title: Препоръка на Съвета от 12 юли 2011 година относно Националната програма за реформи на България от 2011 г. и съдържаща становище на Съвета относно актуализираната Конвергентна програма на България за периода 2011—2014 г.

text:
               15.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/5

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 12 юли 2011 година
   относно Националната програма за реформи на България от 2011 г. и съдържаща становище на Съвета относно актуализираната Конвергентна програма на България за периода 2011—2014 г.
   2011/C 209/02
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 3 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   след консултация с Икономическия и финансов комитет,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическата политика, съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала за устойчив растеж и конкурентоспособността на Европа.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическата политика на държавите-членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоките за политиката на държавите-членки по заетостта (2), като двата акта заедно представляват „интегрираните насоки“. Държавите-членки бяха призовани да отчитат интегрираните насоки при провеждането на националната си икономическа политика и политика по заетостта.

               (3)

               На 12 януари 2011 г. Комисията прие първия годишен обзор на растежа, с което постави началото на нов цикъл на икономическото управление в ЕС и на първия европейски семестър за предварителна интегрирана координация на политиката съгласно стратегията „Европа 2020“.

               (4)

               На 25 март 2011 г. Европейският съвет одобри приоритетите за фискалната консолидация и структурната реформа (в съответствие със заключенията на Съвета от 15 февруари и 7 март 2011 г. и въз основа на годишния обзор на растежа, изготвен от Комисията). Той подчерта необходимостта да се даде приоритет на възстановяването на стабилността на бюджетите и фискалната устойчивост, намаляването на безработицата чрез реформи на пазара на труда и полагането на още усилия за повишаване на растежа. Съветът поиска от държавите-членки да превърнат тези приоритети в конкретни мерки, които да бъдат включени в техните програми за стабилност или програми за конвергенция и в националните им програми за реформи.

               (5)

               На 25 март 2011 г. Европейският съвет също така прикани държавите-членки, участващи в пакта „Евро плюс“, да представят своите задължения своевременно, за да бъдат включени в програмите им за стабилност или програмите им за конвергенция и в националните им програми за реформи.

               (6)

               На 15 април 2011 г. България представи актуализираната си Конвергентна програма от 2011 г., която обхваща периода 2011—2014 г., и своята Национална програма за реформи от 2011 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (7)

               Икономическата криза прекъсна период на висок растеж, стимулиран от значителен приток на преки чуждестранни инвестиции и кредитна експанзия. БВП започна отново да нараства през второто тримесечие на 2010 г. след общ спад от 7,1 % между най-високата и най-ниската точка на цикъла; това доведе до почти нулев растеж на реалния БВП за цялата 2010 г. Основните фактори за растежа бяха силният подем на износа и подновяването на запасите. Салдото по консолидираната фискална програма се влоши от излишък преди кризата до дефицит от 4,7 % от БВП през 2009 г. и 3,3 % от БВП през 2010 г. Макар че производството и заетостта в отраслите с изнасяна продукция нараснаха, по-ниската активност в строителството, недвижимите имоти и търговията на дребно ограничаваха темпа на възстановяване през изминалата година. Спадът на производството се отрази най-тежко на заетостта, довеждайки до загубата на близо 358 000 работни места след най-високото равнище от 2008 г. В резултат на това безработицата нарасна с няколко процентни пункта до 10,2 % през 2010 г. и в средносрочен план не се очаква заетостта да се възстанови на нивото си отпреди кризата.

               (8)

               Съгласно извършената в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 оценка на актуализираната Конвергентна програма Съветът смята, че в макроикономическия сценарий, въз основа на който са изготвени бюджетните прогнози, предвижданията за растежа са по-оптимистични, отколкото тези в прогнозата на службите на Комисията. В актуализираната Конвергентна програма се предвижда корекция на прекомерния бюджетен дефицит през 2011 г. в съответствие с препоръката на Съвета от 13 юли 2010 г., както и по-нататъшно намаление на дефицита след това. След значителната ранна бюджетна корекция от над 2 процентни пункта в структурно изражение през 2010 г. усилията за подобрение на бюджетното салдо през 2011 г. са много по-малки в сравнение с препоръчаната корекция от поне 0,75 % от БВП, но средно, за целия период на процедурата при прекомерен дефицит, усилията за подобрение на бюджетното салдо остават над 1 % от БВП. В актуализираната програма обаче не са представени достатъчно подробни сведения за планираните бюджетни мерки за постигане на бюджетните цели през 2012—2014 г. Понижената средносрочна цел за постигане на структурен дефицит от 0,6 % от БВП през 2014 г. все още е по-амбициозна в сравнение с минимално изискваната. Тя отразява целите на Пакта за стабилност и растеж и е предвидено да бъде постигната до края на периода на действие на Конвергентната програма (2014 г.) Въпреки това предвижданото средногодишно подобрение на структурното бюджетно салдо през 2012—2014 г., след планираната корекция на прекомерния дефицит през 2011 г., е много под минималното препоръчано годишно подобрение на структурното салдо от 0,5 % от БВП. С оглед на постепенно подобряващите се икономически перспективи Конвергентната програма следва да има за цел по-бърз напредък към постигането на средносрочната цел. Ако се оценява при предпазливи разчети за средносрочния растеж на потенциалното производство, предвиденото нарастване на бюджетните разходи през 2012—2013 г. изглежда оптимистично, а това създава риск в средносрочен план за състоянието на бюджета в структурно изражение.

               (9)

               Коригирането на прекомерния дефицит до края на 2011 г. съгласно плановете ще спомогне за възстановяване на доверието и за повишаване на надеждността на държавната политика. В средносрочен план е важно да се постигне целта за нисък структурен бюджетен дефицит от 0,6 % от БВП, за да се гарантира, че фискалната политика подкрепя действащия паричен режим. Фискалната консолидация обаче е възпрепятствана от неефикасността на публичния сектор, което може да доведе до значителен натиск върху разходите, докато бюджетните приходи вероятно ще бъдат по-ниски в структурно изражение от приходите през периода на висок растеж преди кризата. Следователно има необходимост от амбициозни реформи на публичните финанси, за да бъде постигнато необходимото подобрение на бюджетното салдо и да се осигури финансиране за прилагането на необходимите структурни реформи, включително нужното съфинансиране за проектите, подкрепяни от ЕС.

               (10)

               Бюджетните резултати на България бяха добри при благоприятната икономическа конюнктура преди кризата. Бюджетните цели бяха изпълнявани последователно и беше заделен значителен фискален резерв. През 2009 г. под въздействието на икономическата криза за първи път от много години бе регистриран дефицит по бюджета и бе нарушено правилото за поддържане на уравновесен бюджет или на бюджет с излишък и за ограничаване на публичните разходи под 40 % от БВП. Това отчасти се дължеше на слабости по отношение на планирането на разходите и контрола. Това отразява и факта, че извънредните приходи в резултат на високата икономическа активност преди кризата бяха използвани за относително голямо повишение на разходите извън планираното и намаление на социалноосигурителните вноски. За да се справят с тези проблеми, властите предприеха редица инициативи за подобряване на контрола върху разходите и на системите за мониторинг и отчетност, включително чрез приемането на всеобхватен пакет от законодателни мерки и въвеждането на по-строги фискални правила и по-строга средносрочна бюджетна рамка. Очаква се това да повиши фискалната дисциплина и предвидимостта на политическите мерки и да доведе до намаление на макроикономическата нестабилност и процикличността на фискалната политика. Съгласно последната оценка на Комисията, рисковете по отношение на дългосрочната устойчивост на публичните финанси са средни.

               (11)

               През годините на висок растеж преди кризата бе наблюдавано значително затягане на пазара на труда и голямо увеличение на заплатите, надвишаващо прираста на производителността на труда. Това доведе до увеличаване на средното ниво на заплатите, което по този начин се доближи до средното ниво за ЕС. Връхната точка на растежа на заплатите беше на равнище от близо 20 % на годишна база през четвъртото тримесечие на 2007 г. Вследствие на икономическия спад растежът на заплатите започна да намалява, но остана сравнително висок — близо 10 % през 2010 г. за работещите по трудови договори (представляващи около 65 % от работната сила).

               (12)

               Препятствията пред участието на трудовия пазар се дължат на неотдавнашно влошаване на положението на трудовия пазар по време на кризата и на недостатъчно активни мерки по заетостта, както и на недостатъчно финансирани публични служби по заетостта. Качеството на публичните услуги по активизиране, помощ при търсенето на работа и преквалификация е ниско. Ниският капацитет за осъществяване на мониторинг и оценка на резултатите от изпълнението на програмите изисква по-нататъшното му засилване с оглед подобряване на разработването на политически мерки. Както се посочва в доклад, поръчан неотдавна от Министерството на труда и социалната политика („Оценка на нетното въздействие на активната политика по заетостта в България“), при предлагането на по-персонализирани и по-качествени услуги, както и при по-добра инфраструктура на бюрата по труда безработните биха намирали работа по-успешно.

               (13)

               Икономическата криза продължава да оказва влияние върху пазара на труда. Равнището на безработицата се повиши от 5,4 % през 2008 г. до 10,2 % през 2010 г., а при младите хора (на възраст от 15 до 24 години) достигна 23,2 % през 2010 г. Кризата засегна особено сериозно работниците с ниска квалификация (включително голяма част от ромското малцинство), които представляват почти 70 % от безработните. Делът на дългосрочната безработица (46 % през 2010 г.) е по-висок в сравнение със средния за ЕС (2010 г.: 40 %) и съществува риск от превръщането ѝ в структурна. Коефициентът на икономическа активност за младите хора се задържа на равнище под две трети от средното за ЕС (2009 г.: 29,5 %; ЕС: 43,8 %). Коефициентът им на заетост е 24,8 % през 2009 г. (ЕС: 35,2%). България също така има най-голям дял на младежите, които нито учат, нито работят (19,5 % от лицата на възраст 15—24 г.). Една от основните пречки пред участието на младите хора на пазара на труда са недостатъчните възможности за съчетаване на образование и работа, по-специално чрез стажове в областта, в която е образованието, за улесняване на прехода към пазара на труда.

               (14)

               Въпреки че населението в България има образователно равнище над средното, над 40 % от населението има ниска езикова и математическа грамотност. Това показва, че има възможности да се внесат подобрения в образователната система, за да отговаря по-добре на потребностите на пазара на труда. Като допълнение към положителните резултати от неотдавнашната реформа на училищата чрез децентрализация се очаква бъдещият Закон за предучилищното и училищното образование да съдържа решения, които могат да бъдат допълнително подсилени, напр. по отношение на финансовата автономия, дела на децата на етапа на предучилищно образование и външното оценяване, както и да осигури отчетност. Делът на преждевременно напусналите училище деца (14,7 % през 2009 г.) е близо до средния за ЕС, но е особено висок сред ромското население (43 % през 2008 г. според приблизителните оценки). Делът на лицата с висше образование (27,9 % през 2009 г.) остава под средния за ЕС (32,2 %). България забави значително реформата на висшето образование. Новият Закон за висшето образование, вече предложен за разглеждане през 2010 г., но по-късно оттеглен, следва да бъде полезна мярка за извършване на необходимата реформа.

               (15)

               Одобрената през 2010 г. пенсионна реформа не е свързана с продължителността на живота или с положението на здравеопазването и системата за дългосрочни грижи. Реформата ще бъде проведена през периода 2011—2026 г., като повечето от мерките ще влязат в сила през втората половина на периода, а това би могло да застраши както изпълнението на реформата, така и устойчивостта на първия стълб на пенсионната система.

               (16)

               Българските граждани са по-бедни в сравнение със средното за ЕС (41,9 % от населението изпитват сериозни материални затруднения в сравнение с 8,1 % за ЕС). Около 66 % от възрастните хора са изложени на риск от изпадане в бедност — дял, който е значително по-висок от средния за ЕС. Според наличните данни условията на живот са се влошили през последните няколко години. Като се има предвид демографската ситуация, постигането на целите на Националната програма за реформи за намаляване на бедността в голяма степен зависи от правилното определяне на политиката за по-възрастните работници и хората в неравностойно положение, както и върху целесъобразността на социалните трансфери. В Националната програма за реформи е обявено разработването на оперативна стратегия за интеграция на ромите (които са приблизително 10 % от населението (3)) с цел преодоляване на многобройните затруднения за тях в областта на трудовата заетост, образованието, здравеопазването и жилищното настаняване в рамките на единен всеобхватен план.

               (17)

               Ниската ефикасност на публичните услуги остава пречка пред растежа. Въпреки неотдавнашните промени с цел рационализиране на публичната администрация при реформата ѝ не беше разгледан въпросът за повишаване на качеството на работа на служителите или ключовите ведомства. България има много нисък дял на фиксирания широколентов достъп до интернет — с 14,9 % тя се нарежда на предпоследно място в ЕС, което също така ограничава използването на доставяните по електронен път услуги.

               (18)

               Делът на нередностите при възлагането на обществени поръчки е до 60 % от всички проверени процедури, като при големите публични инфраструктурни проекти, при които органите имат задължение да упражняват предварителен контрол, този дял е още по-висок. Капацитетът на Агенцията за държавна финансова инспекция бе намален значително през 2006 г. и в резултат на това Агенцията е извършила последващи проверки по едва 12 % от всички процедури за възлагане на обществени поръчки през 2009 г. Неотдавнашните изменения в Закона за обществените поръчки и в Закона за държавната финансова инспекция бяха одобрени от Министерския съвет и представени за парламентарно разглеждане.

               (19)

               Енергийната интензивност на българската икономика е една от най-високите в ЕС. Красноречив пример за това е жилищното отопление, при което проблемът е свързан главно с отоплението на лошо поддържаните жилищни блокове. С неотдавнашните промени в правилата за допустимост се създава възможност за използване на средства от структурните фондове на ЕС в подкрепа на инвестициите за повишаване на енергийната ефективност. Инвестициите са малко, а приходите от данъците върху енергията и транспорта намаляха като дял от БВП и в сравнение с данъците върху труда, които са значително по-високи от средното за ЕС. Достъпът до енергийния пазар е възпрепятстван от ограничената конкуренция и непрозрачните механизми за ценообразуване.

               (20)

               България пое редица ангажименти в рамките на пакта „Евро плюс“. Що се отнася до бюджета, съгласно тези ангажименти в подкрепа на устойчивостта на публичните финанси ще бъдат приети мерки за реформиране на пенсионната система, ще бъдат предприети действия за въвеждане на обвързано с резултатите заплащане в публичния сектор чрез спиране на растежа на пенсиите и заплатите до 2013 г. и ще бъде въведена по-строга национална фискална рамка чрез приемането на пакт за финансова стабилност, който ще съдържа задължителни фискални правила с количествено изражение. За насърчаване на заетостта ще бъдат приети мерки за намаляване на дела на недекларираната заетост и увеличаване на участието на пазара на труда. Мерките за повишаване на конкурентоспособността ще бъдат насочени към намаляване на административната тежест и по-интензивно използване на услугите на електронното управление, подобряване на достъпа до образование и повишаване на ефективността на образователната система. Гореспоменатите задължения се отнасят до три от четирите области, уредени от Пакта, като извън тях остава финансовият сектор. Те представляват продължение на по-общия план за реформи, очертан в Конвергентната програма и Националната програма за реформи, и ускоряват подготвяните понастоящем проекти за реформи в областта на фискалното управление, публичната администрация и образованието. Ангажиментите по пакта „Евро плюс“ са оценени и взети предвид в препоръките.

               (21)

               Комисията направи оценка на Конвергентната програма и Националната програма за реформи, както и на ангажиментите на България по пакта „Евро плюс“. Комисията е отчела не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в България, но също така и съответствието им с правилата и насоките на ЕС, като се има предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление в ЕС чрез принос на ЕС към бъдещите решения на държавите-членки. Тя смята, че след значителното ранно подобрение на бюджетното салдо през 2010 г. плановете за фискална консолидация през 2011 г. следва да се изпълняват съгласно предвиденото и дефицитът следва да бъде намален под референтната стойност от 3 % от БВП в съответствие с Препоръката на Съвета от 13 юли 2010 г. В актуализираната програма не е представена достатъчно подробна информация за планираните бюджетни мерки за постигане на бюджетните цели през 2012—2014 г. и би могло да се осигури по-бърз напредък към установената средносрочна цел. С въвеждането на по-строга национална фискална рамка ще бъде засилена фискалната дисциплина и ще бъде осигурена предвидимост и надеждност на държавната политика в средносрочен план. Следва да бъдат предприети още действия, за да се повиши конкурентоспособността, да се подпомогнат хората в намирането на работа, да се защитят най-уязвимите групи от населението, изправени пред множество затруднения, да се повиши капацитетът на публичната администрация и регулаторните органи, да се увеличи ефикасността на използването на ресурсите, както и да се открият повече възможности за инвестиции и растеж.

               (22)

               С оглед на тази оценка и предвид на Препоръката на Съвета по член 126, параграф 7 от Договора за функционирането на Европейския съюз от 13 юли 2010 г. Съветът разгледа актуализираната Конвергентна програма на България от 2011 г., а становището му (4) е отразено по-конкретно в неговите препоръки 1 и 2 по-долу. Отчитайки заключенията на Европейския съвет от 25 март 2011 г., Съветът разгледа Националната програма за реформи на България,

         ПРЕПОРЪЧВА на България да предприеме следните действия през периода 2011—2012 г.:

               1.

               Да продължи с ефективното изпълнение на бюджета с цел коригиране на прекомерния дефицит през 2011 г. в съответствие с Препоръката на Съвета от 13 юли 2010 г. по отношение на процедурата при прекомерен дефицит. Да определи мерките за изпълнение на бюджетната стратегия за периода 2012—2014 г. Да се възползва от протичащото икономическо възстановяване за постигане на средносрочната цел, главно чрез строг контрол на растежа на разходите и същевременно чрез повишаване на дела на разходите, стимулиращи растежа.

               2.

               Да предприеме по-нататъшни действия за подобряване на предвидимостта при изготвянето на бюджета и на контрола по изпълнението му, включително въз основа на текущо начисляване, по-специално чрез засилване на фискалното управление. За тази цел да изготви и въведе задължителни фискални правила и ясно определена средносрочна бюджетна рамка, която да осигурява прозрачност на всички нива на управление.

               3.

               Да изпълни действията, договорени със социалните партньори по провежданата понастоящем реформа на пенсионната система, да ускори някои от ключовите ѝ мерки, които биха спомогнали за повишаване на действителната възраст за пенсиониране и намаляване на ранното напускане на трудовия пазар като постепенното увеличаване на продължителността на социалното осигуряване, както и да засили мерките за улесняване на възрастните работници да остават по-дълго на работа.

               4.

               В сътрудничество със социалните партньори и в съответствие с националните практики да провежда политика, с която да се гарантира, че растежът на заплатите е по-тясно обвързан с прираста на производителността на труда, и да се поддържа конкурентоспособността като се следи за непрекъсната конвергенция.

               5.

               Да предприеме действия за борба с бедността и насърчаване на социалното приобщаване, особено по отношение на уязвимите групи от населението, изправени пред множество затруднения. Да предприеме мерки за модернизиране на публичните служби по заетостта с цел повишаване на способността им да откриват работници с подходящ профил за задоволяване на търсенето на трудовия пазар; за съсредоточаване на повече усилия за подпомагане на младежите с ниска квалификация. Да продължи образователната реформа чрез приемане на Закон за предучилищното и училищното образование и на нов Закон за висшето образование до средата на 2012 г.

               6.

               Да положи повече усилия за повишаване на административния капацитет в ключовите държавни ведомства и регулаторни органи, за да се осигури по-висока ефективност на публичните услуги при задоволяване на потребностите на гражданите и предприятията; да въведе и да изпълни ефективно мерки за извършване на проверки на обществените поръчки въз основа на оценка на риска; да повиши капацитета на органите да предотвратяват и санкционират нередностите, за да се подобри качеството и ефикасността при използването на публичните средства.

               7.

               Да премахне пречките за навлизане на пазара, разпоредбите за гарантирана печалба и контрола на цените и да осигури пълна независимост на българския орган за енергийно регулиране, за да се отворят пазарите на електроенергия и газ за по-голяма конкуренция. Да въведе стимули за повишаване на енергийната ефективност на сградите.

      Съставено в Брюксел на 12 юли 2011 година.

            За Съвета

            Председател

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стp. 1.

      (2)  Продължават да се прилагат и през 2011 г. с Решение 2011/308/ЕС на Съвета от 19 май 2011 г. относно насоките за политиките за заетост на държавите-членки (ОВ L 138, 26.5.2011 г., стр. 56).

      (3)  Според приблизителните оценки на Съвета на Европа.

      (4)  Предвидено в член 9, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка на Съвета от 12 юли 2016 година относно националната програма за реформи на Естония за 2016 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Естония за 2016 г.

text:
               18.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 299/45

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 12 юли 2016 година
   относно националната програма за реформи на Естония за 2016 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Естония за 2016 г.
   (2016/C 299/11)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 ноември 2015 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2016 г. за координация на икономическите политики. На 17—18 март 2016 г. Европейският съвет одобри приоритетите на годишния обзор на растежа. На 26 ноември 2015 г., въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета (2), Комисията прие Доклад за механизма за предупреждение, в който Естония беше посочена като една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед. В същия ден Комисията прие и препоръка за препоръка на Съвета относно икономическата политика на еврозоната. Тази препоръка беше одобрена от Европейския съвет на 18—19 февруари 2016 г. и приета от Съвета на 8 март 2016 г. (3) Като държава, чиято парична единица е еврото, и с оглед на тясната взаимообвързаност между икономиките в икономическия и паричен съюз, Естония следва да гарантира пълното и своевременно изпълнение на тази препоръка.

               (2)

               Докладът за Естония за 2016 г. беше публикуван на 26 февруари 2016 г. В него беше оценен напредъкът на Естония в изпълнението на специфичните за държавата препоръки, приети от Съвета на 14 юли 2015 г., както и по отношение на националните ѝ цели по стратегията „Европа 2020“. Докладът включва също така задълбочения преглед по член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011. На 8 март 2016 г. Комисията представи резултатите от задълбочения преглед. Анализът на Комисията ѝ дава основание да заключи, че в Естония не са налице макроикономически дисбаланси.

               (3)

               На 28 април 2016 г. Естония представи своята програма за стабилност за 2016 г., а на 10 март 2016 г. своята национална програма за реформи за 2016 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (4)

               Съответните специфични за държавата препоръки бяха взети предвид при програмирането на европейските структурни и инвестиционни фондове за периода 2014—2020 г. Както е предвидено в член 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), когато това е необходимо за подпомагане на изпълнението на съответните препоръки на Съвета, Комисията може да поиска от дадена държава членка да преразгледа своето споразумение за партньорство и съответните програми и да предложи изменения в тях. Комисията предостави допълнителни подробности за начина, по който ще използва тази разпоредба, в насоките относно прилагането на мерките, обвързващи ефективността на европейските структурни и инвестиционни фондове с доброто икономическо управление.

               (5)

               Спрямо Естония понастоящем се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж. В програмата си за стабилност за 2016 г. правителството планира номинален дефицит от около 0,5 % от БВП за периода 2016—2018 г. и балансиран бюджет след този период. В структурно отношение Естония продължава да спазва средносрочната бюджетна цел — структурен баланс — през целия период на програмата. Според програмата за стабилност се очаква съотношението държавен дълг/БВП да остане около 10 % от БВП през 2017 г. и да спадне до около 9,5 % от БВП през 2020 г. Макроикономическият сценарий в основата на тези бюджетни прогнози е реалистичен за 2016 г., но е оптимистичен за 2017 г. Въз основа на прогнозата на Комисията от пролетта на 2016 г., структурното салдо се очаква да премине от излишък от 0,6 % от БВП през 2015 г. към бюджетен баланс през 2016 г. и към малък дефицит от 0,2 % от БВП през 2017 г., като това положение може да се счете за близко до средносрочната бюджетна цел. По-нататъшните отклонения ще се оценяват спрямо изискването за поддържане на структурното салдо на равнището на средносрочната бюджетна цел. Въз основа на своята оценка на програмата за стабилност и предвид прогнозата на Комисията от пролетта на 2016 г., Съветът е на мнение, че се очаква Естония да спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж.

               (6)

               Естония предприе важни стъпки за подобряване на участието на пазара на труда, включително чрез осъществяване на реформата относно работоспособността. Реформата, която влезе в сила през януари 2016 г. и ще бъде изцяло осъществена от януари 2017 г. нататък, ще повиши цялостното предлагане на работна ръка. Подпомагането на реинтегрирарането в пазара на труда на хората, които от дълго време са извън него, ще представлява предизвикателство. Въвеждат са нови активни мерки по заетостта, за да се помогне на бенефициерите на реформата относно работоспособността да влязат и да останат на пазара на труда, а така също са осъществени промени в в схемата за финансова подкрепа.

               (7)

               Естония предприе действия за подобряване на стимулите за работа чрез намаляване на данъчната тежест върху труда на лицата от всички доходни интервали, включително лицата с ниски доходи. Това може да е допринесло за това Естония да има по-ниско равнище на безработица и по-високо равнище на заетост на нискоквалифицираните работници в сравнение със средните стойности за ЕС. Сред вече приетите мерки е и планираното допълнително възстановяване на данъци за лицата с ниски доходи, което следва да започне да се прилага от 2017 г. нататък. Това обаче води до високи пределни ефективни данъчни ставки, при които има риск от създаване на капан на ниските заплати и от насърчаване на плащането на заплати на ръка. Въздействието на тези мерки ще стане известно едва след като им се направи оценка.

               (8)

               Изпълнението на стратегията „Учене през целия живот 2020“ и на програмата за професионалното образование и обучение за периода 2015—2018 г. допринесе за повишаване на участието в професионалното образование и обучение и за практическата им насоченост спрямо нуждите на пазара на труда. Делът на учениците, които чиракуват в рамките на професионалното си образование и обучение, се очаква да нарасне, но делът на тези, които преждевременно прекъсват професионалното си образование и обучение, остава повод за безпокойство.

               (9)

               Все още има недостиг на места в заведенията за образование и грижи за деца в ранна детска възраст до 3 години, но положението се подобрява, като всяка година биват създавани допълнителни места.

               (10)

               В Естония съществува най-голямата разлика в заплащането на мъжете и жените в Съюза, като през 2014 г. тази разлика е била в размер на 28,3 %. Това създава риск от непълноценно използване на потенциала на жените. Разликата в заплащането на жените и мъжете се дължи, наред с други фактори, на основаваща се на полов признак професионална и секторна сегрегация на пазара на труда, на липсата на прозрачност на заплатите в частния сектор и на по-дългите прекъсвания на кариерата при жените поради задължения за полагане на грижи. Правителството обяви поредица от мерки за преодоляване на разликата в заплащането на жените и мъжете. Все още предстои планираните мерки да бъдат приети и приложени, като те включват, наред с другото, подобряване на събирането на данни, възлагане на инспекциите по труда на задачата да следят как работодателите прилагат принципа за равно заплащане, насърчаване на прозрачността на възнагражденията, предоставяне на стимули на бащите да вземат част от родителския отпуск и подобряване на достъпа до детски заведения. В Плана за благосъстоянието за периода 2016—2023 г. са включени цели, насочени към постигане на равенство между половете, и се съдържат мерки за преодоляване на сегрегацията на половете на пазара на труда и за борба със стереотипите. Планирани са мерки за улесняване на тежестта на грижите в семействата и за включването на лицата, полагащи грижи, в пазара на труда, като се очаква това да окаже положително въздействие върху участието на жените на пазара на труда.

               (11)

               Не във всички общини в Естония е гарантиран достъпът до обществени услуги, а предоставянето по места на качествени услуги в области, като например транспорта, образованието, дългосрочните грижи за възрастни хора и други социални услуги на местно равнище, продължава да бъде предизвикателство. През март 2016 г. правителството представи на парламента законопроекта за административна реформа, насочен към откриването на пътя за реформата на местното управление. В реформата се предвиждат доброволни и инициирани от правителството сливания на административни единици с оглед на предлагане на достъпни и качествени услуги и гарантиране на по-ефективно и компетентно управление. Измененият Закон за социалното подпомагане определя минималните изисквания за предоставяне на девет социални услуги, но прилагането му е изложено на риск поради слабости в предоставянето на услугите от общините. Предложената реформа на местното управление все още не е приета.

               (12)

               Естония има едно от най-високите съотношения на инвестициите спрямо БВП както за частния, така и за публичния сектор. Въпреки това пред страната продължават да стоят някои предизвикателства, свързани с допълнителното подобряване на инвестиционната среда. Естония предприе мерки по изпълнението на стратегията си за научни изследвания, развитие и иновации, озаглавена „Естония, основана на познанието“, и на стратегията за растеж в сферата на предприемачеството, които заедно съставляват рамката за интелигентна специализация. Осигуряването на добро взаимодействие между тези стратегии може да възпрепятства частните инвестиции за научни изследвания, развитие и иновации, особено като се има предвид, че инвестициите на предприятията в изследвания и технологии намаляха до 0,6 % от БВП през 2014 г. и че е малко вероятно Естония да постигне целта си за 3 % от БВП за научни изследвания, развитие и иновации през 2020 г. Броят на предприятията, които си сътрудничат с научноизследователски институти, е ограничен, което води до нисък брой на заявките за патенти. В същото време, през последните години общата структура на износа от Естония на промишлени стоки изглежда се е преориентирала към стоки с ниска стойност. Недостигът на работна ръка и умения може да представлява пречка за по-големи инвестиции в секторите на високите технологии.

               (13)

               В контекста на европейския семестър Комисията изготви подробен анализ на икономическата политика на Естония и го публикува в доклада за страната за 2016 г. Освен това Комисията направи оценка на програмата за стабилност, националната програма за реформи и последващите действия във връзка с препоръките, отправени към Естония през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Естония, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид на необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на ЕС чрез принос на равнище ЕС към бъдещите решения на национално равнище. Препоръките в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1 и 2 по-долу.

               (14)

               Предвид тази оценка Съветът разгледа програмата за стабилност и е на мнение, че се очаква Естония да спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж.

         ПРЕПОРЪЧВА на Естония да предприеме следните действия през 2016 г. и 2017 г.:

               1.

               Да осигури предоставянето и достъпността на висококачествени обществени услуги, по-специално социалните услуги, на местно равнище, наред с другото, чрез приемане и изпълнение на предложената реформа на местното управление. Да приеме и приложи мерки за намаляване на разликата в заплащането на жените и мъжете, включително мерките, предвидени в Плана за благосъстоянието.

               2.

               Да насърчи частните инвестиции в областта на научните изследвания, развитието и иновациите, включително чрез укрепване на сътрудничеството между академичните среди и предприятията.

      Съставено в Брюксел на 12 юли 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         P. KAŽIMÍR

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25).

      (3)  ОВ C 96, 11.3.2016 г., стр. 1.

      (4)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).


title: Препоръка до Съвета относно Шестдесет и петата сесия на Общото събрание на ООН Препоръка на Европейския парламент до Съвета от 25 март 2010 г. относно Шестдесет и петата сесия на Общото събрание на ООН (2010/2020(INI))

text:
               7.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               CE 4/49

         Четвъртък, 25 март 2010 г.Препоръка до Съвета относно Шестдесет и петата сесия на Общото събрание на ООН
   P7_TA(2010)0084
   Препоръка на Европейския парламент до Съвета от 25 март 2010 г. относно Шестдесет и петата сесия на Общото събрание на ООН (2010/2020(INI))
   2011/C 4 E/08

      Европейският парламент,
   като взе предвид предложението за препоръка до Съвета, внесено от Alexander Graf Lambsdorff от името на групата ALDE относно приоритетите на ЕС във връзка с 65-та сесия на Общото събрание на ООН (B7-0243/2009),
   като взе предвид препоръката на Европейския парламент от 24 март 2009 г. до Съвета относно приоритетите на ЕС за 64-та сесия на Общото събрание на ООН (1),
   като взе предвид приоритетите на ЕС за 64-та сесия на Общото събрание на ООН, приети от Съвета на 9 юни 2009 г. (10809/09),
   като взе предвид 64-та сесия на Общото събрание на ООН, по-специално неговите резолюции, озаглавени „Към световни партньорства“ (2), „Жените в развитието“ (3), „Международна стратегия за ограничаване на бедствията“ (4), „В хармония с природата“ (5), „Положението с правата на човека в Ислямската република Иран“ (6), „Насърчаване на справедливото географско разпределение на членския състав на органите по договорите за правата на човека“ (7), „Засилване на международното сътрудничество в областта на правата на човека“ (8), „Глобализацията и нейното въздействие върху пълното зачитане на всички права на човека“ (9), „Укрепване на действията на Организацията на обединените нации в областта на правата на човека чрез насърчаването на международното сътрудничество и значението на неизбирателността, безпристрастността и обективността“ (10), „Насърчаване на демократичен и справедлив международен ред“ (11), „Правата на детето“ (12), „Момичетата“ (13), „Доклад на Съвета по правата на човека“ (14), „Опазване на глобалния климат за настоящите и бъдещите поколения“ (15), „Договорът за пълна забрана на ядрените опити“ (16), „Към свят без ядрени оръжия: ускоряване на изпълнението на поетите задължения за ядрено разоръжаване“ (17), „Ядрено разоръжаване“ (18), „Насърчаване на многостранния подход в разоръжаването и неразпространението“ (19),
   като взе предвид Целите на хилядолетието за развитие на ООН и поетите от държавите-членки на ЕС ангажименти за оказване на помощ за борба срещу глада и бедността,
   като взе предвид предстоящата през 2010 г. Конференция за преглед на страните по Договора за неразпространение на ядрено оръжие (ДНЯО), както и прегледите на Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР), Съвета по правата на човека (СПЧ) и Комисията за изграждане на мира (КИМ),
   като взе предвид Рамковата конвенция на Обединените нации по изменение на климата (РКОНИК) и Протокола от Киото към нея,
   като взе предвид своята резолюция от 16 декември 2009 г. относно перспективите пред Програмата за развитие от Доха (ПРД) след Седмата министерска конференция на СТО (20),
   като взе предвид своята резолюция от 25 ноември 2009 г. относно стратегията на ЕС за Конференцията по изменението на климата в Копенхаген (COP15) (21),
   като взе предвид своята резолюция от 22 октомври 2009 г. относно изграждане на демокрацията във външните отношения на ЕС (22),
   като взе предвид своята резолюция от 8 октомври 2009 г. относно въздействието на глобалната финансова и икономическа криза върху развиващите се страни и върху сътрудничеството за развитие (23),
   като взе предвид своята резолюция от 7 май 2009 г. относно интегриран подход за равно третиране на жените и мъжете в рамките на външните отношения на ЕС и на укрепването на мира/изграждането на нация (24),
   като взе предвид своята резолюция от 24 април 2009 г. относно неразпространението и бъдещето на Договора за неразпространение на ядрено оръжие (ДНЯО) (25),
   като взе предвид своята декларация от 22 април 2009 г. за кампанията „НЕ на насилието срещу жените“ (26),
   като взе предвид резолюцията си от 24 март 2009 г. относно договорите във връзка с Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР) (27),
   като взе предвид резолюцията си от 9 юни 2005 г. относно реформата на ООН (28),
   като взе предвид член 121, параграф 3, и член 97 от своя правилник,
   като взе предвид доклада на комисията по външни работи и становището на комисията по развитие (A7-0049/2010),

               А.

               като има предвид, че системата на ООН, с произтичащата от глобалния й членски състав легитимност, продължава да играе централна роля в оформянето и укрепването на процеса на вземане на решения в световен мащаб и в посрещането на глобалните предизвикателства чрез ефективен многостранен подход, основан на международното право, заложените в Устава на ООН принципи, както и общия ангажимент за изпълнението на целите, приети на Световната среща на върха на ООН през 2005 г.;

               Б.

               като има предвид, че Европейският съюз се е ангажирал с многостранно сътрудничество и укрепване на системата на ООН; като има предвид, че поради това ЕС следва да бъде движеща сила в усилията за реформа на организацията и да продължи да бъде твърд поддръжник на нейната важна роля в международната система;

               В.

               като има предвид, че сегашната структура на Съвета за сигурност на ООН не отразява реалностите и нуждите на 21-ви век; като има предвид, че генералният секретар на ООН счита реформата на Съвета за сигурност за част от продължаващите усилия, този важен орган да има по-широко представителство и да бъде по-ефективен;

               Г.

               като има предвид, че ЕС и неговите държави-членки имат най-голям принос към системата на ООН, като осигуряват приблизително 40 процента от бюджета на ООН, над 40 процента от разходите за мироопазващи мисии и 12 процента от войските, както и над половината от основното финансиране на фондовете и програмите на ООН;

               Д.

               като има предвид, че съгласно Договора от Лисабон Европейският съюз вече ще бъде представляван във външните отношения и на международни форуми от един единствен субект – заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („заместник-председател/върховен представител“), с подкрепата на новата дипломатическа служба на ЕС; като има предвид, че Договорът от Лисабон също така внесе промени в прерогативите на външните политики на Съюза, като например по-пълното интегриране на различните елементи от външната дейност на Съюза, по-конкретно политиката за развитие;

               Е.

               като има предвид, че ЕС ще наследи ЕО като наблюдател в Общото събрание на ООН и други нейни органи, като страна по редица конвенции на ООН, както и в някои изключителни случаи, като Организацията по прехрана и земеделие към ООН, като член;

               Ж.

               като има предвид, че държавите-членки на ЕС наскоро не бяха единодушни относно това, дали да присъстват на конференцията за преглед относно расизма в Дърбан; като има предвид появилите се в Комисията на ООН по правата на човека различия при проверката на ЕС относно съблюдаването на правата на човека в Китай, както и при гласуването на доклада „Голдстоун“; като има предвид, че всичко това е в ущърб на влиянието на ЕС и капацитета му за отстояване на неговите ценности в ООН;

               З.

               като има предвид, че нарастващото и неконтролирано разпространение на ядрено оръжие поражда все по-голяма заплаха за свободния свят; като има предвид, че укрепването на трите стълба на Договора за неразпространение на ядрено оръжие (ДНЯО), по-специално неразпространението, разоръжаването и сътрудничеството по въпросите на използването на ядрената енергия за граждански цели, ще бъде централна тема на предстоящата Конференция за преглед на ДНЯО;

               И.

               като има предвид, че с присъединяването си към Декларацията на хилядолетието за развитие от 2000 г. Европейският съюз се ангажира да намали наполовина крайната бедност в света до 2015 г., като съсредоточава усилията си върху постигането на напредък по осемте ЦХР;

               Й.

               като има предвид, че институционалните нововъведения трябва да дадат нов тласък на структурата на половете в системата на ООН, като целта е да се постигне цялостен и последователен подход за равното третиране на жените и мъжете и овластяването на жените;

               К.

               като има предвид, че преговорите за всеобхватно и правно задължително международно споразумение за периода след 2012 г. във връзка с изменението на климата би трябвало да приключват със споразумение в Мексико Сити през декември 2010 г.; като има предвид, че изменението на климата може да увеличи опасността от конфликти във връзка с природните ресурси;

         1.   Отправя следните препоръки към Съвета:

         Европейският съюз в ООН

               а)

               да укрепи посредством засилен диалог с основните партньори ефективния многостранен подход, с цел да се изгради по-силна ООН; да насърчи общия, съгласуван и последователен подход на ЕС в ООН, както очакват заинтересованите трети страни;

               б)

               да се стреми да се проектира в системата на ООН като честен посредник между различните групи от членове с цел да насърчава взаимното разбирателство и по-голямото сближаване около трите стълба на ООН (мир и сигурност, развитие и права на човека); да насърчава активно и систематично да подчертава значението на ефективния многостранен подход в своите двустранни диалози;

               в)

               да настоява за решения, които позволяват по-голяма видимост на засилената външна роля и увеличената отговорност на Съюза пред държавите-членки на ООН, особено по отношение на разпределянето на достатъчно време за изказвания и правото на инициатива в Общото събрание на ООН; да използва пълноценно всички европейски инструменти за външна дейност, за да провежда ефективни и съгласувани действия на ЕС в рамките на ООН и да гарантира, че делегацията на ЕС към Организацията на обединените нации в Ню Йорк е достатъчно подготвена да се справи със засилената си роля, особено от гледна точка на персонала,

               г)

               да гарантира, че ЕС говори с един глас с цел позицията му да бъде чута, като се извлекат поуки от конференцията по въпросите на климата в Копенхаген през декември 2009 г.,

               д)

               да гарантира, че ценностите и интересите на Съюза са представени по ефективен и съгласуван начин в системата на ООН; и в този смисъл, да се стреми да гарантира, че предложените от държавите-членки на ЕС кандидатури за важни длъжности в ООН, които са били договорени между държавите-членки на ЕС, се ползват с пълната подкрепа на Съюза; да се проектира като единна сила, която е в състояние да изпълнява обещанията си, особено по важни гласувания, за да се достигне до единна позиция,

               е)

               да се стреми към по-задълбочено сътрудничество и диалог с новата администрация на САЩ и с бързоразвиващите се световни и регионални участници като Китай, Индия и Бразилия с цел да се изготви обща програма и да се намерят общи решения на световните предизвикателства в една многостранна рамка,

               ж)

               да подобри, предвид новия потенциал на ЕС за вътрешна координация и външно представителство, дългосрочното планиране на Съюза, специално що се отнася до основните предстоящи събития в ООН, като например прегледа на ЦХР и Конференцията за преглед на ДНЯО през 2010 г., както и прегледите на Съвета по правата на човека и на Комисията за изграждане на мира (КИМ) през 2011 г.,

         Глобално управление и реформа на ООН

               з)

               да заеме водеща роля в текущия дебат за глобалното управление и да гарантира, че съществуват ясни връзки между работата на Г-20 и ООН, в качеството й на легитимен орган за действия в световен мащаб,

               и)

               да предприеме реални действия и нови инициативи в подкрепа на процеса на реформиране на системата на ООН, като подчертава необходимостта от всеобхватна реформа на Съвета за сигурност във всички аспекти,

               й)

               да прикани настоятелно заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност да изгради по-последователна позиция по реформата на Съвета за сигурност на ООН у държавите-членки и да защити тази позиция в ООН; да подчертае, че отреждането на място на ЕС в един разширен Съвет за сигурност остава цел на Европейския съюз,

               к)

               да насърчи по-активното участие на национални и транснационалните парламенти в дейностите на ООН с цел затвърждаване на демократичния характер на Организацията на обединените нации, нейни програми и агенции, както и да подкрепи инициативи, предприети от гражданското общество и парламентите за тази цел,

               л)

               да засили усилията си за придаване на нова динамика на Общото събрание на ООН в рамките на съвместно действие с ключови партньори, като превърне предложенията на специалните работни групи и препоръките на служители на ООН, като например председателя на 64-та сесия на Общото събрание на ООН, в конкретни стъпки за засилване на ролята, авторитета, резултатите от дейността и ефективността на асамблеята, както и за увеличаване на прозрачността на работата й,

               м)

               да допринесе за прилагането на новата структура на половете, както и на съответните институционални нововъведения, с оглед на създаването на по-единен общ орган във възможно най-кратък срок, който работи за насърчаването на равенството между половете и за защитата и овластяването на жените, включително в ситуации на конфликт и в следкризисни ситуации,

         Мир и сигурност

               н)

               да подкрепи изцяло усилията на генералния секретар на ООН за по-добро определяне на концепцията на принципа отговорност за защита, да подчертава значението на предотвратяването на конфликти при насърчаването на прилагането му,

               о)

               да подкрепи инициативата на държавите-членки на ЕС за приемане на резолюция на ООН относно изхвърлените в морето химически оръжия и заплахата, която те представляват за екологията, здравето, сигурността и икономиката, както и относно необходимостта от засилване на международното и регионалното сътрудничество и от доброволен обмен на информация, опит и технологии,

      Управление на кризи, опазване и изграждане на мира

               п)

               да допринесе за подобряването на капацитета на ООН за опазване на мира, за да се намали рискът от претоварване, и да насърчи включването на концепцията за изграждане на мира в миротворческите действия; да поеме инициативата за откриването на нови хоризонти за мироопазващата роля на ООН, като подчертае гражданско-военното единодействие и подобри координацията между различните регионални партньори и по-специално между ЕС и Африканския съюз,

               р)

               да подобри, в рамките на партньорството между ЕС и ООН, съвместното разполагане на сили в рамките на мироопазващите мисии с определен от ООН мандат; да насърчи съответните органи на ООН да укрепват в още по-голяма степен международните и регионални партньорства за омиротворяване, по-специално за да се гарантира възможно най-добрата употреба на ограничените ресурси;

               с)

               да се стреми към съгласувана позиция и действия на ЕС по отношение на прегледа на Комисията за изграждане на мира през 2011 г.; да подкрепи усилията за разширяване на ролята на Комисията за изграждане на мира в улесняването и гарантирането на устойчивост на мирните споразумения и да засили своята консултативна роля спрямо Съвета за сигурност,

               т)

               да продължи да насърчава сътрудничеството между ЕС и ООН в областта на възстановяването от кризата и да има за цел всеобхватен подход за поддържане на мира, предотвратяване на конфликти и предприемане на мерки по широк диапазон от политически, икономически, социални и екологични условия, които допринасят за изострянето на конфликти в обществата,

      Ядрено разоръжаване и неразпространение, конвенционално разоръжаване и контрол върху оръжията, борба срещу тероризма

               у)

               да работи съгласувано, последователно и ефективно с държавите-членки на ЕС за постигането на успешен резултат от Конференцията за преглед на ДНЯО през 2010 г.; да се ангажира с целта за пълно ядрено разоръжаване в съответствие с резолюция № 1887 на Съвета за сигурност на ООН, която утвърждава целта за свят без ядрени оръжия, когато условията за това бъдат изпълнени и разоръжаване при строг и ефективен международен контрол; да задълбочи диалога с всички ядрени сили с цел изпълнение на обща програма и конкретен график, насочени към прогресивно намаляване до окончателното премахване на запасите от ядрени бойни глави и същевременно подобряване на средствата за проверка; да стимулира ратифицирането и влизането в сила на Договора за пълна забрана на ядрените опити (ДПЗЯО),

               ф)

               да подкрепи администрацията на САЩ, която заяви ангажираността си за глобално ядрено разоръжаване, насърчено от визията на президента Обама за един свят без ядрени оръжия и да а приветства различните инициативи, предприети от някои държави-членки на ЕС, за преговори в рамките на НАТО относно изтеглянето на ядрени оръжия на европейска територия в пълно сътрудничество с Русия с цел пропорционално изтегляне,

               х)

               да подчертае необходимостта от ефективен контрол върху оръжията, включително малките оръжия и боеприпасите, съдържащи обеднен уран и да упражни своето влияние в подкрепа на по-обхватни, по-практични и по-ефективни усилия и мерки за разоръжаване; да подчертае необходимостта от пълно прилагане на Конвенцията за забрана на химическите оръжия(КЗХО), Конвенцията за биологичните и токсичните оръжия (КБТО), Конвенцията за забрана на касетъчните боеприпаси и Конвенцията за забрана на противопехотните мини, като същевременно подчертава необходимостта от по-нататъшно развитие на международния режим срещу разпространението на оръжия за масово унищожаване,

               ц)

               да засили сътрудничеството и координацията с основните партньори в борбата срещу тероризма въз основа на пълното зачитане на международното право и правата на човека и да подкрепи многостранните усилия на ООН за борба срещу тероризма (включително стъпки за реформиране на системата на ООН за изготвяне на списъци с терористи с цел привеждането й в съответствие със стандартите на международното право относно правата на човека), както и ефективното изпълнение на глобалната стратегия за борба срещу тероризма; да увеличи усилията за постигане на съгласие по и подписване на всеобхватна конвенция относно международния тероризъм; да провежда тясно сътрудничество, когато е изложен на опасност животът на заложници,

         Развитие и изменение на климата

               ч)

               да играе водеща роля в повишаването на ефективността на помощта за развитие на ООН, тъй като настоящата разпокъсаност може да доведе до постепенното маргинализиране на ООН като основен фактор в областта на развитието; да настоява за по-съгласувано програмиране и оперативна рамка на ООН, за да се подпомогне постигането на оптимален ефект от помощта за развитие за ООН,

               ш)

               да настоява кризата да не се използва като извинение за избягване или отлагане на необходимия отговор в световен мащаб на изменението на климата и влошаването на околната среда, а вместо това предприемането на действия срещу кризата да се използва като възможност за създаване на основа за нова и съвременна екологосъобразна икономика; в този контекст инициативата за зелена икономика, която беше предприета от Програмата на ООН по околната среда, следва да бъде изцяло подкрепена, а свързаните с нея дискусии относно един глобален „зелен нов курс“ да бъдат насърчени,

               щ)

               да подчертае необходимостта от устойчив икономически растеж и развитие,

               ю)

               да потвърди принципа, че политиката за подпомагане на развитието следва да се разработва в партньорство със страните бенефициенти,

      Цели на хилядолетието за развитие

               я)

               да потвърди, в рамките на подготовката на Конференцията за преглед на ЦХР, своя ангажимент за постигането на ЦХР до 2015 г.; да отправи настоятелен призив към всички партньори да направят същото, като подчертае факта, че донорите не изпълняват своите обещания от 2005 г. относно годишния поток от помощи и че като цяло напредъкът е твърде бавен, за да могат повечето цели да бъдат изпълнени до 2015 г.,

               аа)

               да прояви силно лидерство във връзка с пленарното заседание на високо равнище по въпросите на ЦХР, като в частност насърчава постигането на следните цели:

                           —

                           препотвърждаване на целите и задачите, свързани с ЦХР, като минимум, който следва да бъде постигнат до 2015 г., и противопоставяне на опитите за отслабване или забавяне на изпълнението на поетите обещания;

                           —

                           постигане на споразумение от страна на развитите и развиващите се страни относно ускорени действия, включително разработването на ясни и конкретни планове и ангажименти, тъй като светът е отбелязал много слаб напредък в изпълнението на поетите във връзка с ЦХР ангажименти и повече от един милиард хора все още живеят в крайна нищета, като се предвижда броят им да нарасне;

                           —

                           подаване на ясен сигнал относно намерението за приемане до 2015 г. на нова, още по-амбициозна програма за премахване на бедността, която да гарантира непрестанните усилия за цялостно премахване на бедността;

                           —

                           полагане на усилия за по-добро съгласуване на дейността на агенциите на ООН и за по-последователна оперативна рамка на ООН, за да се избегне разпокъсаност на действията, с оглед на постигането на Целите на хилядолетието за развитие,

               аб)

               да заяви абсолютно недвусмислено, че освен морално задължение, постигането на ЦХР също така ще допринесе значително за насърчаването в международен план на благосъстоянието, стабилността, сигурността и социалната справедливост,

               ав)

               да подчертае, че международната общественост трябва да положи допълнителни усилия за преодоляване на неблагоприятното отражение на световната икономическа криза и изменението на климата върху развиващите се страни; да предложи новаторски механизми за финансиране, като например въвеждане на международен данък върху финансовите операции,

               аг)

               да поеме конкретни ангажименти за гарантиране на по-добра координация, съгласуваност на политиките и постигане на ЦХР 8, както и относно намаляването на дефицита на финансиране, с цел постигане на целите от Гленийгълс за достигане през 2010 г. на общ размер на ОПР от 154 милиарда щатски долара (по цени от 2008 г.),

               ад)

               да потвърди отново, в рамките на пленарното заседание на високо равнище по въпросите на ЦХР, своя колективен ангажимент за заделяне на 0,7 % от БНД за ОПР в срок до 2015 г., основан върху ясни и задължителни графици за всяка държава-членка,

               ае)

               да настоява средствата за ЦХР да не се използват за преодоляване на последиците от финансовата криза и изменението на климата за бедните страни, а вместо това да се мобилизират допълнителни средства и да се предприемат по-ефективни действия за постигането на целите, по които има изключително ограничен напредък, като например по ЦХР5 (здравословно състояние на майките) и ЦХР4 (детска смъртност); да съсредоточи вниманието към реактивирането на ЦХР в съответствие с програмата и пътната карта за периода 2010-2015 г.,

         Изменение на климата

               аж)

               да насърчи разискванията във връзка с предстоящата Конференция на страните по Рамковата конвенция на ООН по изменението на климата (СОР16) в Мексико през декември 2010 г. и да започне да изгражда консенсус за приемането на ново задължително международно споразумение относно изменението на климата за периода след 2012 г.,

               аз)

               да избегне организационните и структурни грешки на COP 15 в Копенхаген, която не успя да приключи със задължително международно споразумение, като предложи специфични правила за гласуване, основани на значителни мнозинства, с цел да се улесни постигането на напредък в преговорите,

         Права на човека

      Институционални въпроси

               аи)

               да отправи настоятелен призив към заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност да говори от името на всички държави-членки, когато обсъжда въпроси, свързани с правата на човека, и също така призовава всяка държава-членка да подчертава единните позиции на ЕС, за да им придаде по-голяма тежест, като има предвид, че в съответствие с член 21 от ДЕС дейността на Съюза на международната сцена се ръководи от универсалността и неделимостта на правата на човека и основните свободи, както и че подкрепата за демокрацията и правата на човека е една от целите на неговата външна дейност,

               ай)

               да достигне, в рамките на предварителен диалог по същество с държавите-членки на ЕС и членовете на ООН, до ефикасна и проактивна стратегия за преговори, както и до обща позиция относно прегледа на Съвета по правата на човека за 2011 г., с оглед на това, че прегледът на методите на работа ще се извърши в Женева, а дебатът за състоянието на органа ще се състои в Ню Йорк; да укрепи Третия комитет посредством универсалния му състав като комуникационен канал за свързани с правата на човека случаи, които се обсъждат от Съвета по правата на човека, като има предвид, че Третият комитет също би могъл да компенсира недостатъците на Съвета по правата на човека,

               ак)

               да постигне съгласие с трансрегионални партньори при прегледа на Съвета по правата на човека относно критериите за членство и да приеме насоки, които да се използват по време на избора на Съвета по правата на човека; да насърчава укрепването на Съвета по правата на човека и на специалните процедури без да се отваря пакетът за институционално изграждане и като се запази независимостта на Службата на Върховния комисар на ООН по правата на човека (ВКПЧ); да подкрепи възможността на Съвета по правата на човека на ООН да разглежда специфични нарушения на правата на човека чрез своите резолюции по страни,

               ал)

               да подкрепи новия помощник-генерален секретар на Службата на върховния комисар на ООН за правата на човека (СВКПЧ), с цел да се интегрират свързаните с правата на човека аспекти в ключовите политически и управленски решения в седалището на ООН в Ню Йорк,

      Въпроси, свързани с правата на човека

               ам)

               да защити силно позицията, че Общото събрание на ООН трябва да продължи да разглежда специфични за отделните страни ситуации в своите резолюции, като същевременно работи за избягването на употребата на „предложения за непредприемане на действия“,

               ан)

               да упражни водеща роля в насърчаването и защитата на правата на човека, включително правата на членовете на уязвимите групи и на малцинствата, свободата на изразяване и свободните медии, свободата на вероизповедание, правата на детето, закрилата на защитниците на правата на човека и сътрудничеството с гражданското общество,

               ао)

               да се застъпи силно за поставянето на правата на човека като приоритет при формулирането на действия срещу световния финансов спад, тъй като неговото отрицателно влияние се усеща диспропорционално от вече маргинализираните сектори на населението в редица страни, в които правата на човека са ограничени значително или са напълно уронени,

               ап)

               да съсредоточи усилията си за укрепване на световната тенденция към премахване на смъртното наказание, като се стреми да приеме съответната резолюция относно смъртното наказание; да подкрепи всички усилия за премахването на изтезанията и по-специално да насърчи приемането на факултативния протокол към Конвенцията относно изтезанията на ООН,

      Интегриран подход за равно третиране на жените и мъжете и овластяване на жените

               ар)

               да полага усилия за предоставянето на повече отговорности на жените, така че те могат да изпълнят своята съществена роля в приноса за траен мир, сигурност и помирение, както и да насърчава тяхното участие в посредничеството и разрешаването на конфликти, също така с оглед на предстоящата 10-та годишнина от приемането на Резолюция 1325 на Съвета за сигурност на ООН; да насърчи държавите-членки на ЕС, които все още не са предприели действия в тази насока, да изготвят национални планове за действие (НПД) за изпълнение на резолюцията,

               ас)

               да демонстрира своя силен ангажимент към резолюция № 1325 на Съвета за сигурност на ООН, приета през 2000 г., като вземе участие в събитията във връзка с честванията на нейната десета годишнина,

               ат)

               да се бори решително и с всички средства срещу изнасилването и сексуалното насилие като средство за водене на война; да защитава позицията, че за тези деяния следва да се прилагат наказания като за военни престъпления и престъпления срещу човечеството и че жертвите на такива престъпления следва да се ползват от специални програми за оказване на подкрепа; да подкрепи новоназначения специален представител на генералния секретар на ООН за борбата срещу сексуалното насилие по време на конфликти,

         Заключителни препоръки

               ау)

               да положи усилия да включи отделна точка в дневния ред за 65-та сесия на ОС на ООН относно сътрудничеството между Организацията на обединените нации, регионалните асамблеи, националните парламенти и Междупарламентарния съюз (МПС), с цел да насърчи дебат относно това как депутатите, националните парламенти и регионалните парламентарни асамблеи могат да играят по-активна роля в Обединените нации, в съответствие с решението, което беше взето на 63-та сесия на ОС на ООН в неговата резолюция „Сътрудничество между Обединените нации и Междупарламентарния съюз“ (A/RES/63/24);

         *
   * *
   2.   Възлага на своя председател на предаде настоящата препоръка на заместник-председателя/върховен представител, Съвета и, за сведение, на Комисията.

      (1)  Приети текстове, P6_TA(2009)0150.

      (2)  A/RES/64/223.

      (3)  A/RES/64/217.

      (4)  A/RES/64/200.

      (5)  A/RES/64/196.

      (6)  A/RES/64/176.

      (7)  A/RES/64/173.

      (8)  A/RES/64/171.

      (9)  A/RES/64/160.

      (10)  A/RES/64/158.

      (11)  A/RES/64/157.

      (12)  A/RES/64/146.

      (13)  A/RES/64/145.

      (14)  A/RES/64/143.

      (15)  A/RES/64/73.

      (16)  A/RES/64/69.

      (17)  A/RES/64/57.

      (18)  A/RES/64/53.

      (19)  A/RES/64/34.

      (20)  Приети текстове, P7_TA(2009)0110.

      (21)  Приети текстове, P7_TA(2009)0089.

      (22)  Приети текстове, P7_TA(2009)0056.

      (23)  Приети текстове, P7_TA(2009)0029.

      (24)  Приети текстове, P6_TA(2009)0372.

      (25)  Приети текстове, P6_TA(2009)0333.

      (26)  Приети текстове, P6_TA(2009)0259.

      (27)  Приети текстове, P6_TA(2009)0152.

      (28)  ОВ C 124 E, 25.05.2006 г., стр. 549.


title: Препоръка на Съвета от 12 юли 2016 година относно националната програма за реформи на Австрия за 2016 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Австрия за 2016 г.

text:
               18.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 299/57

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 12 юли 2016 година
   относно националната програма за реформи на Австрия за 2016 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Австрия за 2016 г.
   (2016/C 299/14)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 ноември 2015 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2016 г. за координация на икономическите политики. Приоритетите на годишния обзор на растежа бяха одобрени от Европейския съвет на 17—18 март 2016 г. На 26 ноември 2015 г., въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета (2), Комисията прие Доклад за механизма за предупреждение, в който Австрия не беше посочена като една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед. В същия ден Комисията прие и препоръка за препоръка на Съвета относно икономическата политика на еврозоната. Тази препоръка беше одобрена от Европейския съвет на 18—19 февруари 2016 г. и приета от Съвета на 8 март 2016 г. (3) Като държава, чиято парична единица е еврото, и с оглед на тясната взаимообвързаност между икономиките в икономическия и паричен съюз, Австрия следва да гарантира пълното и навременно изпълнение на препоръката.

               (2)

               Докладът за Австрия за 2016 г. беше публикуван на 26 февруари 2016 г. В него бе оценен напредъкът на Австрия в изпълнението на специфичните за страната препоръки, приети от Съвета на 14 юли 2015 г., както и по отношение на националните ѝ цели по стратегията „Европа 2020“. Докладът включваше и задълбочения преглед по член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011. На 8 март 2016 г. Комисията представи резултатите от задълбочения преглед. Анализът на Комисията ѝ дава основание да заключи, че в Австрия не са налице макроикономически дисбаланси.

               (3)

               На 26 април 2016 г. Австрия представи националната си програма за реформи за 2016 г., а на 27 април 2016 г. — своята програма за стабилност за 2016 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (4)

               Съответните специфични за всяка държава препоръки бяха взети предвид при програмирането на европейските структурни и инвестиционни фондове за периода 2014—2020 г. Както е предвидено в член 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), когато това е необходимо за подпомагане на изпълнението на съответните препоръки на Съвета, Комисията може да поиска от дадена държава членка да преразгледа своето споразумение за партньорство и съответните програми и да предложи изменения в тях. Комисията предостави допълнителни подробности за начина, по който ще използва тази разпоредба, в насоките относно прилагането на мерките, обвързващи ефективността на европейските структурни и инвестиционни фондове с доброто икономическо управление.

               (5)

               В програмата за стабилност се посочва, че въздействието на извънредния приток на бежанци върху бюджета е значително, и се предоставят достатъчно доказателства за обхвата и естеството на тези допълнителни бюджетни разходи. Според Комисията допустимите допълнителни разходи през 2015 г. възлизат на 0,09 % от БВП, а понастоящем тези разходи през 2016 г. се оценяват на 0,26 % от БВП. Тези суми представляват корекция в посока повишение спрямо прогнозите в проекта на бюджетен план на Австрия за 2016 г., в който са предвидени допълнителни разходи от около 0,08 % от БВП и 0,16 % от БВП съответно през 2015 г. и 2016 г. Разпоредбите, съдържащи се в член 5, параграф 1 и член 6, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1466/97, вземат предвид тези допълнителни разходи, тъй като притокът на бежанци е извънредно събитие, неговото въздействие върху публичните финанси на Австрия е значително и тяхната устойчивост няма да бъде засегната, като се даде възможност за отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел. През 2015 г. Австрия постига средносрочната си бюджетна цел и не е използвала възможното временно отклонение. За да се гарантира обаче, че на Австрия се дава възможност за същото временно отклонение като за страните, които още не са постигнали своите средносрочни бюджетни цели, на Австрия ще се даде възможност да се отклони от средносрочната ѝ бюджетна цел през 2016 г. и 2017 г. в размер на сумата, счетена за допустима за 2015 г. Що се отнася до възможното допълнително отклонение през 2016 г., през пролетта на 2017 г. ще бъде направена окончателна оценка, включително относно допустимите суми, въз основа на наблюдаваните данни, предоставени от австрийските органи.

               (6)

               Понастоящем спрямо Австрия се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж и преходното правило за дълга. В своята програма за стабилност за 2016 г. правителството очаква, че номиналният дефицит ще се влоши до 1,6 % от БВП през 2016 г., след което постепенно ще се подобри до 0,4 % от БВП през 2020 г. Средносрочната бюджетна цел — структурен дефицит от 0,45 % от БВП до 2016 г. и след това структурен дефицит от 0,5 % от БВП, считано от 2017 г. — се очаква да бъде постигната от 2018 г. нататък. Въз основа на преизчисленото структурно салдо обаче средносрочната бюджетна цел би могла да бъде постигната едва от 2019 г. нататък. Според програмата за стабилност съотношението дълг/БВП се очаква да достигне върха си от 86,2 % през 2015 г. и постепенно да спадне до 76,6 % от БВП през 2020 г. Макроикономическият сценарий, на който се основават тези бюджетни прогнози, е реалистичен. В същото време необходимите мерки в помощ на планираните цели за дефицита от 2017 г. нататък все още не са достатъчно конкретни. Според прогнозата на Комисията от пролетта на 2016 г. има риск от известно отклонение през 2016 г. Ако обаче в оценката не бъде включено и допълнителното въздействие на извънредния приток на бежанци, очаквано през 2016 г., може да се очаква Австрия да спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж през 2016. При непроменена политика, съществува риск от значително отклонение от препоръчаната корекция през 2017 г. Прогнозното отклонение през 2017 г. обаче повече няма да е значително, след като се вземе предвид допълнителната компенсаторна стойност, свързана с въздействието на извънредния приток на бежанци върху бюджета, която вероятно ще бъде предоставена за 2016 г. В същото време Австрия се очаква да се съобрази с преходното правило за дълга през 2016 г., и през 2017 г., след края на преходния период, с референтния показател за намаляване на дълга. Въз основа на своята оценка на програмата за стабилност и като взе предвид прогнозата на Комисията от пролетта на 2016 г., Съветът смята, че съществува риск Австрия да не спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж. По тази причина ще са необходими допълнителни мерки за гарантиране на съответствие през 2016 г. и 2017 г.

               (7)

               Бюджетното въздействие на неотдавнашната данъчна реформа все още представлява елемент на несигурност. Когато се вземат мерки за гарантиране на фискалната устойчивост, следва да се вземе предвид фактът, че независимо от неотдавнашните реформи, данъчната тежест върху труда продължава да е висока и Австрия е с висока данъчна тежест в сравнение с други европейски държави. Същевременно не се използват достатъчно по-благоприятстващите растежа източници на данъчно облагане, които дават възможност да се намали данъчната тежест върху труда. Предприемането на стъпки за намаляване на данъчната тежест върху труда чрез преместване на данъчната тежест към други източници, които са по-малко вредни за растежа, ще спомогне за преодоляване на този проблем.

               (8)

               През 2015 г. равнището на заетост на хората на възраст между 55 и 64 години е било 46,3 % (средно за ЕС: 53,3 %) и нарежда страната на 19-о място в сравнение с други държави членки. От 2014 г. насам в сила са допълнителни мерки за увеличаване на действителната възраст за пенсиониране, които са оказали известно въздействие. Остава да се види дали тези мерки ще променят тенденцията, при която действителната възраст за пенсиониране в Австрия изостава от средното за Съюза равнище в средносрочен план. Освен това поради по-високата средна продължителност на живота се увеличава продължителността на пенсионирането. Законоустановената пенсионна възраст за жените ще се увеличава и ще бъде приравнена с тази за мъжете, но постепенно — с начало през 2024 г. и край през 2033 г. В Австрия законоустановената пенсионна възраст не е обвързана с увеличаването на средната продължителност на живота. Според изчисленията на Комисията, през 2040 г. пенсионните разходи ще се увеличат с 0,8 % от БВП в сравнение с 2013 г. В дългосрочен план (2060 г.) пенсионните разходи се очаква да се увеличат с 0,5 % от БВП. Аналогично, разходите за здравеопазване се очаква да се увеличат с 1 % от БВП между 2013 г. и 2040 г. и с 1,3 % от БВП през 2060 г. Това, заедно с очакваното увеличение на разходите за дългосрочни грижи, се квалифицира като среден риск за фискалната устойчивост на Австрия.

               (9)

               Фискалните мерки на различните равнища на управление (на федерално, щатско и местно равнище) са сложни и отговорностите за приходите и разходите не са приведени в съответствие в много области на политиката, като например здравеопазването. Въпреки че, според данните на ОИСР от 2014 г., поднационалните власти имат политически отговорности, свързани с публични разходи в размер на 16 % от БВП, делът на поднационалните данъци е едва около 2 % от БВП. Тези усложнения са скъпи и може да отслабят бюджетната дисциплина. Разпределението на приходите между трите равнища на управление е в процес на договаряне за периода, започващ през 2017 г., като по този начин се осигурява възможност за разглеждане на този въпрос.

               (10)

               Австрия традиционно има едно от най-ниските равнища на безработица в Съюза. Въпреки това от 2011 г. насам безработицата се увеличава и през 2015 г. достигна 5,7 %. Равнището на безработицата сред младите хора също е ниско: 10,6 % от активните лица на възраст 15—24 години през 2015 г. В Австрия има високо равнище на заетост. Въпреки че равнището на заетост при жените е 70,2 % — над средното за ЕС равнище, сравнително голяма част от жените работят на непълно работно време поради задължения за полагане на грижи за деца или грижи за възрастни хора. Това допринася за една от най-големите разлики в заплащането на мъжете и жените в Съюза, както и в голямата разлика в пенсиите на мъжете и жените. При по-възрастните работници (на възраст между 55—64 години) равнището на заетост е под средното за ЕС.

               (11)

               Австрия вече е надхвърлила своите национални цели по стратегията „Европа 2020“ в областта на образованието. През 2015 г. делът на преждевременно напускащите училище е бил 7,3 %, а процентът на завършилите висше образование — 38,7 %. Образователните резултати обаче зависят в голяма степен от социалноикономическия произход. Мобилността между поколенията в образованието е сред най-ниските за всички държави от ОИСР, за които има налични данни. Процентът на отпадащите от образователната система ученици с мигрантски произход е над три пъти по-висок от този на учениците, които нямат мигрантски произход, и е налице допълнително предизвикателство по отношение на включването в системата на образование и обучение на младите бежанци и мигранти, които са в училищна възраст или по-големи.

               (12)

               Въпреки че съществуват предизвикателства за австрийските банки относно вътрешния пазар и външните пазари, надзорните действия на национално и европейско равнище са спомогнали за справяне с рисковете от влошаване на качеството на активите в Централна, Източна и Югоизточна Европа. По отношение на преструктурирането и ликвидацията на проблемни финансови институции фискалните рискове вече са били отразени в сметките на държавното управление. Макар че не може да се изключат допълнителни рискове, те изглеждат ограничени до наследените проблеми за някои конкретни институции.

               (13)

               Австрия има по-висок процент на инвестициите от средните стойности за ЕС по отношение на всички компоненти на БВП, с изключение на жилищата. Нивото на инвестициите в Австрия обаче е слабо от 2012 г. насам въпреки стабилната корпоративна ликвидност и благоприятните условия на финансиране. За да се насърчат инвестициите и растежа, следва да се опрости административната среда. Например регулаторните пречки и административната тежест в областта на предоставянето на услуги не спомагат за откриването на нови предприятия. По отношение на пречките пред създаването на интердисциплинарни дружества, както е посочено в специфичните за страната препоръки за 2015 г., Австрия е започнала да обмисля подобрения, но още не са взети решения. В сферата на бизнес услугите специфичните предизвикателства произтичат от рестриктивните изисквания за разрешения и, що се отнася до някои професии, от ограниченията по отношение на правната форма, притежаването на акции или дялове. В резултат на това има слаба динамика на пазара и отрицателен растеж на производителността. В плана за действие, представен от Австрия в резултат на взаимната оценка относно достъпа до и практикуването на регулираните професии, се предлага само ограничен брой действия, макар че очевидно могат да се направят по-амбициозни предложения.

               (14)

               Големият приток на бежанци през изминалата година има редица социални и икономически последици за Австрия. Докато в краткосрочен план притокът на бежанци ще увеличи публичните разходи и ще създаде допълнително вътрешно търсене, като по този начин ще се повиши БВП, средносрочното въздействие върху заетостта и растежа зависи от успешната интеграция на бежанците на пазара на труда и от успешната им социална интеграция, включително чрез образователна подкрепа. Този въпрос е на челно място в политическата програма както на равнището на Съюза, така и на държавите членки и ще бъде внимателно наблюдаван и анализиран, включително в доклада за страната за 2017 г.

               (15)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Австрия и го публикува в доклада за 2016 г. Освен това Комисията направи оценка на програмата за стабилност, националната програма за реформи и последващите действия във връзка с препоръките, отправени към Австрия през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива бюджетна и социално-икономическа политика в Австрия, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на ЕС към бъдещите решения на държавите членки. Препоръките в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1—3 по-долу.

               (16)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за стабилност, като становището му (5) е отразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

         ПРЕПОРЪЧВА на Австрия да предприеме следните действия през 2016 г. и 2017 г.:

               1.

               Да гарантира, че отклонението от средносрочната бюджетна цел през 2016 г. и 2017 г. е ограничено до допълнителната компенсаторна стойност, свързана с въздействието върху бюджета на извънредния приток на бежанци през 2015 г., и за тази цел да постигне годишна фискална корекция от 0,3 % от БВП през 2017 г., освен ако средносрочната бюджетна цел не бъде постигната с по-малко усилия. Да гарантира устойчивостта на системата на здравеопазването и на пенсионната система чрез обвързване на законоустановената пенсионна възраст със средната продължителност на живота. Да опрости, рационализира и реорганизира фискалните взаимоотношения и отговорностите на различните равнища на управление.

               2.

               Да увеличи участието на жените на пазара на труда. Да предприеме стъпки за подобряване на образователните резултати на младите хора в неравностойно положение, по-специално на хората с мигрантски произход.

               3.

               Да намали, в сферата на услугите, административните и регулаторните пречки пред инвестициите, като например рестриктивните изисквания за разрешения и ограниченията по отношение на правната форма, притежаването на акции или дялове, както и пречките пред създаването на интердисциплинарни дружества.

      Съставено в Брюксел на 12 юли 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         P. KAŽIMÍR

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25).

      (3)  ОВ C 96, 11.3.2016 г., стр. 1.

      (4)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).

      (5)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.