				|

		52012DC0302

			Препоръка за ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА относно Националната програма за реформи на България за 2012 г. и за представяне на становище на Съвета относно Конвергентната програма на България за периода 2012—2015 г. /* COM/2012/0302 final - 2012/ () */

			   	Препоръка за
ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
относно Националната програма за реформи на
България за 2012 г.
и за представяне на становище на Съвета относно Конвергентната програма на
България за периода 2012—2015 г.
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
Като взе предвид Договора за функционирането
на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4
от него,
като взе предвид Регламент (EО) № 1466/97
на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на
бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики[1], и по-специално член 5,
параграф 2 от него,
като взе предвид Регламент (ЕС)
№ 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември
2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите
дисбаланси[2],
и по-специално член 6, параграф 1 от него,
като взе предвид препоръката на Европейската
комисия[3],
като взе предвид резолюциите на Европейския
парламент[4],
като взе предвид заключенията на Европейския
съвет,
като взе предвид становището на Комитета по
заетостта,
след консултация с Икономическия и финансов
комитет,
като има предвид, че:
(1)       На 26 март
2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на
Европейската комисия да се започне изпълнението на нова стратегия за работни
места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена
координация на икономическите политики, която стратегия е съсредоточена върху
ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за
повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.
(2)       На 13 юли
2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите
политики на държавите членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21
октомври 2010 г. прие решение относно насоките за политиките на държавите
членки по заетостта[5],
като заедно двата акта представляват т. нар. „интегрирани насоки“. Държавите
членки бяха приканени да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането
на националната си икономическа политика и политика по заетостта.
(3)       На 12 юли
2011 г. Съветът прие препоръка относно Националната програма за реформи на
България за 2011 г. и даде становището си относно актуализираната
Конвергентна програма на България за периода 2011—2014 г.
(4)       На 23 ноември
2011 г. Комисията прие втория годишен обзор на растежа, с което постави
началото на втория европейски семестър за предварително и интегрирано
координиране на политиката, залегнало в стратегията „Европа 2020“. Въз основа
на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на 14 февруари 2012 г. Комисията прие Доклад
за механизма за предупреждение[6],
в който беше посочено, че България ще бъде една от държавите членки, за които
ще се извърши задълбочен преглед.
(5)       На 2 март
2012 г. Европейският съвет одобри приоритетите, насочени към осигуряване
на финансова стабилност, бюджетна консолидация и действия за стимулиране на
растежа (в съответствие със заключенията на Съвета от 9 декември 2011 г. и
вследствие на извършения от Комисията годишен обзор на растежа). Той подчерта
необходимостта от продължаване на диференцирана бюджетна консолидация,
благоприятстваща растежа, възстановяване на нормалните условия за отпускане на
заеми за икономиката, насърчаване на растежа и конкурентоспособността, справяне
с безработицата и социалните последици от кризата и модернизиране на публичната
администрация.
(6)       На 2 март
2012 г. Европейският съвет прикани също държавите членки, участващи в
пакта „Евро плюс“, да представят своите ангажименти достатъчно рано, за да
бъдат включени в програмите им за стабилност или програмите им за конвергенция
и в националните им програми за реформи.
(7)       На 13 април
2012 г. България представи своята Конвергентна програма, която обхваща
периода 2012—2015 г., и своята Национална програма за реформи за
2012 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени
взаимовръзките между тях. В задълбочен преглед по член 5 от Регламент (ЕС)
№ 1176/2011 Комисията оцени също дали България е засегната от
макроикономически дисбаланси. В своя задълбочен преглед[7] Комисията заключи, че в
България се отчита вътрешен макроикономически дисбаланс, макар и не прекомерен.
(8)       Според първото
уведомление за 2012 г. относно данните за дефицита и дълга, изпратено от
България за периода 2008—2011 г. в изпълнение на процедурата при
прекомерен дефицит (ППД), дефицитът в консолидирания държавен бюджет през 2011
г. е бил под 3 % от БВП — референтната стойност, предвидена в Договора.
Освен това в прогнозата на Комисията от пролетта на 2012 г. се предвижда
дефицитът в консолидирания държавен бюджет да остане под референтната стойност,
предвидена в Договора, и да продължи да намалява през прогнозния период. В
резултат на това и в съответствие с разпоредбите на Пакта за стабилност и
растеж на 30 май 2012 г. Комисията прие препоръка за решение на Съвета за
отмяна на решението за наличието на прекомерен дефицит съгласно член 126,
параграф 12 от Договора.
(9)       Съгласно
извършената в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета оценка на
Конвергентната програма за 2012 г. Съветът е на мнение, че
макроикономическият сценарий, въз основа на който са изготвени бюджетните
прогнози в програмата, е оптимистичен за периода 2012—2013 г., през който
се очаква годишният растеж да достигне 1,4 % през 2012 г. и 2,5 %
през 2013 г. В прогнозата на Комисията от пролетта на 2012 г. се предвижда
растеж на БВП с 0,5 % през 2012 г. и с 1,9 % през 2013 г. След
коригирането на прекомерния дефицит през 2011 г. целта на бюджетната стратегия,
заложена в програмата, е в края на програмния период състоянието на бюджета да
е почти балансирано, както в структурно отношение, така и спрямо номиналното
салдо. В структурно отношение средносрочната бюджетна цел (СБЦ) бе ревизирана
незначително от дефицит от 0,6 % от БВП до дефицит от 0,5 % от БВП.
Новата СБЦ отразява адекватно изискванията на Пакта за стабилност и растеж. Въз
основа на (преизчисления) структурен дефицит[8]
България планира да постигне своята СБЦ в рамките на програмния период. През
периода 2012—2014 г. темпът на нарастване на държавните разходи, при
отчитане дискреционните мерки по отношение на приходите, ще спази целевия
показател за разходите в Пакта за стабилност и растеж, но през 2015 г. ще се
отклони от него. Планираната бюджетна консолидация е изправена пред значителни
рискове, произтичащи от i) по-ниските приходи с оглед на оптимистичния
макроикономически сценарий, както и на по-малкия дял на данъците в структурата
на икономическия растеж и ii) липсата на ефективност в публичния сектор,
по-специално в областта на здравеопазването и образованието, което може да
доведе до значителен натиск върху разходите. Съотношението дълг/БВП е под
60 % от БВП и съгласно програмата се очаква да достигне своя връх от почти
20 % от БВП през 2012 г., след което да намалее през програмния период.
Съществуват значителни възможности за подобрение в спазването на данъчното законодателство,
а постигането на напредък в тази област би позволило на България да направи
по-високи разходи за стимулиране на растежа. Изискването бюджетният дефицит да
остане под 2 % и държавните разходите да бъдат ограничени до 40 % от
БВП бе прието като изменение на Закона за устройството на държавния бюджет,
като по този начин се засилва задължителният характер на бюджетната рамка и се
подобрява предсказуемостта на изготвянето на бюджета. Остават обаче
предизвикателства по отношение на по-нататъшното подобряване на съдържанието на
средносрочната бюджетна рамка и на подобряването на отчитането въз основа на
текущо начисляване.
(10)     Българското
правителство постигна значителен напредък по някои от мерките за реформа на
пенсиите, включително мерките за пенсионната възраст за мъжете и жените, както
и за осигурителния стаж на военните и полицейските служители. В средносрочен
план обаче основно предизвикателство остава липсата на адекватност на
отпусканите пенсии. С промените не се предвиждат действия за изравняване на
законоустановената пенсионна възраст на мъжете и жените. Те не са достатъчни и
за намаляването на възможностите за ранно пенсиониране на служителите. Ключово
предизвикателство продължава да е включването на хора, които не плащат вноски,
както и засилването на контрола и на критериите за отпускане на пенсии за
инвалидност.
(11)     Процентът на хората,
изложени на риск от сериозни материални лишения, в България е най-високият в
ЕС, като възрастните хора и децата са особено засегнати. Необходими са всеобхватни
мерки. Повишаването на ефективността на социалните плащания следва да е
приоритет. Само половината от ромите в трудоспособна възраст са наети на
работа. Целта на наскоро приетата Национална стратегия за интегриране на ромите
е да бъдат отстранени множество пречки, но тя трябва да бъде подкрепена и от
подробен план за действие, за да стане оперативна през периода 2015—2020 г.
(12)     Кризата е засегнала
особено силно нискоквалифицираните работници (които представляват почти
70 % от безработните) и значително е увеличила броя на безработните
младежи. Освен това от 2009 г. насам дългосрочната безработица се е
увеличила значително по-бързо, отколкото в останалата част от ЕС, което
отразява главно увеличението на географските несъответствия и на несъответствията
в квалификациите, тъй като повечето от закритите работни места са за
нискоквалифициран труд. Трябва да бъде преразгледана системата за определяне на
минималните осигурителни прагове, за да се постигне баланс между необходимостта
недекларираният труд да намалее и необходимостта да се гарантира, че наемането
на нискоквалифицирани работници не е прекалено скъпо. Предприетите от
правителството мерки за замразяване на заплатите в публичния сектор за периода
2010—2012 г. бяха уместни и представляваха адекватна реакция, като спомогнаха
за приближаването на разходите за труд до равнищата на производителността.
Започна национална инициатива за интеграция на младите хора на пазара на труда,
обхващаща всички аспекти на проблема. Обществените служби по заетостта са все
още с относително ниско качество и обучението на персонала трябва да бъде
засилено, по-специално на медиаторите от ромски произход. Необходими са
по-нататъшни мерки за подобряване на услугите по активиране, помощ при
търсенето на работа, съответствие между работните места и необходимите умения,
преквалификация и индивидуализирани услуги за нискоквалифицираната работна
ръка.
(13)     Процентът на хора с
трудности в четенето, по математика и точни науки в България е най-високият в
ЕС (по данни на PISA от 2009 г.), което показва наличието на значителни
структурни пречки пред осигуряването на качествено образование. Ниските
постижения в образованието са свързани със слабия достъп до образование на
групите в неравностойно положение, по-специално на ромското население,
недостатъчната автономия на училищата, липсата на стимули за повишаване на
успеха, слабостите в националната система за оценка и недостатъчната отчетност.
Във висшето образование напредъкът остава твърде ограничен, въпреки че
неотдавна бяха положени някои обещаващи усилия. Планираните изменения на Закона
за висшето образование трябва да бъдат изпълнени като основен приоритет за
растежа и да бъдат съпътствани от адекватно управление, инвестиции и
политическа решимост.
(14)     В България равнището
на научните изследвания и иновациите е ниско. Инвестициите за
научноизследователска и развойна дейност (НИРД) трябва да бъдат увеличени, за
да бъде постиганата целта от стратегията „Европа 2020“, а за иновациите трябва
да бъде създадена подходяща стратегия. Администрацията за НИРД в България е
разпокъсана. България трябва да укрепи своите университети и да разработи
стратегия, с която висшите учебни заведения да участват в иновационните
дейности. Не съществуват рамки за насърчаване на сътрудничеството между
университетите и частния сектор, а финансирането следва да се разпределя
прозрачно, на конкурентен принцип и според заслугите. Проблеми остават пред
новосъздадените предприятия и иновационните МСП, търсещи банково финансиране.
Публичните финансови инструменти и гаранции за млади иновационни предприятия не
са достатъчно ефикасни, за да помогнат на МСП да отговорят на условията за
финансиране от структурните фондове на ЕС и да осигурят изискваното
съфинансиране чрез банкови заеми.
(15)     Понастоящем
административният капацитет на България е недостатъчен за правилното управление
и поддръжка на пътните, железопътните и водните инфраструктурни проекти.
Административната реформа се съсредоточи главно върху намаляването на броя на
работещите в публичния сектор с ограничени опити за премахване на други
източници на неефективност. Усвояването на средства от фондовеte на ЕС остава
ниско въпреки постоянния напредък през последните две години. Основните причини
са наличието на сложни административни процедури и трудностите, срещани от
предприятията при осигуряване на съфинансиране. Сериозно предизвикателство
остава по-нататъшното подобряване на бизнес и регулаторната среда и постигането
на напредък в разрастването на административния капацитет на публичния сектор.
Многократно бе забавяно въвеждането на електронно управление. Данъчната система
в България се характеризира със значително укриване на данъци и ниска
административна ефективност. Административните разходи за събиране на данъци са
високи, а предприятията изразходват много време за плащане на данъци.
(16)     Новото
законодателство в областта на обществените поръчки е важна стъпка към
подобряване на системата за контрол, предотвратяване и санкциониране на
нередностите. Тези усилия следва да бъдат допълнени в две направления: i)
предвидените санкции трябва да бъдат прилагани на практика и ii) на Агенцията
по обществени поръчки и на Агенцията за държавна финансова инспекция следва да
бъдат предоставени ex officio правомощия.
(17)     Въпреки предприетите
реформи България все още запазва някои ограничения за навлизане в мрежовите
сектори като железопътния транспорт, телекомуникациите и енергетиката.
Функционирането на енергийните пазари на едро и на дребно остава проблематично.
От особено значение е необходимостта да бъде постигнато подобрение по отношение
на липсата на електроенергийна и газова борса и липсата на функциониращ
балансиращ пазар, както и по отношение на регулираните цени за потребителите.
Освен това България следва да гарантира регулаторна независимост за преносната
система. България е силно зависима от един-единствен енергиен път и нейният
вътрешен енергиен пазар функционира неадекватно, което я излага на риск от
сериозно нарушаване на доставките. Съществуващите мерки за отстраняване на
енергийната зависимост трябва да бъдат подобрени. До този момент изграждането
на нова инфраструктура за газ е твърде бавно. Въпреки че някои от желаните
реформи бяха официално приети и че делът на възобновяемата енергия се увеличи
през 2011 г., тяхното изпълнение остава незадоволително поради обществените
поръчки, обслужването на частни интереси от обществените политики и лошото
управление на държавните енергийни компании.
(18)     България пое редица
ангажименти в рамките на пакта "Евро плюс". Тези ангажименти и
изпълнението на ангажиментите, поети през 2011 г., се отнасят до
подобряването на устойчивостта на публичните финанси, насърчаването на
заетостта, увеличаването на конкурентоспособността на публичния сектор и
засилването на финансовата стабилност. Комисията оцени изпълнението на
ангажиментите по пакта „Евро плюс“. Резултатите от тази оценка са взети предвид
в препоръките.
(19)     В рамките на
европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата
политика на България. Тя извърши оценка на нейната Конвергентна програма и на
нейната Национална програма за реформи и представи задълбочен преглед. Тя взе
предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива бюджетна и
социално-икономическа политика в България, но и тяхното съответствие с
правилата и насоките на ЕС предвид на необходимостта от засилване на цялостното
икономическо управление на Европейския съюз чрез принос на равнище ЕС към
бъдещите решения на държавите членки. Препоръките ѝ в рамките на европейския
семестър са изразени в препоръки 1―7 по-долу.
(20)     С оглед на тази
оценка Съветът разгледа Конвергентната програма на България, като становището[9] му е изразено по-специално в
препоръка 1 по-долу.
(21)     С оглед на
задълбочения преглед, направен от Комисията, и тази оценка Съветът разгледа
Националната програма за реформи на България за 2012 г. и Конвергентната
програма на България. Неговите препоръки по член 6 от Регламент (ЕО) №
1176/2011 са изразени по-специално в препоръки 3 и 5 по-долу,
ПРЕПОРЪЧВА на България да предприеме
следните действия през периода 2012—2013 г.:
1.           Да продължи да провежда
стабилни бюджетни политики за постигането на средносрочната бюджетна цел до
2012 г. С оглед на това, да изпълнява предвидената бюджетна стратегия, да
гарантира съответствие с целевия показател за разходите, както и да бъде готова
да предприеме допълнителни мерки, в случай че рисковете в бюджетния сценарий
станат действителни. Да положи по-големи усилия за подобряване на качеството на
публичните разходи, особено в областта на образованието и здравеопазването, и
да изпълнява цялостна стратегия за спазване на данъчното законодателство с цел
да се увеличат данъчните приходи и да се справи със сенчестата икономика. Да
подобри още повече съдържанието на средносрочната бюджетна рамка и качеството
на системите за докладване.
2.           Да предприеме стъпки за
намаляване на рисковете за устойчивостта и да подобри адекватността на
пенсионната система чрез ограничаване на достъпа до ранно пенсиониране чрез
изравняване на законоустановената пенсионна възраст на мъжете и жените, които
са заплащали осигурителни вноски през цялата си професионална кариера. Да
въведе по-строги критерии и механизми за контрол при отпускането на пенсии за
инвалидност.
3.           Да ускори изпълнението на
националната инициатива за младежка заетост. Да гарантира, че минималните
осигурителни прагове не обезсърчават декларирания труд. Да активизира усилията за
подобряване на работата на обществените служби по заетостта. С цел намаляване
на бедността, да подобри ефективността на социалните плащания и достъпа на
децата и възрастните хора до качествени социални услуги, както и да изпълнява
Националната стратегия за интегриране на ромите.
4.           Да ускори реформата на
съответните правни актове, уреждащи дейността на училищата и висшите учебни
заведения, и да ускори съпътстващите мерки, като се съсредоточи върху
модернизирането на учебните програми, подобряването на обучението на
преподавателите и осигуряването на достъп до образование на групите в
неравностойно положение. Да подобри достъпа до финансиране за новосъздадени
предприятия и за МСП, по-специално за тези, които участват в иновационни
дейности.
5.           Да положи повече усилия за
укрепване на административния капацитет и реформите, като намали бюрокрацията и
разходите за спазване на данъчното законодателство и за събиране на данъци и
като подобри още повече усвояването на средства от фондовете на ЕС,
по-специално в пътния и железопътния транспорт и управлението на водите. Да
подобри качеството и независимостта на съдебната система и да ускори
въвеждането на електронно управление. Да засили публичния административен
капацитет на регулаторните органи и в ключовите сектори на транспорта.
6.           Да гарантира правилното прилагане
на законодателството в областта на обществените поръчки. Да укрепи
предотвратяването на нередности и да прилага на практика санкциите, предвидени
в Закона за обществените поръчки и в Закона за конфликт на интереси.
7.           Да
вземе мерки за премахване на пречките за навлизане на пазара, разпоредбите за
гарантирана печалба и контрола на цените. Да гарантира независимостта на
операторите на преносни и разпределителни мрежи, да изгради окончателна пазарна
структура, по-специално за енергийните борси и балансиращите пазари. Да подобри
връзките на електроенергийните и газовите мрежи, да повиши енергийната
ефективност и да укрепи капацитета за справяне с прекъсванията на доставките.
Съставено в Брюксел на […] година.
                                                                       За Съвета
                                                                       Председател
[1]               ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.
[2]               ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.
[3]               COM(2012) 302 окончателен.
[4]               P7_TA(2012)0048 и
P7_TA(2012)0047.
[5]               Решение 2012/238/EС на Съвета от 26 април 2012 г.
[6]               COM(2012) 68 окончателен.
[7]               SWD(2012) 151 окончателен.
[8]               Салдо, коригирано спрямо фазата на икономическия цикъл,
без еднократните и другите временни мерки, преизчислено от службите на
Комисията въз основа на данните в програмата и с помощта на общоприетата
методика.
[9]               Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (EО)
№ 1466/97 на Съвета.


title: Препоръка на Европейския съвет за системен риск от 11 декември 2015 година относно признаването и определянето на нивата на антицикличния буфер за експозиции към трети държави (ECCP/2015/1)

text:
               12.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 97/1

         ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК
   от 11 декември 2015 година
   относно признаването и определянето на нивата на антицикличния буфер за експозиции към трети държави
   (ECCP/2015/1)
   (2016/C 97/01)
   ГЕНЕРАЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаване на Европейски съвет за системен риск (1), и по-специално член 3, параграф 2, букви б), г) и е) и членове 16—18 от него,
   като взе предвид Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО (2), и по-специално членoве 138 и 139 от нея,
   като взе предвид Решение ЕССР/2011/1 на Европейския съвет за системен риск от 20 януари 2011 г. за приемане на процедурен правилник на Европейския съвет за системен риск (3), и по-специално член 15, параграф 3, буква д) и членове 18—20 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Процикличното увеличаване на финансовите шокове в реалната икономика чрез банковата система и финансовите пазари е един от най-дестабилизиращите елементи на световната финансова криза. Икономическият спад след период на прекомерен кредитен растеж може да доведе до големи загуби в банковия сектор и да предизвика омагьосан кръг. В подобно положение мерките, предприети от кредитните институции за засилване на балансите им, могат да ограничат предлагането на кредити в реалната икономика, като по този начин влошат икономическия спад и още повече отслабят балансите им.

               (2)

               Предназначението на антицикличния капиталов буфер е да действа срещу тази проциклична динамика, като увеличава устойчивостта на банковия сектор. Правилата, които налагат поддържането на антициклични капиталови буфери, са част от новите глобални регулаторни стандарти за капиталова адекватност на банките (рамката „Базел III“), приети от Базелския комитет по банков надзор (БКБН) през декември 2010 г. и приложени в Съюза чрез Директива 2013/36/ЕС. Като увеличават нивото на антицикличния буфер, определените публични органи или ведомства могат да изискват от банковия сектор да натрупа допълнителен капитал през периодите, когато се увеличават рисковете от прекомерен кредитен растеж в цялата система. Когато тези рискове се реализират, органите могат да определят по-ниско ниво на антицикличния буфер и да разрешат този буфер с допълнителен капитал да бъде използван, за да поеме неочаквани загуби. По този начин банковият сектор ще може да продължи да предоставя кредити на реалната икономика и да спазва регулаторните капиталови изисквания.

               (3)

               Трансграничното кредитиране придава международно измерение на антицикличния капиталов буфер. Могат да възникнат загуби от експозициите на местния банков сектор на държавите членки към трети държави. Тези загуби биха могли да бъдат значителни, ако след период на прекомерен кредитен растеж третата държава, към която местният банков сектор на държава членка има съществени експозиции, навлезе в период на икономически спад.

               (4)

               Предназначението на рамката „Базел III“ по отношение на антицикличния капиталов буфер е да отчете това международно измерение. По-специално, съгласно рамката юрисдикциите следва да признават взаимно нивата си на антицикличния буфер. Ако орган в една юрисдикция увеличи нивото на антицикличния буфер, за да защити местния си банков сектор от прекомерен кредитен растеж, органите в другите юрисдикции следва да приложат същото ниво на антицикличния буфер към експозициите на местните си банки към тази държава. Съгласно рамката банките изчисляват изискванията си за буфера въз основа на географското местоположение на експозициите си. В рамката „Базел III“ се предвижда задължителна юрисдикционна реципрочност за нивата на антицикличния буфер до 2,5 % при спазването на преходни разпоредби. Ако се прилага последователно във всички юрисдикции, тази юрисдикционна реципрочност би спомогнала за защитата на банковия сектор в дадена юрисдикция от рисковете, свързани с прекомерния кредитен растеж в други юрисдикции.

               (5)

               Тъй като стандартите на БКБН не са правнообвързващи, юрисдикциите по света може да не прилагат антицикличния капиталов буфер по еднакъв начин. Това може да забави прилагането му или да доведе до неприлагането му. В Съюза член 136 от Директива 2013/36/ЕС урежда начина, по който определените органи трябва да определят нивата на антицикличния буфер за местните експозиции. В Препоръка ЕССР/2014/1 на Европейския съвет за системен риск (4) се предоставят допълнителни насоки за определянето на нивата на антицикличния буфер за местните експозиции съгласно член 135 от Директива 2013/36/ЕС. По този начин в Съюза съществува обща правна рамка, създадена с цел да се преодолее склонността към бездействие, а от 2016 г. тримесечното определяне на нива на антицикличния буфер за местните експозиции ще бъде задължително. Съществува обаче несигурност относно това дали и до каква степен третите държави, които не са членове на БКБН, ще прилагат антицикличния капиталов буфер.

               (6)

               Определените органи разполагат с правомощия по закон да защитават банковите си сектори от рисковете, които възникват от прекомерния кредитен растеж в трети държави. По-специално, с член 139 от Директива 2013/36/ЕС на определените органи се позволява при някои обстоятелства да определят ниво на антицикличния буфер за експозиции към трета държава, което вътрешно лицензираните институции трябва да прилагат, за да изчислят специфичния за всяка институция антицикличен капиталов буфер. Определеният орган може да действа в случаите, когато съответният орган на третата държава не е определил и публикувал нивото на антицикличния буфер за тази трета държава, или ако счита, че нивото на антицикличния буфер, определено от съответния орган на третата държава за тази трета държава, не е достатъчно с оглед на защитата на местните банкови сектори в държавите членки от евентуални загуби, свързани с прекомерния кредитен растеж във въпросната трета държава.

               (7)

               Ако е извършено по некоординиран начин, определянето на нивата на антицикличния буфер за експозиции към трети държави може да доведе до различни капиталови изисквания в рамките на Съюза за експозиции към една и съща трета държава и за едни и същи рискове. Когато анализират промените в дадена трета държава, определените органи могат да достигнат до различни заключения относно това дали кредитният растеж в нея е прекомерен и излага местната им банкова система на риск, който трябва да бъде намален. Ако изводите на определените органи относно оценката на риска са еднакви, те могат да достигнат до различни заключения относно подходящото ниво на антицикличния буфер, необходимо с оглед на намаляването на риска.

               (8)

               Ако е извършено по некоординиран начин, признаването на нивата на антицикличния буфер за експозиции към трети държави също може да доведе до различни капиталови изисквания в рамките на Съюза. Съгласно правото на Съюза признаването на нивата на антицикличния буфер, определени от други определени органи или от съответните органи на трети държави, е необходимо за нива до 2,5 % при спазването на преходни разпоредби между 2016 г. и 2019 г. съгласно член 160 от Директива 2013/36/ЕС. Макар че в съответствие с Препоръка ЕССР/2014/1 определените органи следва като цяло да признават нивата на антицикличния буфер, които надхвърлят задължителните нива, това се прилага само за нивата на антицикличния буфер, определени от определените органи в други юрисдикции в рамките на Съюза, а не за нивата, определени от съответните органи на трети държави за третите държави. Това означава, че начинът, по който се признават нивата на антицикличния буфер, определени от съответните органи на третите държави, може да бъде различен в различните юрисдикции в рамките на Съюза. По-специално, преди 2019 г. някои определени органи можеха да изберат да прилагат преходните разпоредби, докато други определени органи можеха да изберат да се отклонят от тях. Освен това от 2019 г. някои определени органи ще могат да избират да признават на доброволни начала нивата на антицикличния буфер, които надхвърлят 2,5 %, докато други ще могат да избират да не го правят.

               (9)

               Наличието на различни капиталови изисквания в рамките на Съюза за експозиции към една и съща трета държава и за едни и същи рискове по принцип е нежелателно, тъй като то би засегнало равнопоставеността в Съюза и би създало възможност за регулаторен арбитраж. Кредитните институции в юрисдикциите на Съюза, където към експозициите към дадена трета държава се прилага по-ниско ниво на антицикличния буфер от приложимото в други юрисдикции на Съюза, ще имат стимул да придобият пазарен дял чрез увеличаване на кредитирането към тази трета държава. Увеличаването на кредитирането може да доведе до големи, концентрирани експозиции на кредитните институции в дадена юрисдикция към определена трета държава. В крайна сметка, неравнопоставеността и възникващите в резултат от нея стимули за регулаторен арбитраж могат да застрашат финансовата стабилност в Съюза.

               (10)

               Ролята на Европейския съвет за системен риск (ЕССР) е да осигури, че за определена трета държава по принцип ще се прилагат едни и същи нива на антицикличния буфер за експозициите към нея. Съгласно член 139, параграф 3 от Директива 2013/26/ЕС, ЕССР разполага с изрично правомощие да постигне съгласуваност в това отношение. ЕССР счита, че най-добрият начин, по който може да изпълни това правомощие, е като насърчава прилагането на съгласуван подход в Съюза за признаването и определянето на нивата на антицикличния буфер за експозиции към трети държави.

               (11)

               С настоящата препоръка се цели да се осигури, че в Съюза по принцип ще се прилага едно и също ниво на антицикличния буфер за експозиции към определена трета държава. Тя обхваща: а) признаването от страна на определените органи на нивото на антицикличния буфер, определено от съответния орган на третата държава за тази трета държава; б) определянето от страната на определените органи на нивото на антицикличния буфер за експозиции към трета държава; в) определянето от страната на определените органи на по-ниско ниво на антицикличния буфер, когато рисковете в определена трета държава намалеят или се реализират; и г) оповестяването от страна на определените органи на нивото на антицикличния буфер за експозиции към трета държава.

               (12)

               С препоръка А се цели да се осигури, че определените органи по принцип ще признават едно и също ниво на антицикличния буфер, определено от съответния орган на третата държава за тази трета държава. С оглед на това с нея се надгражда върху установеното в правото на Съюза изискване да се признават изцяло нивата на антицикличния буфер до 2,5 % при спазването на преходен режим. На определените органи се препоръчва да координират чрез ЕССР признаването на нивата на антицикличния буфер, които надхвърлят 2,5 %. Ако това стане, ЕССР ще издаде препоръка, с която ще предостави насоки на определените органи относно това дали по-високото ниво на антицикличния буфер, определено от трета държава, следва да бъде признато и в каква степен. Макар че секретариатът на ЕССР ще наблюдава определянето на нивата на антицикличния буфер от третите държави, които са членове на БКБН, определените органи следва да информират ЕССР, когато трета държава, която не е член на БКБН, определи ниво на антицикличния буфер, което надхвърля 2,5 %. Освен това на определените органи се препоръчва да уведомят ЕССР, когато не им е ясно дали определена мярка, приета от трета държава, следва да бъде призната като антицикличен капиталов буфер съгласно Директива 2013/36/ЕС. В тези случаи ЕССР ще издаде препоръка, с която ще предостави насоки.

               (13)

               С препоръка Б се цели да се осигури, че когато упражняват правомощията си да определят нивото на антицикличния буфер за експозиции към определена трета държава, определените органи определят едно и също ниво. Определените органи се приканват да упражняват правомощията си съгласно член 139 от Директива 2013/36/ЕС. По-специално, определените органи следва да установят кои са третите държави, към които банковата система в тяхната юрисдикция има съществени експозиции. Освен това те следва да наблюдават промените в тези трети държави за признаци на прекомерен кредитен растеж. Определените органи следва да информират ЕССР, ако установят такива признаци в една от третите държави, които наблюдават, и считат, че е необходимо да се определи ниво на антицикличния буфер за експозиции към тази трета държава. Ако ЕССР счете, че в Съюза следва да бъдат координирани действия за намаляването на тези признаци, той издава препоръка до определените органи относно определянето на подходящото ниво на антицикличния буфер за експозиции към въпросната трета държава.

               (14)

               С препоръка В се цели да се осигури, че когато е необходимо определянето на по-ниско ниво на антицикличния буфер за експозиции към определена трета държава, защото рисковете са намалели или са се реализирали, в Съюза се прилага едно и също по-ниско ниво на антицикличния буфер. За тази цел на определените органи се препоръчва при определянето на по-ниско ниво на антицикличния буфер за експозиции към определена трета държава да следват същия подход, който са следвали, когато нивото на антицикличния буфер е било увеличено. Това означава, че ако определените органи са признали или определили ниво на антицикличния буфер за експозиции към трета държава в съответствие с препоръка на ЕССР, те следва да работят с ЕССР, за да определят подходящото ниво на антицикличния буфер за експозиции към третата държава, когато въпросната трета държава определи по-ниско ниво на антицикличния буфер. Ако това стане, ЕССР ще приеме препоръка, с която ще предостави насоки на определените органи относно подходящото ниво на антицикличния буфер за експозиции към въпросната трета държава. Макар че ЕССР ще наблюдава определянето на нивата на антицикличния буфер от третите държави, които са членове на БКБН, определените органи следва да информират ЕССР, когато трета държава, която не е член на БКБН, определи по-ниско ниво на антицикличния буфер. Освен това на определените органи се препоръчва, ако след препоръка на ЕССР те са признали или определили ниво на антицикличния буфер за експозиции към трета държава, да уведомят ЕССР, ако считат, че рисковете в тази трета държава са намалели или са се реализирали.

               (15)

               С препоръка Г се цели да се осигури, че решенията относно нивата на антицикличния буфер за експозиции към трети държави са ясно оповестени в Съюза. По този начин следва да се съдейства за управлението на очакванията на обществеността, да се осигури, че действията между определените органи ще могат да бъдат координирани и че доверието в макропруденциалната политика, както и нейната отчетност и ефективност ще бъдат повишени. С оглед на това определените органи следва да прилагат същия принцип на оповестяване на нивата на антицикличния буфер за местните експозиции, изложен в Препоръка ЕССР/2014/1, към процеса на признаване, определяне и намаляване на нивата на антицикличния буфер за експозиции към трети държави.

               (16)

               Съгласно член 136 от Директива 2013/36/ЕС от всяка държава членка се изисква да определи публичен орган или ведомство, които ще отговарят за определянето и признаването на нивата на антицикличния буфер. Освен това с Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (5) на Европейската централна банка (ЕЦБ) се възлагат конкретни задачи. По-специално, ЕЦБ може да прилага по-високи изисквания за антицикличните капиталови буфери от прилаганите от определените на национално равнище органи, които участват в единния надзорен механизъм, и има всички правомощия и задължения, които имат определените органи съгласно приложимото право на Съюза. За тази изключителна цел ЕЦБ се счита за определен орган.

               (17)

               Препоръките на ЕССР се публикуват, след като Генералният съвет информира Съвета за намерението си да направи това и му предостави възможност да реагира,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   РАЗДЕЛ 1

      ПРЕПОРЪКИ

      Препоръка A — Признаване на нива на антицикличния буфер, определени от органите на трети държави

               1.

               Когато съответният орган на трета държава определи ниво на антицикличния буфер за тази трета държава, което надхвърля 2,5 %, на определените органи се препоръчва незабавно да информират ЕССР с цел да поискат насоки относно еднаквото признаване в Съюза, освен ако нивото се прилага спрямо държава, която е член на БКБН, или ЕССР вече е бил информиран за конкретното ниво на антицикличния буфер от друг определен орган. На определените органи се препоръчва да използват образеца в приложение I към настоящата препоръка, за да информират ЕССР.

               2.

               Когато на определените органи не им е ясно дали определена мярка, приета от органа на трета държава, следва да бъде призната като ниво на антицикличен буфер съгласно Директива 2013/36/ЕС, на определените органи се препоръчва незабавно да информират ЕССР, освен ако ЕССР вече е бил информиран от друг определен орган. На определените органи се препоръчва да използват образеца в приложение I към настоящата препоръка, за да информират ЕССР.

      Препоръка Б — Определяне на нива на антицикличния буфер за експозиции към трети държави

               1.

               На определените органи се препоръчва да определят съществените трети държави на годишна база. Без да е задължително да се ограничава само до нея, това определяне следва да се основава на количествена информация относно експозициите на вътрешно лицензираните институции към трети държави. На определените органи се препоръчва да представят списък със съществени трети държави на ЕССР през второто тримесечие на всяка година, като използват образеца в приложение II към настоящата препоръка.

               2.

               На определените органи се препоръчва да наблюдават рисковете от прекомерен кредитен растеж в определените съгласно параграф 1 съществени трети държави поне на едногодишни интервали, с изключение на държавите, по отношение на които вече се извършва наблюдение от ЕССР в съответствие с Решение ЕССР/2015/3 (6). На определените органи се препоръчва да уведомят ЕССР за случаите, в които те решат да не извършват наблюдение върху съществена трета държава, защото по отношение на нея ЕССР вече извършва наблюдение в съответствие с Решение ЕССР/2015/3. На определените органи се препоръчва да използват образеца в приложение II към настоящата препоръка, за да уведомят ЕССР за тези случаи.

               3.

               На определените органи се препоръчва да уведомят ЕССР за случаите, в които те считат, че съответният орган на третата държава следва да определи и публикува ниво на антицикличния буфер за тази трета държава или в които нивото на антицикличния буфер, определено и публикувано от съответния орган на третата държава за тази трета държава, не се счита за достатъчно с оглед на защитата на местните финансови институции от рисковете от прекомерен кредитен растеж във въпросната трета държава. На определените органи се препоръчва да използват образеца в приложение I към настоящата препоръка, за да уведомят ЕССР.

      Препоръка В — Определяне на по-ниски нива на антицикличния буфер за експозиции към трети държави

               1.

               Ако нивото на антицикличния буфер, определено от съответния орган на трета държава за тази трета държава, е признато въз основа на препоръка ЕССР и съответният орган на третата държава определи по-ниско ниво на антицикличния буфер, на определените органи се препоръчва да информират незабавно ЕССР с цел да поискат насоки относно еднаквото признаване или определяне на новите по-ниски нива на антицикличния буфер, освен ако въпросното ниво се прилага спрямо държава, която е член на БКБН, или ЕССР вече е бил информиран за новото по-ниско ниво на антицикличния буфер от друг определен орган. На определените органи се препоръчва да използват образеца в приложение I към настоящата препоръка, за да информират ЕССР за това.

               2.

               Ако съответният орган на трета държава определи по-ниско ниво на антицикличния буфер и нивото на антицикличния буфер, което се прилага за експозиции към тази трета държава, е било определено въз основа на препоръка на ЕССР, на определените органи се препоръчва да информират незабавно ЕССР за това с цел да поискат насоки относно това дали по-ниското ниво на антицикличния капиталов буфер следва да се прилага към експозициите към тази трета държава, освен ако въпросното ниво се прилага спрямо държава, която е член на БКБН, или ЕССР вече е бил информиран за новото по-ниско ниво на антицикличния буфер от друг определен орган. На определените органи се препоръчва да използват образеца в приложение I към настоящата препоръка, за да информират ЕССР за това.

               3.

               Ако нивото на антицикличния буфер, което се прилага за експозиции към трета държава, е било определено въз основа на препоръка на ЕССР и определеният орган счита, че рисковете се реализират или намаляват, на този определен орган се препоръчва незабавно да информира ЕССР за това с цел да поиска насоки относно това дали по-ниското ниво на антицикличния капиталов буфер следва да се прилага към експозициите към тази трета държава, освен ако ЕССР вече е бил информиран за това от друг определен орган. На определените органи се препоръчва да използват образеца в приложение I към настоящата препоръка, за да уведомят ЕССР.

      Препоръка Г — Оповестяване на решенията относно признаването и определянето на нива на антицикличния буфер за експозиции към трети държави

   На определените органи се препоръчва да изменят комуникационните си стратегии и рамки, разработени в съответствие с раздел 1, препоръка А, принцип 5 от Препоръка ЕССР/2014/1, за да обхванат в тях решенията относно признаването и определянето на нивата на антицикличния буфер за експозиции към трети държави.
   РАЗДЕЛ 2

      ИЗПЪЛНЕНИЕ

   1.   Тълкуване

   За целите на настоящата препоръка се прилагат следните определения:

               а)

               „ниво на антицикличния капиталов буфер“ има същото значение, както в член 128, точка 7 от Директива 2013/36/ЕС;

               б)

               „определен орган“ има същото значение, както в Препоръка ЕССР/2014/1;

               в)

               „вътрешно лицензирана институция“ е институция, лицензирана в държавата членка, за която определянето на нивото на антицикличния буфер се извършва от конкретно определен орган;

               г)

               „съществени експозиции“ са експозициите, които евентуално биха могли да доведат до значителни загуби за вътрешно лицензираните институции в дадена юрисдикция, като по този начин засягат отрицателно финансовата стабилност в юрисдикцията;

               д)

               „съществена трета държава“ е трета държава, към която вътрешно лицензираните институции имат съществени експозиции;

               е)

               „съответен орган на трета държава“ е публичен орган или ведомство, което отговаря за определянето и признаването на нивата на антицикличния буфер в трета държава;

               ж)

               „трета държава“ е юрисдикция извън Европейското икономическо пространство.

         2.   Критерии за изпълнение

   Aдресатите следва да се отчетат за действията, които са предприели в отговор на настоящата препоръка, или да предоставят подходяща обосновка за случаите на бездействие. Отчетите следва да съдържат най-малкото:

               а)

               информация относно вида на предприетото действие и момента, когато то е извършено;

               б)

               оценка на това дали с предприетите действия са постигнати целите на настоящата препоръка;

               в)

               подробна обосновка за случаите на бездействие или отклонение от настоящата препоръка, включително причините за забавянията при предоставянето на отчет.

         3.   Срок за последващи действия

               1.

               От адресатите се изисква да се отчетат на ЕССР, Съвета и Комисията за действията, които са предприели в отговор на настоящата препоръка, или да предоставят обосновка за случаите на бездействие, при спазване на сроковете, изложени по-долу.

               2.

                  Препоръка A — от определените органи се изисква да изпълнят незабавно препоръка A, точки 1 и 2, в случай че предвидена в съответната препоръка ситуацията възникне, и да представят отчет на ЕССР до 31 декември 2020 г. относно изпълнението на препоръка A, точки 1 и 2.

               3.

                  Препоръка Б — от определените органи се изисква да:

                           а)

                           предоставят на ЕССР до 31 декември 2016 г. списък с критериите, възприети за оценката на съществеността на съответните трети държави, с цел да изпълнят препоръка Б, точка 1;

                           б)

                           изпълнят незабавно препоръка Б, точка 1, в случай че предвидената в нея ситуация възникне, и до 31 декември 2020 г. да представят отчет на ЕССР относно изпълнението на препоръка Б, точка 1;

                           в)

                           съобщят на ЕССР до 31 декември 2016 г. как извършват наблюдение върху рисковете от прекомерен кредитен растеж в съществените трети държави с цел да изпълнят препоръка Б, точка 2;

                           г)

                           изпълнят незабавно препоръка Б, точка 3, в случай че предвидената в нея ситуация възникне, и до 31 декември 2020 г. да представят отчет на ЕССР относно изпълнението на препоръка Б, точка 3.

               4.

                  Препоръка В — от определените органи се изисква да изпълнят незабавно препоръка В, точки 1, 2 и 3, в случай че предвидената в съответната препоръка ситуация възникне, и до 31 декември 2020 г. да представят отчет на ЕССР относно изпълнението на препоръка В, точки 1, 2 и 3.

               5.

                  Препоръка Г — от определените органи се изисква до 31 декември 2016 г. да представят отчет на ЕССР относно изпълнението на препоръка Г.

               6.

               Генералният съвет ще реши дали е необходимо настоящата препоръка да бъде преразглеждана или актуализирана в контекста на натрупания опит от определянето и признаването на нива на антицикличния буфер за експозиции към трети държави в съответствие с Директива 2013/26/ЕС или в контекста на развитието в практиките, възприети на международно равнище.

         4.   Наблюдение и оценка

               а)

               Секретариатът на ЕССР:

                           i)

                           подпомага адресатите, включително като създава условия за координирана отчетност, предоставя съответните образци и пояснява, когато е необходимо, процедурата и срока за изпълнение;

                           ii)

                           проверява изпълнението от страна на адресатите, включително като ги подпомага при поискване от тяхна страна, и представя отчети за изпълнение на Генералния съвет.

               б)

               Генералният съвет оценява отчетените от адресатите действия и обосновки и решава дали настоящата препоръка е изпълнена и дали адресатите са предоставили подходяща обосновка за бездействието си.

      Съставено във Франкфурт на Майн на 11 декември 2015 година.

            Председател на ЕССР

         Mario DRAGHI

      (1)  ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 338.

      (3)  ОВ C 58, 24.2.2011 г., стр. 4.

      (4)  Препоръка ЕССР/2014/1 на Европейския съвет за системен риск от 18 юни 2014 г. относно насоки за определяне на нива на антицикличния буфер (ОВ C 293, 2.9.2014 г., стр. 1).

      (5)  Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 г. за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 29.10.2013 г., стр. 63).

      (6)  Версията на английски език е достъпна на уебсайта на ЕССР www.esrb.europa.eu.

      ПРИЛОЖЕНИЕ I
      ESRB TEMPLATE FOR RECOGNITION OR SETTING OF COUNTERCYCLICAL BUFFER RATES
      [NAME OF THE THIRD COUNTRY]

                     COMMUNICATING AUTHORITY

                  [NAME OF THE DESIGNATED AUTHORITY]

                     DESCRIPTION OF COUNTERCYCLICAL CAPITAL BUFFER MEASURE

                     Please describe the countercyclical capital buffer measure that is the subject matter of this communication as well as the countercyclical buffer rate that was set by the relevant third-country authority.

                     (Example: countercyclical buffer rate set at 0,625 % in THIRD COUNTRY XYZ with an implementation date of DD/MM/YYYY)

                     PURPOSE OF COMMUNICATION

                              ☐

                                 Recognition of a countercyclical buffer rate set by a relevant third-country authority in excess of 2,5 %, as provided in Recommendation A(1)

                              ☐

                                 Recognition of a countercyclical buffer rate set by a relevant third-country authority when it is unclear whether or not it can be recognised under the Union framework, as provided in Recommendation A(2)

                              ☐

                                 Setting of a countercyclical buffer rate for exposures to a third country in the event of inaction/insufficient action by the relevant third-country authority, as provided in Recommendation B(3)

                              ☐

                                 Setting of a countercyclical buffer rate for exposures to a third country that is higher than the countercyclical buffer rate set by the relevant third-country authority, as provided in Recommendation B(3)

                              ☐

                                 Setting or recognition of a countercyclical buffer rate at a lower rate by the relevant third-country authority when an ESRB recommendation had already been issued for recognition of the previous rate, as provided in Recommendation C(1)

                              ☐

                                 Setting or recognition of a countercyclical buffer rate at a lower rate by the relevant third-country authority when an ESRB recommendation had already been issued for setting a rate for exposures to that third country, as provided in Recommendation C(2)

                              ☐

                                 Setting of a countercyclical buffer rate for exposures to a third country at a rate lower than the previous rate already established by an ESRB recommendation and where there are signs of risks from excessive credit growth materialising or abating, as provided in Recommendation C(3).

                     HAS THE DESIGNATED AUTHORITY OF THE THIRD COUNTRY ASKED FOR RECOGNITION?

                              ☐

                                 YES

                              ☐

                                 NO

                              ☐

                                 DO NOT KNOW

                              ☐

                                 N/A

                     DESIRED TIMEFRAME FOR THE ESRB TO REACH A DECISION

                     OTHER RELEVANT INFORMATION

                     CONTACT DETAILS OF THE AUTHORITY

                     Please provide an e-mail address and telephone number for the relevant contact in your institution.

            The designated authority representing a Union jurisdiction should notify/inform the ESRB by sending the completed template to notifications@esrb.europa.eu.

      ПРИЛОЖЕНИЕ II
      ESRB TEMPLATE TO IDENTIFY
      MATERIAL THIRD COUNTRIES FOR
      [NAME OF THE UNION JURISDICTION]

                     NOTIFYING AUTHORITY

                     MATERIAL THIRD COUNTRIES

                     METHODOLOGY USED FOR IDENTIFYING A MATERIAL THIRD COUNTRY

                     Please describe the methodology used pursuant to Articles 3 and 4 of Decision ESRB/2015/3

                     [COUNTRY 1]– ___%

                     […] – ___%

                     [COUNTRY …N] – ___%

                     MATERIAL THIRD COUNTRIES NOT BEING MONITORED

                     Please provide details of cases where the notifying authority decided not to monitor a material third country because the ESRB is already monitoring it pursuant to Decision ESRB/2015/3

                     [COUNTRY 1]

                     OTHER RELEVANT INFORMATION USED TO IDENTIFY A MATERIAL THIRD COUNTRY

                     CONTACT DETAILS AT THE NOTIFYING AUTHORITY

                     Please provide an email address and telephone number for the relevant contact in your institution.

            The designated authority representing a Union jurisdiction should notify the ESRB by sending the completed template to notifications@esrb.europa.eu.
      This information should be provided annually during the second quarter of the year.


				|

		52014PC0685

			Препоръка за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА относно присъединяването на Хърватия към Конвенцията от 29 май 2000 г., съставена от Съвета в съответствие с член 34 от Договора за Европейския съюз, за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите — членки на Европейския съюз, и към Протокола от 16 октомври 2001 г. към нея /* COM/2014/0685 final - 2014/0321 (NLE) */

			   	ОБЯСНИТЕЛЕН
МЕМОРАНДУМ
Актът
от 2012 г.
относно
условията за
присъединяване
на Хърватия
към
Европейския
съюз[1]
опрости
присъединяването
на страната
към
конвенциите
(и
протоколите),
сключени от държавите
членки на
основание
член 34 от ДЕС (предишен
член К.3 от
Договора
за ЕС). За
разлика от
практиката в
миналото,
вече не е
необходимо
провеждане
на преговори
и сключване
на специални протоколи
за
присъединяване
(които трябва
да бъдат
ратифицирани
от
28-те държави
членки) — в
член 3,
параграфи 4 и
5 от Акта за
присъединяване
се посочва
просто, че по
силата на
акта
Хърватия се
присъединява
към
конвенциите
и
протоколите.
За тази
цел в член 3,
параграфи 4 и
5 от Акта за присъединяване
се предвижда,
че Съветът приема
решение, с
което
определя
датата, на която
тези
конвенции
влизат в сила
по отношение
на Хърватия,
и внася
промените,
които са
необходими с
оглед на
присъединяването
на новата държава
членка към
посочените
конвенции (по-специално,
поне
приемането
на конвенциите
на хърватски
език, за да
може тази
езикова
версия „също
да бъде
автентична“).
Съветът
действа по
препоръка на
Комисията,
след
консултиране
с
Европейския
парламент.
Приложение I
към Акта за
присъединяване
съдържа
списък на
засегнатите
шест конвенции
и протоколи в
областта на
правосъдието
и вътрешните
работи.
Списъкът
включва
Конвенцията
от 29 май 2000 г., съставена
в
съответствие
с член 34 от
Договора за
Европейския
съюз, за
взаимопомощ
по наказателноправни
въпроси
между
държавите —
членки на
Европейския
съюз и
Протокола от
16 октомври 2001 г.,
изготвен от
Съвета в
съответствие
с член 34 от Договора
за
Европейския
съюз, към
Конвенцията
за
взаимопомощ
по
наказателноправни
въпроси
между
държавите —
членки на
Европейския
съюз.
Настоящата
препоръка на
Комисията за
решение на
Съвета има за
цел да бъдат внесени
необходимите
промени,
наложени поради
присъединяването
на Хърватия
към гореспоменатите
конвенция и
протокол, съгласно
член 3,
параграфи 4 и
5 от Акта за
присъединяване.
2014/0321 (NLE)
Препоръка
за
РЕШЕНИЕ
НА СЪВЕТА
относно
присъединяването
на Хърватия
към
Конвенцията
от 29 май 2000 г.,
съставена от
Съвета в
съответствие
с член 34 от
Договора за
Европейския
съюз, за взаимопомощ
по
наказателноправни
въпроси между
държавите —
членки на
Европейския
съюз, и към
Протокола от
16 октомври 2001 г.
към нея
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
Европейския съюз,
като
взе предвид
Акта за
присъединяване
на Хърватия,
и
по-специално
член 3,
параграфи 4 и
5 от него,
като
взе предвид
препоръката
на Комисията[2],
като
взе предвид
становището
на Европейския
парламент[3],
като
има предвид,
че:
(1)       Конвенцията,
съставена от
Съвета в
съответствие
с член 34 от
Договора за
Европейския съюз,
за
взаимопомощ
по
наказателноправни
въпроси
между
държавите —
членки на
Европейския
съюз
(наричана по‑нататък
„Конвенция за
взаимопомощ“),
беше подписана
в Брюксел на 29
май 2000 г. и
влезе в сила на
23 август 2005 г.
(2)       Конвенцията
за
взаимопомощ
беше допълнена
с Протокола
от 16 октомври
2001 г., съставен
от Съвета в
съответствие
с член 34 от
Договора за
Европейския
съюз, към Конвенцията
за
взаимопомощ
(наричан
по-нататък
„Протокол за
взаимопомощ“),
който влезе в
сила на 5
октомври 2005 г.
(3)       Съгласно
член 3,
параграф 4 от
Акта за присъединяване
Хърватия се
присъединява
към сключените
между
държавите
членки
конвенции и
протоколи,
изброени в списъка
в приложение I
към същия
акт.
Въпросните
конвенции и
протоколи
влизат в сила
по отношение
на Хърватия
на датата,
определена
от Съвета. В
списъка са
посочени
Конвенцията
за
взаимопомощ
и Протоколът
за
взаимопомощ.
(4)       Съгласно
член 3,
параграф 5 от
Акта за присъединяване
Съветът
трябва да
внесе всички промени,
необходими
поради
присъединяването
към
конвенцията
и протокола,
ПРИЕ
НАСТОЯЩОТО
РЕШЕНИЕ:
Член
първи
Конвенцията
за
взаимопомощ
влиза в сила
на [първия
ден от първия
месец след
датата на приемане
на
настоящото
решение]
между
Хърватия и
държавите
членки, за
които
конвенцията
е в сила на
тази дата.
Протоколът
за
взаимопомощ
влиза в сила
на [първия
ден от първия
месец след
датата на приемане
на
настоящото
решение]
между
Хърватия и
държавите
членки, за
които
протоколът е
в сила на
тази дата.
Член 2
Текстовете
на
Конвенцията
за
взаимопомощ
и Протокола
за
взаимопомощ
на хърватски език,
приложени
към
настоящото
решение, са автентични
при същите
условия,
както и
останалите
текстове на Конвенцията
и Протокола.
Член 3
Настоящото
решение
влиза в сила
на двадесетия ден
след деня на
публикуването
му в Официален
вестник на
Европейския
съюз.
Съставено
в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               ОВ L 112, 24.4.2012 г.,
стр. 10.
[2]               OВ C […], […] г.,
стр. […].
[3]               OВ C […], […] г.,
стр. […].


title: Препоръка на Съвета от 14 юли 2015 година относно националната програма за реформи на България за 2015 г. и съдържаща становище на Съвета относно Конвергентната програма на България за 2015 г.

text:
               18.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/28

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 14 юли 2015 година
   относно националната програма за реформи на България за 2015 г. и съдържаща становище на Съвета относно Конвергентната програма на България за 2015 г.
   (2015/C 272/08)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за растеж и работни места — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическите политики. Стратегията се съсредоточава върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 14 юли 2015 г. въз основа на предложенията на Комисията Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза, а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоки за политиките на държавите членки по заетостта (3). Заедно двата акта представляват т. нар. „интегрирани насоки“ и държавите членки бяха приканени да се съобразят с тях при провеждането на националната си икономическа политика и политика по заетостта.

               (3)

               На 8 юли 2014 г. Съветът прие препоръка (4) относно Националната програма за реформи на България за 2014 г. и даде становището си относно актуализираната Конвергентна програма на България за 2014 г.

               (4)

               На 28 ноември 2014 г. Комисията прие Годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2015 г. за координация на икономическите политики. На същия ден въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 Комисията прие Доклад за механизма за предупреждение, в който беше посочено, че България е една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед.

               (5)

               На 18 декември 2014 г. Европейският съвет одобри приоритетите за стимулиране на инвестициите, засилване на структурните реформи и продължаване на фискалната консолидация, благоприятстваща растежа.

               (6)

               На 26 февруари 2015 г. Комисията публикува своя доклад от 2015 г. за България. В доклада се оценява напредъкът в изпълнението на специфичните за България препоръки, приети на 8 юли 2014 г. Докладът включва също резултатите от задълбочения преглед по член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011. Анализът на Комисията ѝ дава основание да заключи, че в България са налице макроикономически дисбаланси. По-специално сътресенията във финансовия сектор през 2014 г. породиха загриженост относно банкови практики в частта от него, принадлежаща на местни акционери, които практики могат да имат значителни последици за финансовия сектор и за цялостната макроикономическа стабилност. Освен това все още отрицателната, макар и подобряваща се външна позиция, свръхзадлъжнялостта на предприятията и слабото адаптиране на пазара на труда продължават да представляват макроикономически рискове и заслужават специално внимание.

               (7)

               На 30 април 2015 г. България представи своята Национална програма за реформи за 2015 г. и своята Конвергентна програма за 2015 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (8)

               Спрямо България понастоящем се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж. В своята Конвергентна програма за 2015 г. правителството планира да поддържа за въпросната година номинален дефицит от 2,8 % от БВП. За периода след това правителството обявява своето намерение да намали постепенно дефицита до 1,3 % от БВП през 2018 г. Според Конвергентната програма правителството планира да постигне средносрочната цел — структурен дефицит от 1 % от БВП — през 2018 г. Очаква се съотношението държавен дълг/БВП да нарасне през програмния период и през 2018 г. да достигне почти 31 % от БВП. Макроикономическият сценарий, на който се основават бюджетните прогнози, е реалистичен. Въпреки това мерките в помощ на планираните цели за дефицита от 2016 г. нататък не са достатъчно конкретни. Въз основа на прогнозата на Комисията от пролетта на 2015 г. се предвижда растежът на нетните разходи да спази целевия показател през 2015 г. Предвид обаче на влошаването на структурното салдо (1,7 % от БВП през 2014 г.) съществува риск от известно отклонение от изискването през периода 2014—2015 г. През 2016 г. е налице риск от значително отклонение, тъй като растежът на нетните разходи превишава целевия показател с 0,9 % от БВП. По тази причина и за двете години ще са необходими допълнителни мерки. Въз основа на своята оценка на Конвергентната програма и предвид на прогнозата на Комисията от пролетта на 2015 г. Съветът е на мнение, че съществува риск България да не спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж.

               (9)

               Спазването на данъчното законодателство продължава да бъде основно предизвикателство за България. Необходима е цялостна стратегия за спазване на данъчното законодателство, основана на подробен анализ на рисковете, системна оценка на въздействието на вече предприетите мерки и тясно сътрудничество между всички органи, участващи в събирането на данъци.

               (10)

               Българското здравеопазване е изправено пред редица важни предизвикателства, сред които слабите здравни резултати, ниската степен на финансиране и сериозните проблеми, свързани с ефективността на използването на ресурсите. Очакваната продължителност на живота е значително под средната за ЕС, а очакваната продължителност на живота при раждане е сред най-ниските в Съюза. Системата продължава да се основава на прекомерно голям болничен сектор. Въпреки че през последните години финансирането на първичното и амбулаторното здравно обслужване леко нарасна в номинално изражение, то все още е доста ограничено. Здравната каса е договорно задължена да плаща на болниците за лечение по предварително определени цени, което стимулира болниците да предоставят медицински грижи без адекватно предназначение. През 2014 г. бе приета Национална здравна стратегия, но липсва ясен план за изпълнението ѝ.

               (11)

               Сътресенията в банковия сектор от лятото на 2014 г. разкриха институционални и надзорни недостатъци. Надзорният орган не е установил наличието на съществени проблеми в четвъртата по големина банка в България — Корпоративна търговска банка (КТБ), което говори за недостатъци в надзорните практики на финансовия сектор и в надзора на риска от концентрация. Това подкопа доверието в банковия надзор, което на свой ред породи съмнения относно стабилността на други части на финансовия сектор. Ликвидната криза през юни 2014 г. предизвика задълбочен одит в КТБ, който доведе до отнемане на лиценза на КТБ за извършване на банкова дейност. Гарантираните депозити, възлизащи на около 4,4 % от БВП, бяха изплатени със значително закъснение.

               (12)

               Обхватът и предназначението на активните политики по заетостта не са достатъчно развити. Фрагментирането на отговорните служби представлява голямо предизвикателство за предоставянето на обезщетения и услуги за безработните и неактивните хора. Координацията между службите по заетостта и дирекциите за социално подпомагане не е насочена към ефективно и интегрирано прилагане на мерките, предназначени да подпомогнат най-уязвимите. В България е голям делът на младите хора, които нито работят, нито учат или се обучават и които не са във връзка със службите по заетостта и вследствие на това остават извън обхвата на стандартните мерки за активиране на пазара на труда. По-голямата част от безработицата в България е дългосрочна, което показва, че тя е по-скоро структурна, отколкото циклична. Въпреки че в номинално изражение българската минимална заплата е най-ниската в Съюза, тя значително се е увеличила от 2011 г. насам и правителството планира още значителни увеличения през следващите години. Такива резки промени по преценка на правителството в политиката за определяне на заплатите биха могли да доведат до смущения във функционирането на пазара на труда. Нещо повече, липсват ясни насоки за определянето на минималната работна заплата, поради което системата поражда несигурност по отношение на това дали ще се постигне правилният баланс между подпомагането на заетостта и конкурентоспособността, от една страна, и защитата на трудовите доходи, от друга страна. Бедността и социалното изключване продължават да предизвикват загриженост, като процентът на хората, изпитващи материални лишения, в България е сред най-високите в Съюза. Бедността и социалното изключване на ромското население достигат особено високо равнище. Повечето от младите роми не работят, нито учат или се обучават. Записването в предучилищна група и детска градина на ромските деца е слабо и почти една четвърт от тях на възраст 7 — 15 години не участват в образователната система.

               (13)

               Ниското качество на образователната и обучителната система и ограничената полза от тях за пазара на труда възпрепятстват предлагането на подходящо квалифицирана работна сила за икономиката. Делът на участието на възрастните в програмите за учене през целия живот е сред най-слабите в Съюза. След години забавяне България все още не е приела реформата на Закона за училищното образование, а изпълнението на стратегията относно преждевременното напускане на училище е все още на ранен етап. През 2015 г. беше приета националната стратегия в областта на професионалното образование и обучение (2014 — 2020 г.) и нова стратегия за висшето образование. Изпълнението на тези стратегии следва да допринесе за подобряването на образователната система, за адаптирането ѝ в по-голяма степен към нуждите на икономиката, както и за насърчаването на нововъведенията и разкриването на работни места.

               (14)

               През пролетта на 2015 г. правителството представи предложение за реформа в пенсионната система. Адекватността и устойчивостта на пенсионната система зависят от провеждането на реформи, стимулиращи и подпомагащи по-дългата трудова заетост с по-малко на брой прекъсвания. През 2013 г. 1,2 милиона пенсионери са получавали пенсия под прага на бедността в страната. Основните причини за ниските равнища на пенсионните права са ранното пенсиониране и кратките периоди на пенсионно осигуряване. Бързото застаряване на българското общество вероятно ще влоши положението в бъдеще. Поради това е целесъобразно България да ограничи допълнително растежа на разходите, свързани със застаряването, с което да допринесе за дългосрочната устойчивост на публичните финанси, включително чрез осъществяване на сериозни пенсионни реформи.

               (15)

               Ключов елемент за създаването на благоприятна за инвеститорите бизнес среда е наличието на независима, висококачествена и ефикасна съдебна система и на ефективни механизми за борба с корупцията. Сред основните предизвикателства в тази област са липсата на цялостна координация, институционалните недостатъци и слабите резултати в постановяването на окончателни решения от съда. Тези важни области на политиката ще бъдат обхванати от Механизма за сътрудничество и проверка.

               (16)

               Правната уредба на несъстоятелността в България се оказа неефективна, което увеличава несигурността сред участниците на пазара и намалява привлекателността на страната за инвеститорите. Производствата по несъстоятелност отнемат повече време, отколкото в сравними държави, а равнището на събиране на вземанията е ниско. Необходимостта от ефективно законодателство, уреждащо случаите на несъстоятелност, следва да се разглежда също и с оглед на високата задлъжнялост на нефинансовите предприятия в България и ролята на това законодателство за улесняване на процеса на намаляване на задлъжнялостта.

               (17)

               През 2014 г. бяха приети стратегии за реформа на публичната администрация и за въвеждане на електронно управление. За тяхното прилагане ще са нужни силно политическо насочване и координиране. Въпреки положените усилия качеството на публичните услуги остава ниско. Недостатъчното развитие на електронното управление ограничава усилията за увеличаване на прозрачността и намаляване на административната тежест. Особен проблем са процедурите за възлагане на обществени поръчки, които са възпрепятствани от често променящата се нормативна уредба и недостатъчния административен капацитет. Предварителните проверки на тръжните процедури често се извършват по формалистичен начин. Същевременно процедурите са обект на припокриващи се последващи проверки, които понякога водят до различни констатации. Липсата на прозрачност в тръжната процедура се дължи също на неприключилото въвеждане на пълния набор платформи за електронни обществени поръчки. Нередностите в процедурите за възлагане на обществени поръчки доведоха в миналото до значителни закъснения в изпълнението на програмите за финансиране от ЕС, отразяват се отрицателно на бизнес средата и забавят така необходимите подобрения в инфраструктурата. В приетата през юли 2014 г. многогодишна стратегия за отстраняване на основните слабости в обществените поръчки се определят ясен график и конкретни стъпки, които да бъдат предприети през 2015 и 2016 г. Те трябва да бъдат изпълнени.

               (18)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на България и го публикува в доклада за страната от 2015 г. Тя оцени също Конвергентната програма и Националната програма за реформи, както и предприетите последващи действия във връзка с препоръките към България, отправени през предходните години. Тя взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в България, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнището на ЕС към бъдещите национални решения. Препоръките в рамките на европейския семестър са изразени в препоръки 1 — 5 по-долу.

               (19)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа Конвергентната програма, като становището (5) му е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

               (20)

               С оглед на задълбочения преглед, направен от Комисията, и тази оценка Съветът разгледа Националната програма за реформи и Конвергентната програма. Неговите препоръки по член 6 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 са изразени в препоръки 1 — 3 и 5 по-долу,

         ПРЕПОРЪЧВА на България да предприеме следните действия през периода 2015 — 2016 г.:

               1.

               През 2015 г. да избегне структурното влошаване на публичните финанси, а през 2016 г. да постигне корекция от 0,5 % от БВП. Да предприеме решителни мерки за подобряване на събирането на данъците и за справяне със сенчестата икономика въз основа на цялостен анализ на риска и оценка на предприетите по-рано мерки. Да подобри ефективността на разходите на системата на здравеопазването, по-специално чрез преразглеждане на ценообразуването на здравните грижи и укрепване на извънболничната помощ и първичната медицинска помощ.

               2.

               До декември 2015 г. да извърши независим анализ на качеството на активите в цялата банкова система, както и да я подложи на възходящ (отдолу нагоре) тест за устойчивост в тясно сътрудничество с европейските органи. Да извърши преглед на портфейлите за пенсионните фондове и застрахователния сектор. Да преразгледа и подсили надзора в банковия и небанковия финансов сектор, включително чрез укрепване на разпоредбите за гарантиране на депозитите и оздравяване на банките. Да подобри корпоративното управление сред финансовите посредници, включително чрез преодоляване на риска от концентрация и експозициите към свързани лица.

               3.

               Да изготви интегриран подход за групите, намиращи се в маргинално положение на пазара на труда, по-специално възрастните работници и младите хора, които не участват в никаква форма на заетост, образование или обучение. След консултации със социалните партньори и в съответствие с националните практики да създаде прозрачен механизъм за определяне на минималната работна заплата и на минималните социалноосигурителни вноски с оглед на тяхното въздействие върху бедността сред работещите, разкриването на работни места и конкурентоспособността.

               4.

               Да приеме реформата на Закона за училищното образование и да увеличи участието в образователната система на децата в неравностойно положение, особено на ромите, като подобри достъпа до качествено образование в началните класове.

               5.

               С цел подобряване на инвестиционния климат да подготви всеобхватна реформа на правната уредба на несъстоятелността въз основа на най-добрите международни практики и експертен опит, и по-специално да подобри механизмите за преструктуриране преди несъстоятелност и за извънсъдебно преструктуриране.

      Съставено в Брюксел на 14 юли 2015 година.

            За Съвета

            Председател

         P. GRAMEGNA

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (3)  Продължават да се прилагат с Решение 2014/322/ЕС на Съвета от 6 май 2014 г. относно насоки за политиките за заетостта на държавите членки за 2014 година (ОВ L 165, 4.6.2014 г., стр. 49).

      (4)  Препоръка на Съвета от 8 юли 2014 г. относно Националната програма за реформи на България за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета относно Конвергентната програма на България за 2014 г. (ОВ C 247, 29.7.2014 г., стр. 7).

      (5)  Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка на Съвета от 9 юли 2013 година относно националната програма за реформи за 2013 г. на Латвия и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Латвия за периода 2012—2016 г.

text:
               30.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/47

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

   от 9 юли 2013 година
   относно националната програма за реформи за 2013 г. на Латвия и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Латвия за периода 2012—2016 г.
   2013/C 217/12
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — основана на засилена координация на икономическите политики, която стратегия е съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоките за политиките за заетост на държавите членки (2), като двата акта заедно представляват т. нар. „интегрирани насоки“. Държавите членки бяха приканени да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националните си икономически политики и политики за заетост.

               (3)

               На 29 юни 2012 г. държавните и правителствените ръководители на държавите членки взеха решение относно Пакт за растеж и работни места, с който се осигурява съгласувана рамка за действие на национално равнище, на равнището на ЕС и на еврозоната, като се използват всички възможни лостове, инструменти и политики. Те взеха решение относно действията, които да бъдат предприети на равнището на държавите членки, като по-конкретно изразиха пълната си ангажираност с постигането на целите на стратегията „Европа 2020“ и с изпълнението на конкретните препоръки за отделните държави.

               (4)

               На 10 юли 2012 г. Съветът прие препоръка (3) относно националната програма за реформи на Латвия за 2012 г. и даде становището си относно програмата за конвергенция на Латвия за периода 2012—2015 г.

               (5)

               На 28 ноември 2012 г. Комисията прие Годишния обзор на растежа, с което постави началото на Европейския семестър за координация на икономическите политики за 2013 г. Също на 28 ноември 2012 г. въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (4) Комисията прие доклада за механизма за предупреждение, в който не посочи Латвия като една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед.

               (6)

               Европейският парламент участва надлежно в Европейския семестър в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 и на 7 февруари 2013 г. прие Резолюция относно аспектите, свързани със заетостта и социалните въпроси, в Годишния обзор на растежа за 2013 г. и Резолюция относно приноса към Годишния обзор на растежа за 2013 г.

               (7)

               На 14 март 2013 г. Европейският съвет утвърди приоритетите, насочени към осигуряване на финансова стабилност, бюджетна консолидация и действия за стимулиране на растежа. Той подчерта необходимостта от провеждане на диференцирана и благоприятстваща растежа бюджетна консолидация, възстановяване на нормалните условия за кредитиране в икономиката, насърчаване на растежа и конкурентоспособността, справяне с безработицата и социалните последици от кризата и модернизиране на публичната администрация.

               (8)

               На 29 април 2013 г. Латвия представи своята програма за конвергенция за периода 2012—2016 г., а на 2 май 2013 г. — своята национална програма за реформи за 2013 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (9)

               Въз основа на извършената в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 оценка на програмата за конвергенция Съветът е на мнение, че макроикономическият сценарий в основата на бюджетните прогнози на програмата изглежда реалистичен. През програмния период се очаква темпът на икономически растеж да се забави в известна степен и да достигне 4 % на година, докато увеличението на цените се предвижда да остане умерено. През 2012 г. бюджетният дефицит намаля до размер доста под референтната стойност по Договора от 3 % от БВП и през същата година средносрочната бюджетна цел (СБЦ) беше постигната значително по-рано от предвиденото в програмата за конвергенция на Латвия за периода 2012—2015 г. В програмата за конвергенция се потвърждава предишната СБЦ от –0,5 %, която отразява правилно целите на пакта за стабилност и растеж. Очертаната в програмата за конвергенция цел за бюджетната стратегия е да бъде запазена структурната бюджетна позиция, която се основава на СБЦ, като всяко едно отклонение е ограничено до допълнителното въздействие на реформата на пенсионната система. Тази реформа води до постепенно увеличаване на дела на осигурителните вноски, който е пренасочен към капиталова пенсионна система, и ще бъде изпълнена през 2013, 2015 и 2016 г. Въпреки това предвид общата оценка, при която като референция е използвано преизчисленото структурно салдо, включително анализ на разходите, без да се отчитат дискреционните мерки, се оказва, че през 2013 г. структурното салдо ще се отклони от СБЦ с 1,0 процентни пункта от БВП, което е значително повече от допълнителното въздействие на реформата на пенсионната система, а през 2014 г. — с още 0,2 процентни пункта. Държавният дълг ще продължи да бъде значително под 60 % през целия програмен период, като ще нарасне от 40,7 % от БВП през 2012 г. на 44,5 % през 2013 г., тъй като сектор „Държавно управление“ натрупва активи за изплащане на дълга, а от 2014 г. нататък намалява, тъй като плащанията ще бъдат извършени, и ще достигне 34,6 % в края на програмния период. Законът за фискалната дисциплина беше приет от латвийския парламент през януари 2013 г. и влезе в сила през март 2013 г. Ако бъде прилаган ефективно, новият закон ще укрепи значително фискалната рамка в Латвия, като осигури ефективен механизъм за ограничаване на растежа на разходите при благоприятна икономическа конюнктура и като послужи за база за основано на правила многогодишно бюджетиране.

               (10)

               Латвия намали данъците върху труда и планира да предприеме допълнителни стъпки в това отношение през 2014 и 2015 г. Данъчната ставка за нископлатените работници обаче е все още една от най-високите в Съюза, което показва необходимост от подходящо адаптиране на данъчната политика с цел насърчаване на заетостта на нискоквалифицираните работници. Освен това изместването на данъчното облагане от труда към постоянни данъци върху собствеността и данъци върху използването на природни и други ресурси следва да подобри структурното салдо. Екологичните данъци остават относително слаборазвити и са силно доминирани от данъчното облагане на горивата, докато облагането на други енергийни източници, замърсяването и използването на природните ресурси е под средната стойност за ЕС. За постигането на свързаните с околната среда цели е подходящо допълнително разширяване на данъчната основа за включване на други източници на данъчно облагане, свързано с околната среда. Правителството увеличи усилията за борба с неформалната икономика, като тези усилия трябва да продължат.

               (11)

               Докато структурното подобряване след кризата беше успешно, опитът от ясно изразения цикъл на бърз растеж изисква мониторинг на предстоящото увеличаване на кредитирането и на стабилността на базата за финансиране на банките, свързана с входящите чуждестранни депозити, посредством подходящи пруденциални политики на микро- и макроравнище.

               (12)

               Латвия предприе някои мерки за справяне с високите нива на дългосрочната и младежката безработица. Финансирането и обхватът на активните политики по заетостта нараснаха през 2013 г. в сравнение с 2012 г. и бяха разработени нови мерки, включително профилиране на безработните лица и подобряване на помощта за търсене на работа. Независимо от това дългосрочната и младежката безработица са все още високи, връщането към заетост на безработните лица и получаващите обезщетения за безработица е ниско, а достъпът до социални услуги е ограничен. Съществуват опасения, че професионалното образование и обучение не успяват да предоставят на работната ръка умения с подходящо качество, а наличието на качествено обучение в работна среда е ограничено. Необходимо е създаване на цялостна професионална ориентация и непрекъснато прилагане на реформите в областта на професионалното образование и обучение, включително подобряване на качеството и достъпността до професионално обучение и стажове.

               (13)

               Голяма част от латвийското население (40 %) е изложена на риск от бедност или социално изключване, а при децата процентът е дори още по-висок — 43,6 %. Като цяло степента на изложеност на риск от бедност се е увеличила слабо през 2012 г., което предполага, че растежът не означава автоматично намаляване на бедността, и поради това са необходими целенасочени политики. Латвия предприе някои стъпки за справяне с бедността на безработните лица и на децата. Въпреки това нямаше достатъчно преки действия за справяне с проблемите на системата за социално подпомагане, по-специално по отношение на прозрачността, подходящия характер и обхвата на обезщетенията, както и недостатъчни мерки за връщане към заетост на получателите на обезщетения. Липсата на фискални възможности принуди Латвия да намали нивото на гарантирания минимален доход (ГМД) и да премахне финансирането от държавния бюджет на ГМД. Тези решения вероятно ще утежнят крайната бедност и ще засилят съществуващото неравенство по отношение на достъпа на местните органи до социално подпомагане, като в същото време ще доведат до намаляване на стимулите на централната власт за инвестиране в разработването на политики и за контрол в областта на социалното подпомагане. Важно е да се наблюдава отражението на тези решения, за да се предотврати влошаване на ситуацията.

               (14)

               Латвия предложи амбициозна реформа, която може да се очаква, че ще окаже значително положително въздействие върху качеството на нейната система за висше образование. Плановете за реформа обхващат преглед на процеса на акредитация, разделяне на академичните и управленските функции на университетите, разработването на нов финансов модел, както и окрупняване на институциите на висшето образование. Въпреки това плановете са все още на много ранен етап и трябва да бъдат правилно приложени, за да се гарантира реализацията на предвижданото положително въздействие. Освен това през 2013 г. ще бъде извършена оценка на ефективността на научните институции и техните стратегии за развитие. Тази важна оценка следва да подпомогне бъдещата реформа и финансиране на научни институции в подкрепа на развиващата се иновационна дейност в Латвия.

               (15)

               Латвия представи мерки на политиката за икономия на енергия в основните сектори на икономиката. Очаква се, че през следващите години повече от 70 % от генерираните икономии на енергия да бъдат осъществени в строителния сектор. Изпълнението на проекти за изолация на жилища обаче е бавно, а броят на приключилите проекти остава относително нисък в сравнение с броя на сградите с голяма загуба на енергия. Потенциалът за повишаване на ефективността в тази област е значителен, тъй като през 2010 г. енергийната интензивност на латвийските домакинства беше най-високата в Съюза. През 2012 г. Латвия отбеляза напредък в отварянето на електроенергийния пазар за конкуренцията и участието в регионални пазари. Прякото договаряне с доставчиците на електроенергия се прилага изцяло за бизнес сектора и се въвежда на доброволен принцип за домакинствата. Латвия следва да се присъедини към борсата за електроенергия Nord Pool Spot през юни 2013 г. Въпреки това няма напредък по отношение на отварянето на пазара на природен газ, а зависимостта от един-единствен източник преобладава. Властите са изправени също така пред трудни преговори относно собствеността и управлението на газохранилището, което е от голямо значение за правилното функциониране на регионалния пазар за газ.

               (16)

               Латвийската съдебна система се характеризира с недостатъци в областта на гражданското правосъдие. В системата се наблюдава съчетание на няколко неблагоприятни фактора, като дълги производства за решаване на граждански и търговски дела на първа инстанция и малък брой приключени дела, което води до наличието на много висящи съдебни дела. Дължината на производството е особено голяма при дела за несъстоятелност. Освен това много дела не се решават на първа инстанция, което води до забавяния на всички равнища до Върховния съд. Неотдавна бяха предприети положителни стъпки за подобряване на ефективността и качеството на системата, но все още е много рано, за да се оцени тяхното въздействие. Изключително важно е да се отдели достатъчно внимание на политиките за управление на човешките ресурси в съдебната власт. Засиленото участие на Съдебния съвет, преосмислянето на ролята на ръководни длъжности в съдебната система и повече обучения на съдии могат да допринесат за по-качествена съдебна система. В края на 2012 г. бяха предложени изменения в Закона за несъстоятелността. Остава обаче да се види дали предложените изменения са достатъчни за пълното преодоляване на слабостите на закона. Например бяха набелязани проблеми във връзка с практическото прилагане на законодателството, по-специално по отношение на ролята на синдиците, техните отговорности по отношение на съдиите и ефективното осребряване на активите, както и въпроси, свързани с личната неплатежоспособност, които също трябва да бъдат взети под внимание.

               (17)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Латвия. Тя извърши оценка на националната програма за реформи и на програмата за конвергенция. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Латвия, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнището на ЕС към бъдещите решения на национално равнище. Препоръките ѝ в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1—7 по-долу.

               (18)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за конвергенция, като становището му (5) е отразено по-специално в препоръка 1 по-долу,

         ПРЕПОРЪЧВА на Латвия да предприеме следните действия през периода 2013—2014 г.:

               1.

               Да укрепи бюджетната стратегия, за да гарантира, че отклонението от СБЦ отразява единствено допълнителното въздействие на реформата на пенсионната система. В рамките на тази стратегия да намали данъчното облагане на получателите на ниски доходи, като данъчното облагане се пренасочи към области като акцизите, постоянните данъци върху собствеността и/или екологичните данъци. Да продължи да полага усилия за подобряване на спазването на данъчното законодателство и да се бори със сивата икономика. Да продължи укрепването на фискалната рамка чрез ефективно прилагане на Закона за бюджетната дисциплина и многогодишно бюджетиране.

               2.

               Да продължи да използва микро- и макропруденциалните политики с цел предотвратяването на случаи на уязвимост, които биха могли да се появят в резултат на бъдещ растеж на кредитирането и на дейността на чужди банки.

               3.

               Да се справи с дългосрочната и младежката безработица чрез увеличаване на обхвата и на ефективността на активните политики на пазара на труда и целенасочени социални услуги. Да подобри пригодността за заетост на младите хора, например чрез гаранция за младежта, да създаде цялостно професионално ориентиране, да извърши реформи в областта на професионалното образование и обучение, както и да подобри качеството и достъпността до стажове.

               4.

               Да се справи с високите равнища на бедност чрез реформа на социалното подпомагане за осигуряване на по-добро покритие, като подобри подходящия характер на обезщетенията и мерките за връщане към заетост по отношение на получателите на обезщетения. Да укрепи механизмите за изпълнение, за да намали действително детската бедност.

               5.

               Да приложи планираните реформи за висшето образование относно, по-специално, създаването на финансов модел, поощряващ качеството, реформата на системата за акредитация, окрупняването на институциите и насърчаването на интернационализацията. Да предприеме по-нататъшни стъпки за модернизиране на научноизследователските институции въз основа на текущата независима оценка.

               6.

               Да подобри допълнително енергийната ефективност, особено на жилищни сгради и локални отоплителни мрежи, да предостави стимули за намаляване разходите за енергия и за преориентиране на потреблението към енергийноефективни продукти. Да подобри свързаността с енергийни мрежи на ЕС и да предприеме стъпки към либерализацията на пазара на природен газ, включително изготвяне на ясни правила за предоставяне на достъп на трети лица до капацитета за складиране.

               7.

               Да довърши текущите реформи, насочени към подобряването на ефикасността и качеството на съдебната власт, и да намали натрупването на дела и прекалената дължина на производствата, включително във връзка с несъстоятелността. Да приложи мащабна политика по отношение на човешките ресурси и да предприеме стъпки за прилагане на законите за медиацията и рационализиране на арбитражната съдебна система.

      Съставено в Брюксел на 9 юли 2013 година.

            За Съвета

            Председател

         R. ŠADŽIUS

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Продължават да се прилагат и през 2013 г. съгласно Решение 2013/208/ЕС на Съвета от 22 април 2013 г. относно насоки за политиките за заетост на държавите членки (ОВ L 118, 30.4.2013 г., стр. 21).

      (3)  ОВ C 219, 24.7.2012 г., стр. 50.

      (4)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (5)  Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.