				|

		52012DC0325

			Препоръка за ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА относно националната програма за реформи на Румъния за 2012 г. и за представяне на становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Румъния за периода 2012—2015 г. /* COM/2012/0325 final */

			   	Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
националната
програма за
реформи на
Румъния за 2012 г.
и за
представяне
на становище
на Съвета относно
програмата
за
конвергенция
на Румъния за
периода 2012—2015 г.
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
функционирането
на Европейския
съюз и
по-специално
член 121,
параграф 2 и
член 148,
параграф 4 от
него,
като
взе предвид
Регламент (EО)
№ 1466/97 на Съвета от
7 юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху състоянието
на бюджета и
на надзора и
координацията
на
икономическите
политики[1], и
по-специално
член 5,
параграф 2 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Европейската
комисия[2],
като
взе предвид
резолюциите
на Европейския
парламент[3],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като
взе предвид
становището
на Комитета
по заетостта,
след
консултация
с
Икономическия
и финансов
комитет,
като
има предвид,
че:
(1)       На 26
март 2010 г.
Европейският
съвет
постигна съгласие
по
предложението
на
Европейската
комисия да се
започне
изпълнението
на нова
стратегия за
работни
места и
растеж —
стратегията
„Европа 2020“ — въз
основа на
засилена координация
на
икономическите
политики, която
стратегия е
съсредоточена
върху ключовите
области, в
които е
необходимо
да се предприемат
действия за
повишаване
на потенциала
на Европа за
устойчив
растеж и конкурентоспособност.
(2)       (2)        На 13
юли 2010 г.
Съветът прие
препоръка
относно общите
насоки за
икономическите
политики на
държавите
членки и на
Съюза (за
периода 2010—2014 г.), а
на 21 октомври 2010
г. прие
решение относно
насоките за
политиките
на държавите
членки по
заетостта[4], като
заедно двата
акта
представляват
т. нар.
„интегрирани
насоки“.
Държавите
членки бяха
приканени да
се съобразят
с интегрираните
насоки при
провеждането
на националната
си
икономическа
политика и
политика по
заетостта.
(3)       На 12
юли 2011 г.
Съветът прие
препоръка
относно националната
програма за
реформи на
Румъния за 2011 г.
и даде
становището
си относно
актуализираната
програма за
конвергенция
на Румъния за
периода 2011—2014 г.
(4)       На 23
ноември 2011 г.
Комисията
прие втория
годишен обзор
на растежа, с
което
постави
началото на втория
европейски
семестър за
предварително
и
интегрирано
координиране
на политиката,
залегнало в
стратегията
„Европа 2020“.
(5)       На 2
март 2012 г.
Европейският
съвет одобри
приоритетите,
насочени към
осигуряване
на финансова
стабилност,
бюджетна консолидация
и действия за
стимулиране
на растежа.
Той подчерта
необходимостта
от продължаване
на
диференцирана
бюджетна консолидация,
благоприятстваща
растежа, възстановяване
на
нормалните
условия за
отпускане на
заеми за
икономиката,
насърчаване
на растежа и конкурентоспособността,
справяне с
безработицата
и социалните
последици от
кризата и
модернизиране
на
публичната
администрация.

(6)       На 2
март 2012 г.
Европейският
съвет прикани
също
държавите
членки,
участващи в пакта
„Евро плюс“, да
представят
своите ангажименти
достатъчно
рано, за да
бъдат включени
в програмите
им за
стабилност
или програмите
им за
конвергенция
и в
националните
им програми
за реформи.
(7)       На 23
април 2012 г.
Румъния
националната
си програма
за реформи за
2012 г., на 11 май 2012 г. —
своята
програма за
конвергенция
за периода
2012—2015 г.
(8)       На 6
май 2009 г.
Съветът прие
Решение 2009/459/ЕО[5] за
предоставяне
на
средносрочна
финансова
помощ на
Румъния за
период от три
години въз
основа на
разпоредбите
на член 143 от
Договора. В
придружаващия
Меморандум
за
разбирателство,
подписан на 23
юни 2009 г., и в
последващите
му
допълнения
се определят
условията на
икономическата
политика, въз
основа на
която е била
изплатена
финансовата
помощ.
Решение 2009/459/ЕО[6] бе
изменено на 16
март 2010 г. с
Решение 2010/183/ЕС.
След успешното
изпълнение
на
програмата
от страна на
Румъния и
предвид
частичната
корекция на
текущата
сметка
поради
съществуващите
все още
структурни
слабости на
продуктовия
и трудовия
пазар в Румъния,
което прави
страната
чувствителна
към
международни
ценови
шокове, на 12
май 2011 г. Съветът
прие Решение
2011/288/ЕС[7]
за
предоставяне
на
превантивна
средносрочна
финансова
помощ на
Румъния за
период от три
години
съгласно
член 143 от
Договора.
Придружаващият
Меморандум
за
разбирателство
бе подписан
на 29 юни 2011 г., а
първото му
допълнение — на
27 декември 2011 г.
(9)       Във
втория
официален
преглед на
средносрочната
програма за
финансово
подпомагане,
който се проведе
в края на
април и
началото на
май 2012 г., се
установи, че
изпълнението
на програмата
от страна на
Румъния
продължава в
правилната
посока. Целта
по отношение
на паричния
фискален
дефицит за 2011 г.
бе изпълнена,
докато целта
на ЕСС[8]
щеше да бъде
изпълнена,
ако не
съществуваше
мащабна
еднократна
мярка,
свързана с
решения на
Съда, с която
правителството
бе задължено
да изплати
обезщетение
на някои категории
работници и
служители.
Бюджетът за 2012
г. продължава
в правилната
посока към постигане
на дефицит
под 3 % от БВП
съгласно ЕСС.
Румънският
банков
сектор е
останал устойчив,
въпреки
постоянното
влошаване на
качеството
на активите,
което
продължи да оказва
влияние
върху
рентабилността
на банковия
сектор.
Условията на
програмата
във финансовия
сектор бяха
изпълнени,
макар и със забавяния
в някои
случаи.
Напредъкът
беше неравномерен
в ключовите
области на
структурните
реформи, като
например в
енергетиката
и транспорта
и
усвояването
на средствата
от ЕС.
(10)     След
две години на
спад реалният
БВП на
Румъния
нарасна през
2011 г. с 2½ %. За 2012 г. се
очаква
растежът да
намалее до 1,4 %.
Според прогнозите
вътрешното
търсене ще
бъде основният
двигател на
растежа.
Публичните
инвестиции,
подкрепени
чрез
подобряване
на усвояването
на
средствата
от ЕС, се
очаква да
играят
ключова роля
през 2012.
(11)     Въз
основа на
оценката на
програмата
за конвергенция
за 2012 г. в
съответствие
с Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета,
Съветът е на
мнение, че макроикономическият
сценарий в
основата на
бюджетните
прогнози на
програмата
изглежда
реалистичен.
Целта на
бюджетната
стратегия,
заложена в програмата,
е достигане
на бюджетен
дефицит под
3 % от БВП през 2012
г. в
съответствие
с препоръките
на Съвета,
дадени на
Румъния в
рамките на
процедурата
при
прекомерен
дефицит. След
това трябва
да се
постигне
средносрочна
бюджетна цел,
определена
като дефицит
от 0,7 % от БВП в
структурно
изражение.
Средносрочната
бюджетна цел
адекватно
отразява
изискванията
на Пакта за
стабилност и растеж.
След
планираната
корекция на
прекомерния
дефицит през
2012 г. дефицитът
се очаква да
намалее до 2,2 %
от БВП през 2013
г., до 1,2 % от БВП
през 2014 г. и 0,9 % от
БВП през 2015 г.
Въз основа на
(преизчисленото)
структурно
салдо на
бюджета[9], това
предполага
подобрение в
дефицита с 1,5 %
през 2012 г., 0,5 %
през 2013 г. и 0,7 %
през 2014 г. в
съответствие
с целевия
показател от
0,5 % от БВП от
Пакта за стабилност
и растеж.
Темпът на
нарастване
на държавните
разходи е в
съответствие
с целевия
показател за
разходите от
Пакта за стабилност
и растеж за
периода 2012—2015 г.
Програмата
предвижда
постигане на
средносрочната
цел през 2014 г.
Основните
рискове за
бюджетните
цели са просрочените
задължения
на държавни
предприятия,
както и
потенциалното
натрупване
на просрочени
задължения
на местно
управленско
равнище и в
сектора на
здравеопазването.
Що се отнася
до публичния
дълг, той беше
под 34 % от БВП
към края на 2011
г., като по
този начин
остава
значително
под 60 % от БВП.
(12)     Румъния
пое редица
ангажименти
в рамките на
пакта „Евро
плюс“. Тези
ангажименти
и
изпълнението
на
ангажиментите,
поети през 2011 г.,
се отнасят до
насърчаването
на заетостта,
увеличаването
на
конкурентоспособността,
подобряването
на устойчивостта
на
публичните
финанси и
засилването
на
финансовата
стабилност.
ПРЕПОРЪЧВА
на Полша да
предприеме
следните
действия
през периода
2012—2013 г.:
да
приложи
мерките,
определени в
Решение 2009/459/ЕО,
изменено с
Решение 2010/183/ЕС,
заедно с
мерките,
определени в
Решение 2011/288/ЕС
и
допълнително
уточнени в
Меморандума
за
разбирателство
от 23 юни 2009 г., и
последващите
му
допълнения,
както и в
Меморандума
за
разбирателство
от 29 юни 2011 г. и
последващите
му
допълнения.
Съставено
в Брюксел на […]
година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               ОВ L 209, 2.8.1997
г., стр. 1.
[2]               COM(2012)325
окончателен
[3]               P7_TA(2012)0048 и
P7_TA(2012)0047
[4]               Решение
2012/238/ЕС на
Съвета от 26
април 2012 г.
[5]               ОВ L 150, 13.6.2009
г., стр. 8.
[6]               ОВ L 83, 30.3.2010
г., стр. 19.
[7]               ОВ L 132, 19.5.2011
г., стр. 15.
[8]               Европейската
система от
сметки
[9]               Салдо,
коригирано
спрямо
фазата на
икономическия
цикъл, без
еднократните
и временните
мерки,
преизчислено
от службите
на Комисията
въз основа на
данните, предоставени
в програмата,
с помощта на
общоприетата
методология.


title: Препоръка на Европейската централна банка от 14 септември 2012 година до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland (ЕЦБ/2012/20)

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 286/1

         ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
   от 14 септември 2012 година
   до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland
   (ЕЦБ/2012/20)
   2012/C 286/01
   УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
   като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 27.1 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Отчетите на Европейската централна банка (ЕЦБ) и на националните централни банки се проверяват от независими външни одитори, препоръчани от Управителния съвет на ЕЦБ и одобрени от Съвета на Европейския съюз.

               (2)

               Мандатът на сегашните външни одитори на Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland изтече след одита за финансовата 2011 година. Поради това е необходимо да се назначат външни одитори за периода, започващ от финансовата 2012 година.

               (3)

               Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland избра RSM Farrell Grant Sparks за свои външни одитори за финансовите години от 2012 до 2016,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   Препоръчва се назначаването на RSM Farrell Grant Sparks за външни одитори на Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland за финансовите години от 2012 до 2016.

      Съставено във Франкфурт на Майн на 14 септември 2012 година.

            Председател на ЕЦБ

         Mario DRAGHI


title: Препоръка № S2 от 22 октомври 2013 година относно правата на обезщетения в натура за осигурените лица и членовете на семействата им при престой в трета държава по силата на двустранна спогодба между компетентната държава-членка и съответната трета държава  текст от значение за ЕИП и за Споразумението между ЕО и Швейцария

text:
               18.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/8

         ПРЕПОРЪКА № S2
   от 22 октомври 2013 година
   относно правата на обезщетения в натура за осигурените лица и членовете на семействата им при престой в трета държава по силата на двустранна спогодба между компетентната държава-членка и съответната трета държава
   (текст от значение за ЕИП и за Споразумението между ЕО и Швейцария)
   (2014/C 46/09)
   АДМИНИСТРАТИВНАТА КОМИСИЯ ЗА КООРДИНАЦИЯ НА СИСТЕМИТЕ ЗА СОЦИАЛНА СИГУРНОСТ,
   като взе предвид член 72, буква а) от Регламент (ЕО) № 883/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за координация на системите за социална сигурност, съгласно който Административната комисия отговаря за разглеждането на всички административни въпроси, или въпроси за тълкуването във връзка с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 883/2004 и Регламент (ЕО) № 987/2009 (2),
   като взе предвид член 72, буква в) от Регламент (ЕО) № 883/2004, съгласно който Административната комисия ще насърчава и развива сътрудничеството между държавите-членки и техните институции по въпроси на социалната сигурност,
   като предприе действия в съответствие с условията по член 71, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 883/2004,
   като има предвид, че:

               (1)

               Особеното значение на общия принцип на еднакво третиране за работници, които не пребивават в държавата-членка, в която са наети, включително за пограничните работници, е подчертано в осмото съображение и в член 4 от Регламент (ЕО) № 883/2004.

               (2)

               Член 4 от Регламент (ЕО) № 883/2004 забранява дискриминацията на лицата, за които се прилага този регламент.

               (3)

               Освен това Съдът реши, че ако има опасност прилагането на дадена правна разпоредба на законодателството на Съюза да бъде възпрепятствано от мярка, приета в изпълнение на двустранна спогодба, дори когато тази спогодба е извън приложното поле на Договора, всяка държава-членка е длъжна да улесни прилагането на тази разпоредба (3).

               (4)

               Дори ако спогодба, сключена между отделна държава-членка и една или повече трети държави, не попада в обхвата на термина „законодателство“ по смисъла на член 1, буква л) от Регламент (ЕО) № 883/2004, това не може да засегне задължението на всяка държава-членка да спазва принципа на еднакво третиране, установен в член 45 от Договора (4).

               (5)

               Поради това следва ясно да се посочи, че двустранните спогодби между държавите-членки и трети държави в областта на социалната сигурност трябва да се прилагат по такъв начин, че дадено лице и членовете на семейството му (член 1, буква и) от Регламент (ЕО) № 883/2004) да не се лишават от правата, свързани с упражняването на свободата на движение в рамките на Европейския съюз по силата на Договора.

               (6)

               Свободата на движение не може да бъде напълно ефективна, ако дадено лице, за което се прилага законодателството на държава-членка, различна от държавата по пребиваване, не бива правно третирано по същия начин, както лицата, които пребивават в тази държава-членка и се намират в същото положение.

               (7)

               Разпоредбите на дял III, глава 1 от Регламент (ЕО) № 883/2004 съдържат стълкновителни норми, които определят при какви условия осигурено лице и членовете на семейството му имат право на обезщетения в натура за болест от името на компетентната институция, докато пребивават или имат престой в друга държава-членка.

               (8)

               Предназначението на член 17 и членове 24—26 от Регламент (ЕО) № 883/2004 е да се гарантира, че отпускането на обезщетения в натура за болест не следва да зависи от това, дали осигуреното лице пребивава в компетентната държава-членка, за да не биват възпирани мигриращите работници от упражняване на правото си на свобода на движение (5).

               (9)

               Това също важи и за членовете на семейството съгласно определението по член 1, буква и) от Регламент (ЕО) № 883/2004, които в държавата-членка по пребиваване трябва да получават обезщетения в натура за болест, предоставяни от институцията по местопребиваване за сметка на компетентната институция по силата на член 17 или членове 24—26 от Регламент (ЕО) № 883/2004.

               (10)

               Принципът на еднакво третиране следва да се прилага като правило и в случаите, когато компетентната държава-членка е сключила с трета държава двустранна спогодба, съдържаща разпоредби за необходимите от здравна гледна точка обезщетения в натура за болест в трета държава и при условие, че съответната трета държава е готова да сътрудничи в отделни случаи.

         С НАСТОЯЩОТО ПРЕПОРЪЧВА:

               1.

               Всяка държава-членка, която е сключила с трета държава двустранна спогодба в областта на социалната сигурност, съдържаща разпоредби за обезщетенията в натура за болест, трябва да прилага тези разпоредби по отношение на лицата, за които се прилага законодателството на тази държава-членка, както и за членовете на семействата им, които пребивават в друга държава-членка и които имат право да получават обезщетения в натура по силата на член 17 или членове 24—26 от Регламент (ЕО) № 883/2004, в случай, че обезщетенията в натура за болест станат необходими от здравна гледна точка по време на престой в съответната трета държава.

               2.

               Настоящата препоръка се публикува в Официален вестник на Европейския съюз. Тя се прилага от първия ден на втория месец след публикуването й.

            Председател на Административната комисия

         Mariana ZIUKIENE

      (1)  ОВ L 166, 30.4.2004 г., стр. 1, (поправка ОВ L 200, 7.6.2004 г., стр. 1).

      (2)  ОВ L 284, 30.10.2009 г., стр. 1.

      (3)  Дело C-55/00 Gottardo [2002] ECR I-413, параграф 31, и дело 235/87 Matteucci [1988] ECR 5589, параграф 19.

      (4)  Дело C-55/00 Gottardo [2002] ECR I-413, параграф 35, и дело С-23/92 Grana-Novoa [1993] ECR I-4505.

      (5)  Дело C-286/03 Silvia Hosse [2006] ECR I-01771, параграф 54.


title: Препоръка на Съвета от 21 юни 2013 година за прекратяване на положението на прекомерен бюджетен дефицит в Малта

text:
               26.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/1

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 21 юни 2013 година
   за прекратяване на положението на прекомерен бюджетен дефицит в Малта
   2013/C 180/01
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 126, параграф 7 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като има предвид, че:

               (1)

               Съгласно член 126 от Договора държавите-членки трябва да избягват прекомерния бюджетен дефицит.

               (2)

               Пактът за стабилност и растеж се основава на целта за осигуряване на стабилни публични финанси като средство за подобряване на условията за постигане на ценова стабилност и висок и устойчив растеж, водещ до създаване на трудова заетост.

               (3)

               На 21 юни 2013 г. Съветът реши съгласно член 126, параграф 6 от Договора, че в Малта е налице прекомерен дефицит.

               (4)

               В съответствие с член 126, параграф 7 от Договора, както и на член 3 от Регламент (ЕО) № 1467/97 за определяне и изясняване на прилагането на процедурата при прекомерен дефицит (1) Съветът отправя препоръка до съответната държава-членка за прекратяване на ситуацията на прекомерен дефицит в рамките на определен срок. В препоръката следва да се определи краен срок от най-много шест месеца за предприемане на ефективни действия от страна на съответната държава-членка за коригиране на прекомерния дефицит. Освен това, в препоръката за коригирането на прекомерния дефицит, Съветът изисква постигането на годишни бюджетни цели, които съгласно прогнозата, на която се базира препоръката, съответстват на минимално годишно подобрение на структурното салдо, т.е. коригираното спрямо фазата на икономическия цикъл салдо, без еднократните и другите временни мерки, от най-малко 0,5 % от БВП като референтна стойност.

               (5)

               В съответствие с член 2 от Регламент (ЕО) № 1467/97 бюджетната цел, която се препоръчва за последната година от периода за извършване на корекцията, трябва да гарантира, че изискваното намаление на разликата между съотношението на дълга към БВП и заложената в Договора референтна стойност от 60 % от БВП ще се осъществи в рамките на две години след коригирането на прекомерния дефицит въз основа на прогнозата на Комисията.

               (6)

               Според прогнозата на Комисията от пролетта на 2013 г. дефицитът ще надхвърли референтната стойност и през 2013 г. и 2014 г., като ще възлиза на съответно 3,7 % и 3,6 % от БВП. Тези бюджетни прогнози се основават на водената понастоящем политика, като е отчетен бюджетът за 2013 г., одобрен от парламента през април 2013 г., който включва експанзионистични мерки по отношение на приходите и разходите, както и вече планираната капиталова инжекция за Air Malta (0,6 % от БВП), с нетен ефект, водещ до увеличаване на дефицита с 0,3 % от БВП. Експанзионистичните мерки се компенсират само отчасти чрез увеличаване на акцизите, събиране на просрочените данъчни задължения, както и чрез икономии на разходи и по-високия размер на социалноосигурителните вноски вследствие на реформата на пенсионната система през 2006 г. Освен това, след 2012 г. в мерките за консолидация рязко ще намалее делът на набелязаните от Комисията еднократни мерки, водещи до нетно намаляване на дефицита. Поради очакваното запазване на първичните дефицити през 2013 г. и 2014 г., прогнозата на Комисията от пролетта на 2013 г. предвижда брутният държавен дълг да нарасне допълнително до 73,9 % от БВП през 2013 г. и 74,9 % от БВП през 2014 г. Очаква се през 2015 г. и 2016 г. бюджетният дефицит да остане над референтната стойност от 3 % от БВП, а съотношението на дълга към БВП да нарасне до 75,6 % от БВП до 2016 г.

               (7)

               Съгласно Регламент (ЕО) № 1467/97 корекцията на прекомерния дефицит следва да приключи в годината, следваща годината на неговото установяване, освен при наличието на особени обстоятелства. Следователно е оправдано корекцията на прекомерния дефицит да приключи до 2014 г. За да коригира дефицита по надежден и устойчив начин, Малта следва по-конкретно да постигне целеви стойности на номиналния бюджетен дефицит от 3,4 % от БВП през 2013 г. и 2,7 % от БВП през 2014 г., което съответства на годишно подобрение на структурното салдо от 0,7 % от БВП през 2013 г. и 0,7 % от БВП през 2014 г. Със заложената за 2014 г. цел се гарантира, че изискваното намаление на разликата между съотношението на дълга към БВП и заложената в Договора референтна стойност ще се осъществи в рамките на две години след коригирането на прекомерния дефицит. За постигането на посочените по-горе структурни цели Малта ще трябва, освен мерките, които вече са включени в базовия сценарий, да приеме допълнителни мерки за консолидация от около 0,4 % от БВП през 2013 г. и около ¾ % от БВП през 2014 г. Тези цели отчитат необходимостта от компенсиране на отрицателните вторични ефекти на фискалната консолидация върху публичните финанси вследствие на нейното въздействие върху растежа на БВП. Базовият сценарий, на който се основава планът за коригиране на дефицита, отразява прогнозата на Комисията от пролетта на 2013 г., като я разширява до 2016 г. посредством стандартни допускания по отношение на преодоляването на разликата между фактическия и потенциалния БВП и чувствителността на бюджета към стопанския цикъл; в него обаче не е отразена допълнителната капиталова инжекция за Air Malta, планирана за 2015 г. съгласно програмата за стабилност за 2013 г. Това дава основание да се допусне, че капиталовата инжекция няма да бъде осъществена или ще се компенсира чрез противоположни мерки.

               (8)

               Недостатъчната гъвкавост на фискалната рамка на Малта, нейният необвързващ характер, както и краткосрочния период на фискално планиране не спомагат за постигането на стабилна фискална позиция. Все още не е транспонирана Директива 2011/85/ЕС на Съвета от 8 ноември 2011 г. относно изискванията за бюджетните рамки на държавите-членки (2). Освен това, в съответствие с член 5 от Регламент (EC) № 473/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. относно общите разпоредби за мониторинг и оценка на проектите за бюджетни планове и за гарантиране на коригирането на прекомерния дефицит на държавите-членки в еврозоната (3), Малта следва да установи независими органи за мониторинг на спазването на фискалните правила. В програмата за стабилност е обявено намерението на правителството да създаде фискален съвет, но няма предвидени конкретни планове за това.

               (9)

               В съответствие с член 9, параграф 1 от Регламент (EC) № 473/2013, Малта следва да представи на Комисията и на Съвета програма за икономическо партньорство едновременно с доклада, който трябва да бъде предоставен в съответствие с член 3, параграф 4а от Регламент (ЕО) № 1467/97.

               (10)

               Съветът е на мнение, че мерките за бюджетна консолидация следва да гарантират трайно подобрение на бюджетното салдо, като в същото време бъдат насочени към повишаване на качеството на публичните финанси и укрепване на потенциала за икономически растеж,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

               1.

               Малта следва да прекрати съществуващото положение на прекомерен дефицит до 2014 г.

               2.

               По-конкретно, Малта следва:

                           а)

                           да постигне целева стойност на номиналния бюджетен дефицит от 3,4 % от БВП през 2013 г. и 2,7 % от БВП през 2014 г., което съответства на годишно подобрение на структурното салдо от 0,7 % от БВП през 2013 г. и 0,7 % от БВП през 2014 г. Този план за коригиране на дефицита ще позволи свеждане на номиналния бюджетен дефицит под референтната стойност от 3 % от БВП до 2014 г., като в същото време се осигури приближаване на съотношението на брутния държавен дълг до референтната стойност от 60 % от БВП със задоволителни темпове;

                           б)

                           да определи и стриктно приложи мерките, необходими за постигане на корекцията на прекомерния дефицит до 2014 г., и да използва всички извънредни приходи за намаляване на дефицита.

               3.

               Съветът определя 1 октомври 2013 г. като краен срок за Малта за предприемане на ефективни действия и за представяне на подробен доклад, в съответствие с член 3, параграф 4а от Регламент (ЕО) № 1467/97, относно стратегията за консолидация, предвидена за постигане на целите.
               След като коригира прекомерния си дефицит, Малта се приканва да запази подходящи темпове за постигане на напредък към средносрочната цел за балансиран в структурно отношение бюджет, включително чрез спазване на референтните равнища за разходите. За да се ограничат рисковете за изпълнението на бюджета, Съветът приканва Малта да подобри ефективността на своята бюджетна рамка и да подобри мониторинга върху изпълнението на бюджета през цялата година. По-специално, Малта се приканва да въведе по-силно обвързваща многогодишна фискална рамка, основана на конкретни правила. Освен това следва да бъде засилена ролята на независимите органи, осъществяващи мониторинг върху фискалната политика, в съответствие с член 5 от Регламент (EC) № 473/2013.
               И накрая, за да се гарантира успехът на стратегията за фискална консолидация, малтийските власти се приканват да подкрепят фискалната консолидация чрез мащабни структурни реформи в съответствие с препоръките на Съвета, отправени до Малта в контекста на европейския семестър, и по-специално тези по отношение на превантивните мерки в рамките на процедурата при макроикономически дисбаланси (4).
               Адресат на настоящата препоръка е Малта.

      Съставено в Люксембург на 21 юни 2013 година.

            За Съвета

            Председател

         M. NOONAN

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 6.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 41.

      (3)  ОВ L 140, 27.5.2013 г., стр. 11.

      (4)  Всички документи, свързани с процедурата при прекомерен дефицит за Малта, могат да бъдат намерени на: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/malta_en.htm


title: Препоръка на Съвета от 9 декември 2013 година относно ефективни мерки за интегриране на ромите в държавите-членки

text:
               24.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 378/1

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 9 декември 2013 година
   относно ефективни мерки за интегриране на ромите в държавите-членки
   2013/C 378/01
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292, във връзка с член 19, параграф 1, от него,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като има предвид, че:

               (1)

               Съгласно член 2 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) равенството е една от основополагащите ценности на Съюза. Съгласно член 3, параграф 3, втора алинея от ДЕС Съюзът се бори срещу социалното изключване и дискриминацията и насърчава защитата на правата на детето.

               (2)

               Според член 10 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), при определянето и осъществяването на своите политики и дейности Съюзът се стреми да се бори срещу дискриминацията, основана на расов или етнически произход.

               (3)

               В член 19, параграф 1 от ДФЕС на Съвета се дава възможност да предприема целесъобразни действия за борба срещу дискриминацията, основана на пола, расовия или етническия произход, религията или убежденията, наличието на увреждане, възрастта или сексуалната ориентация.

               (4)

               В член 21, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз се заявява, че е забранена всяка форма на дискриминация, основана по-специално на пол, раса, цвят на кожата, етнически или социален произход, генетични характеристики, език или принадлежност към национално малцинство.

               (5)

               Директива 2000/43/ЕО на Съвета (1) установява рамка за борба срещу дискриминацията, основана на расовия или етническия произход, в целия Съюз в областта на заетостта и обучението, образованието, социалната закрила (включително социалната сигурност и здравеопазването), социалните придобивки и достъпа до стоки и услуги, в т.ч. жилищното настаняване, и тяхното предлагане.

               (6)

               За целите на настоящата препоръка, както и в други политически документи на Европейския парламент и на Съвета, понятието „роми“ се използва като общо понятие, което обхваща групи хора с повече или по-малко сходни културни характеристики, например Sinti, Travellers, Kalé, Gens du voyage и др., независимо дали водят или не уседнал начин на живот.

               (7)

               Много роми в Съюза все още са изложени на крайна бедност, социално изключване, дискриминация и пречки да упражняват основните си права, което ги излага на риск от експлоатация, например посредством трафика на хора. Затова следва да се разгледат по-ефективни мерки за социално приобщаване, адаптирани към тяхното положение и потребности.

               (8)

               Особено тревожно е положението на ромските деца в Съюза поради редица фактори, които ги правят особено уязвими и изложени, inter alia, на, лошо здравеопазване, лоши битови условия, недобро хранене, социално изключване, дискриминация, расизъм и насилие. Социалното изключване на ромските деца често е свързано с липсата на регистрация при раждането и на документи за самоличност, със слабо участие в ранното детско образование и грижи, както и във висшето образование, и с висок процент на отпадане от училище. Сегрегацията е сериозна пречка пред достъпа до качествено образование. Някои ромски деца стават също жертва на трафик на хора и трудова експлоатация.

               (9)

               Ромите, които са граждани на трети държави и пребивават законно в държавите-членки, също могат да бъдат поставени в уязвимо положение, особено когато живеят в същите лоши условия като много от ромите, които са граждани на Съюза, и същевременно са изложени на предизвикателствата пред много от мигрантите, идващи от държави извън Съюза.

               (10)

               В контекста на мобилността в рамките на Съюза е необходимо да се спазват правото на свободно придвижване на гражданите на Съюза и условията за неговото упражняване, включително притежаването на достатъчно средства и на пълна здравна осигуровка в съответствие с Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2), като същевременно се търсят начини за подобряване на жизнените условия на ромите и се прилагат мерки за насърчаване на тяхното икономическо и социално интегриране в държавата-членка на произход, както и в държавата-членка на пребиваване.

               (11)

               В резолюциите на Европейския парламент от 9 септември 2010 г. относно положението на ромите и свободата на движение в Европейския съюз и от 9 март 2011 г. относно стратегията на ЕС за интеграция на ромите Комисията и държавите-членки бяха призовани да мобилизират съществуващите стратегии и инструменти на Съюза с оглед осигуряването на социално-икономическото приобщаване на ромите.

               (12)

               В съобщението си от 5 април 2011 г., озаглавено „Рамка на ЕС за национални стратегии за интегриране на ромите до 2020 г.“, Комисията насърчи държавите-членки да приемат или да доразвият всеобхватен подход и да одобрят редица цели в областта на образованието, заетостта, здравеопазването и жилищното настаняване с цел ускоряване интегрирането на ромите.

               (13)

               На 19 май 2011 г. Съветът прие заключение, озаглавено „Рамка на ЕС за национални стратегии за интегриране на ромите за периода до 2020 г.“.в които е изразен ангажиментът на държавите-членки за постигането на напредък по отношение на социалното и икономическото приобщаване на ромите.

               (14)

               Европейският съвет на заседанието си от 23 и 24 юни 2011 г. отправи призив за бързото прилагане на заключенията на Съвета от 19 май 2011 г., по-специално по отношение на изготвянето, актуализирането или развитието на националните стратегии на държавите-членки за интегриране на ромите или на интегрираните пакети от политически мерки в рамките на по-широките им политики за социално приобщаване, с цел подобряване на положението на ромите.

               (15)

               В съобщението си от 21 май 2012 г., озаглавено „Националните стратегии за интегриране на ромите: първа стъпка в прилагането на рамката на ЕС“ Комисията представи резултатите от първата оценка на всички национални стратегии за интегриране на ромите и интегрирани пакети от политически мерки, и прикани държавите-членки да разгледат редица промени, целящи да се постигне напредък.

               (16)

               Комисията засили диалога си с държавите-членки относно интегрирането на ромите, по-специално чрез създаването през октомври 2012 г. на мрежата от национални точки за контакти по въпросите на интегрирането на ромите, с цел обсъждане на решения на набелязаните предизвикателства. През ноември и декември 2012 г. група от национални точки за контакти по въпросите на интегрирането на ромите допълнително обсъди начините за повишаване ефективността на мерките за постигане на интегриране на ромите в държавите-членки. Тази група впоследствие докладва на мрежата от национални точки за контакти по въпросите на интегрирането на ромите.

               (17)

               В съобщението си от 26 юни 2013 г., озаглавено „Стъпки напред в прилагането на националните стратегии за интегриране на ромите“, Комисията изтъкна необходимостта от допълнителни действия за осигуряване на необходимите предпоставки за успешното изпълнение на мерките, насочени към ускоряване процеса на интегриране на ромите във възможно най-кратки срокове.

               (18)

               Съобщението на Комисията от 3 март 2010 г., озаглавено „Европа 2020 — стратегия за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж“ (стратегията „Европа 2020“) даде нов импулс на борбата срещу бедността и социалното изключване чрез създаването на общи европейски цели за намаляване на броя на хората, изложени на риск от бедност и социално изключване, на дела на преждевременно напускащите училище, и за повишаване на нивото на образование и на заетостта. Интегрирането на ромите е съществена част от съвместните усилия на Съюза и държавите-членки в това отношение. Сегашното управление на европейския семестър насърчава прилагането на съответните специфични за всяка държава препоръки, а. заключенията на Съвета 20 юни 2013 г., озаглавени „Към инвестиции в социалната област за растеж и сближаване“ дават допълнителни насоки за усилията за осигуряване на приобщаващ растеж.

               (19)

               В контекста на горепосочените съображения и набелязаните недостатъци, е необходимо ефективността на мерките за интегриране на ромите да бъде подобрявана и наблюдавана. Това следва да става при пълно спазване на принципа на субсидиарност и първостепенната отговорност на държавите-членки в тази област, като се има предвид фактът, че събирането на данни на етнически принцип може да бъде чувствителен въпрос и като се има предвид, че държавите-членки следва да избират своя собствен метод на наблюдение, включително подходящите методи за всяко събиране на данни, както и евентуалните показатели.

               (20)

               Настоящата препоръка има за цел да доразвие различните препоръки, направени преди това в резолюциите на Европейския парламент, заключенията на Съвета и съобщенията на Комисията относно интегрирането на ромите. Тя има за цел да допълни съществуващотоантидискриминационно законодателство на Съюза, за да бъде подпомогнато неговото по-ефективно прилагане и спазване.

               (21)

               Настоящата препоръка не обхваща основаните на националност различия в третирането и не засяга разпоредбите и условията, свързани с правния статут на гражданите на трети държави и лицата без гражданство на територията на държавите-членки съгласно националното право и правото на Съюза, нито правните последствия от този статут.

               (22)

               В Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (3) се настоява държавите-членки по целесъобразност да установят интегриран подход по отношение на специфичните нужди на географските райони, които са най-тежко засегнати от бедност, или на целевите групи, изложени на най-висок риск от дискриминация или социално изключване, като се отдели специално внимание на маргинализираните общности. Регламент (ЕС) № 1304/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4) за програмния период 2014—2020 г. включва инвестиционен приоритет по Европейския социален фонд (ЕСФ), насочен към социално-икономическото интегриране на маргинализирани общности като ромите в допълнение към другите структурни и инвестиционни фондове (ЕСИФ) (5).

         КАТО ОТБЕЛЯЗВА, ЧЕ:
   ЦЕЛ
   Целта на настоящата препоръка е да даде насоки на държавите-членки за увеличаване на ефективността на мерките им за постигане на интегриране на ромите и за укрепване прилагането на техните национални стратегии за интегриране на ромите или интегрирани пакети от политически мерки в рамките на по-широки политики за социално приобщаване, целящи подобряването на положението на ромите и преодоляването на всички различия между ромите и останалото население.
   Числеността и социалното и икономическото положение на ромското население са много различни в отделните държави-членки. Следователно националният подход към интегрирането на ромите следва да е съобразен с местните специфични обстоятелства и нужди, включително чрез приемането или по-нататъшното прилагане на политики, насочени към маргинализирани групи и групи в неравностойно положение, например ромите, в по-широк контекст.
   Настоящата препоръка е изрично насочена към мерките за насърчаване интегрирането на ромите, без да има за цел изключването на други маргинализирани групи и групи в неравностойно положение. Мерките за интегриране следва да се основават на едни и същи принципи в сравними условия.
   ПРЕПОРЪЧВА НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ:
   1.   СЪЩНОСТНИ ВЪПРОСИ НА ПОЛИТИКАТА

      Ефективни политически мерки

               1.1.

               С оглед насърчаването на пълното равенство на ромите на практика, да предприемат ефективни политически мерки за осигуряване на тяхното равно третиране и зачитането на основните им права, включително равния достъп до образование, трудова заетост, здравеопазване и жилищно настаняване. Тази цел би могла да бъде постигната чрез общи или целенасочени мерки, включително специални мерки за предотвратяване или компенсиране на неравностойното положение, или чрез комбинация от двете, като се отделя особено внимание на измерението, свързано с пола.

               1.2.

               Да приемат мерки, които могат да се основават на социално-икономически показатели като висока трайна безработица, ниво на образование и здравни параметри, или могат да бъдат насочени към географски райони, които са маргинализирани и/или сегрегирани.

      Достъп до образование

               1.3.

               Да вземат ефективни мерки за осигуряване на равно третиране и пълен достъп на ромските момчета и момичета до качествено общо образование и да направят необходимото всички ромски ученици да завършват поне задължителната степен на образование (6). Тази цел би могла да бъде постигната чрез мерки като:

                           а)

                           премахване на всякаква сегрегация в училище;

                           б)

                           слагане край на всякакви неоснователни записвания на ромски ученици в училища за деца със специални нужди;

                           в)

                           намаляване на процента на преждевременно напусналите училище (7) на всички степени на образованието, включително в средното образование и професионалното обучение;

                           г)

                           повишаване на достъпа до образование и грижи в ранна детска възраст, както и на тяхното качество, включително целенасочена подкрепа според нуждите;

                           д)

                           отчитане на нуждите на отделните ученици и съответното съобразяване с тях, в тясно сътрудничество със семейството;

                           е)

                           използване на приобщаващи и персонализирани методи на преподаване и учене, включително учебна помощ за изоставащите в ученето, и мерки за борба с неграмотността, както и насърчаване на осигуряването и използването на извънкласни дейности;

                           ж)

                           насърчаване по-активното участие на родителите и подобряване подготовката на учителите, където е уместно;

                           з)

                           насърчаване участието на ромите в цикъла на обучение и завършването на средно и висше образование;

                           и)

                           разширяване на достъпа до втори шанс за образование и учене за възрастни, като се оказва подкрепа за преминаването между различните степени на образование и за придобиването на умения, съобразени с нуждите на пазара на труда.

      Достъп до заетост

               1.4.

               Да вземат ефективни мерки за осигуряване на равно третиране на ромите по отношение на достъпа до пазара на труда и възможностите за заетост. Тази цел би могла да бъде постигната чрез мерки като:

                           а)

                           подпомагане на първоначалния професионален опит, професионалното обучение, обучението в процеса на работа, ученето през целия живот и развитието на уменията;

                           б)

                           насърчаване на самостоятелната заетост и предприемачеството;

                           в)

                           предоставяне на равен достъп до основните обществени служби по заетостта, наред с услуги в подкрепа на отделни търсещи работа лица, с акцент върху индивидуализираното професионално ориентиране и индивидуалното планиране на действията, и когато е приложимо — насърчаване на възможностите за наемане на държавна служба;

                           г)

                           премахване на пречките, в това число и дискриминацията, пред (повторното) излизане(то) на пазара на труда.

      Достъп до здравеопазване

               1.5.

               Да вземат ефективни мерки за осигуряване на равното третиране на ромите при достъпа до общодостъпни здравни услуги (8) въз основа на общовалидни критерии за допустимост. Тази цел би могла да бъде постигната чрез мерки като:

                           а)

                           премахването на всички пречки пред достъпа до системата на здравеопазване, която е достъпна за цялото население;

                           б)

                           подобряването на достъпа до медицински прегледи, грижи преди и след раждането и семейно планиране, както и до сексуалното и репродуктивното здравеопазване, които се предоставят на общо основание от националните служби за здравеопазване;

                           в)

                           подобряването на достъпа до програми за безплатна ваксинация, насочени към децата, и програми за ваксинация, насочени по-специално към най-силно изложените на рискове групи и/или към живеещите в маргинализирани и/или отдалечени райони;

                           г)

                           насърчаване осведомеността по въпросите на здравето и здравеопазването.

      Достъп до жилищно настаняване

               1.6.

               Да вземат ефективни мерки за осигуряване равното третиране на ромите при достъпа до жилищно настаняване. Тази цел би могла да бъде постигната чрез мерки като:

                           а)

                           премахването на всякаква пространствена сегрегация и насърчаването на десегрегацията;

                           б)

                           насърчаването на недискриминационния достъп до настаняване в социални жилища;

                           в)

                           осигуряването на места за престой на ромите, водещи неуседнал начин на живот, пропорционално на местните нужди;

                           г)

                           осигуряването на достъп до комунални услуги (например вода, електричество и газ) и инфраструктура за жилищата, в съответствие с националните нормативни изисквания.

               1.7.

               Когато е уместно, да гарантират, че кандидатурите на местните органи по проекти за обновление на градската среда включват интегрирани интервенции по отношение на жилищното настаняване в полза на маргинализирани общности.

               1.8.

               Да насърчават ръководеното от местните общности развитие и/или интегрираните териториални инвестиции, подпомагани по линия на ЕСИФ.

      Финансиране

               1.9.

               Да разпределят достатъчно средства за изпълнение и наблюдение на своите национални и местни стратегии и планове за действие от всички налични източници на финансиране (местно, национално, от Съюза и международно) с оглед постигането на целта за интегриране на ромите посредством общи или целеви мерки.

               1.10.

               Насърчаването на социалното приобщаване и борбата срещу бедността и дискриминацията, включително inter alia социално-икономическото интегриране на маргинализираните общности като ромите, следва да бъдат подпомогнати посредством заделянето на поне 20 % от общата сума на средствата по ЕСФ във всяка държава-членка за инвестиране в хората, както е посочено в членове 3 и 4 от Регламента (ЕС) № 1304/2013.

               1.11.

               В зависимост от числеността и социално-икономическото положение на ромските общности и разликата между ромското и неромското население, както и съобразно предизвикателствата, посочени в контекста на европейския семестър за някои държави-членки, да вземат подходящи мерки за включване на интегрирането на ромите като приоритет в споразуменията за партньорство за използване на ЕСИФ (9) за периода 2014—2020 г.

               1.12.

               Да подобрят капацитета си за управление, наблюдение и оценяване с техническа помощ по линия на ЕСИФ и да улеснят използването на национални и съюзни фондове, за да подкрепят изграждането на капацитет на местните органи и организациите на гражданското общество, така че те да могат ефективно да изпълняват проекти.

               1.13.

               Да насочат отпускането на публично финансиране за прилагане на националните стратегии за интегриране на ромите или интегрираните пакети от политически мерки към специфичните нужди на ромите или към географските райони, които са най-силно засегнати от бедност и социално изключване, като се взема под внимание измерението, свързано с пола.

         2.   ХОРИЗОНТАЛНИ ПОЛИТИЧЕСКИ МЕРКИ

      Анти-дискриминация

               2.1.

               Да продължат усилията си за гарантиране на ефективното практическо прилагане на Директива 2000/43/ЕО, по-специално като направят необходимото техните национални, регионални и местни административни разпоредби да не са дискриминационни и да не водят до сегрегационни практики. Съответната съдебна практика на Европейския съд по правата на човека следва да служи за отправна точка за съвместимостта на разпоредбите и практиките в този контекст.

               2.2.

               Да приложат при необходимост мерки за десегрегация по отношение на ромите на регионално и местно равнище. Политиките и мерките за борба срещу сегрегацията следва да бъдат съпътствани от подходящи програми за обучение и информация, в т.ч. обучение и информация във връзка със защитата на правата на човека, насочени към местните държавни служители и представители на гражданското общество, както и към самите роми.

               2.3.

               Да гарантират в случай на принудително изселване пълното спазване на правото на Съюза, както и на останалите международни задължения в областта на правата на човека като например разпоредбите на Европейската конвенция за правата на човека.

               2.4.

               Да въведат мерки за борба срещу дискриминацията и предразсъдъците по отношение на ромите, наричани понякога „омраза към циганите“, във всички сфери на обществения живот. Тези мерки могат да включват:

                           а)

                           повишаване на осведомеността на ромските общности и на широката общественост относно ползите от интегрирането на ромите;

                           б)

                           повишаване на осведомеността на широката общественост относно многообразието на обществата и засилване на чувствителността на общественото мнение към проблемите, свързани с приобщаването, пред които са изправени ромите, включително — когато е уместно — чрез включването на тези аспекти в учебните планове и дидактичните материали за общообразователната система;

                           в)

                           вземането на ефективни мерки за борба с антиромската реторика и език на омразата, както и преодоляването на расисткия, налагащ стереотипи или под друга форма стигматизиращ начин на говорене или други видове поведение, които биха могли да се разглеждат като подбуждане към дискриминация срещу ромите.

      Защита на ромските деца и жени

               2.5.

               Да се борят с всички форми на дискриминация, в т.ч. многостранната дискриминация, с които се сблъскват ромските деца и жени, и да се борят срещу насилието, включително домашното насилие, спрямо жените и момичетата, срещу трафика на хора, срещу браковете на непълнолетни и принудителните бракове, както и срещу просията, в която са въвлечени деца, по-специално чрез прилагане на законодателството. За тази цел държавите-членки следва да осигурят участието в тези дейности на всички заинтересовани страни, в т.ч. публичните органи, гражданското общество и ромските общности. В това отношение се насърчава сътрудничеството между държавите-членки при ситуации с трансгранични измерения.

      Намаляване на бедността чрез социални инвестиции

               2.6.

               Да се борят срещу бедността и социалното изключване, които засягат хората в неравностойно положение, в т.ч. ромите, чрез инвестиции в човешкия капитал и политики за социално сближаване. Тази цел би могла да бъде постигната чрез мерки като:

                           а)

                           подкрепата за ромите на всички етапи от живота им, като се започне възможно най-рано и систематично се решават проблемите, с които те се сблъскват, включително чрез инвестиции в качествено приобщаващо образование и грижи от ранна детска възраст, целенасочени схеми в контекста на „гаранция за младежта“, учене през целия живот и мерки за активен живот на възрастните хора;

                           б)

                           прилагането на политики за активно и пълноправно участие в обществения живот чрез подпомагане на (повторното) излизане(то) на пазара на труда чрез целенасочени или общи схеми в подкрепа на заетостта, и насърчаването на един приобщаващ пазар на труда чрез преодоляване на дискриминацията на работното място;

                           в)

                           повишаване адекватността и устойчивостта на социалните обезщетения и социалните услуги, предоставяни съгласно националното законодателство на хората в неравностойно положение, в т.ч. ромите, чрез по-консолидирани помежду си социални политики, чрез опростяване на процедурите и посредством борбата с измамите и грешките; осигуряването на по-широко въвеждане на схеми за социално подпомагане; и осигуряването на подходящо подпомагане на доходите на лицата, които отговарят на условията за това.

               2.7.

               В зависимост от числеността и социално-икономическото положение на своето ромско население, да разгледат възможността интегрирането на ромите да се превърне във важен въпрос в рамките на националните им програми за реформи или националните им социални доклади в контекста на стратегията „Европа 2020“.

      Възможности за реализация

               2.8.

               Да подкрепят активното гражданско участие на ромите, като насърчават социалното, икономическото, политическото и културното им участие в обществения живот, в т.ч. на местно равнище, тъй като активното участие на самите роми, в т.ч. чрез техните представители и организации, е от решаващо значение за подобряване на условията им на живот, както и за напредъка по отношение на социалното им приобщаване.

               2.9.

               Ако е приложимо за местните подходи към интеграцията, да насърчават обучението и наемането на квалифицирани медиатори, работещи изключително с ромите, и да използват посредничеството като една от мерките за преодоляване на неравностойното отношение, на което са подложени ромите, що се отнася до достъпа до качествено образование, заетост, здравеопазване и жилищно настаняване.

               2.10.

               Да извършват информационни дейности за допълнително повишаване на осведомеността сред ромите относно техните права (особено по отношение на дискриминацията и възможностите за търсене на правни средства за защита) и гражданските им задължения.

         3.   СТРУКТУРНИ МЕРКИ

      Действия на местно равнище

               3.1.

               При зачитане на правомощията на регионалните и местните органи, да ги насърчават да разработват местни планове за действие или стратегии или пакети от политически мерки на местно равнище в рамките на по-широките политики за социално приобщаване, които биха могли да включват изходни равнища, сравнителни показатели и измерими цели за интегриране на ромите, както и съответно финансиране.

               3.2.

               Да ангажират регионалните и местните органи и местното гражданско общество в разработването, прилагането и наблюдението на националните си стратегии или интегрирани пакети от политически мерки в рамките на по-широките политики за социално приобщаване. Съответните представители и заинтересовани страни следва да играят роля по отношение на споразуменията за партньорство и оперативните програми, съфинансирани от ЕСИФ. Централните и местните органи следва да си сътрудничат при прилагането на тези стратегии.
               За тази цел да осигурят на местните публични органи подкрепа, за да се улесни прилагането на пакети от политически мерки на местно равнище.

               3.3.

               На местно равнище да полагат усилия за прилагане на интегриран подход по отношение на семействата с ромски произход, които са изправени пред редица проблеми, например незавършване на училище, задлъжнялост, бедност и лошо здравословно състояние. За тази цел би могъл да се укрепи капацитетът на местните органи, като се спазва разделението на отговорностите във всяка държава-членка, за да им се даде възможност да работят ефективно в сътрудничество със заинтересованите семейства, както и, например, с училища, организации за закрила на младежта, полиция, органи на общественото здравеопазване, организации за социални грижи и предприятия за социално настаняване.

      Наблюдение и оценка на политиките

               3.4.

               Да извършват подходящо наблюдение и оценка на ефективността на своите национални стратегии или интегрирани пакети от политически мерки в рамките на по-широките си политики за социално приобщаване. Това би могло да се осъществява посредством мерки като определянето на изходни равнища или измерими цели или чрез събирането на качествени или количествени данни за социалните и икономическите последици от тези стратегии или мерки, в съответствие с приложимото национално право и правото на Съюза, по-специално по отношение защитата на личните данни.

               3.5.

               Да използват съответните основни показатели или методи за емпирично социално проучване или събиране на данни за редовно наблюдение и оценка на напредъка, особено на местно равнище, което да даде възможност за ефективно докладване относно положението на ромите в държавитe-членки с подкрепата на доброволна основа от страна на Агенцията на Европейския съюз за основните права.

      Органи за насърчаване на равното третиране

               3.6.

               Да подкрепят работата и институционалния капацитет на органите за насърчаване на равното третиране, като им предоставят съответните ресурси, така че да могат ефективно да осигуряват правна и съдебна помощ на ромите — жертви на дискриминация.

               3.7.

               Да насърчават редовния диалог между своите национални точки за контакти по въпросите на интегрирането на ромите и националните органи за насърчаване на равното третиране.

      Национални точки за контакти по въпросите на интегрирането на ромите

               3.8.

               Да осигуряват на националните точки за контакти по въпросите на интегрирането на ромите съответен мандат и подходящи за дейността им ресурси, така че да могат ефективно да координират междусекторното наблюдение на политиките за интегриране на ромите с оглед на тяхното изпълнение, като се зачита разделението на отговорностите във всяка държава-членка.

               3.9.

               Да включват националните си точки за контакти по въпросите на интегрирането на ромите в процесите на вземане на решения относно разработването, финансирането и прилагането на съответните политики. Националните точки за контакти по въпросите на интегрирането на ромите следва да улесняват участието и включването на ромското гражданско общество в прилагането на националните стратегии за интегриране на ромите и местните планове за действие.

      Транснационално сътрудничество

               3.10.

               Да насърчават разработването на транснационални форми на сътрудничество на национално, регионално или местно равнище и активното участие в тях чрез инициативи на политиката, по-специално проекти и двустранни или многостранни споразумения, с цел:

                           а)

                           координиране по въпроси, свързани с трансграничната мобилност на ромите в рамките на Съюза; и

                           б)

                           подпомагане на взаимното обучение и разпространението на добри практики, например чрез сътрудничество между органите, управляващи структурните фондове, с оглед разработването на ефикасни действия за интегриране на ромите.

               3.11.

               Посоченото в т. 3.10 транснационално сътрудничество следва да допълва мерките, предприети в рамките на националните стратегии за интегриране на ромите и интегрираните пакети от политически мерки в рамките на по-широките политики за социално приобщаване и в рамките на съществуващи споразумения за сътрудничество между държавите-членки, например Стратегията за региона на река Дунав, и други международни организации, например Съвета на Европа и Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ).

         4.   ДОКЛАДВАНЕ И ПОСЛЕДВАЩИ ДЕЙСТВИЯ

               4.1.

               Да съобщят на Комисията всички мерки, предприети в съответствие с настоящата препоръка, до 1 януари 2016 г.

               4.2.

               След това да съобщават ежегодно на Комисията, в края на всяка година, всички предприети нови мерки, заедно с информация за напредъка по изпълнението на националните си стратегии за интегриране на ромите или интегрираните пакети от политически мерки в рамките на по-широките политики за социално приобщаване.

         ПРИКАНВА КОМИСИЯТА:

               5.1.

               Да гарантира, че информацията, предоставяна от държавите-членки, ще служи за основа за изготвянето на годишните доклади на Комисията до Европейския парламент и Съвета относно изпълнението на националните стратегии за интегриране на ромите и ще допринася за европейския семестър по линия на стратегията „Европа 2020“ чрез формулирането на специфични за всяка държава препоръки.

               5.2.

               Въз основа на това да следи ситуацията отблизо и до 1 януари 2019 г. да направи оценка за необходимостта от преразглеждане и актуализиране на настоящата препоръка.

      Съставено в Брюксел на 9 декември 2013 година.

            За Съвета

            Председател

         A. PABEDINSKIENĖ

      (1)  Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 г. относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (ОВ L 180, 19.7.2000 г., стр. 22).

      (2)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 30.4.2004 г., стр. 77).

      (3)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство, обхванати от общата стратегическа рамка, и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).

      (4)  Регламент (ЕС) № 1304/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно Европейския социален фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1081/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 470).

      (5)  ЕСИФ са: Европейският фонд за регионално развитие (ЕФРР), Европейският социален фонд (ЕСФ), Кохезионният фонд (КФ), Европейският земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) и Европейският фонд за морско дело и рибарство (ЕФМДР).

      (6)  Правото на детето на образование е залегнало в член 28 от Конвенцията на ООН за правата на детето.

      (7)  Вж. Препоръка на Съвета от 28 юни 2011 г. относно политики за намаляване на преждевременното напускане на училище (ОВ C 191, 1.7.2011 г., стр. 1). Сред приетите от Европейския съвет водещи цели на стратегията „Европа 2020“ е тази да се намали процентът на преждевременно напусналите училище до по-малко от 10 % и да се гарантира, че поне 40 % от младото поколение имат висше образование или равностойна на него квалификация.

      (8)  Настоящата препоръка не засяга разпоредбите на Директива 2004/38/ЕО, според която от гражданите на Съюза се изисква при движението си в него да „притежават достатъчно средства за себе си и за членовете на семейството си, с цел да не се превърнат в тежест за системата за социално подпомагане на приемащата държава-членка през времето си на пребиваване и притежават пълно здравно застрахователно покритие в приемащата държава-членка“.

      (9)  ЕФРР може да бъде използван за подкрепа на инфраструктурни проекти в секторите на здравеопазването, образованието и жилищното настаняване.