title: 2008/416/ЕО: Препоръка на Комисията от 10 април 2008 година относно управлението на интелектуалната собственост в дейностите по трансфер на знания и кодекс на добрите практики за университетите и другите публични научноизследователски организации (нотифицирано под номер C(2008) 1329) (Текст от значение за ЕИП)

text:
               5.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 146/19

      ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА

   от 10 април 2008 година
   относно управлението на интелектуалната собственост в дейностите по трансфер на знания и кодекс на добрите практики за университетите и другите публични научноизследователски организации
   (нотифицирано под номер C(2008) 1329)
   (текст от значение за ЕИП)
   (2008/416/ЕО)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 165 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               При подновяването на Лисабонската стратегия през 2005 г. държавните и правителствените ръководители подчертаха ключовата роля, която може да играе подобряването на контактите между публичните научноизследователски организации, в това число и университетите, и индустриалния сектор за улесняване на свободния обмен и на използването на идеи в едно общество на динамичното знание, както и за повишаване на конкурентоспособността и благополучието.

               (2)

               Необходими са усилия за постигане на по-добър социално-икономически ефект от знанието. За тази цел публичните научноизследователски организации следва да разпространяват и да използват по-ефективно резултатите от изследователската дейност, финансирана с публични средства, с цел те да послужат за създаването на нови продукти и услуги. Едно от средствата за постигане на тези цели е именно сътрудничеството между академичните среди и индустриалния сектор — съвместни изследвания или изследователска дейност на договорна основа, провеждани или финансирани съвместно с частния сектор —, лицензиране и създаване на дружества със свързани дейности.

               (3)

               Ефективното използване на резултатите от публично финансираната изследователска дейност зависи от доброто управление на интелектуалната собственост (тоест знанието в най-широкия смисъл на думата, в това число изобретенията, програмните продукти, базите данни и микроорганизмите, независимо от това дали са защитени от правни инструменти като патентите), от развитието на култура на предприемачеството и свързаните с нея умения в публичните научноизследователски организации, както и от по-добрите комуникация и взаимодействие между публичния и частния сектор.

               (4)

               Активното участие на публичните научноизследователски организации в управлението на интелектуалната собственост и трансфера на знания е от съществено значение за създаването на социално-икономически ползи, както и за привличането на студенти, учени и нови средства за финансиране.

               (5)

               През последните години държавите-членки поеха инициативи за улесняване на трансфера на знания на национално равнище, но съществуващите значителни различия между националните законови уредби, политики и практики, както и разнообразните стандарти по отношение на управлението на интелектуалната собственост в публичните научноизследователски организации забавят или пречат на развитието на трансграничния трансфер на знания в Европа и на осъществяването на Европейското научноизследователско пространство.

               (6)

               След публикуването на съобщението на Комисията от 2007 г. (1), предлагащо подходи за изграждане на общоевропейска рамка за трансфер на знания, през юни 2007 г. Европейският съвет призова Комисията да разработи насоки за управление на интелектуалната собственост от страна на публичните научноизследователски организации под формата на препоръка към държавите-членки.

               (7)

               Настоящата препоръка цели да предостави на държавите-членки и на техните региони стратегически насоки за развитието и актуализирането на националните насоки и рамки, както и кодекс на добрите практики на публичните научноизследователски организации, с цел подобряване на управлението на интелектуалната собственост и трансфера на знания от страна на публичните научноизследователски организации.

               (8)

               Сътрудничеството в областта на научноизследователската и развойната дейност, както и дейностите за трансфер на знания между Общността и трети държави следва да се основават на ясни и хармонизирани препоръки и практики, които осигуряват равни и справедливи условия на достъп до интелектуалната собственост, създадена в рамките на международното сътрудничество в областта на изследователската дейност, за взаимна изгода на всички партньори. Приложеният кодекс на добрите практики следва да се използва като референтен документ в този контекст.

               (9)

               Установени са известен брой добри практики, които би следвало да помогнат на държавите-членки в прилагането на настоящата препоръка. Всяка държава-членка следва да избере процедурите и практиките, които гарантират най-доброто прилагане на принципите на настоящата препоръка, като в същото време са най-ефективни при съществуващите в съответната държава-членка условия, тъй като практики, ефективни в една държава, могат да не бъдат толкова ефективни в друга. Следва да се вземат предвид и съществуващите в рамките на Общността и на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) насоки.

               (10)

               Комисията и държавите-членки следва да осъществяват постоянен контрол върху прилагането на настоящата препоръка и върху нейното въздействие и да насърчават обмена на добри практики по отношение на трансфера на знания,

         ПРЕПОРЪЧВА НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ:

               1.

               да гарантират, че публичните научноизследователски организации определят трансфера на знания като своя стратегическа мисия;

               2.

               да насърчават публичните научноизследователски организации да изготвят и оповестяват публично политики и процедури за управление на интелектуалната собственост в съответствие с кодекса на добрите практики, представен в приложение I;

               3.

               да поддържат в публичните научноизследователски организации развитието на капацитета и уменията по отношение на трансфера на знания, както и на мерки за повишаване на информираността и уменията на студентите, в частност в сферата на науката и технологиите, по отношение на интелектуалната собственост, трансфера на знания и предприемачеството;

               4.

               да насърчават широкото разпространение на знания, създадени с помощта на публично финансиране, като предприемат стъпки за поощряване на свободен достъп до резултатите от изследванията, позволявайки в същото време защитата на съответната интелектуална собственост, където е уместно;

               5.

               да сътрудничат и да предприемат стъпки за подобряване на последователността на съответните режими по отношение на правата върху интелектуалната собственост, така че да улесняват трансграничното сътрудничество и трансграничния трансфер на знания в областта на научната и развойната дейност;

               6.

               да ползват принципите, заложени в настоящата препоръка, като отправна точка за въвеждането или адаптирането на националните насоки и законови разпоредби относно управлението на интелектуалната собственост и на трансфера на знания от страна на публичните научноизследователски организации, както и за сключване на споразумения за сътрудничество в областта на изследователската дейност с трети държави, или за всякакви други мерки, свързани с насърчаването на трансфера на знания, както и при създаването на нови политики или режими за финансиране в тази сфера, при спазване на правилата за предоставяне на държавни помощи;

               7.

               да предприемат мерки, за да осигурят възможно най-широко приложение на кодекса на добрите практики, било то пряко или посредством правилата, приети от органите за финансиране на изследователската дейност на национално и регионално равнище;

               8.

               да гарантират равнопоставено и справедливо третиране на участниците в международните изследователски проекти от държавите-членки и от трети държави по отношение на собствеността и достъпа до правата на интелектуална собственост, за взаимна изгода на всички партньори;

               9.

               да определят национално звено, чиято дейност да включва координирането на мерките, отнасящи се до трансфера на знания между публичните изследователски организации и частния сектор, в това число и разглеждането на въпроси с транснационален характер, съвместно с подобните звена за връзка в другите държави-членки;

               10.

               да разгледат и използват най-добрите практики, представени в приложение II, отчитайки националните условия;

               11.

               да информират Комисията до 15 юли 2010 г., а след това на всеки две години за мерките, предприети въз основа на настоящата препоръка, както и за тяхното влияние.

      Съставено в Брюксел на 10 април 2008 година.

            За Комисията

         Janez POTOČNIK

            Член на Комисията

      (1)  KOM(2007) 182.

      ПРИЛОЖЕНИЕ I
      Кодекс на добрите практики за университетите и другите публични научноизследователски организации, отнасящ се до управлението на интелектуалната собственост в дейностите по трансфер на знания
      Настоящият кодекс на добрите практики се състои от три основни групи от принципи.
      Принципите на вътрешната политика на интелектуална собственост (наричана по-долу „ИС“) представляват съвкупност от основни принципи, които следва да бъдат прилагани от публичните научноизследователски организации с цел ефективно управление на интелектуалната собственост, създадена в резултат на самостоятелни или съвместни усилия в областта на научноизследователската и развойната дейност.
      Принципите на политиката на трансфер на знания (наричан по-долу „ТЗ“) допълват тези, свързани с политиката на ИС, като се отнасят по-конкретно до активния трансфер и използването на тази интелектуална собственост, независимо от това дали правата върху ИС са защитени или не.
      Принципите за съвместни изследвания и изследователска дейност на договорна основа следва да се прилагат за всички видове изследователски дейности, провеждани или финансирани съвместно от публична научноизследователска организация и частния сектор, особено за съвместната изследователска дейност (при която всички страни изпълняват определени задачи за научноизследователска и развойната дейност), както и за изследователската дейност на договорна основа (при която научноизследователската и развойната дейност са възложени от частно дружество на публична научноизследователска организация).
      Принципи на вътрешната политика на интелектуална собственост

                  1.

                  Да се разработи политика за ИС в рамките на дългосрочната стратегия и мисия на публичната научноизследователска организация, като същата бъде оповестена на вътрешно и външно равнище, и да се създаде единно звено за връзка, отговарящо за прилагането ѝ.

                  2.

                  Въпросната политика следва да предлага ясни правила за персонала и студентите, най-вече по отношение на разгласяването на нови идеи с потенциално търговско значение, собствеността върху резултатите от изследванията, воденето на дневници, управлението на конфликти на интереси, както и поетите ангажименти спрямо трети страни.

                  3.

                  Да се насърчават откриването, използването и, ако е уместно, защитата на интелектуалната собственост в съответствие със стратегията и мисията на публичната научноизследователска организация с цел оптимизирането на социално-икономическите ползи от нея. За постигането на тази цел могат да бъдат приложени различни подходи, евентуално приспособени към съответните научни/технически области, например подход „публична сфера“ или подход „открит достъп до иновациите“.

                  4.

                  Да се предвидят необходимите насърчителни мерки, за да се гарантира, че съответният персонал ще взема дейно участие в прилагането на политиката на ИС. Въпросните насърчителни мерки не трябва да бъдат само от финансово естество, а следва да спомагат и за развитието на кариерата, като наред с университетските критерии в процедурата на оценяване се включат и аспекти, свързани с интелектуалната собственост и трансфера на знания.

                  5.

                  Да се предвиди създаването от публичната научноизследователска организация на цялостни портфейли, например в конкретни технически области, и, ако е уместно, създаването на пулове от патенти/ИС, включващи интелектуална собственост на други публични научноизследователски организации. Това би улеснило използването чрез достигане на критичната маса и намаляване на разходите по сделки за трети страни.

                  6.

                  Да се повишат информираността и основните умения по отношение на интелектуалната собственост и трансфера на знания чрез обучение както на студенти, така и на изследователски персонал и да се предприемат мерки, за да се гарантира, че персоналът, отговорен за управлението на ИС/ТЗ, притежава необходимите умения и е получил подходящо обучение.

                  7.

                  Да се разработи и оповести публично политика за издаване/разпространение, насърчаваща широкото разпространение на резултатите от научноизследователската и развойната дейност (например чрез публикуването със свободен достъп), дори с евентуално закъснение, когато се предвижда защита на интелектуална собственост, като тези случаи следва да се сведат до минимум.

            Принципи на политиката на трансфер на знания

                  8.

                  С цел да се насърчи използването на резултатите от публично финансираната изследователска дейност и да се оптимизира тяхното социално-икономическо въздействие, да се разгледат всички възможни видове механизми за използване (като лицензиране или създаване на дружества със свързани дейности), както и всички възможни партньори в използването (като съществуващи дружества или новосъздадени дружества със свързани дейности, други публични научноизследователски организации, инвеститори, както и служби или агенции в подкрепа на иновациите), и да се подберат най-подходящите от тях.

                  9.

                  Независимо от факта, че активна политика за ИС/ТЗ може да създаде допълнителни приходи за публичната научноизследователска организация, това не бива да се смята за основна цел.

                  10.

                  Да се направи необходимото публичната научноизследователска организация да има достъп или да разполага освен с квалифициран технически персонал, и с професионални отдели за трансфер на знания, включващи консултанти и експерти по правни, финансови и търговски проблеми, както и по въпросите на защитата и прилагането на правата върху интелектуалната собственост.

                  11.

                  Да се разработи и оповести публично лицензионна политика с цел да се хармонизират практиките в публичната научноизследователска организация и да се осигури справедливост при всички сделки. По-специално следва да се преценява внимателно прехвърлянето на права върху интелектуална собственост, притежавани от публична научноизследователска организация, и предоставянето на изключителни лицензии (1), особено по отношение на трети неевропейски страни. Лицензиите за право на ползване следва да предвиждат подходяща компенсация, финансова или друга.

                  12.

                  Да се разработи и оповести публично политика за създаване на дружества със свързани дейности, позволяваща и насърчаваща персонала на публична научноизследователска организация да създава, когато е уместно, дружества със свързани дейности, като се изяснят дългосрочните отношения между така създадените предприятия и публичната научноизследователска организация.

                  13.

                  Да се установят ясни принципи по отношението на разпределянето на финансовите приходи, получени от трансфера на знания между публичната научноизследователска организация, отдела и изобретателите.

                  14.

                  Да се осъществява постоянен контрол върху защитата на интелектуалната собственост и дейностите по трансфера на знания, както и върху съпътстващите ги постижения, и резултатите да се публикуват системно. На резултатите от изследванията на публичната научноизследователска организация, както и на свързаните с тях компетенции и права върху интелектуална собственост следва да се дава широка гласност в частния сектор с цел насърчаване на тяхното използване.

            Принципи за съвместни изследвания и изследователска дейност на договорна основа (2)

                  15.

                  Правилата за съвместни изследвания и изследователска дейност на договорна основа следва да са съвместими с мисията на всяка страна. Те следва да вземат предвид степента на частното финансиране и да съответстват на целите на изследователската дейност, а именно да оптимизират търговското и социално-икономическото въздействие на изследванията, да подкрепят целта на публичната научноизследователска организация за привличане на частно финансиране на изследванията, да поддържат такава позиция по отношение на интелектуалната собственост, която позволява развитие на университетските и съвместните изследвания, и да не възпрепятстват разпространението на резултатите от изследователската и развойната дейност.

                  16.

                  Въпросите, свързани с ИС, следва да се изяснят на управленско равнище на възможно най-ранен етап от изследователския проект, по възможност преди започването му. Въпросите, свързани с ИС, включват предоставянето на права върху интелектуалната собственост, създадена в рамките на проекта (наричана по-долу „нови знания“), идентифициране на интелектуална собственост, притежавана от страните преди началото на проекта (наричана по-долу „съществуващи знания“), която е необходима за изпълнението на проекта или за използването на резултатите от него, права на достъп (3) до нови и съществуващи знания за тези цели и разпределянето на приходите.

                  17.

                  В проект за съвместни изследвания собствеността върху новите знания следва да принадлежи на страната, която ги е създала, но може да бъде предоставена на различните страни въз основа на договорно споразумение, сключено предварително, отразяващо адекватно съответните интереси, задачи, финансово и друго участие на страните в проекта. В случаите на изследователска дейност на договорна основа новите знания, създадени от публична научноизследователска организация, се притежават от представителя на частния сектор. Проектът не оказва влияние на собствеността върху съществуващите знания.

                  18.

                  Въпросите, свързани с правата на достъп (3), следва да се изяснят от страните на възможно най-ранен етап от изследователския проект, по възможност преди започването му. Когато това е необходимо за осъществяването на изследователския проект или за използването на новите знания на една от страните, следва да се предоставят права на достъп до новите и съществуващите знания на другите страни при условия, които адекватно отразяват съответните интереси, задачи, финансово и друго участие на страните в проекта.

         (1)  Що се отнася до резултатите от научноизследователската и развойната дейност, които имат многобройни приложения, следва да се избягва предоставянето на изключителни лицензии, които не са ограничени в рамките на едно поле на приложение. Освен това, по правило, публичната научноизследователска организация следва да си запази съответните права за улесняване на разпространяването и на по-нататъшните изследвания.

         (2)  Когато публична научноизследователска организация сключи договор или предприеме съвместни изследвания с индустриален партньор, Комисията автоматично (тоест без необходимост от предварително уведомяване) ще смята, че не е предоставена непряка държавна помощ на индустриалния партньор чрез публичната научноизследователска организация, ако са изпълнени условията от Рамката на Общността за държавната помощ за научноизследователска и развойна дейност и иновации (ОВ C 323, 30.12.2006 г., по-специално точки 3.2.1 и 3.2.2 от нея).

         (3)  „Права на достъп“ са правата, които страните взаимно си предоставят, за разлика от лицензиите, които предоставят на трети страни. Те следва да определят кой от партньорите коя част от новите/съществуващите знания може да използва, за какви цели (за изследвания или за използване на резултатите) и при какви условия.

      ПРИЛОЖЕНИЕ II
      Практики, установени от публичните органи, които улесняват управлението на интелектуалната собственост в дейностите по трансфер на знания от университетите и другите публични научноизследователски организации
      Трансферът на знания като стратегическа мисия на публичните научноизследователски организации

                  1.

                  Трансферът на знания между университетите и индустриалния сектор става постоянен политически и оперативен приоритет за всички органи на дадена държава-членка, финансиращи публична изследователска дейност, както на национално, така и на регионално равнище.

                  2.

                  Въпросът определено е от компетенциите на едно министерство, което координира инициативите за насърчаване на развитието на трансфера на знания с другите министерства.

                  3.

                  Всяко министерство и всеки регионален административен орган, осъществяващ дейности по трансфер на знания, определя служител, отговорен за постоянния контрол на въздействието. Въпросните служители се събират редовно с цел да обменят информация и да обсъждат начини за подобряване на трансфера на знания.

            Политики за управление на интелектуалната собственост

                  4.

                  Насърчава се правилното управление на интелектуалната собственост, създадена в резултат на публично финансирани дейности. То трябва да следва установените принципи, отчитайки законните интереси на предприятията (например задължения за временно съхраняване на поверителния характер на информацията).

                  5.

                  Изследователската политика насърчава прибягването до услугите на частния сектор за оказване на помощ при определяне на технологичните нужди и за стимулиране на частните инвестиции за изследванията, освен това благоприятства използването на резултатите от публично финансирани изследвания.

            Капацитет и умения по отношение на трансфера на знания

                  6.

                  Публичните научноизследователски организации и техният персонал разполагат с достатъчни ресурси и стимули, за да се ангажират с дейности по трансфер на знания.

                  7.

                  Вземат се мерки, за да се осигури на публичните научноизследователски организации обучен персонал (като служители, занимаващи се с трансфер на технологии) и да се улесни назначаването му.

                  8.

                  Изготвени са серия типови договори, както и помагало за вземане на решения, позволяващо да се избере най-подходящият образец на договор в зависимост от определен брой параметри.

                  9.

                  Преди установяването на нови механизми за насърчаване на трансфера на знания (например схеми за мобилност или финансиране) се провеждат консултации със съответните групи заинтересовани страни, а именно с малките и средните предприятия, с големите предприятия и с публичните научноизследователски организации.

                  10.

                  Насърчава се съвместното използване на ресурсите на публичните научноизследователски организации на локално и регионално равнище, когато последните не са достигнали критичната маса на разходите за изследвания, която би оправдала съществуването на собствена служба за трансфер на знания или на отговорник за управлението на интелектуалната собственост.

                  11.

                  Въвеждат се програми в подкрепа на развитието на дружества със свързани дейности, предвиждащи обучение в предприемачество, както и тясно взаимодействие между публичните научноизследователски организации и местните бизнес инкубатори, инвеститори, агенции в помощ на предприятията и др.

                  12.

                  Предоставя се публично финансиране в подкрепа на трансфера на знания и на ангажимента на предприятията към публичните научноизследователски организации, в това число чрез назначаване на експерти.

            Последователност на транснационалното сътрудничество

                  13.

                  С цел да се насърчи транснационалният трансфер на знания и да се улесни сътрудничеството с представителите на другите държави собственикът на интелектуална собственост, създадена в резултат на публично финансирани изследвания, се определя по ясни правила, като тази информация, заедно с условията за финансиране, които могат да засегнат трансфера на знания, е лесно достъпна. Институционалната собственост, за разлика от режима на „привилегията на професора“, се смята за основен правен режим, ако не е посочено друго, за интелектуалната собственост за публичните научноизследователски организации в повечето държави-членки.

                  14.

                  При подписването на споразуменията за международно сътрудничество в изследователската дейност редът и условията, отнасящи се до проекти, финансирани едновременно от две държави, предоставят равни права на всички участници, особено по отношение на достъпа до права върху интелектуална собственост и свързаните с тях ограничения за използване.

            Разпространение на знания

                  15.

                  Откритият достъп до рецензирани научни публикации, резултат от публично финансираната изследователска дейност, се прилага от органи, финансиращи публична изследователска дейност.

                  16.

                  Насърчава се откритият достъп до научни данни в съответствие с Принципите и насоките на ОИСР относно достъпа до научни данни, получени вследствие на публично финансиране, като се отчитат ограниченията, свързани с използването им за търговски цели.

                  17.

                  Системи за архивиране на резултатите от изследователска дейност (като бази данни, достъпни чрез Интернет) се разработват с помощта на публично финансиране във връзка с инициативите за свободен достъп.

            Постоянен контрол върху прилагането

                  18.

                  Въведени са необходимите механизми за осъществяване на постоянен контрол и анализ на напредъка на дейностите по трансфер на знания, извършвани от националните публични научноизследователски организации, например чрез годишните доклади на отделните публични научноизследователски организации. Посочената информация, заедно с най-добрите практики, също се предоставя на другите държави-членки.


				|

		52013DC0362

			Препоръка за ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА относно националната програма за реформи на Италия за 2013 г. и за представяне на становище на Съвета относно програмата за стабилност на Италия за периода 2012—2017 г. /* COM/2013/0362 final - 2013/ () */

Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
националната
програма за
реформи на
Италия за 2013 г.
и за
представяне
на становище
на Съвета относно
програмата
за
стабилност
на Италия за
периода 2012—2017 г.
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид Договора
за
функционирането
на Европейския
съюз, и
по-специално
член 121,
параграф 2 и
член 148,
параграф 4 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета от 7
юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху състоянието
на бюджета и
на надзора и
координацията
на
икономическите
политики[1], и
по-специално
член 5,
параграф 2 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕС) № 1176/2011 на
Европейския
парламент и
на Съвета от 16
ноември 2011 г.
относно
предотвратяването
и коригирането
на
макроикономическите
дисбаланси[2], и
по-специално
член 6,
параграф 1 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Европейската
комисия[3],
като
взе предвид
резолюциите
на Европейския
парламент[4],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като
взе предвид
становището
на Комитета по
заетостта,
след
консултация
с
Икономическия
и финансов
комитет,
като
има предвид,
че:
(1)       На 26
март 2010 г.
Европейският
съвет
постигна съгласие
по
предложението
на
Европейската
комисия да се
започне
изпълнението
на нова
стратегия за
растеж и
работни места
— стратегията
„Европа 2020“ — въз
основа на засилена
координация
на
икономическите
политики,
която
стратегия ще
се
съсредоточи върху
ключовите
области, в
които е
необходимо
да се
предприемат
действия за
повишаване
на
потенциала
на Европа за
устойчив растеж
и
конкурентоспособност.
(2)       На 13
юли 2010 г. въз
основа на
предложенията
на Комисията
Съветът прие
препоръка
относно общите
насоки за
икономическите
политики на
държавите
членки и на
Съюза (за
периода 2010—2014 г.),
а на 21
октомври 2010 г.
прие решение
относно
насоките за
политиките
на държавите
членки по
заетостта[5], като
заедно двата
акта
представляват
т. нар.
„интегрирани
насоки“.
Държавите
членки бяха
приканени да
се съобразят
с интегрираните
насоки при
провеждането
на националната
си
икономическа
политика и
политика по
заетостта.
(3)       На 29
юни 2012 г.
държавните и
правителствените
ръководители
взеха
решение
относно Пакт за
растеж и
работни
места, с
който се
предоставя
съгласувана
рамка за
действие на
равнището на
отделните
държави, ЕС и
еврозоната,
като се
използват
всички
възможни
лостове,
инструменти
и политики.
Те взеха
решение относно
действията,
които да
бъдат предприети
на равнище
държави
членки, като
изразиха
пълната си
ангажираност
с постигането
на целите на
стратегията
„Европа 2020“ и с
изпълнението
на
специфичните
за държавите препоръки.
(4)       На 6
юли 2012 г.
Съветът прие
препоръка
относно националната
програма за
реформи на
Италия за 2012 г.
и даде
становището
си относно
актуализираната
програма за
стабилност
на Италия за
периода 2011—2015 г.
(5)       На 28
ноември 2012 г.
Комисията
прие
годишния обзор
на растежа[6], с
което се
постави
началото на
европейския
семестър за
координация
на
икономическата
политика. На 28
ноември 2012 г.
въз основа на
Регламент
(ЕС) № 1176/2011
Комисията
прие също
така Доклада
за механизма
за
предупреждение[7], в
който беше
посочено, че
Италия ще
бъде една от
държавите
членки, за
които ще се
извърши
задълбочен
преглед.
(6)       На 14
март 2013 г.
Европейският
съвет одобри
приоритетите,
насочени към
осигуряване
на финансова
стабилност,
бюджетна
консолидация
и действия за
стимулиране
на растежа.
Той подчерта
необходимостта
от
продължаване
на диференцирана
бюджетна
консолидация,
благоприятстваща
растежа,
възстановяване
на нормалните
условия за
отпускане на
заеми за икономиката,
насърчаване
на растежа и
конкурентоспособността,
справяне с
безработицата
и социалните
последици от
кризата и
модернизиране
на
публичната
администрация.
(7)       На 10
април 2013 г.
Комисията
публикува
резултатите
от
задълбочения
преглед[8] за
Италия в
съответствие
с член 5 от
Регламент
(ЕС) № 1176/2011.
Анализът на
Комисията
дава
основание да
се заключи,
че в Италия
съществуват
макроикономически
дисбаланси,
чието
преодоляване
изисква целенасочени
политически
действия.
По-специално,
загубата на
външната
конкурентоспособност,
както и
високата
публична
задлъжнялост
в условия на
продължителен
слаб растеж
продължават
да бъдат
сочени като
основните
макроикономически
дисбаланси
на Италия.
(8)       На 11
април 2013 г.
Италия
представи
своята програма
за
стабилност
за 2013 г., която
обхваща
периода 2012—2017 г.
и
националната
си програма
за реформи за
2013 г. След
представянето
сформираното
на 28 април
ново
правителство
заяви
намерението
си да укрепи
програмата
за
структурната
реформа, като
същевременно
потвърди
бюджетните
цели, посочени
в програмата
за
стабилност.
На 17 май беше
прието
постановление,
в което се
съдържат
нови
разпоредби
относно
данъчното облагане
на недвижимо
имущество и
схемата за
компенсиране
на
заплащанията
за непълно
заетите лица.
Двете
програми и
новите мерки,
предприети
от
правителството,
бяха оценени
едновременно,
за да бъдат
отчетени
взаимовръзките
между тях.
(9)       Съгласно
извършената
в
съответствие
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета
оценка на
програмата
за
стабилност
за 2013 г.,
Съветът е на
мнение, че
ако бъде
съпоставен с
прогнозата
на Комисията от
пролетта на
2013 г.
макроикономическият
сценарий в
основата на
бюджетните
прогнози на
програмата, е
оптимистичен
за 2014 г. Сценарият
е
реалистичен
от 2015 г.
нататък при
условие, че
приетите
структурни
реформи бъдат
изпълнени
изцяло, което
обаче продължава
да бъде под
въпрос.
Посочената в
програмата
бюджетна
стратегия
беше
потвърдена
от новото
правителство
и подкрепена
от парламента.
Тя цели
поддържането
на дефицита
под 3 % от БВП
през целия
програмен
период, постигане
на
средносрочната
цел през 2013 г. и
намаляване
на
съотношението
между дълга и
БВП от 2014 г.
нататък. В
програмата е
потвърдена
средносрочната
цел за
балансирана
бюджетна
позиция в
структурно
отношение,
което е в
съответствие
с пакта за
стабилност и
растеж. През
2012 г.
дефицитът
беше намален
до 3 % от БВП и
съгласно
прогнозата
на Комисията
от пролетта
на 2013 г.,
публикувана
на 3 май, се
очаква да
остане под
референтната
стойност
през периода
2013—2014 г. Счита се,
че приетите на
17 май от
италианското
правителство
разпоредби
няма да имат
съществено
отражение
върху
дефицита, ако
се
изпълняват
последователно.
След подобряването
в периода
2009—2012 г. на БВП с 2,7
процентни
пункта с
натрупване и
ако се
приеме, че няма
да има повече
промени в
политиката,
структурното
салдо като
дял от БВП се
очаква да се
подобри с още
един
процентен
пункт през
2013 г., на -0,5 %, и
отново да се
спадне
минимално
през 2014 г. През
2014 г.
структурното
първично
салдо ще
достигне
почти 5 % от
БВП. Прогнозираната
структурна корекция
за 2013 г. е
целесъобразна
и се основава
на анализ на
разходите
без да се
отчитат
дискреционните
мерки по
отношение на
приходите,
докато за 2014 г.
е налице
отклоняване
от
набелязания
път за
постигане на
средносрочната
цел. В
програмата
се предвижда
делът на
държавния
дълг да
достигне своя
връх през 2013 г.
и да започне
да намалява
след това,
благодарение
също така на
приходите от
приватизация,
възлизащи на
1 процентен пункт
от БВП на
година. В
прогнозата
обаче съотношението
между дълга и
БВП продължава
да нараства
поради
погасяване
на търговския
дълг, което
прибавя
около 2,5 процентни
пункта за
периода 2013—2014 г.,
като данните
за приходите
от
приватизация
все още не са
посочени
конкретно. От
2013 г. нататък
Италия е в
тригодишен
преходен
период по
отношение на
спазването
на
критериите за
дълга и
кривата на
дълга в
програмата
за стабилност
гарантира в
достатъчна
степен, че те
ще бъдат
спазени.
Прогнозите в
програмата
за дефицита и
за дълга
обаче са
изготвени
при условие,
че приетите
бюджетни
мерки и
структурни
реформи
бъдат
изпълнени
изцяло, което
е от
първостепенно
значение за запазването
на доверието
в пазара и за
увеличаване
на растежа и
работните
места.
(10)     Макар
че бяха
приети важни
реформи с цел
насърчаване
на
фискалната
устойчивост
и на растежа,
тяхното
пълно
прилагане
продължава да
бъде
проблематично,
и има място
за по-нататъшни
действия.
Няколко
основни
предложени
мерки все още
не са приети
или все още
изискват
въвеждане на
законодателство,
като
съществуват
рискове, че
прилагането
им не се изпълнява
на всички
нива на
управление.
Ефективността
на
публичната
администрация
по отношение
на
регулаторната
и процедурната
рамка,
качеството
на
управление и
административният
капацитет
продължават да
страдат от
значителни
слабости,
които засягат
прилагането
на реформите
и бизнес
средата.
(11)     За
подобряването
на бизнес
средата е
необходимо
да бъде
завършена
реформата в
областта на
гражданското
правосъдие
чрез бързо
въвеждане на
преразгледаната
организация
на
съдилищата и
намаляване
на прекомерната
продължителност
на
производствата,
на броя на висящите
дела и на
големия брой
съдебни спорове.
След
решението от
октомври 2012 г.
на Конституционния
съд относно
медиацията
са необходими
действия за
насърчаване
на използването
на механизми
за
извънсъдебно
решаване на
спорове.
Корупцията
представлява
сериозен
проблем,
водещ до
разходи,
оценявани на
4 % от БВП,
което силно
ограничава
потенциала
за
икономическо
възстановяване.
Законът за
борба с
корупцията
от ноември
2012 г. изисква
последващи
действия и
ефективността
на
противодействието
на
корупцията
може да бъде
допълнително
подобрена,
по-специално
по отношение
на давността,
която понастоящем
се
характеризира
с кратки
давностни
срокове.
(12)     Амбициозната
стратегия за
фискална
консолидация,
която вече се
изпълнява, бе
придружена с
въвеждането
в Конституцията
през април
2012 г. на
правило за
балансиран
бюджет и
действия за
подобряване
на ефикасността
и качеството
на
публичните
разходи.
Въпреки това
пропуски в
прилагането
пречат на
постигането
на пълната
ефективност
на
предприетите
действия,
по-специално
по отношение
на
намаляването
на заетостта
в публичния
сектор и на
броя на
провинциите.
Кохезионният
план за
действие
даде възможност
за
ускоряване
на
усвояването
на средствата
от
структурните
фондове,
които са в размер
на около 12,1
млрд. EUR в три
последователни
фази. Въпреки
това
продължаващата
липса на желание
за
подобряване
на
цялостното
управление
на фондовете,
особено в
южната част
на Италия, е
повод за
сериозна
загриженост
с оглед на
програмния
период 2014—2020 г.
Това води до
наличието на
много
възможности
за
подобряване
на
ефикасността
на публичните
разходи.
(13)     Традиционно
банките
играят
решаваща роля
в подкрепа на
италианската
икономическа
дейност,
по-специално
чрез
отпускане на
заеми за
малки
предприятия,
но тяхната
способност
да поемат
тази роля е отслабена
поради дълго
продължаващата
икономическа
рецесия.
Увеличаването
на кредитния
риск,
характеризиращо
се с голям и нарастващ
обем на
необслужваните
кредити, допринесе
за свиване на
кредитите и
за задълбочаване
на ниската
рентабилност
на банките. В
отговор
Банката на
Италия
провежда
оценка на
адекватността
на
обезпечаването
във връзка с
обезценени
заеми
посредством
проверки на
място.
Специфичните
характеристики
на
корпоративно
управление
на италианските
банки могат
да ограничат
ефективността
на тяхното
финансово
посредничество.
Бяха приети
мерки за
насърчаване
на
използването
на небанкови
финансови
канали,
по-специално дялово
финансиране,
и
подобряване
на капацитета
за иновации,
но техният
обхват остава
ограничен и
те все още не
се прилагат
изцяло. Транспонирането
на
директивата
на ЕС относно
просрочени
плащания при
търговски
сделки и
планираното
уреждане на
натрупаните
търговски
дългове ще
спомогнат за
подобряване
на
ликвидността
на
предприятията.
(14)     През
юни 2012 г. беше
приета
широкообхватна
реформа на
пазара на
труда за
справяне с
липсата на гъвкавост
и със
сегментацията
му. Реформата
трябва да
бъде
завършена
чрез
приемане на
изпълнителното
законодателство,
а конкретното
прилагане на
място следва
да бъде наблюдавано
внимателно.
Освен това
все още предстои
включването
на
държавните
бюра по заетостта
в
администрацията,
предоставяща
обезщетения
за
безработица,
което следва
да подпомогне
прилагането
на ефикасни
стратегии за
професионална
активност. През
ноември 2011 г.
чрез
последователни
споразумения
социалните
партньори
определиха
нова рамка за
определяне
на заплатите.
Тя е
подкрепена с
данъчни
стимули за
постигане на
по-добра
съгласуваност
между
заплатите и
производителността
и местните
условия на
пазара на
труда. Тази
рамка следва
да бъде
действително
приложена и
постепенно
адаптирана
въз основа на
мониторинг
на
резултатите.
(15)     Младежката
безработица
и делът на
младите хора,
които не
работят, не
учат или не
се обучават,
продължиха
да нарастват,
достигайки в
края на 2012 г.
съответно 37 %
и 21,1 %. Както
завършилите
висше образование,
така и делът
на заетост на
младите хора,
завършили
висше образование,
са
най-ниските в
целия ЕС,
което
показва, че
уменията на
младите
висшисти не
са
съобразени с
нуждите на
пазара на
труда.
Въпреки че
случаите на
преждевременно
напускане на
училище
намаляват
умерено, техният
брой
продължава
да е голям.
Това повдига
опасения
относно
постиженията
на образователната
система. Един
от основните
елементи е
учителската
професия,
която понастоящем
се
характеризира
с единен план
за кариера и
предлага
ограничени
перспективи
по отношение
на
професионалното
развитие.
Участието на
жените на
пазара на
труда
продължава да
бъде слабо и
различията
между
половете по
отношение на
заетостта са
едни от
най-големите
в ЕС. Рискът
от изпадане в
бедност и социално
изключване и
особено
сериозните
материални
лишения
нарастват
значително,
докато
системата за
социална
закрила е
изправена
пред все
по-големи
трудности
при посрещането
на
социалните
потребности,
тъй като тя е
обременена с
разходи,
свързани с пенсиите,
а социалните
трансфери
освен тези за
пенсиите не
са насочени в
достатъчна
степен към
борбата с
бедността и
насърчаването
на социално
приобщаване.
(16)     Структурата
на данъчната
система
продължава
да бъде
сложна и има
огромна
тежест по отношение
на труда и
капитала
След усилията,
осъществени
през 2010—2011 г.,
допълнителните
мерки, приети
за
прехвърляне
на данъчната
тежест от производствените
фактори към
потреблението,
собствеността
и околната
среда, бяха по-ограничени.
Все още са
необходими
действия за
опростяване
на данъчната
система, рационализиране
на данъчните
разходи, привеждане
в съответствие
на данъчната
основа с
пазарните
стойности,
подобряване
на спазването
на данъчното
законодателство
и предотвратяване
на
укриването
на данъци. В
очакване на
преразглеждането
на
кадастралната
система
предвидената
реформа на
данъчното
облагане на недвижимото
имущество
цели
подобряване на
нейната
справедливост
в рамките на
ограниченията
на
бюджетната
стратегия,
залегнала в
програмата
за
стабилност.
Намаляването
на скритата
икономика и
недекларирания
труд могат да
са от полза
за публичните
финанси и имат
положителни
последици за
собствения
капитал.
Преразглеждането
на освобождаванията
от ДДС или
намалените
ставки, както
и на преките
данъчни
разходи може
да изискват
известно
адаптиране
на
социалните трансфери,
за да се
намали
отражението
им върху
разпределението.
(17)     Значителни
усилия бяха
положени за
либерализация
в сектора на
услугите.
Реформата на
регулираните
професии
следва да се
задълбочи, за
да бъдат
преодолени
оставащите ограничения,
а основните ѝ
принципи
следва да
бъдат
защитени
срещу
възможни
спънки,
произтичащи
най-вече от
реформата на
юридическата
професия.
След
решението на
Конституционния
съд от юли 2012 г.
от значение
са също така
действия за
отваряне на местните
публични
служби за
конкурси.
(18)     Реформата
на мрежовите
индустрии
продължава
по отношение
на
отварянето
на достъпа до
пазара и
подобряването
на
капацитета по
отношение на
инфраструктурата,
но все още са
налице
значителни
проблеми.
Разделянето
в газовия
сектор се
очаква да
бъде изпълнено
до септември
2013 г., а
националната
стратегия за
енергетиката
от март 2013 г.
трябва да
бъде
изпълнена
Отварянето
на телекомуникациите
за
конкуренцията
е още една
потенциална
сфера на
действие. Все
още не е учреден
новият орган
в областта на
транспорта, отговорен
за
магистралите,
летищата,
пристанищата
и
железопътните
линии. Той
следва да
бъде
независим, да
разполага с
необходимите
за
функционирането
му средства и
с правомощия
за налагане
на санкции.
Налице е сериозен
проблем,
свързан с
недостатъци
на вътрешната
и
трансграничната
инфраструктура,
разделение
между
северните и
южните райони,
което води до
високи цени
на енергията,
слабо
навлизане на
широколентовите
комуникации
и слабости в
областта на
транспорта.
(19)     В
рамките на
европейския
семестър
Комисията
направи
цялостен
анализ на
икономическата
политика на
Италия. Тя
направи
оценка на програмата
за
стабилност и
на
националната
програма за
реформи и
представи
задълбочен
преглед.
Комисията
взе предвид
не само
тяхното
значение за
провеждането
на устойчива
бюджетна и
социално-икономическа
политика в
Италия, но и
тяхното
съответствие
с правилата и
насоките на
ЕС предвид на
необходимостта
от засилване
на
цялостното
икономическо
управление
на
Европейския
съюз чрез
принос на ЕС
към бъдещите
решения на
държавите
членки.
Препоръките
ѝ в рамките
на европейския
семестър са
изразени в
препоръки 1—6 по-долу.
(20)     С
оглед на тази
оценка
Съветът
разгледа програмата
за
стабилност
на Италия,
като становището
му[9]
е изразено
по-специално
в препоръка 1
по-долу.
(21)     С
оглед на
задълбочения
преглед,
направен от
Комисията, и
на тази
оценка
Съветът
разгледа националната
програма за
реформи и
програмата
за
стабилност.
Неговите
препоръки по
член 6 от
Регламент
(ЕС) № 1176/2011
относно
предотвратяването
и
коригирането
на
макроикономическите
дисбаланси
са изразени в
препоръки 1—6
по-долу.
(22)     В
контекста на
европейския
семестър
Комисията
направи също
така анализ
на икономическата
политика в
евро зоната
като цяло. На
тази основа
Съветът
публикува
конкретни
препоръки,
адресирани
до държавите
членки, чиято
валута е
еврото. Италия
следва също
така да
гарантира
пълното и
навременното
изпълнение
на тези
препоръки.
ПРЕПОРЪЧВА
на Италия да
предприеме
следните
действия в
периода 2013—2014 г.:
1.           Да
гарантира, че
дефицитът ще
остане под 3 % от
БВП през 2013 г.,
като приложи
изцяло приетите
мерки. Да
продължи
структурното
коригиране с
подходящо
темпо и
посредством
благоприятна
за растежа
фискална
консолидация
с цел
постигане и
запазване на
средносрочната
цел от 2014 г.
нататък. Да
осигури планираните
структурни
първични
излишъци, така
че
изключително
високото
съотношение
на държавния
дълг към БВП
(според
прогнозата 132,2 %
от БВП през
2014 г.) да
започне
трайно да
намалява. Да
продължи да
работи за
трайно
подобряване
на
ефикасността
и качеството
на публичните
разходи чрез
цялостно
изпълнение
на мерките,
приети през
2012 г., и чрез
засилване на
усилията
посредством
редовни и задълбочени
прегледи на
всички нива
на управление.
2.           Да
гарантира
своевременно
изпълнение
на текущите
реформи, като
приеме бързо
необходимото
законодателство
за прилагане,
последвано
от конкретни
резултати на
всички нива
на
управление и
с всички заинтересовани
страни, както
и да проведе
контрол на
мониторинга.
Да засили
ефективността
на
публичната
администрация
и подобри координацията
между
различните
равнища на
управление.
Да опрости
административната
и регулаторната
рамка за
гражданите и
предприятията
и да намали
продължителността
на разглеждане
на делата,
както и броя
на съдебните
спорове в
областта на
гражданското
правосъдие,
включително
като насърчи
използването
на
извънсъдебни
процедури за
разрешаване
на спорове.
Да подсили
правната
рамка за противодействие
на
корупцията,
включително като
преразгледа
правилата за
давностните
срокове. Да
приеме
структурни
мерки за подобряване
на
управлението
на средствата
на ЕС в южните
региони за
програмния
период 2014—2020 г.
3.           Да
насърчи
практики на
корпоративно
управление в
банковия
сектор, които
водят до по-висока
ефективност
и
рентабилност
с цел улесняване
на потока от
кредити за
производствени
дейности. Да
постигне
напредък по
текущата
работа по
отношение на
скрининга на
качеството
на активите в
банковия сектор
и да улесни
решаването
на проблема с
необслужваните
кредити в
счетоводните
баланси на
банките. Да
насърчи
по-нататъшното
развитие на
капиталовите
пазари, да
разнообрази
и подобри
достъпа на
предприятията
до финансиране,
особено по
отношение на
собствения
капитал,
което на свой
ред ще
стимулира
капацитета
за иновации и
растеж.
4.           Да
гарантира
ефективното
прилагане на
реформите на
пазара на
труда и на
определянето
на възнагражденията
за постигане
на по-добро
съответствие
между
възнагражденията
и производителността.
Да
предприеме
допълнителни
действия за
увеличаване
на участието на
пазара на
труда,
най-вече на
жените и на младите
хора,
например
посредством
гаранцията
за младежта. Да
укрепи
професионалното
образование
и обучение,
да осигури
по-ефективни
публични
служби по
заетостта, и
да подобри
услугите,
свързани с
професионалното
развитие и консултиране
за студенти,
следващи
висше образование.
Да намали
финансовите
демотивиращи
фактори за
втория член
на
домакинството
и да подобри
предоставянето
на детски грижи
и
извънучилищни
услуги. Да
увеличи усилията
за
предотвратяване
на преждевременното
напускане на
училище и да
подобри качеството
и
резултатите
на училищата,
като реформира
също така
професионалното
и кариерното
развитие на
учителите. Да
осигури
ефективността
на
социалните трансфери,
именно чрез
по-целенасочено
отпускане на
социални
помощи,
най-вече за
домакинствата
с ниски
доходи и с
деца.
5.           Изместване
на данъчната
тежест от
труда и
капитала към
потреблението,
недвижимото
имущество и
околната
среда по неутрален
за бюджета
начин. За
тази цел следва
да бъде
преразгледан
обхвата на
освобождаванията
и намалените
ставки на ДДС
и на преките
данъчни
разходи,
както и да
бъде реформирана
кадастралната
система с цел
привеждане в
съответствие
с данъчната
основа на
постоянните
данъци върху
недвижимата
собственост
с пазарните
стойности. Да
продължи
борбата с
укриването
на данъци, да
подобри
спазването
на данъчното
законодателство
и да
предприеме
решителни
стъпки за
борба със скритата
икономика и
недекларирания
труд.
6.           Да
гарантира
правилното
прилагане на
мерките,
насочени към
отваряне на
пазара в сектора
на услугите.
Да премахне
оставащите ограничения
в областта на
професионалните
услуги и да
насърчи
отварянето
на пазара за
предоставянето,
например, на
местни
обществени
услуги, при
което следва
по-скоро да
се използват
обществени
поръчки
(вместо преки
концесии). Да
продължи
прилагането
на мерките за
подобряване
на условията
за достъп до
пазара в
областта на
мрежовите
индустрии,
по-специално
като учреди
приоритетно
орган за
транспорта. Да
усъвършенства
капацитета
на инфраструктурата,
като обърне
особено
внимание на енергийните
връзки,
интермодалния
транспорт и
високоскоростните
широколентови
мрежи в
областта на
телекомуникациите
с оглед също
така на
преодоляването
на трайните
различния
между
северните и
южните
райони.
Съставено
в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               ОВ L 209,
2.8.1997 г., стр. 1.
[2]               ОВ L 306,
23.11.2011 г., стр. 25.
[3]               COM(2013) 362 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 и P7_TA(2013)0053.
[5]               Решение
2013/208/EС от 22
април 2013 г..
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 118 final.
[9]               Съгласно
член 5,
параграф 2 от
Регламент
(ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка на Европейската централна банка от 3 февруари 2015 година до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Latvijas Banka (ЕЦБ/2015/3)

text:
               13.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/4

         ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
   от 3 февруари 2015 година
   до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Latvijas Banka
   (ЕЦБ/2015/3)
   (2015/C 51/02)
   УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
   като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 27.1 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Отчетите на Европейската централна банка (ЕЦБ) и на националните централни банки на държавите членки, чиято парична единица е еврото, се проверяват от независими външни одитори, препоръчани от Управителния съвет на ЕЦБ и одобрени от Съвета на Европейския съюз.

               (2)

               Мандатът на сегашните външни одитори на Latvijas Banka ще изтече след одита за финансовата 2014 година. Поради това е необходимо да се назначат външни одитори за периода, започващ от финансовата 2015 година.

               (3)

               Latvijas Banka избра KPMG Baltics SIA за свой външен одитор за финансовите години от 2015 до 2019,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   Препоръчва се назначаването на KPMG Baltics SIA за външен одитор на Latvijas Banka за финансовите години от 2015 до 2019.

      Съставено във Франкфурт на Майн на 3 февруари 2015 година.

            Председател на ЕЦБ

         Mario DRAGHI


title: 2009/113/ЕО: Препоръка на Съвета от 10 февруари 2009 година относно освобождаване на Комисията от отговорност във връзка с изпълнението на операциите на Европейския фонд за развитие (Осми ЕФР) за финансовата 2007 година

text:
               11.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 40/36

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

   от 10 февруари 2009 година
   относно освобождаване на Комисията от отговорност във връзка с изпълнението на операциите на Европейския фонд за развитие (Осми ЕФР) за финансовата 2007 година
   (2009/113/ЕО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Четвъртата конвенция АКТБ-ЕИО, подписана в Ломе на 15 декември 1989 г. (1), изменена със Споразумението, подписано в Мавриций на 4 ноември 1995 г. (2),
   като взе предвид Вътрешното споразумение между представителите на правителствата на държавите-членки, заседаващи в рамките на Съвета, относно финансирането и управлението на помощта от Общността по Втория финансов протокол към Четвъртата конвенция АКТБ-ЕО (3), наричано по-нататък „Вътрешното споразумение“ за създаване, наред с другото, на Осмия европейски фонд за развитие (Осми ЕФР), и по-специално член 33, параграф 3 от него,
   като взе предвид Финансовия регламент 98/430/ЕО от 16 юни 1998 г., приложим за финансовото сътрудничество за развитие по Четвъртата конвенция АКТБ-ЕО (4), и по-специално членове 66—74 от него,
   като разгледа отчета за приходите и разходите и счетоводния баланс за операциите на Осмия ЕФР към 31 декември 2007 г. и доклада на Сметната палата за финансовата 2007 г., заедно с отговорите на Комисията (5),
   като има предвид, че:

               (1)

               Съгласно член 33, параграф 3 от Вътрешното споразумение освобождаването от отговорност за финансовото управление на Осмия ЕФР се дава на Комисията от Европейския парламент по препоръка на Съвета.

               (2)

               Цялостното изпълнение на операциите на Осмия ЕФР през финансовата 2007 г. от страна на Комисията е удовлетворително,

         ПРЕПОРЪЧВА на Европейския парламент да освободи Комисията от отговорност във връзка с изпълнението на операциите на Осмия ЕФР за финансовата 2007 година.

      Съставено в Брюксел на 10 февруари 2009 година.

            За Съвета

            Председател

         M. KALOUSEK

      (1)  ОВ L 229, 17.8.1991 г., стр. 3.

      (2)  ОВ L 156, 29.5.1998 г., стр. 3.

      (3)  ОВ L 156, 29.5.1998 г., стр. 108.

      (4)  ОВ L 191, 7.7.1998 г., стр. 53.

      (5)  ОВ C 286, 10.11.2008 г., стр. 273.


title: Препоръка на Съвета от 8 юли 2014 година относно Националната програма за реформи на България за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета относно Конвергентната програма на България за 2014 г.

text:
               29.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/7

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 8 юли 2014 година
   относно Националната програма за реформи на България за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета относно Конвергентната програма на България за 2014 г.
   2014/C 247/02
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за растеж и работни места — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическите политики, която стратегия е съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. въз основа на предложенията на Комисията Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоките за политиките за заетост на държавите членки (3), като заедно двата акта представляват т. нар. „интегрирани насоки“. Държавите членки бяха приканени да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националната си икономическа политика и политика по заетостта.

               (3)

               На 29 юни 2012 г. държавните и правителствените ръководители на държавите членки взеха решение относно Пакт за растеж и работни места, с който се предоставя съгласувана рамка за действие на национално равнище, на равнището на ЕС и на еврозоната, като се използват всички възможни лостове, инструменти и политики. Те взеха решение относно действията, които да бъдат предприети на равнището на държавите членки, като по-конкретно изразиха пълната си ангажираност с постигането на целите на стратегията „Европа 2020“ и с изпълнението на специфичните за всяка държава препоръки.

               (4)

               На 9 юли 2013 г. Съветът прие препоръка (4) относно Националната програма за реформи на България за 2013 г. и даде становището си относно актуализираната Конвергентна програма на България за периода 2012—2016 г.

               (5)

               На 13 ноември 2013 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2014 г. за координиране на икономическите политики. Също на 13 ноември 2013 г. въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 Комисията прие Доклад за механизма за предупреждение, в който беше посочено, че България е една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед.

               (6)

               На 20 декември 2013 г. Европейският съвет одобри приоритетите, насочени към осигуряване на финансова стабилност, фискална консолидация и действия за стимулиране на растежа. Той подчерта необходимостта от провеждане на диференцирана и благоприятстваща растежа фискална консолидация, възстановяване на нормалните условия за отпускане на заеми за икономиката, насърчаване на растежа и конкурентоспособността, справяне с безработицата и социалните последици от кризата и модернизиране на публичната администрация.

               (7)

               На 5 март 2014 г. Комисията публикува резултатите от своя задълбочен преглед за България, извършен съгласно член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011. Анализът на Комисията дава основание да се заключи, че в България са все още налице макроикономически дисбаланси, които трябва да бъдат следени и за които са необходими политически действия. По-специално продължителната корекция на пазара на труда налага политически действия, докато корекцията на външната позиция и намаляването на корпоративната задлъжнялост напредват добре.

               (8)

               На 17 април 2014 г. България представи своята Национална програма за реформи за 2014 г. и своята Конвергентна програма за 2014 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (9)

               Целта на бюджетната стратегия, заложена в Конвергентната програма за 2014 г., е да се достигне средносрочната цел за структурен дефицит в размер на -1 % от БВП до 2016 г. Средносрочната цел е по-амбициозна от изискваната съгласно Пакта за стабилност и растеж. България се възползва от възможността за временно отклонение от средносрочната цел с 0,6 % от БВП през 2013 г. и с 0,1 % от БВП през 2014 г., позволено за съвместно финансирани проекти. В Конвергентната програма е планирано влошаване на (преизчисленото) структурно салдо с 0,3 % от БВП през 2014 г. до -1,3 % от БВП, както и подобряване с 0,3 % от БВП през 2015 г. до -1,0 % от БВП, което ще гарантира връщане към средносрочната цел. Темпът на нарастване на бюджетните разходи няма да надхвърли съответния референтен средносрочен показател за разходите през 2014—2015 г. Следователно бюджетните планове са в съответствие с изискванията на Пакта за стабилност и растеж. Отношението дълг/БВП е доста под 60 % и съгласно Конвергентната програма се очаква да нарасне слабо до 20,6 % от БВП до края на програмния период. За периода 2014—2015 г. макроикономическият сценарий, на който се основават бюджетните прогнози в Конвергентната програма, е оптимистичен, като се очаква годишният растеж да достигне 2,1 % през 2014 г. и 2,6 % през 2015 г. спрямо съответно 1,7 % през 2014 г. и 2,0 % през 2015 г. съгласно прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2014 г. Според прогнозата на Комисията отклонението на България от нейната средносрочна цел през 2014 г. е по-голямо от разрешеното въз основа на временното отклонение, позволено за съвместно финансирани проекти, и изискваното връщане към средносрочната цел няма да бъде постигнато през 2015 г. Въз основа на своята оценка на Конвергентната програма за 2014 г. и прогнозата на Комисията, извършена съгласно Регламент (ЕО) № 1466/97, Съветът е на мнение, че съществува риск от отклонение от средносрочната цел през 2014—2015 г.

               (10)

               Спазването на данъчното законодателство и качеството на администрирането на данъците продължават да представляват основни предизвикателства пред България. Наличните оценки свидетелстват за значителния дял на сенчестата икономика, потвърден от данните за недекларирания труд в България. Относително високи са административните разходи за събиране на приходите, както и разходите за спазване на изискванията при плащането на данъци. Въпреки редицата мерки, предприети в отговор на тези предизвикателства, България все още не разполага с напълно развита стратегия за спазване на данъчното законодателство, която да обхване дейността на всички приходни органи и да включва предварителен анализ на най-значимите рискове за събирането на данъци, оценка на вече предприетите мерки, включително мерките за опростяване, както и подобрен контрол.

               (11)

               През 2013 г. България отстъпи от поетите ангажименти в областта на пенсионната реформа. Схемите за ранно пенсиониране не бяха ограничени, както беше предвидено. Планираното годишно увеличаване на законоустановената пенсионна възраст бе отложено. Не бе постигнат напредък по отношение на хармонизирането на пенсионната възраст за мъжете и жените и не бяха предприети стъпки за въвеждане на по-строги критерии и механизми за контрол при отпускането на пенсии за инвалидност, така че да се ограничат злоупотребите. Населението на България е едно от най-бързо застаряващите в Съюза и този факт оказва отрицателно въздействие върху пазара на труда, върху потенциала за растеж на икономиката и върху финансирането на нейната пенсионна система. Поради това България трябва да продължи реформата на пенсионната си система. България е изправена също така пред важни предизвикателства по отношение на рационализирането и управлението на болниците, сред които липсата на прозрачност във финансирането на болниците и недостатъчно добре развитите услуги за извънболнично лечение. Нещо повече, високото ниво на регламентирани и нерегламентирани плащания, поемани пряко от пациента, на практика изключва някои групи от населението от достъп до здравеопазване. Показателите за здравния статус са на незадоволително равнище в сравнение с другите държави членки, което свидетелства за потенциалната необходимост от структурно по-високи бюджетни разходи за здравеопазване в бъдеще.

               (12)

               През последните години неоптимално функциониращият пазар на труда намалява способността на икономиката да се приспособява и ограничава потенциала ѝ за растеж. Нивото на безработица се стабилизира през 2013 г., но броят на безработните младежи и дългосрочно безработните лица продължи да расте. В България делът на младите хора, които нито работят, нито учат или се обучават, е един от най-високите, което предполага остър недостиг на възможности за реализация и развитие на човешкия капитал. Отчетен бе твърде ограничен напредък в укрепването на капацитета на Агенцията по заетостта. Съществува също така необходимост от разширяване на обхвата и ефикасността на активните политики на пазара на труда. България не разполага с ефективни мерки, насочени към нерегистрираните в бюрата по труда млади хора, включително ромите, в съответствие с целите на Гаранцията за младежта. Значителна част от безработните не са обхванати от стандартните предпазни механизми (обезщетения за безработица и социално подпомагане), а вместо това разчитат на помощ от семейството или на нерегламентирана заетост. Българите са едни от най-застрашените от бедност и социално изключване в Съюза. Минималните прагове за плащане на социалноосигурителните вноски биха могли да попречат на нискоквалифицираните лица да участват пълноценно в официалната икономика. Извършените анализи за оценка на възможното въздействие трябва да бъдат проучени и последвани от подходящи политически действия. Липсват ясни насоки за прозрачно определяне на минималната работна заплата в България. Законоустановеният размер на минималната работна заплата бе увеличен съществено след 2011 г., което може да окаже отрицателно въздействие върху трудовата заетост и следователно трябва да се наблюдава отблизо.

               (13)

               България все още не е приела Закона за училищното образование, осигуряващ рамка за прилагане на необходимите задълбочени реформи на образователната система, включително модернизиране на учебните програми и подобряване на обучението на преподавателите. Необходимо е да се повиши качеството на професионалното образование и обучение в България, като същевременно то бъде по-добре интегрирано в общата образователна структура, за да се даде възможност за гъвкав преход между образователните подсектори, намали делът на преждевременно напусналите училище и подобри достъпът до учене през целия живот. От своя страна висшето образование продължава да е изправено пред продължаващите предизвикателства за предоставяне на по-добър отговор на потребностите на пазара на труда. Ниските стандарти за сертифициране на качеството допринасят за лошите резултати. В процес на обсъждане е нова стратегия за висшето образование, призоваваща за преструктуриране на управлението на университетите чрез пряко включване в него на заинтересовани страни като предприятия и студенти, обединяване на университети, както и възприемане на подход, основан на резултатите, за по-добро съгласуване на образователните програми с търсенето на работна ръка. Достъпът до образование за децата в неравностойно положение, в частност ромите, продължава да представлява предизвикателство. Въвеждането на задължително двугодишно предучилищно образование е основна стъпка в правилната посока и следва да бъде стриктно прилагано, заедно с мерки за предотвратяване на преждевременното напускане на училище. Съществува необходимост от разширяване на съществуващите инициативи за подобряване на обучението на учителите и за намаляване на фактическата сегрегация в училищата. Правилата за обвързване на надбавките за деца с участие в образованието са в сила, но мерките явно все още не са довели до желания резултат.

               (14)

               По-широкообхватните усилия за модернизиране на публичната администрация оказаха ограничено въздействие поради разпокъсания подход и недостатъчната ангажираност за провеждане на задълбочени реформи. България се нуждае от координирана стратегия за реформа на публичната администрация с оглед повишаване на професионализма и независимостта на публичната администрация и нейните регулаторни агенции, включително от система за назначаване и възможности за професионалното развитие въз основа на качеството на работата на държавните служители, както и от ефективни структури за справяне с риска от корупция. Необходими са постоянни усилия за подобряване на бизнес средата като цяло. Към предизвикателствата спадат процедурите за получаване на разрешения и регистриране на предприятия. Продължителността на производствата по несъстоятелност надхвърля три години, а нивото на възстановяване на вземанията е ниско. През 2013 г. бяха приети нови правила за просрочените плащания, които трябва да бъдат приложени. Разработването на услуги за електронно управление е в застой, a координацията за гарантиране на оперативната съвместимост на системите и създаване на единно звено за контакт е недостатъчна, като по този начин се ограничават усилията за увеличаване на прозрачността и намаляване на административната тежест. В областта на обществените поръчки липсва проста и кодифицирана правна рамка, в резултат на което сложната правна и регулаторна среда поражда несигурност за стопанските субекти. Независимостта на съдебната власт продължава да е основен проблем, влияещ върху бизнес средата в България. България предприе някои стъпки за справяне с корупцията, но цялостният напредък е ограничен и все още нестабилен, като са необходими по-последователни проверки и възпиращи санкции във връзка с конфликтите на интереси. Също така е нужно да се осигури по-добра координация между институциите за борба с корупцията, които да бъдат защитени от политическа намеса.

               (15)

               Конкуренцията в сектора на електроенергията и природния газ е все още слаба. Факторите от особено значение за подобряване на функционирането на пазарите на енергия включват липсата на електроенергийна и газова борса и отсъствието на прозрачен пазар на едро. Свободният пазар на електроенергия е доминиран от един-единствен доставчик, като неговият малък размер означава, че конкуренцията не може да изпълни функцията си за гарантиране на ефективността на разходите. Независимостта и ефективността на националния регулатор остават ограничени. Зависимостта от вноса от ограничен брой доставчици и липсата на развитие на инфраструктурата създават риск от прекъсване на доставките. За новия програмен период 2014—2020 г. бе предложен широкообхватен пакет от мерки за подобряване на енергийната ефективност, който да бъде финансиран от ЕС.

               (16)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на България. Тя извърши оценка на Националната програма за реформи и на Конвергентната програма. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в България, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнището на ЕС към бъдещите национални решения. Препоръките ѝ в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1—6 по-долу.

               (17)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа Конвергентната програма, като становището му (5) е отразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

               (18)

               С оглед на задълбочения преглед, направен от Комисията, и на тази оценка Съветът разгледа Националната програма за реформи и Конвергентната програма. Неговите препоръки по член 6 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 са отразени в препоръки 3, 4 и 5 по-долу,

         ПРЕПОРЪЧВА на България да предприеме следните действия през периода 2014—2015 г.:

               1.

               Да засили бюджетните мерки за 2014 г. с оглед на възникващото отклонение спрямо изискванията на превантивната част на Пакта за стабилност и растеж. Да укрепи бюджетната стратегия през 2015 г., за да се гарантира постигането на средносрочната цел и нейното спазване през следващите години. Да осигури на новия фискален съвет необходимия му капацитет, за да може той да изпълни своя мандат. Да въведе цялостна данъчна стратегия за повишаване на събираемостта на данъците, справяне със сенчестата икономика и намаляване на разходите за спазване на изискванията.

               2.

               Да приеме дългосрочна стратегия за пенсионната система, като продължи планираното годишно увеличение на законоустановената пенсионна възраст и установи механизъм за обвързване на законоустановената пенсионна възраст с очакваната продължителност на живота в дългосрочен план, като същевременно премахне постепенно възможностите за ранно пенсиониране и въведе еднаква законоустановена пенсионна възраст за мъжете и за жените. Да въведе по-строги критерии и процедури при отпускането на пенсии за инвалидност, например чрез по-добро отчитане на остатъчната работоспособност на подалите заявление за получаване на пенсия за инвалидност. Да осигури ефективно спрямо разходите предоставяне на здравно обслужване, включително чрез подобряване на ценообразуването за услугите в областта на здравеопазването при обвързване на финансирането на болниците с резултатите, ускоряване на оптимизирането на болничната мрежа и развиване на възможностите за извънболнично лечение.

               3.

               Да подобри ефикасността на Агенцията по заетостта чрез разработване на система за мониторинг на изпълнението и по-добро насочване на усилията към най-уязвимите, като например нискоквалифицираните и възрастните работници, дългосрочно безработните лица и ромите. Да разшири обхвата и ефективността на активните политики по заетостта с цел повишаване на способността им да откриват работници с подходящ профил и да достигат до нерегистрираните млади хора, които нито работят, нито учат или се обучават, в съответствие с целите на Гаранцията за младежта. Да повиши ефективния обхват на обезщетенията за безработица и социалното подпомагане и техните връзки с мерките за активизиране. Да извърши широкообхватен преглед на минималните осигурителни прагове, за да гарантира, че системата не оскъпява прекалено наемането на нискоквалифицирани лица. Да изготви след консултации със социалните партньори прозрачни насоки за изменение на законоустановения размер на минималната работна заплата, като се отчита въздействието ѝ върху трудовата заетост и конкурентоспособността. С цел намаляване на бедността, да подобри допълнително достъпността и ефективността на социалните услуги и трансфери за децата и възрастните хора.

               4.

               Да приеме Закона за училищното образование и да продължи реформите в областта на професионалното и висшето образование, за да се увеличат нивото и адекватността на уменията, придобити на всички равнища, като същевременно насърчава партньорствата между образователните институции и деловите среди с оглед резултатите да отговарят по-добре на потребностите на пазара на труда. Да повиши качеството на институциите за професионално образование и обучение и да подобри достъпа до учене през целия живот. Да увеличи усилията за подобряване на достъпа до качествено приобщаващо предучилищно и училищно образование за децата в неравностойно положение, в частност ромите, и да прилага стриктно правилата, които обвързват плащането на детски надбавки с участие в образованието.

               5.

               Да продължи подобряването на бизнес средата, най-вече за малките и средните предприятия, като намалява бюрокрацията, насърчава електронното управление, рационализира производствата при неплатежоспособност и прилага законодателството за просрочените плащания. Да подобри системата за възлагане на обществени поръчки чрез укрепване на административния капацитет и повишаване на предварителните проверки, извършвани от Агенцията по обществени поръчки, както и чрез предприемане на конкретни действия за въвеждане на електронни обществени поръчки. Да подобри качеството и независимостта на съдебната система и да засили борбата срещу корупцията.

               6.

               Да разшири реформата на енергийния сектор с оглед повишаване на конкуренцията, пазарната ефективност, прозрачността и енергийната ефективност, по-конкретно чрез премахване на пречките за навлизане на пазара, намаляване на дела на регулирания сегмент, увеличаване на усилията за създаване на прозрачен пазар на едро за електроенергия и природен газ, постепенно премахване на квотите и укрепване на независимостта и административния капацитет на енергийния регулатор. Да ускори проектите за междусистемни връзки със съседните държави членки и страни кандидатки, по-специално за природен газ, както и да укрепи капацитета за справяне с прекъсванията на доставките.

      Съставено в Брюксел на 8 юли 2014 година.

            За Съвета

            Председател

         P. C. PADOAN

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (3)  Продължават да се прилагат и през 2014 г. с Решение 2014/322/ЕС на Съвета от 6 май 2014 г. относно насоки за политиките за заетостта на държавите членки за 2014 г. (ОВ L 165, 4.6.2014 г., стр. 49).

      (4)  ОВ С 217, 30.7.2013 г., стр. 10.

      (5)  Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка на Eвропейската централна банка от 17 април 2014 година до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta (ЕЦБ/2014/20)

text:
               25.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/1

         ПРЕПОРЪКА НА EВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
   от 17 април 2014 година
   до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta
   (ЕЦБ/2014/20)
   (2014/C 122/01)
   УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
   като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 27.1 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Отчетите на Европейската централна банка (ЕЦБ) и на националните централни банки на държавите членки, чиято парична единица е еврото, се проверяват от независими външни одитори, препоръчани от Управителния съвет на ЕЦБ и одобрени от Съвета на Европейския съюз.

               (2)

               Мандатът на сегашните външни одитори на Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta изтече след одита за финансовата 2013 година. Поради това е необходимо да се назначат външни одитори за периода, започващ от финансовата 2014 година.

               (3)

               Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta избра PricewaterhouseCoopers за свой външен одитор за финансовите години от 2014 до 2018,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   Препоръчва се назначаването на PricewaterhouseCoopers за външен одитор на Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta за финансовите години от 2014 до 2018.

      Съставено във Франкфурт на Майн на 17 април 2014 година.

            Председател на ЕЦБ

         Mario DRAGHI