПОРЪЧВА на Испания да предприеме следните действия в периода 2011—2012 г.:

               1.

               Да приложи бюджетната стратегия през 2011 г. и 2012 г. и да коригира бюджетния дефицит през 2013 г. в съответствие с препоръката на Съвета по отношение на ППД, като гарантира изпълнение на целите за дефицита на всички управленски равнища, включително чрез стриктно прилагане на съществуващите механизми за контрол на дефицита и дълга за регионалните правителства; да предприеме допълнителни мерки, в случай че бюджетните и икономическите показатели се различават от очакванията; да използва всяка възможност — включително възможностите, породени от подобрени икономически условия — за да ускори намаляването на дефицита; да установи конкретни мерки за пълното обезпечаване на целите за 2013 г. и 2014 г., което следва да доведе до понижение на високия размер на публичния дълг и да гарантира адекватен напредък към средносрочната цел; да поддържа растежа на публичните разходи под темповете на средносрочния растеж на БВП чрез въвеждане на задължително правило за разходите на всички управленски равнища съгласно планираното. По-нататъшно подобряване на предоставянето на информация по отношение на бюджетите на местните и регионалните правителства и тяхното изпълнение.

               2.

               Да приеме предложената пенсионна реформа за увеличаване на законовата пенсионна възраст и на годините трудов стаж с оглед изчисляване на пенсиите съгласно планираните условия; редовно да преразглежда пенсионните параметри в съответствие с измененията в продължителността на живота съгласно планираните условия и да разработи допълнителни мерки за подобряване на обучението през целия живот за работещите в напреднала възраст.

               3.

               Да наблюдава отблизо извършваното в момента преструктуриране на финансовия сектор, по-специално по отношение на спестовните банки, с оглед финализирането му до 30 септември 2011 г., както е предвидено.

               4.

               Да проучи обхвата за подобряване на ефективността на данъчната система, например чрез преминаване от трудови към потребителски и екологични данъци и такси, като се гарантират плановете за фискална консолидация.

               5.

               Да приеме и приложи — след консултация със социалните партньори и в съответствие с националните практики — да приключи приемането и да предприеме изпълнение на обширна реформа на системата за колективно трудово договаряне и системата за индексиране на заплатите, с цел да се гарантира, че нарастването на заплатите отразява по-адекватно развитието на производителността и условията на местно и фирмено равнище и да се предостави на фирмите достатъчна вътрешна гъвкавост за адаптиране на условията за труд към промените в икономическата среда.

               6.

               До края на 2011 г. да направи оценка на въздействието на предприетите през септември 2010 г. реформи на пазара на труда и на реформата на активните политики по заетостта от февруари 2011 г., като при необходимост тази оценка бъде съпътствана от предложения за по-нататъшни реформи, които да понижат сегментирането на пазара на труда и да подобрят възможностите на младите хора за намиране на работа; да осигури строг контрол на ефективността на набелязаните в националната програма за реформи мерки за ограничаване на преждевременно напускане на училище, включително чрез политика за превенция, и да улесни прехода към професионално образование и обучение.

               7.

               Да предприеме по-нататъшно отваряне на професионалните услуги и да представи за гласуване планираните законопроекти, с което да се прекрои регулаторната рамка и да се отстранят съществуващите ограничения по отношение на конкуренцията, ефективността и новаторството; да приложи Закона за устойчива икономика, и по-конкретно мерките за подобряване на бизнес средата и насърчаване на конкуренцията на пазарите за продукти и услуги на всички управленски равнища; и да подобри координацията между националната и регионалните администрации, за да се намали административната тежест за предприятията.

      Съставено в Брюксел на 12 юли 2011 година.

            За Съвета

            Председател

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Продължават да се прилагат и през 2011 г. с Решение 2011/308/ЕС на Съвета от 19 май 2011 г. относно насоките за политиките за заетост на държавите-членки (ОВ L 138, 26.5.2011 г., стр. 56).

      (3)  Предвидено в член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


Препоръка за становище на Съвета в съответствие с член 5, алинея трета от Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. относно актуализираната програма за стабилност на Нидерландия, 2006-2009 г. (представена от Комисията)


title: Препоръки към националните юрисдикции относно отправянето на преюдициални запитвания

text:
               25.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 439/1

         Настоящият текст актуализира препоръките към националните юрисдикции, приети непосредствено след влизането в сила, на 1 ноември 2012 г., на новия процедурен правилник на Съда (ОВ C 338, 6.11.2012 г., стр. 1). Целта на настоящите препоръки, които се основават както на натрупания опит при прилагането на този правилник (1), така и на най-новата съдебна практика, е да припомнят основните характеристики на преюдициалното производство и да предоставят на юрисдикциите, които сезират Съда с преюдициално запитване, всички практически насоки, необходими, за да може той да даде полезен отговор на поставените въпроси.
   ПРЕПОРЪКИ
   към националните юрисдикции относно отправянето на преюдициални запитвания
   (2016/C 439/01)

      Въведение

               1.

               Преюдициалното запитване, предвидено в член 19, параграф 3, буква б) от Договора за Европейския съюз (наричан по-нататък „ДЕС“) и в член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“), е основополагащ механизъм на правото на Европейския съюз. Целта му е да гарантира еднаквото тълкуване и прилагане на това право в рамките на Европейския съюз, като предостави на юрисдикциите на държавите членки средство, което им позволява да сезират Съда на Европейския съюз (наричан по-нататък „Съдът“) с преюдициални въпроси относно тълкуването на правото на Съюза или валидността на актове, приети от институциите, органите, службите или агенциите на Съюза.

               2.

               Преюдициалното производство се основава на тясно сътрудничество между Съда и юрисдикциите на държавите членки. За да се гарантира пълната ефективност на това производство, е необходимо да се припомнят основните му характеристики и да се направят някои уточнения с цел изясняване на разпоредбите от Процедурния правилник, по-конкретно във връзка с автора и обхвата на преюдициалното запитване, както и формата и съдържанието на това запитване. Тези уточнения, които се отнасят до всички преюдициални запитвания (I), се допълват от разпоредби, приложими към преюдициалните запитвания, при които е необходима особена бързина (II), и от приложение, където са обобщени основните елементи на преюдициалното запитване.

         I.   Разпоредби, приложими към всички преюдициални запитвания

      Автор на преюдициалното запитване

               3.

               Компетентността на Съда да се произнася преюдициално относно тълкуването или валидността на правото на Съюза се упражнява единствено по инициатива на националните юрисдикции, независимо дали страните по главното производство са изразили желание за сезиране на Съда. Доколкото националната юрисдикция поема отговорността за последващото съдебно решаване на спора, с който е сезирана, само тя може да прецени, предвид особеностите на всяко дело, както необходимостта от преюдициално запитване, за да може да постанови решението си, така и относимостта на въпросите, които поставя на Съда.

               4.

               Качеството „юрисдикция“ се тълкува от Съда като самостоятелно понятие на правото на Съюза и в това отношение Съдът отчита редица фактори, като това дали сезиралият го орган е законоустановен, дали е постоянно действащ, дали юрисдикцията му е задължителна, дали производството е състезателно, дали този орган прилага правни норми и дали е независим.

               5.

               Юрисдикциите на държавите членки могат да сезират Съда с въпрос относно тълкуването или валидността на правото на Съюза, ако считат, че за да постановят решение, е необходимо произнасяне на Съда по този въпрос (вж. член 267, втора алинея ДФЕС). Отправянето на преюдициално запитване може да се окаже особено полезно, когато пред националната юрисдикция се поставя нов тълкувателен въпрос от общ интерес за еднаквото прилагане на правото на Съюза или когато съществуващата съдебна практика изглежда не дава необходимата яснота при несрещана до момента правна или фактическа обстановка.

               6.

               Когато е повдигнат въпрос по висящо дело пред юрисдикция, чиито решения не подлежат на обжалване съгласно националното право, тази юрисдикция е длъжна да отправи преюдициално запитване до Съда (вж. член 267, трета алинея ДФЕС), освен ако вече има установена съдебна практика в тази област или не остава никакво място за разумно съмнение относно правилното тълкуване на съответната правна норма.

               7.

               Също така, от постоянната съдебна практика следва, че националните юрисдикции могат да отхвърлят изложените пред тях възражения за невалидност на акт на институция, орган, служба или агенция на Съюза, но единствено Съдът има компетентността да обяви такъв акт за невалиден. Ето защо, когато юрисдикция на държава членка има съмнения относно валидността на такъв акт, тя е длъжна да се обърне към Съда, като изложи причините, поради които счита, че този акт е невалиден.

      Предмет и обхват на преюдициалното запитване

               8.

               Преюдициалното запитване трябва да се отнася до тълкуването или валидността на правото на Съюза, а не до тълкуването на националните правни норми или до фактически въпроси, повдигнати по главното производство.

               9.

               Съдът може да се произнесе по преюдициалното запитване само ако правото на Съюза е приложимо по делото, разглеждано в главното производство. За целта е необходимо запитващата юрисдикция да изложи всички относими обстоятелства от фактическа и правна страна, въз основа на които приема, че в конкретния случай могат да се приложат разпоредби от правото на Съюза.

               10.

               Във връзка с преюдициалните запитвания относно тълкуването на Хартата на основните права на Европейския съюз е важно да се припомни, че по силата на член 51, параграф 1 от нея, разпоредбите на Хартата се отнасят за държавите членки единствено когато те прилагат правото на Съюза. Въпреки че хипотезите на такова прилагане могат да бъдат различни, от преюдициалното запитване трябва все пак ясно и недвусмислено да личи, че по делото, разглеждано в главното производство, е приложима норма от правото на Съюза, различна от Хартата. Тъй като Съдът няма компетентност да се произнесе по преюдициално запитване, когато правното положение не попада в приложното поле на правото на Съюза, разпоредбите на Хартата, на които евентуално се позовава запитващата юрисдикция, сами по себе си не могат да обосноват тази компетентност.

               11.

               Накрая, въпреки че за произнасянето си Съдът непременно взима предвид правната и фактическа обстановка по спора в главното производство, така както е определена от запитващата юрисдикция в преюдициалното ѝ запитване, той самият не прилага правото на Съюза към този спор. Когато се произнася по тълкуването или валидността на правото на Съюза, Съдът се старае да даде отговор, полезен за решаването на спора в главното производство, но запитващата юрисдикция е тази, която трябва да направи конкретните изводи от отговора и ако е необходимо, да остави без приложение националната разпоредба, обявена за несъвместима с правото на Съюза.

      Подходящ момент за отправянето на преюдициално запитване

               12.

               Национална юрисдикция може да отправи преюдициално запитване до Съда, когато установи, че за да постанови решение, е необходимо да се даде заключение относно тълкуването или валидността на правото на Съюза. В действителност тя е юрисдикцията, която най-добре би могла да прецени на какъв стадий на производството следва да се отправи такова запитване.

               13.

               Доколкото обаче това запитване ще послужи като основа на производството, което ще се проведе пред Съда, и той трябва да може да разполага с всички данни, които ще му дадат възможност както да провери дали е компетентен да отговори на поставените въпроси, така и, ако това е така, да даде полезен отговор на тези въпроси, решението за отправяне на преюдициално запитване е необходимо да се вземе на стадий на производството, в който запитващата юрисдикция е в състояние да определи достатъчно точно правната и фактическата обстановка по делото, разглеждано в главното производство, както и правните въпроси, които то поставя. Освен това в интерес на доброто правораздаване може да се окаже удачно запитването да бъде отправено след провеждането на устни състезания.

      Форма и съдържание на преюдициалното запитване

               14.

               Преюдициалното запитване може да бъде представено във всяка допустима форма според съответните процесуални норми на националното право, но не трябва да се забравя, че това запитване служи като основа на производството пред Съда и се връчва на всички заинтересовани субекти, посочени в член 23 от Статута на Съда (наричан по-нататък „Статутът“), и по-специално на всички държави членки, с оглед на евентуалното представяне от тях на писмени становища. Поради произтичащата от това необходимост от писмен превод на преюдициалното запитване на всички официални езици на Европейския съюз, запитващата юрисдикция трябва да го формулира просто, ясно и точно, без излишни подробности. Опитът показва, че десетина страници често са достатъчни, за да се изложи по подходящ начин правната и фактическа обстановка на преюдициално запитване.

               15.

               Съдържанието на преюдициалното запитване е определено в член 94 от Процедурния правилник на Съда и е обобщено в приложението към настоящия документ. Освен текста на отправените до Съда преюдициални въпроси преюдициалното запитване:

                           —

                           съдържа кратко изложение на предмета на спора и на относимите факти, така както са установени от запитващата юрисдикция, или поне изложение на фактите, на които се основават преюдициалните въпроси,

                           —

                           възпроизвежда съдържанието на приложимите в случая национални разпоредби и ако е необходимо — относимата национална съдебна практика и

                           —

                           излага причините, поради които запитващата юрисдикция има въпроси относно тълкуването или валидността на някои разпоредби на правото на Съюза, както и установената от нея връзка между тези разпоредби и националното законодателство, приложимо в главното производство.

                     Когато един или повече от предходните елементи не са налице, е възможно Съдът да приеме, че няма компетентност да се произнесе по преюдициалните въпроси, или да отхвърли преюдициалното запитване като недопустимо.

               16.

               В преюдициалното си запитване запитващата юрисдикция трябва да даде точни референции на приложимите към фактите по спора в главното производство национални разпоредби и да посочи точно разпоредбите от правото на Съюза, на които се иска тълкуване или валидността на които се оспорва. Ако е необходимо, запитването съдържа кратко резюме на относимите доводи на страните по главното производство. Във връзка с това е уместно да се припомни, че писмено се превежда само преюдициалното запитване, но не и евентуалните приложения към него.

               17.

               Запитващата юрисдикция може също така да изложи накратко становището си за отговора, който следва да се даде на преюдициалните въпроси. Тази информация може да е от полза за Съда особено когато той трябва да се произнесе по запитването в рамките на бързо или на спешно производство.

               18.

               Накрая, поставените на Съда преюдициални въпроси следва да присъстват в отделна и ясно обособена част от акта за преюдициално запитване, за предпочитане в началото или в края му. Те трябва да се разбират от само себе си, без да е необходимо препращане към изложението на мотивите на запитването.

               19.

               От съществено значение за улесняването на прочита на преюдициалното запитване е постъпилият в Съда акт да бъде напечатан и страниците и параграфите на този акт да бъдат номерирани.

               20.

               Преюдициалното запитване трябва да бъде датирано и подписано, а след това да се изпрати с препоръчано писмо до секретариата на Съда на следния адрес: Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxembourg, LUXEMBOURG. Към запитването трябва да се приложат всички относими документи, и по-конкретно точни данни за връзка със страните по главното производство и с представителите им (ако има такива), както и преписката по главното производство или копие от нея. Докато трае производството, тази преписка (или копието от нея) ще се съхранява в секретариата, където, освен при указания в обратен смисъл от запитващата юрисдикция, заинтересованите субекти по член 23 от Статута ще могат да я преглеждат.

               21.

               В рамките на преюдициалното производство Съдът по принцип възпроизвежда данните, които се съдържат в акта за преюдициално запитване, включително имена или други лични данни. Ето защо в преюдициалното си запитване самата запитваща юрисдикция следва, ако счете за необходимо, да заличи някои данни или да запази анонимността на някое/някои от лицата или субектите, засегнато/засегнати от спора в главното производство.

               22.

               След постъпването на преюдициалното запитване Съдът също може да запази анонимността — служебно или по искане на запитващата юрисдикция или на страна по главното производство. За да има обаче смисъл такова искане, то трябва да бъде направено на възможно най-ранен етап от производството и във всички случаи преди в Официален вестник на Европейския съюз да бъде публикувано известието за съответното дело и преюдициалното запитване да бъде връчено на заинтересованите субекти, посочени в член 23 от Статута, което обикновено става около месец след постъпването на преюдициалното запитване. Поради все по-широкото използване на новите информационни и съобщителни технологии, всъщност след това публикуване и връчване запазването на анонимността е до голяма степен практически безполезно.

      Взаимодействие между преюдициалното запитване и националното производство

               23.

               Въпреки че запитващата юрисдикция запазва правомощието си да постанови обезпечителни мерки, по-специално в случаите на преюдициално запитване за преценка на валидността, подаването на преюдициално запитване все пак води до спиране на националното производство по делото до произнасянето на Съда.

               24.

               Независимо че по принцип Съдът остава сезиран с преюдициалното запитване, докато то не бъде оттеглено, все пак не трябва да се забравя, че ролята на Съда в преюдициалното производство е да подпомага ефективното правораздаване в държавите членки, а не да формулира консултативни становища по общи или хипотетични въпроси. Тъй като преюдициалното производство предполага пред запитващата юрисдикция действително да има висящо дело, тя трябва да уведоми Съда за всяко процесуално събитие, което би могло да се отрази на сезирането на самия него, и по-специално за всяко оттегляне на иска или жалбата, доброволно уреждане на спора или друго събитие, което води до прекратяването на производството. Тази юрисдикция трябва да уведоми Съда също за евентуалното приемане на решение, постановено в производство по обжалване на акта за запитване, и за последиците, до които то води за преюдициалното запитване.

               25.

               В интерес на надлежното провеждане на преюдициалното производство пред Съда, и за да се запази неговата практическа полза, обаче е важно тази информация да бъде съобщавана на Съда във възможно най-кратък срок. Националните юрисдикции следва освен това да имат предвид, че оттеглянето на преюдициално запитване може да се отрази на движението на сходни дела (или поредица от дела) пред запитващата юрисдикция. Когато решаването на няколко висящи пред запитващата юрисдикция дела зависи от отговора, който ще даде Съдът на поставените от нея въпроси, може да се посочи, че тя съединява тези дела в преюдициалното запитване, за да има Съдът възможност да отговори на поставените въпроси въпреки евентуалното оттегляне на едно или повече дела.

      Съдебни разноски и правна помощ

               26.

               Преюдициалното производство пред Съда е безплатно и той не се произнася по съдебните разноски на страните по спора, висящ пред запитващата юрисдикция; по този въпрос следва да се произнесе запитващата юрисдикция.

               27.

               Ако някоя от страните по главното производство не разполага с достатъчно средства и доколкото националните разпоредби позволяват това, запитващата юрисдикция може да ѝ предостави правна помощ за покриване на направените от нея разходи, по-специално свързани с представителството ѝ пред Съда. Съдът също може да предостави такава помощ, в случай че съответната страна не получава вече помощ съгласно националните норми или ако тази помощ не покрива или покрива само отчасти разходите, направени пред Съда.

      Кореспонденция между Съда и националната юрисдикция

               28.

               По време на цялото производство секретариатът на Съда поддържа връзка със запитващата юрисдикция, на която изпраща преписи от всички процесуални документи, както и исканията за уточняване или изясняване, ако има такива, за които се счита, че са необходими, за да бъде полезен отговорът на поставените от тази юрисдикция въпроси.

               29.

               След приключване на производството секретариатът изпраща съдебния акт на Съда на запитващата юрисдикция с молба да уведоми Съда за действията, които ще предприеме в главното производство вследствие от този акт, и да му съобщи крайното си решение по главното производство.

         II.   Разпоредби, приложими към преюдициалните запитвания, при които е необходима особена бързина

               30.

               При условията, предвидени в член 23а от Статута и в членове 105—114 от Процедурния правилник, в някои случаи преюдициалното запитване може да бъде разгледано по реда на бързо или на спешно производство. Решението за разглеждане по реда на тези производства се взема от Съда въз основа на представено от запитващата юрисдикция надлежно мотивирано искане, в което се излагат правните или фактическите обстоятелства, обосноваващи прилагането на това производство/производства, или по изключение — служебно, когато естеството на делото или конкретните обстоятелства по него изглежда налагат това.

      Условия за разглеждане по реда на бързото и на спешното производство

               31.

               Съгласно член 105 от Процедурния правилник определено преюдициално запитване може да бъде разгледано по реда на бързо производство, в отклонение от разпоредбите на този правилник, когато естеството на делото изисква то да бъде разгледано в кратки срокове. Доколкото това производство налага съществени ограничения за всички участници в производството, и по-специално за държавите членки, които трябва да представят писмено или устно становище в много по-кратки от обичайните срокове, разглеждането по реда на посоченото производство трябва да бъде поискано само ако са налице особени обстоятелства, които оправдават необходимостта Съдът да се произнесе бързо по отправените въпроси. Според постоянната съдебна практика големият брой лица или правоотношения, потенциално засегнати от акта, който трябва да постанови запитващата юрисдикция, след като е сезирала Съда с преюдициални въпроси, сам по себе си не представлява извънредно обстоятелство, което да оправдава разглеждането по реда на бързо производство.

               32.

               Това важи в още по-голяма степен за спешното преюдициално производство, посочено в член 107 от Процедурния правилник. Въпросното производство, което се прилага само в областите, попадащи в обхвата на дял V относно пространството на свобода, сигурност и правосъдие от част трета от ДФЕС, всъщност налага още по-строги ограничения за съответните участници в производството, тъй като намалява броя на участниците, които могат да представят писмено становище, и в изключително спешни случаи допуска писмената фаза на производството пред Съда изобщо да не бъде провеждана. Ето защо разглеждането по реда на това производство трябва да бъде поискано само ако с оглед на обстоятелствата е абсолютно необходимо Съдът да се произнесе в съвсем кратки срокове по въпросите, отправени от запитващата юрисдикция.

               33.

               Без да е възможно тук изчерпателно да се изброят подобни обстоятелства, по-специално поради разнообразието и непрекъснатото развитие на правните норми на Съюза в областта на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, една национална юрисдикция например може да направи искане за разглеждане по реда на спешното преюдициално производство в случая, посочен в член 267, четвърта алинея ДФЕС, на задържане или лишаване от свобода на дадено лице, когато отговорът на поставения въпрос е решаващ за преценката на правното положение на това лице, или при спор за родителски права или за отглеждането на малки деца, когато компетентността на сезирания съгласно правото на Съюза съд зависи от отговора на преюдициалния въпрос.

      Искане за разглеждане по реда на бързото или на спешното производство

               34.

               За да може Съдът своевременно да реши дали следва да приложи бързото или спешното преюдициално производство, в искането трябва точно да се посочат правните и фактическите обстоятелства, които установяват неотложността, и по-специално рисковете, които биха възникнали, ако запитването се разгледа по реда на обичайната процедура. Доколкото е възможно, запитващата юрисдикция трябва също да изложи накратко своето становище за отговора, който следва да се даде на поставените въпроси. Всъщност това улеснява страните по главното производство и другите заинтересовани субекти, които участват в производството, да вземат становище и така допринася за бързината на производството.

               35.

               Искането за разглеждане по реда на бързото или на спешното производство трябва във всеки случай да бъде направено недвусмислено, за да може секретариатът незабавно да установи, че се налага преписката да бъде обработена по специален начин. За тази цел запитващата юрисдикция следва да уточни кое от двете производства иска да се проведе в конкретния случай и да посочи в искането си относимия член от Процедурния правилник (член 105, отнасящ се до бързото производство, или член 107, отнасящ се до спешното производство). Това уточнение трябва да се направи на видно място в акта за преюдициално запитване (например на заглавната страница или в отделен съдебен акт). Такова искане запитващата юрисдикция може да направи евентуално и в съпроводително писмо.

               36.

               Що се отнася до самия акт за преюдициално запитване, в неотложни случаи е още по-важно той да бъде кратък, тъй като това допринася за бързината на производството.

      Кореспонденция между Съда, запитващата юрисдикция и страните по главното производство

               37.

               За да се ускори и улесни комуникацията със запитващата юрисдикция и страните по главното производство, юрисдикцията, която прави искане за разглеждане по реда на бързото или на спешното производство, е добре да посочи адрес на електронна поща или евентуално номер на факс, които Съдът може да използва, както и адрес на електронна поща или евентуално номер на факс на представителите на страните по делото.

               38.

               Препис от подписания акт за преюдициално запитване заедно с искане за разглеждане по реда на бързото или на спешното производство може да бъде изпратен предварително на Съда по електронна поща (ECJ-Registry@curia.europa.eu) или по факс (+352 433766). Обработването на запитването и на искането би могло да започне веднага след като бъде получен такъв препис. Оригиналите на тези документи обаче трябва да бъдат изпратени в най-кратки срокове на секретариата на Съда.

      (1)  ОВ L 265, 29.9.2012 г., стр. 1.

      ПРИЛОЖЕНИЕ

         Основни елементи на преюдициалното запитване

      1.   Запитваща юрисдикция

      В преюдициалното запитване трябва точно да се посочи запитващата юрисдикция, евентуално отделението или съдебният състав, отправил запитването, и да се посочат пълните данни за връзка с тази юрисдикция, за да се улеснят бъдещите ѝ контакти със Съда.
      2.   Страни по главното производство и техните представители

      След запитващата юрисдикция се посочват страните по главното производство и евентуално лицата, които ги представляват пред юрисдикцията. Тези данни трябва да са възможно най-пълни и да включват по-конкретно, в акта за преюдициално запитване или в съпроводителното писмо, точния пощенски адрес на съответните лица, телефонния им номер или номер на факс и адреса на електронната им поща, ако имат такава.
      Националните юрисдикции следва да обърнат внимание на член 95 от Процедурния правилник на Съда и на точки 21 и 22 от настоящите препоръки. В преюдициалното си запитване самата запитваща юрисдикция следва, ако счита за необходимо, да заличи някои имена или данни или да изпрати, наред с пълния текст на акта за преюдициално запитване, публичен вариант на този акт, който ще послужи като основа на производството пред Съда.
      3.   Предмет на главното производство и относими факти

      Запитващата юрисдикция трябва да опише накратко предмета на спора в главното производство и относимите факти, така както са установени или приети от нея.
      4.   Относими правни норми

      В преюдициалното запитване трябва точно да се посочат приложимите към фактите по спора в главното производство национални правни норми, включително, ако има такива, относимата съдебна практика, както и разпоредбите от правото на Съюза, на които се иска тълкуване или валидността на които се оспорва. Тези данни трябва да са пълни и да включват заглавието и точните референции на съответните разпоредби, както и данните за публикуването им. Доколкото е възможно, при цитирането на националната или европейската съдебна практика се посочва и номерът ECLI („European Case Law Identifier“) на съответния съдебен акт.
      5.   Мотиви на запитването

      Съдът може да се произнесе по преюдициалното запитване само ако правото на Съюза е приложимо по делото, разглеждано в главното производство. Ето защо запитващата юрисдикция трябва да изложи причините, поради които има въпроси относно тълкуването или валидността на разпоредби от правото на Съюза, както и установената от нея връзка между тези разпоредби и националното законодателство, приложимо в главното производство. Ако смята, че ще е от полза за разбирането на делото, запитващата юрисдикция може тук да изложи доводите на страните в тази насока.
      6.   Преюдициални въпроси

      Запитващата юрисдикция излага ясно и обособено преюдициалните въпроси, които отправя до Съда. Тези въпроси трябва да се разбират от само себе си, без да е необходимо препращане към изложението на мотивите на преюдициалното запитване.
      Доколкото е възможно, запитващата юрисдикция също излага накратко становището си за отговора, който следва да се даде на преюдициалните въпроси.
      7.   Евентуална необходимост от обработване по специален начин

      Накрая, ако според запитващата юрисдикция се налага запитването, което отправя до Съда, да бъде обработено по специален начин както във връзка с необходимостта от запазване на анонимността на засегнати от спора в главното производство лица, така и във връзка с евентуалната бързина, с която запитването трябва да бъде разгледано от Съда, причините за такова обработване трябва да бъдат подробно изложени в преюдициалното запитване и евентуално в съпроводителното писмо.

         Формални изисквания към преюдициалното запитване

      Преюдициалните запитвания трябва да са оформени така, че да се улесни последващото им обработване по електронен път от Съда, и по-конкретно същите да могат да бъдат сканирани и подлагани на разпознаване на символи. С оглед на това е необходимо:

                  —

                  запитванията да са напечатани на бяла хартия, без редове, формат A4,

                  —

                  текстът да е набран на общоприет шрифт (като например Times New Roman, Courier или Arial) с големина поне 12 pt за текста и поне 10 pt за евентуалните бележки под линия, с разредка 1,5 и разстояние от поне 2,5 cm между наборното поле и края на страницата отгоре, отдолу, отляво и отдясно,

                  —

                  всички страници и параграфи на запитването да са номерирани последователно и с нарастващ номер.

            Преюдициалното запитване трябва да бъде датирано и подписано. То се изпраща с препоръчано писмо, заедно с преписката по главното производство, до секретариата на Съда на следния адрес: Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxembourg, LUXEMBOURG.
      Ако е направено искане за разглеждане по реда на бързото или на спешното производство, е препоръчително предварително да се изпрати подписан препис от преюдициалното запитване по електронна поща (ECJ-Registry@curia.europa.eu) или по факс (+352 433766) и след това оригиналът на запитването да се изпрати по пощата.


title: Препоръка на Съвета от 14 юли 2015 година относно националната програма за реформи на Полша за 2015 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Полша за 2015 г.

text:
               18.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/91

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 14 юли 2015 година
   относно националната програма за реформи на Полша за 2015 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Полша за 2015 г.
   (2015/C 272/24)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за растеж и работни места — стратегията „Европа 2020“, въз основа на засилена координация на икономическите политики. Стратегията е съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 14 юли 2015 г. въз основа на предложенията на Комисията Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза, а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоки за политиките за заетостта на държавите членки (2). Взети заедно, двата акта представляват т. нар. „интегрирани насоки“, с които държавите членки бяха приканени да се съобразят при провеждането на националната си икономическа политика и политика за заетостта.

               (3)

               На 8 юли 2014 г. Съветът прие препоръка (3) относно националната програма за реформи на Полша за 2014 г. и даде становището си относно актуализираната програма за конвергенция на Полша за 2014 г.

               (4)

               На 28 ноември 2014 г. Комисията прие Годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2015 г. за координация на икономическите политики. На същата дата, въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета (4), Комисията прие доклада за механизма за предупреждение, в който Полша не е посочена сред държавите членки, за които да направи задълбочен преглед.

               (5)

               На 18 декември 2014 г. Европейският съвет одобри приоритетите за стимулиране на инвестициите, засилване на структурните реформи и продължаване на фискалната консолидация, благоприятстваща растежа.

               (6)

               На 26 февруари 2015 г. Комисията публикува доклада си за Полша за 2015 г. В него е оценен напредъкът на Полша в изпълнението на специфичните за страната препоръки, приети на 8 юли 2014 г.

               (7)

               На 29 април 2015 г. Полша представи националната си програма за реформи за 2015 г., а на 30 април 2015 г. — своята програма за конвергенция за 2015 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (8)

               Спрямо Полша понастоящем се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж след отмяната през юни 2015 г. на процедурата при прекомерен дефицит (5). В своята програма за конвергенция за 2015 г. правителството планира постепенното намаляване на номиналния дефицит от 3,2 % на 2,7 % от БВП през 2015 г., а впоследствие на 1,2 % от БВП през 2018 г. Според прогнозата на Комисията, направена през пролетта на 2015 г., може да се приеме, че прекомерният дефицит вече е бил коригиран през 2014 г., т.е. една година преди зададения срок, като се има предвид, че превишението над предвидената в Договора референтна стойност от 3 % от БВП се обяснява с нетния бюджетен разход за цялостната реформа на пенсионната система. Според програмата за конвергенция правителството планира постигане на междинната цел — структурен дефицит в размер на 1 % от БВП — до 2019 г. След като съотношението между държавния дълг и БВП достигна пик от 51,7 % през 2015 г. правителството планира да го намали до 49,1 % през 2018 г. Макроикономическият сценарий, на който се основават тези бюджетни прогнози е реалистичен за 2015 г. и благоприятен за 2016 г. Въз основа на изготвена цялостна оценка се предвижда Полша да постигне съответствие с изискваното коригиране за постигане на средносрочната цел през 2015 г., тъй като нарастването на нетните разходи е под установения показател. Мерките в подкрепа на целите за планирания дефицит от 2016 г. не са достатъчно точни. Като се има предвид прогнозата на Комисията, направена през пролетта на 2015 г., съществува риск от известно отклонение от необходимата корекция през 2016 г., тъй като структурната корекция не отговаря на изискването. По тази причина през 2016 г. ще са необходими допълнителни мерки. Въз основа на оценката си за Програмата за конвергенция и предвид прогнозата на Комисията, направена през пролетта на 2015 г., Съветът смята, че се очаква Полша да постигне голямо съответствие с разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж. Данъчните приходи може да бъдат увеличени чрез намаляване на настоящата прекомерна употреба на намалени ставки на ДДС и чрез повишаване на ефикасността на данъчната администрация.

               (9)

               За фискалната рамка на Полша от полза би било създаването на независим орган, било като отделна институция или в рамките на съществуваща такава, натоварен с изготвянето на предварителни и последващи оценки на спазването на фискалните правила, на оценки на макроикономическите и бюджетните прогнози, както и на анализи за дългосрочната устойчивост на публичните финанси.

               (10)

               Полша отмени реформата на пенсионната система от 1999 г. в края на 2013 г. Макар в краткосрочен план да води до известно облекчение за бюджета, отмяната на реформата на пенсионната система от 1999 г. не подобрява дългосрочната устойчивост на публичните финанси, тъй като краткосрочната полза от по-високите социални осигуровки и по-ниските лихвени плащания ще бъде компенсирана от по-високи бъдещи плащания на пенсии от публичната пенсионна схема. Като цяло отмяната на цялостната реформа на пенсионната система от 1999 г. е свързана с известни рискове за публичните финанси на Полша в дългосрочен план.

               (11)

               Привилегиите в областта на социалното осигуряване, предоставени на земеделските стопани и миньорите, продължават да спъват професионалната мобилност и водят до значителни разходи за публичните финанси. Посочените преференциални схеми възпират хората да се ориентират към по-продуктивни отрасли, създават скрита безработица и, поради малкия размер на вноските, се субсидират до голяма степен от данъкоплатците. През 2014 г. селскостопанският отрасъл в Полша осигурява заетост на 11,5 % от работната сила, което е над два пъти повече от средната стойност за ЕС, но генерира едва 3,3 % от националната брутна добавена стойност. Държавните субсидии за системата за социална сигурност за земеделските стопани възлизат на почти 1 % от БВП, а тези за пенсии на миньорите — на 0,5 % от БВП. Връзката между вноските и социалните плащания е слаба, като вноските са най-често с единна ставка. Земеделските стопани с високи доходи не могат системно да бъдат изключвани от системата, поради което тя дава възможност за злоупотреби. Въвеждането на система за регистриране и оценка на доходите на земеделските стопани ще бъде необходимата първа стъпка към провеждането на реформа на системата за социална сигурност на земеделските стопани.

               (12)

               Сегментирането на пазара на труда в Полша продължава. Броят на временните договори в страната е най-високият в Съюза, докато процентът на преминаващите от временна към постоянна заетост е нисък, а разликата в заплащането е най-голямата в Съюза. Строгите разпоредби относно уволненията, дългите съдебни производства и други тежести, обременяващи работодателите, насърчават използването на нестандартни и срочни трудови договори. Наред с това убеждението, че договорите, попадащи в приложното поле на Кодекса на труда, са свързани с високи разходи, води до прекомерното използване на граждански договори (umowy cywilnoprawne), които са привлекателни за работодателите поради това, че социалноосигурителните вноски при тях са по-ниски. Високият процент договори от този вид, т.е. договори, свързани с по-ниски вноски, може обаче да намали качеството на наличната заетост, особено за младите. Налице е висока младежка безработица, отчасти в резултат на разминаването между квалификациите и уменията на кандидатите, от една страна, и нуждите на пазара на труда, от друга. Следователно е необходимо да бъдат положени трайни усилия за реформиране на системата за професионално образование и обучение и за повишаване на ниската степен на участие в ученето през целия живот. Участието на жените на пазара на труда продължава да е слабо. За да намери решение на този проблем, Полша е увеличила достъпа до предучилищно образование, но все още се нарежда сред държавите членки с най-лоши резултати по отношение на наличието на услуги за грижи за малки деца.

               (13)

               Железопътният сектор страда в резултат на високите такси за достъп до релсовия път и неподходящото национално финансиране. Процедурите за изготвяне и изпълнение на проекти често са твърде продължителни и тромави, което се дължи на нормативната и административната среда. Макар да е възможно скорошните промени в законодателството да окажат положително въздействие върху железопътния транспорт, малко вероятно е те да повлияят на инвестиционните проекти, започнати в програмния период 2007—2013 г. За периода 2014—2020 г. обаче финансирането на железопътния сектор от бюджета на ЕС ще бъде значително увеличено.

               (14)

               В контекста на европейския семестър Комисията изготви подробен анализ на икономическата политика на Полша и го публикува в доклада за страната за 2015 г. Тя оцени също така Програмата за конвергенция и Националната програма за реформи, както и последващите действия, предприети във връзка с препоръките, отправени към Полша предишните години. Комисията взе под внимание не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Полша, но и съответствието им с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза, което да се осъществи чрез принос на равнище ЕС към бъдещите решения на национално равнище. Препоръките в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1—4 по-долу.

               (15)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за конвергенция, като становището му (6) е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу,

         ПРЕПОРЪЧВА на Полша да предприеме следните действия през 2015 и 2016 година:

               1.

               След коригиране на прекомерния дефицит, да постигне фискална корекция от 0,5 % от БВП с цел изпълнение на междинната бюджетна цел през 2015 и 2016 г. Да се създаде независим фискален съвет. Да разшири данъчната основа, по-специално чрез ограничаване на използването на обширната система от намалени ставки на ДДС.

               2.

               Да започне процеса на хармонизиране на разпоредбите относно пенсиите на земеделските стопани и миньорите с тези за останалите работници и да приеме график за прогресивно пълно хармонизиране; да въведе система за оценяване и регистриране на доходите на земеделските стопани.

               3.

               Да вземе мерки за намаляване на прекомерното използване на срочни и граждански договори на пазара на труда.

               4.

               Да премахне пречките за инвестирането в проекти в железопътния сектор.

      Съставено в Брюксел на 14 юли 2015 година.

            За Съвета

            Председател

         P. GRAMEGNA

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Продължават да се прилагат с Решение 2014/322/ЕС на Съвета от 6 май 2014 г. относно насоки за политиките за заетостта на държавите членки за 2014 година (ОВ L 165, 4.6.2014 г., стр. 49).

      (3)  Препоръка на Съвета от 8 юли 2014 година относно националната програма за реформи на Полша за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Полша за 2014 г. (ОВ C 247, 29.7.2014 г., стр. 97).

      (4)  Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25).

      (5)  Решение (ЕС) 2015/1026 на Съвета от 19 юни 2015 г. за отмяна на Решение 2009/589/ЕО за съществуването на прекомерен дефицит в Полша (ОВ L 163, 30.6.2015 г., стр. 37).

      (6)  Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97