				|

		52014DC0408

			Препоръка за ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА относно националната програма за реформи на Ирландия за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Ирландия за 2014 г. /* COM/2014/0408 final */

Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
националната
програма за
реформи на
Ирландия за 2014 г.
и съдържаща
становище на
Съвета
относно програмата
за
стабилност
на Ирландия
за 2014 г.

СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз, и
по-специално
член 121,
параграф 2 и
член 148,
параграф 4 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета от 7
юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху състоянието
на бюджета и
на надзора и
координацията
на икономическите
политики[1], и
по-специално
член 5,
параграф 2 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕС) № 1176/2011 на
Европейския
парламент и
на Съвета от 16
ноември 2011 г.
относно
предотвратяването
и коригирането
на
макроикономическите
дисбаланси[2], и
по-специално
член 6,
параграф 1 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Европейската
комисия[3],
като
взе предвид
резолюциите
на Европейския
парламент[4],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като
взе предвид
становището
на Комитета по
заетостта,
като
взе предвид
становището
на
Икономическия
и финансов
комитет,
като
взе предвид
становището
на Комитета по
социална
защита,
като
взе предвид
становището
на Комитета
по
икономическа
политика,
като
има предвид,
че:
(1)
На 26 март 2010
г.
Европейският
съвет постигна
съгласие по
предложението
на Европейската
комисия да се
започне
изпълнението
на нова
стратегия за
растеж и
работни места
— стратегията
„Европа 2020“ — въз
основа на
засилена
координация
на
икономическите
политики,
която
стратегия е
съсредоточена
върху ключовите
области, в
които е
необходимо
да се
предприемат
действия за
повишаване
на потенциала
на Европа за
устойчив
растеж и конкурентоспособност.
(2)
На 13 юли
2010 г. въз
основа на
предложенията
на Комисията
Съветът прие
препоръка
относно общите
насоки за икономическата
политика на
държавите членки
и на Съюза (за
периода 2010—2014 г.),
а на 21 октомври
2010 г. прие
решение
относно
насоки за политиките
за заетост на
държавите
членки, като
заедно двата
акта
представляват
т. нар.
„интегрирани
насоки“.
Държавите
членки бяха
приканени да
се съобразят
с интегрираните
насоки при
провеждането
на националната
си
икономическа
политика и политика
за заетост.
(3)
На 29 юни 2012
г. държавните
и
правителствените
ръководители
взеха
решение
относно Пакт
за растеж и
работни
места, с
който се
предоставя
съгласувана
рамка за
действие на
равнището на
отделните
държави, ЕС и
еврозоната,
като се
използват
всички
възможни
лостове,
инструменти
и политики.
Те взеха
решение
относно
действията,
които да
бъдат
предприети
на равнището
на държавите
членки, като по-конкретно
изразиха
пълната си
ангажираност
с постигането
на целите на
стратегията
„Европа 2020“ и с
изпълнението
на
специфичните
за държавите
препоръки.
(4)
Ирландия
беше част от
програма за
макроикономически
корекции до
декември 2013 г. Тя
бе
освободена
от
мониторинга
и оценката в
рамките на
европейския
семестър за
координация
на
икономическата
политика съгласно
член 12 от
Регламент
(ЕС) № 472/2013 за
срока на посочената
програма.
Предвид на
успешното
приключване
на
ирландската
програма за
макроикономически
корекции,
Ирландия следва
да бъде
изцяло
включена в
рамките на европейския
семестър.
(5)
На 13
ноември 2013 г.
Комисията
прие годишния
обзор на
растежа[5], с
което
постави
началото на
европейски
семестър за 2014
г. за
координация
на икономическите
политики. На
същия ден въз
основа на Регламент
(ЕС) № 1176/2011
Комисията
прие Доклад
за механизма
за
предупреждение[6].
(6)
На 20 декември
2013 г.
Европейският
съвет одобри
приоритетите,
насочени към
осигуряване
на финансова
стабилност, фискална
консолидация
и действия за
стимулиране на
растежа. Той
подчертава
необходимостта
от
провеждане
на
диференцирана
и благоприятстваща
растежа
фискална
консолидация,
възстановяване
на
нормалните
условия за
отпускане на
заеми за
икономиката,
насърчаване
на растежа и
конкурентоспособността,
справяне с
безработицата
и социалните
последици от
кризата и
модернизиране
на
публичната
администрация.
(7)
На 5 март 2013
г. Комисията
публикува
резултатите
от
задълбочения
преглед за
Ирландия[7],
извършен
съгласно
член 5 от
Регламент
(ЕС) № 1176/2011, и
предвид на
успешното
приключване
на ирландската
програма за
макроикономически
корекции,
Ирландия
следва да
бъде изцяло
включена в
рамките на
европейския
семестър.
Вследствие
на анализа си
Комисията заключи,
че наскоро
приключилата
програма за
макроикономически
корекции на
Ирландия е
била от
основно
значение за
управлението
на
икономическите
рискове и
намаляването
на
дисбалансите.
Оставащите
макроикономически
дисбаланси
обаче
изискват специално
наблюдение и
решителни
политически
действия.
По-конкретно,
промените
във
финансовия
сектор,
високата
задлъжнялост
в публичния и
частния
сектор и
свързаните с
това големи
брутни и
нетни външни
задължения и
ситуацията
на пазара на
труда
означават, че
все още съществуват
рискове.
(8)
На 17
април 2014 г.
Ирландия
представи своята
национална
програма за
реформи, а на 29
април 2014 г. — своята
програма
стабилност
за 2014 г. Двете
програми бяха
оценени
едновременно,
за да бъдат
отчетени
взаимовръзките
между тях.
(9)
Основните
цели на
бюджетната
стратегия, очертани
в програмата
за
стабилност
за 2014 г., са
коригирането
на
прекомерния
дефицит до
2015 г. и постигането
на
средносрочната
цел до 2018 г.
Целта на програмата
е дефицит под
3 % от БВП до 2015 г.
в съответствие
с
препоръката
от
процедурата при
прекомерен
дефицит. В
програмата
се
потвърждава
средносрочната
цел за
балансирана
бюджетна
позиция в структурно
отношение,
която
съответства
на
разпоредбите
на Пакта за
стабилност и
растеж. Отвъд
2015 г. в
програмата
се определя
намаление на
номиналния
бюджетен
дефицит с около
1 процентен
пункт от БВП
на година
през периода
2016—2018 г. Целта ѝ е
да се намали
дългът от почти
124 % от БВП през
2013 г. до 107 % от БВП
през 2018 г.
Макроикономическият
сценарий в
основата на
бюджетните
прогнози на
програмата
съответства
като цяло на
прогнозите
на Комисията
за 2014 и 2015 г. с
някои разлики
в приноса към
елементите
на търсенето.
Той бе
одобрен от
независим
орган (Ирландския
съвет по
финансови
въпроси).
Прогнозата
на органите
за
следващите
години обаче
оптимистична.
Освен това
постигането
на
бюджетните
цели не се
подпомага от достатъчно
подробно
описани
мерки за 2015 г. В
резултат на
това
прогнозата
на Комисията
за дефицита
2015 г. е за
по-висока
стойност, отколкото
препоръчаната
от Съвета
цел. Въз основа
на оценката
на
програмата и
на
прогнозата
на Комисията,
в
съответствие
с Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета,
Съветът е на
мнение, че
целите на
програмата
съответстват
на
разпоредбите
на Пакта за
стабилност и растеж,
но трябва да
бъдат
подкрепени
от специфични
мерки от 2015 г.
нататък. Бяха
извършени
значителни
стъпки за
подобряване
на важни
аспекти на
ирландската
фискална
рамка и
качеството и
навременността
на
предоставянето
на данни.
Средносрочните
бюджетни
планове
обаче не са
подкрепени
от добре
уточнени
мерки за
корекция и подлежат
на
преразглеждане
по време на
решенията за годишния
бюджет.
Средносрочните
тавани на
разходите не
са
достатъчно
ограничени от
правно
обвързващи
специфични
корекции.
(10)
Данъчните
реформи
допринесоха
за фискалната
корекция, но
може още да
се подобри
ефективността
на данъчната
система и
пригодността
ѝ за стимулиране
на растежа.
Данъчното
облагане бе
изместено от
данък върху
трансакциите
към
периодичен
данък,
основан на
стойностите
на
недвижимото
имущество, но
данъчната
основа
продължава
да бъде
относително
тясна, тъй
като някои
видове
недвижимо
имущество
продължават
да бъдат
извън
данъчната мрежа.
Данъчното
облагане на
труда е
фрагментирано
и сложно.
Данъчните
основи за
данъците
върху
потреблението
и околната
среда са
стеснени от
намалени
ставки и
освобождавания,
а тези данъци
благоприятстват
растежа в по-голяма
степен.
Нулевата
ставка и
намалените
ставки върху
ДДС водят
ефективност
на ДДС,
по-ниска от
средното за
ЕС.
Намалените ставки
на ДДС са
широко
използвани,
за да се постигнат
целите на
преразпределение,
въпреки че не
са ефикасен и
добре
насочен
инструмент
на
политиката,
за да
защитават
уязвимите
групи.
Допълнително
може да се
подобри ефективността
на данъчните
инструменти за
околната
среда и да се
отстранят
субсидиите,
вредящи на
околната
среда.
(11)
Въпреки
че Ирландия е
с
относително
младо
население,
публичните
разходи за
здравеопазване
са сред
най-високите
в ЕС през 2012 г. — 8,7 %
от БВП, което
е значително
над средното
равнище за ЕС
от 7,3 %. Предвид
сегашните
трудности с
управление
на бюджета на
здравеопазването,
очакваният
демографски
натиск от
застаряването
на
населението
означава, че
сегашните
равнища на
обслужване
могат да бъдат
запазени
само при
постигането
на икономически
изгодни
подобрения в
средносрочен
до
дългосрочен
план. Очаква
се до 2060 г. разходите
по
здравеопазване,
дължащи се на
демографския
натиск, да се
увеличат с 1,2
процентни пункта.
Предизвикателствата
пред здравния
сектор са с
няколко
измерения.
Системите и
процесите за
финансово
управление и
счетоводство
са
разпръснати
между
различните
доставчици
на здравни
услуги. Това
предизвиква
закъснения и
препятствия
за събиране и
обработка на
информацията.
То пречи също
да се следят
разходите за
здравеопазване
и възпрепятства
усилията за
постигане на
икономическо
изгодно и
подходящо
разпределение
на ресурсите.
Друго
предизвикателство
е високото
равнище на
разходите за
фармацевтични
продукти,
като разходите
за
извънболнични
лекарства са относително
високи.
(12)
Ирландия
е изправена
пред
предизвикателства,
свързани с
безработицата,
особено дългосрочната
и младежката
безработица,
и все още
много хора в
трудоспособна
възраст са с
ниски умения,
което води до
неравенство
и
несъответствие
между
уменията и
потребностите
на пазара на
труда.
Дългосрочната
безработица
спадна
постепенно
със
скорошното
засилване на
пазара на
труда, но
остава
висока и
продължава да
се увеличава
като дял от
общата
безработица —
над 61 % в края
на 2013 г.
Безработицата
след младите
хора
достигна над
30 % в края на 2012 г.
и в началото
на 2013 г. Освен
това делът на
младите хора,
които не работят,
не учат и не
се обучават, нарасна
с осем
процентни
пункта между
2007 и 2012 г. до 18,7 %,
преди да
спадне до 16,1 %,
но остава
сред най-високите
в ЕС. Нужно е
да се
обхванат всички
нуждаещи се
млади хора в
рамките на
4-месечен
период в
съответствие
с гаранция за
младежта. С
ребалансирането
на
икономиката
са появиха
несъответствия
между
уменията и
потребностите
на пазара на
труда, което
превърна
възвръщането
на уменията и
придобиването
на нови
умения в предизвикателство
за системата
на образование
и обучение.
Освен това
участието в
учене през
целия живот е
по-ниско от
средното за
ЕС (7,3 % в
сравнение с
10,7 % през 2013 г.).
(13)
Ирландия
е една от
страните с
най-голям дял
на хората,
живеещи в
домакинства
с нисък интензитет
на
икономическа
активност в
ЕС, което
предизвиква
сериозни
обществени предизвикателства.
Този дял бе
по-висок от средното
равнище за ЕС
преди
кризата и се
повиши от 14,3 %
през 2007 г. до 24,2 %
през 2011 г.
Ниският интензитет
на
икономическа
активност е
особено
сериозен
сред
домакинствата
с един
родител с
деца. Това
допринесе за
растящ риск
от бедност
или социално
изключване
за децата в
Ирландия и
засилва
риска от
по-слабо
участие на
жените на
пазара на труда,
което беше 67,2 %
през 2013 г. в
сравнение с 83,4 %
за мъжете. В
резултат на това
вниманието
бе насочена
към достъпа и
достъпните
цени до
детски грижи
— значителна
пречка за
родителите
да започнат
работа и да
избегнат
риска от
бедност.
Пазарът на
труда също е
засегнат от
капани за
безработица.
Плоската
структура на
обезщетенията
за
безработица
по схемите
„Обезщетение
за търсещите
работа“ и
„Надбавки за
търсещите работа“,
неограничената
продължителност
на „Надбавки
за търсещите
работа“ и
загубата на
допълнителни
плащания
(особено добавките
към наема и
медицинските
карти) при
връщане към
заетост
означават, че
коефициентите
на
заместване
на дохода са
относително
високи за
дългосрочно
безработните
с потенциал
за ниски
доходи и за
другите
категории
работници в
зависимост
от семейните
обстоятелства.
(14)
Отпускането
на заеми за
МСП остава
ниско, като
отразява
съчетание от
ограничено
кредитно
търсене и
ограничения
в предлагането,
понеже МСП
продължават
да страдат от
прекомерна
задлъжнялост
и слабо
местно търсене,
а банките
трябва да
осъществят
допълнителен
напредък в
постигането
на устойчиво
решение на
техните
необслужвани
заеми към
МСП.
Последното
проучване на
Red C показва, че
от 40-те % МСП,
поискали
банков кредит
между
октомври 2012 и
март 2013 г., 19 % са
получили отказ.
В края на 2009 г. бе
създадена
Службата за
преглед на
кредитите, за
да
посредничи
при спорове
между заемодатели
и
потенциални
заемополучатели
МСП, на които
е отказан
кредит.
Въпреки положителното
въздействие
на Службата
за преглед на
кредитите, то
изглежда бе
ограничено
досега,
отчасти
поради това
че броят на
жалбите бе
доста малък.
МСП разчитат
силно на банково
финансиране
за
инвестициите,
а небанковите
източници на
финансиране
са относително
слабо
развити,
въпреки че
понастоящем
се
разглеждат
някои
алтернативи,
включително
кредитни
фондове. С
набирането
на скорост на
възстановяването
обаче и с
възвръщането
на местното
търсене е
вероятно да
се увеличат
ограниченията
на
предлагането,
освен ако
каналите за
предоставяне
на кредити не
се
възстановят
по подходящ
начин, което
от изключително
значение за
перспективите
за растежа.
За да се
подобри
достъпът до
финансиране
за МСП, бяха
въведени
специални схеми
и фондове,
като схемата
за
гарантиране на
кредитите и
схемата за
финансиране
на заеми за
микропредприятията,
но използването
им досега
остава ниско.

(15)
Въпреки
предприетите
реформи в
банковия сектор
в рамките на
наскоро
изпълнената
програма за
финансова
помощ, все
още са налице
значителни
предизвикателства.
Тези предизвикателства
бяха
анализирани
подробно в
осъществения
от Комисията
задълбочен
преглед за
Ирландия за
2014 г. Необслужваните
заеми
представляваха
почти 27 % от общия
размер на
непогасените
заеми към юни
2013 г. за трите
основни
местни банки.
Задлъжнялостта
на частния
сектор
продължава
да бъде сред
най-високите
в ЕС въпреки
предприето
наскоро
намаляване
на задлъжнялостта
и това
продължава
да поставя риск
за
финансовата
стабилност и
да бъде тежест
за
икономиката.
Намаляването
на задлъжнялостта
на
домакинствата
и МСП е
непълно и
оздравяването
на баланса на
банките и МСП
е от изключителна
важност за
възстановяването
на
кредитните
канали.
Банковото
кредитиране
продължава
да спада, а
банковият
сектор все
още страда от
липса на
рентабилност,
отчасти
поради
високия брой
ипотечни кредити,
обвързани с
основния
лихвен
процент
(предишни
активи,
носещи слаба
печалба), в
счетоводните
баланси на
банките.
(16)
Високи
са разходите
за
принудително
изпълнение
на
договорите.
По-голямата
част от тези
разходи се
пада на
таксите за
адвокатски
услуги — 18
процентни
пункта — а
високите разходи
за юридически
услуги
засягат
структурата
на разходите
на всички
предприятия,
включително
МСП. Освен
това за
разлика от
другите
професионални
услуги
разходите за
юридически услуги
не спаднаха
от началото
на кризата, отчасти
поради
недостатъчна
конкуренция. Органите
се
ангажираха
да започнат
реформи в
сектора на
юридическите
услуги като
част от програмата
за
макроикономически
корекции. През
2011 г. те
публикуваха
закон за
регулиране
на
юридическите
услуги, който
предстои да
влезе в сила.
Ресурсите на
съдилищата и
на съдебната
администрация
за
осъществяване
на активно
управление
на
досъдебното
производство
са много
ограничени,
което вероятно
допринася за
закъснения в
работата на
правосъдието
и повишава
разходите.
Освен това са
налице
значителни
недостатъци в
способността
на Ирландия
да събира
данни върху
качеството и
ефективността
на съдебната
система.
(17)
В
рамките на
европейския
семестър
Комисията
направи
цялостен
анализ на
икономическата
политика на
Ирландия. Тя извърши
оценка на програмата
за
стабилност и на
националната
програма за
реформи. Комисията
взе предвид
не само
тяхното
значение за
провеждането
на устойчива фискална
и
социално-икономическа
политика в
Ирландия, но
и тяхното
съответствие
с правилата и
насоките на
ЕС предвид на
необходимостта
от засилване
на цялостното
икономическо
управление
на Европейския
съюз чрез
принос на
равнището на
ЕС към бъдещите
национални решения.
Препоръките ѝ в
рамките на
европейския
семестър са
изразени в
препоръки 1—7
по-долу.
(18)
С оглед
на тази
оценка
Съветът
разгледа програмата
за стабилност
на Ирландия,
като
становището
му[8]
е изразено
по-специално
в препоръки 1
и 2 по-долу.
(19)
С оглед
на
задълбочения
преглед,
направен от
Комисията, и
на тази
оценка,
Съветът разгледа
националната
програма за
реформи на Ирландия
и програмата
ѝ за
стабилност.
Неговите
препоръки
съгласно
член 6 от Регламент
(ЕС) № 1176/2011 са
изразени в
препоръки от
1, 3, 5 и 6 по-долу.
(20)
В
рамките на
европейския
семестър
Комисията
също извърши
анализ на
икономическата
политика на
еврозоната
като цяло.
Въз основа на
този анализ Съветът
отправи
конкретни
препоръки
към държавите
членки, чиято
парична
единица е еврото.
Ирландия
следва също
да гарантира цялостното
и навременно
изпълнение
на тези
препоръки,
ПРЕПОРЪЧВА
на Ирландия
да
предприеме
следните
действия
през периода
2014—2015 г.:
1.           Да
изпълни
изцяло
бюджета за
2014 г. и да осигури
корекцията
на
прекомерния
дефицит по устойчив
начин до 2015 г.
чрез
подпомагане
на бюджетната
стратегия с
допълнителни
структурни
мерки, като
същевременно
постигне усилието
за
структурна
корекция, посочено
в
препоръката
на Съвета, в
рамките на
процедурата
при
прекомерен
дефицит. След
коригиране
на
прекомерния
дефицит да се
стреми към
постигане на
структурна
корекция от
поне 0,5 % от БВП
годишно или
повече, ако
икономическите
условия са
добри или ако
това е
необходимо,
за да се
гарантира
спазването
на правилото
за дълга, за
да се намали по
устойчив
начин
високото
съотношение
на
консолидирания
държавен
дълг към БВП. Да
увеличи
надеждността
на
стратегията
за фискална
корекция, да
приложи
ефективно многогодишното
бюджетно
планиране и
да определи широки
бюджетни
мерки в
подкрепа на
средносрочните
фискални
цели. Да
направи
по-обвързващи
таваните на
държавните
разходи, като
ограничи
нормативното
поле за
дискреционни
промени. За
да се
подкрепи
фискалната
консолидация,
следва да се
разгледа
въпросът за повишаването
на доходите
чрез
разширяване
на данъчната
основа. Да
подобри
пригодността
на данъчната
система за
опазване на околната
среда и
стимулиране
на растежа.
2.           Да
напредне с
реформата на
сектора на
здравеопазването,
започната в
рамките
стратегическата
рамка за
бъдещото
здравеопазване,
за да повиши
ефективността
от гледна
точка на
разходите. Да
приеме
допълнителни
мерки, за да
намали
разходите за
фармацевтични
продукти,
включително
чрез по-често
привеждане
на цените в
съответствие
за
патентованите
лекарства,
повишено навлизане
на
генеричните
лекарства и
подобряване
на
практиките
по
предписване
на лекарства.
Да реформира
системите на
финансово
управление
на
националната
служба за
здравеопазване,
за да
рационализира
системите за
всички
доставчици и
да подкрепи
по-добро
управление
на исканията
за
възстановяване
на разходите.
Да въведе индивидуални
здравни
идентификационни
номера от
януари 2015 г.
3.           Да се
стреми към
допълнителни
подобрения в
активната
политика по заетостта
с особено
ударение на
дългосрочно
безработните,
лицата с
ниски
квалификации
и — в
съответствие
с целите на
схемата
„Гаранция за
младежта“ — младите
хора. Да
осъществи
напредък в
текущата
реформа на
системата на
допълнително
образование
и обучение (ДОО),
на схемите за
подкрепа на
заетостта и програмите
за
чиракуване.
Да
предостави повече
обучение на
работното
място; да
подобри и
осигури
връзката на
курсовете по
ДОО и
чиракуване
по отношение
на нуждите на
пазара на
труда. Да
увеличи
равнището и
качеството
на услугите
за подкрепа,
предоставени
от службата
за труда Intreo.
Да въведе
добре
работеща
система за
ориентиране
в областта на
ДОО между
бюрата на Intreo и
Съветите за
образование
и обучение.
4.           Да
реши
проблема с
ниския
интензитет
на икономическа
активност
сред
домакинствата
и да се справи
с риска от
бедност сред
децата чрез
постепенно
намаляване
на
обезщетенията
и допълнителните
плащания
след връщане
към заетост.
Да улесни
участието на
жените на пазара
на труда,
като подобри
достъпа до
целодневни
детски грижи
на
по-достъпни
цени, особено
за
семействата
с ниски
доходи.
5.           Да
разработи
допълнителни
инициативи
на политиката
за сектора на
МСП,
включително инициативи
за справяне с
проблемите с
наличието на
банково и
небанково
финансиране
и
преструктуриране
на дълга. Да
осъществи
напредък по
инициативите
за
подобряване
на достъпа на
МСП до
банкови
кредити и
небанково
финансиране.
Да въведе
система за
наблюдение
за кредитирането
на МСП в
банковия
сектор.
Същевременно
да работи, за
да гарантира,
че наличните
небанкови
кредитни
инструменти,
включително
трите фонда
за МСП,
съфинансирани
от
Националния
пенсионен
резервен
фонд, Microfinance Ireland
(ирландски
фонд за
микрофинансиране)
и временната
схема за
гарантиране
на заемите, се
използват
по-добре. Да
насърчава
използването
от МСП на
тези и на
други небанкови
схеми. Да
увеличи
видимостта
на Службата
за преглед на
кредитите и
способностите
ѝ за
посредничество
при спорове между
банки и потенциални
заемополучатели
МСП, на които
е бил отказан
кредит.
6.           Да
наблюдава
резултатите
на банките по
отношение на
целите за
преструктуриране
на просрочените
ипотеки. Да
обяви
амбициозни
цели за третото
и четвъртото
тримесечие
на 2014 г., за да
могат
основните
ипотечни
банки да предложат
и сключат
решения за
преструктуриране
на ипотеките,
просрочени с
над 90 дни, за да
могат
устойчиво да
разрешат
просрочените
ипотеки до
края на 2014 г. Да
продължи да
оценява
устойчивостта
на
сключените
споразумения
за
преструктуриране
чрез одити и
целенасочени
прегледи на
място. Да
разработи насоки
за
устойчивост
на решенията.
Да публикува
редовно
данни за
портфейлите
на банките
със заеми за
МСП, при
които е
налице просрочване,
за да увеличи
прозрачността.
Да разработи
стратегия за
справяне с
излагането
на търговско
недвижимо
имущество с просрочена
ипотека. Да
създаде
централен
кредитен
регистър.
7.           Да
намали
разходите за
съдебни
производства
и услуги и да
насърчи
конкуренцията,
включително
чрез
привеждане в
сила на закона
за
регулиране
на
юридическите
услуги до края
на 2014 г.,
включително
разпоредбата
му,
позволяваща
създаването
на мултидисциплинарни
практики, и
чрез стремеж
за
премахване
на
запазеното
право на адвокати
върху
имущество
или
документи на
клиентите им
(solicitor's lien). Да
наблюдава
отражението
му,
включително разходите
за правни
услуги. Да
осъществят
стъпки на
изпълнение,
за да
гарантират,
че Органът за
регулиране
на
юридическите
услуги
функционира
незабавно и
че изпълнява
задълженията
си по законодателството,
включително
що се отнася
до
публикуването
на наредби
или насоки за
мултидисциплинарни
практики и
решаването на
жалби. Да
подобри
системите за
събиране на
данни, за да
позволи
качеството и
ефективността
на съдебните
производства.
Съставено
в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               OВ L 209, 2.8.1997 г.,
стр. 1.
[2]               OВ L 306, 23.11.2011 г.,
стр. 25.
[3]               COM(2014) 408 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 и P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 79
final.
[8]               Съгласно
член 5,
параграф 2 от
Регламент (EО) № 1466/97
на Съвета.


title: 2008/472/ЕО: Препоръка на Комисията от 30 май 2008 година относно мерки за намаляване на рисковете от веществата 2,3-епоксипропилтриметиламониев хлорид (EPTAC), (3-хлоро-2-хидроксипропил) триметиламониев хлорид (СНРТАС) и хексахлороциклопентадиен (нотифицирано под номер C(2008) 2316) (Текст от значение за ЕИП)

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 162/37

      ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА

   от 30 май 2008 година
   относно мерки за намаляване на рисковете от веществата 2,3-епоксипропилтриметиламониев хлорид (EPTAC), (3-хлоро-2-хидроксипропил) триметиламониев хлорид (СНРТАС) и хексахлороциклопентадиен
   (нотифицирано под номер C(2008) 2316)
   (текст от значение за ЕИП)
   (2008/472/ЕО)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета от 23 март 1993 г. относно оценка и контрол на рисковете от съществуващите вещества (1), и по-специално член 11, параграф 2 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               В рамките на Регламент (ЕИО) № 793/93 следните вещества са определени като приоритетни вещества за оценка в съответствие с Регламент (ЕО) № 143/97 (2) на Комисията и Регламент (ЕО) № 2364/2000 (3) на Комисията, отнасящи се съответно до третия и четвъртия списък на приоритетни вещества, както е предвидено в Регламент (ЕИО) № 793/93:

                           —

                           2,3-епоксипропилтриметиламониев хлорид (EPTAC),

                           —

                           (3-хлоро-2-хидроксипропил)триметиламониев хлорид (CHPTAC),

                           —

                           хексахлороциклопентадиен.

               (2)

               Докладващите държави-членки, определени съгласно тези регламенти, извършиха дейности по оценка на рисковете за хората и околната среда от тези вещества съгласно Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията от 28 юни 1994 г., определящ принципите за оценка на рисковете за хората и околната среда от съществуващите вещества в съответствие с Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета (4) и предложиха стратегия за ограничаване на рисковете.

               (3)

               Бяха проведени консултации с Научния комитет по рисковете за здравето и околната среда (SCHER), като той даде становища по отношение на оценките на рисковете, извършени от докладчиците. Становищата бяха публикувани на интернет страницата на Научния комитет.

               (4)

               Резултатите от оценката на рисковете и последващите резултати от стратегиите за ограничаване на рисковете са представени в съответното Съобщение на Комисията (5).

               (5)

               Въз основа на тази оценка е уместно да се препоръчат някои мерки за ограничаване на рисковете от някои вещества. Що се отнася до веществата, които не са изрично включени в описанието на мерките, за тях няма препоръки към адресатите на настоящия документ.

               (6)

               Мерките за намаляване на рисковете, препоръчани по отношение на работниците, следва да бъдат разглеждани в рамките на законодателството за защита на работниците, за което се смята, че осигурява адекватна рамка за ограничаване до необходимата степен на рисковете от съответните вещества.

               (7)

               Мерките за намаляване на рисковете, предвидени в настоящата препоръка, са в съответствие със становището на Комитета, учреден съгласно член 15, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 793/93,

         ПРЕПОРЪЧВА:
   РАЗДЕЛ 1
   2,3-ЕПОКСИПРОПИЛТРИМЕТИЛАМОНИЕВ ХЛОРИД (EPTAC)

         (CAS № 3033-77-0; Einecs № 221-221-0)

   Мерки за намаляване на рисковете за работниците (1) и за околната среда (2)

               1.

               Работодателите, използващи 2,3-епоксипропилтриметиламониев хлорид при производството и като катионизационен агент при катионизация на нишесте, следва да вземат под внимание всички специфични за сектора упътвания, разработени на национално ниво въз основа на практическите насоки с незадължителен характер, съставени от Комисията в съответствие с член 12, параграф 2 от Директива 98/24/ЕО на Съвета (6) (Директивата за химическите агенти).

               2.

               Местните емисии в околната среда на 2,3-епоксипропилтриметиламониев хлорид следва, когато е необходимо, да се контролират чрез национални разпоредби, за да се гарантира, че не би могло да се очакват рискове за околната среда.

         РАЗДЕЛ 2
   (3-ХЛОРО-2-ХИДРОКСИПРОПИЛ)ТРИМЕТИЛАМОНИЕВ ХЛОРИД (CHPTAC)

         (CAS № 3327-22-8; Einecs № 222-048-3)

   Мерки за намаляване на рисковете за работниците (3) и за околната среда (4)

               3.

               Работодателите, използващи (3-хлоро-2-хидроксипропил) триметиламониев хлорид като катионизационен агент при катионизациация на нишесте, следва да вземат под внимание всички специфични за сектора упътвания, разработени на национално ниво въз основа на практическите насоки с незадължителен характер, съставени от Комисията в съответствие с член 12, параграф 2 от Директива 98/24/ЕО.

               4.

               Местните емисии в околната среда на (3-хлоро-2-хидроксипропил)триметиламониев хлорид следва, когато е необходимо, да се контролират чрез национални разпоредби, за да се гарантира, че не би могло да се очакват рискове за околната среда.

         РАЗДЕЛ 3
   АДРЕСАТИ

               5.

               Адресати на настоящата препоръка са всички сектори, които внасят, произвеждат, транспортират, съхраняват, изготвят препарати или извършват друга обработка, използват, обезвреждат или възстановяват разглежданите вещества, както и държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 30 май 2008 година.

            За Комисията

         Stavros DIMAS

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 84, 5.4.1993 г., стр. 1. Регламент, изменен с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 284, 31.10.2003 г., стр. 1).

      (2)  ОВ L 25, 28.1.1997 г., стр. 13.

      (3)  ОВ L 273, 26.10.2000 г., стр. 5.

      (4)  ОВ L 161, 29.6.1994 г., стр. 3.

      (5)  ОВ C 157, 21.6.2008 г., стр. 10.

      (6)  ОВ L 131, 5.5.1998 г., стр. 11. Директива, изменена с Директива 2007/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 165, 27.6.2007 г., стр. 21).


title: Препоръка на Европейската централна банка от 17 декември 2013 година до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Banque centrale du Luxembourg (ЕЦБ/2013/51)

text:
               24.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 378/15

         ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
   от 17 декември 2013 година
   до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Banque centrale du Luxembourg
   (ЕЦБ/2013/51)
   2013/C 378/04
   УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
   като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 27.1 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Отчетите на Европейската централна банка (ЕЦБ) и на националните централни банки на държавите членки, чиято парична единица е еврото, се проверяват от независими външни одитори, препоръчани от Управителния съвет на ЕЦБ и одобрени от Съвета на Европейския съюз.

               (2)

               Мандатът на сегашните външни одитори на Banque centrale du Luxembourg ще изтече след одита за финансовата 2013 година. Поради това е необходимо да се назначат външни одитори за периода, започващ от финансовата 2014 година.

               (3)

               Banque centrale du Luxembourg избра DELOITTE AUDIT SARL за свой външен одитор за финансовите години от 2014 до 2018,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   Препоръчва се назначаването на DELOITTE AUDIT SARL за външен одитор на Banque centrale du Luxembourg за финансовите години от 2014 до 2018.

      Съставено във Франкфурт на Майн на 17 декември 2013 година.

            Председател на ЕЦБ

         Mario DRAGHI


				|

		52012DC0307

			Препоръка за ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА относно националната програма за реформи на Гърция за 2012 г. /* COM/2012/0307 final */

			   	Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
националната
програма за
реформи на
Гърция за 2012 г.
СЪВЕТЪТ НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз, и
по-специално
член 121,
параграф 2 и
член 148,
параграф 4 от
него,
като
взе предвид
Регламент (EО)
№ 1466/97 на Съвета
от 7 юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху състоянието
на бюджета и
на надзора и
координацията
на
икономическите
политики[1], и
по-специално
член 5,
параграф 2 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на
Европейската
комисия[2],
като
взе предвид
резолюциите
на Европейския
парламент[3],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като
взе предвид
становището
на Комитета по
заетостта,
след
консултация
с
Икономическия
и финансов
комитет,
като
има предвид,
че:
(1)       На 26
март 2010 г.
Европейският
съвет
постигна съгласие
по
предложението
на
Европейската
комисия да се
започне
изпълнението
на нова
стратегия за
работни
места и
растеж — стратегията
„Европа 2020“ — въз
основа на
засилена
координация
на икономическите
политики,
която
стратегия е
съсредоточена
върху
ключовите
области, в
които е
необходимо
да се
предприемат
действия за
повишаване
на
потенциала
на Европа за
устойчив
растеж и
конкурентоспособност.
(2)       На 13
юли 2010 г.
Съветът прие
препоръка
относно
общите
насоки за
икономическите
политики на
държавите
членки и на
Съюза (за
периода 2010—2014 г.),
а на 21
октомври 2010 г.
прие решение
относно
насоките за
политиките
на държавите
членки по
заетостта[4], като
заедно двата
акта
представляват
т. нар. „интегрирани
насоки“.
Държавите
членки бяха
приканени да
се съобразят
с
интегрираните
насоки при
провеждането
на
националната
си икономическа
политика и
политика по
заетостта.
(3)       На
12 юли 2011 г.
Съветът прие
препоръка
относно
националната
програма за
реформи на
Гърция за 2011 г.
(4)       На 23
ноември 2011 г.
Комисията
прие втория
годишен
обзор на
растежа, с
което
постави
началото на
втория
европейски
семестър за
предварително
и
интегрирано
координиране
на политиката,
залегнало в
стратегията
„Европа 2020“.
(5)       На 2
март 2012 г.
Европейският
съвет одобри
приоритетите,
насочени към
осигуряване
на финансова
стабилност,
бюджетна
консолидация
и действия за
стимулиране
на растежа.
Той подчерта
необходимостта
от
продължаване
на
диференцирана
бюджетна
консолидация,
благоприятстваща
растежа,
възстановяване
на нормалните
условия за
отпускане на
заеми за икономиката,
насърчаване
на растежа и
конкурентоспособността,
справяне с
безработицата
и социалните
последици от
кризата и модернизиране
на
публичната
администрация.
(6)       На 2 март
2012 г.
Европейският
съвет
прикани също
държавите
членки,
участващи в
пакта „Евро
плюс“, да
представят
своите
ангажименти
достатъчно
рано, за да
бъдат
включени в
програмите
им за
стабилност
или
програмите
им за конвергенция
и в
националните
им програми
за реформи.
(7)       На
12 април 2012 г.
Гърция
представи
своята национална
програма за
реформи за
2012 г., както и непълна
информация
по отношение
на своите
бюджетни
планове.
Гръцките
власти се приканват
да
предоставят
пълния набор
от стандартни
таблици, изисквани
съгласно
предпазните
мерки на Пакта
за
стабилност и
растеж.
(8)       На
21 февруари 2012 г.
Еврогрупата
постигна съгласие
относно
втора
програма за
икономически
реформи на
Гърция.
Изпълнението
на икономическите
политики,
изложени в
Меморандума
за разбирателство
относно
специфичните
условия, свързани
с
икономическата
политика, ще
допринесе за
намаляване
на гръцкия
държавния дълг
до 117 % от БВП до
2020 г. Беше
постигнато
съгласие
публичният
сектор да
финансира
програмата
със сума от
130 млрд. EUR до
2014 г. в
допълнение
към сумите,
заделени в
първата
програма за
финансиране.
(9)       Отпускането
на траншове
се основава
на спазването
на
количествени
критерии за
ефективност
и
положителна
оценка на
напредъка,
постигнат по
отношение на
критериите на
политиката,
установени в
Решение 2011/734/ЕС
на Съвета от 12
юли 2011 г. (изменено
на 8 ноември
2011 г. и на 13 март
2012 г.), както и на
Меморандума
за
разбирателство,
подписан на
14 март 2012 г., с
който се
установяват
условията,
свързани с
икономическата
политика.
(10)     На
19 март 2012 г.
чрез
Европейския
инструмент за
финансова
стабилност
на Гърция
беше изплатена
първата
вноска
(5,9 млрд. EUR) от
първия транш
(14,5 млрд. EUR) по
новата
програма за
финансиране.
Гърция също
така получи
1,6 млрд. EUR от Международния
валутен фонд.
До май 2012 г.
Гърция
получи
147,5 млрд. EUR официално
финансиране
в рамките на
първата и
втората
програма.
(11)     През
2010 г. и 2011 г.
Гърция
отбеляза
частичен напредък
в
постигането
на
амбициозните
цели на
програмата
за
икономически
реформи. Няколко
бяха
факторите,
попречили на
постигането
им, а именно
политическата
нестабилност,
социалното
напрежение,
проблемите,
свързани с
административния
капацитет, и
най-вече
рецесията,
която се
оказа много
по-сериозна
от
очакваното.
Не бяха
постигнати важни
бюджетни
цели, което
доведе до
приемането на
допълнителни
мерки за
бюджетна
консолидация
през 2010 г. и 2011 г.
Въпреки това
Гърция постигна
значително
намаляване
на дефицита
по
консолидирания
държавен
бюджет: от 15,8 % от
БВП през 2009 г.
до 9,1 % през 2011 г.
(12)     На
18 април 2012 г.
Комисията
прие
съобщение, озаглавено
„Растеж за
Гърция“, в
което се подчертава
положителният
ефект, който
може да има
цялостното и
ефективно
изпълнение на
програмата
за
икономически
реформи, като
положи
основите за
растеж, инвестиции
и социално
обновяване. В
съобщението
се припомня,
че Гърция
може да черпи
сили и да
получи
конкретна
помощ
благодарение
на
членството
си в
Европейския
съюз и еврозоната.
В него се
подчертава,
че целта на реформите
от втората
програма за
икономически
реформи е да
се възвърне
потенциалът
за растеж и
създаване на
работни
места на гръцката
икономика и
да се изгради
едно по-справедливо
общество.            В
съобщението
се описва
значителната
финансова
подкрепа,
която се
предоставя
на Гърция, и
се
подчертава
готовността
на нейните
партньори, и
по-специално
на Комисията,
да намерят
начини за
постигането
на
максимален
ефект от
ранните резултати
чрез бързи
действия и
подкрепа от
ЕС.
(13)     Икономическата
криза и
последвалите
мерки за
бюджетна
консолидация
оказаха влияние
върху
способността
на Гърция да
постигне
целите на
стратегията
„Европа 2020“,
по-специално
целите в
социалната
сфера.
Въпреки това,
структурните
реформи,
особено тези
на пазара на
труда,
либерализирането
на няколко
сектора,
както и
редица мерки
за подобряване
на бизнес
средата, ще
спомогнат да
се насърчи
конкуренцията,
да се повиши
производителността,
да се увеличи
заетостта и да
се намалят
производствените
разходи, като
по този начин
се допринася
за увеличаването
на заетостта
и за
ограничаването
на бедността
и социалното
изключване в
средносрочен
план. Въпреки
икономическата
криза Гърция
продължи да
работи по
постигането
на целите в
областта на
околната
среда, заложени
в
стратегията
„Европа 2020“.
(14)     В ход
е
стратегическо
препрограмиране
на структурните
фондове, като
се поставя
акцент върху
подкрепата
за
младежката
заетост и
конкурентоспособността
(по-специално
на МСП).
Новите мерки
укрепват
действията в
областта на паспорта
за заетост,
обучението и
професионалните
квалификации,
както и
достъпа до финансиране
за малките и
средните
предприятия.
(15)     Гърция
пое редица
ангажименти
по пакта „Евро
плюс“. Тези
ангажименти
и
изпълнението
на
ангажиментите,
поети през
2011 г., се
отнасят до
насърчаването
на заетостта,
увеличаването
на
конкурентоспособността,
подобряването
на
устойчивостта
на публичните
финанси и
засилването
на
финансовата
стабилност,
ПРЕПОРЪЧВА
на Гърция:
Да
приложи
мерките,
установени в
Решение 2011/734/ЕС
на Съвета от 12
юли 2011 г.,
изменено на
8 ноември 2011 г.
и 13 март 2012 г., и
в Меморандума
за
разбирателство
относно
специфичните
условия,
свързани с
икономическата
политика,
подписан на 14
март 2012 г.
Съставено
в Брюксел на […]
година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               OВ L 209, 2.8.1997 г.,
стр. 1.
[2]               COM(2012) 307 final.
[3]               P7_TA(2012) 0048 и P7_TA(2012) 0047.
[4]               Решение
2012/238/EС на Съвета
от 26 април 2012 г.


				|

		52013DC0360

			Препоръка за ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА относно националната програма за реформи на Франция за 2013 г. и за представяне на становище на Съвета относно програмата за стабилност на Франция за периода 2012—2017 г. /* COM/2013/0360 final - 2013/ () */

Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
националната
програма за
реформи на
Франция за 2013 г.
и за
представяне
на становище
на Съвета относно
програмата
за
стабилност
на Франция за
периода 2012—2017 г.
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
функционирането
на Европейския
съюз, и
по-специално
член 121,
параграф 2 и член
148, параграф 4 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета от 7
юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху състоянието
на бюджета и
на надзора и координацията
на
икономическите
политики[1], и
по-специално
член 5,
параграф 2 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕС) № 1176/2011 на
Европейския
парламент и
на Съвета от 16
ноември 2011 г.
относно
предотвратяването
и коригирането
на
макроикономическите
дисбаланси[2], и
по-специално
член 6,
параграф 1 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Европейската
комисия[3],
като
взе предвид
препоръката
на Европейския
парламент[4],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като
взе предвид
становището
на Комитета
по заетостта,
след
консултация
с
Икономическия
и финансов
комитет, като
има предвид,
че:
като
има предвид,
че:
(1)       На 26
март 2010 г.
Европейският
съвет
постигна съгласие
по
предложението
на Комисията
да се започне
изпълнението
на нова
стратегия за
растеж и
работни
места —
стратегията
„Европа 2020“ — въз основа
на засилена
координация
на икономическата
политика,
която
стратегия ще
се съсредоточи
върху
ключовите
области, в
които е
необходимо
да се
предприемат
действия за
повишаване
на
потенциала
за устойчив
растеж и
конкурентоспособността
на Европа.
(2)       На 13
юли 2010 г. въз
основа на
предложенията
на Комисията
Съветът прие
препоръка
относно общите
насоки за
икономическите
политики на
държавите
членки и на
Съюза (за
периода 2010—2014 г.), а
на 21 октомври 2010
г. прие
решение
относно
насоки за
политиките
за заетост на
държавите
членки[5],
като заедно
двата акта
представляват
т.нар.
"интегрирани
насоки".
Държавите
членки бяха
приканени да
се съобразят
с интегрираните
насоки при
провеждането
на националните
си икономически
политики и
политиката
по заетостта.
(3)       На 29
юни 2012 г.
държавните и
правителствените
ръководители
взеха
решение
относно „Пакт
за растеж и
работни
места“, с
който се
предоставя
съгласувана
рамка за
действие на
равнището на
отделните
държави, ЕС и
еврозоната,
като се
използват
всички възможни
лостове,
инструменти
и политики.
Те взеха
решение
относно
действията,
които трябва
да бъдат
предприети
на равнището
на държавите
членки, като
изразиха
пълната си
ангажираност
с
постигането
на целите на стратегията
„Европа 2020“ и с
изпълнението
на специфичните
за държавите
препоръки.
(4)       На 6
юли 2012 г.
Съветът прие
препоръка
относно националната
програма за
реформи на
Франция за
2012 г. и даде
становището
си относно актуализираната
програма за
стабилност на
Франция за
периода 2011―2016 г.
(5)       На 28
ноември 2012 г.
Комисията
прие
годишния обзор
на растежа[6], с
което
постави
началото на
eвропейския
семестър за
2013 г. за
координация
на икономическите
политики. Въз
основа на
Регламент
(ЕС) № 1176/2011 на 28 ноември
2012 г. относно
предотвратяването
и коригирането
на
макроикономическите
дисбаланси
Комисията
прие Доклад
за механизма
за
предупреждение[7], в
който беше
посочено, че
Франция ще
бъде една от
държавите
членки, за
които ще се
извърши
задълбочен
преглед.
(6)       На 14
март 2013 г.
Европейският
съвет одобри
приоритетите,
насочени към
осигуряване
на финансова
стабилност,
бюджетна
консолидация
и действия за
стимулиране
на растежа.
Той подчерта
необходимостта
от
продължаване
на
диференцираната
бюджетна
консолидация,
благоприятстваща
растежа,
възстановяване
на
нормалните
условия за
отпускане на
заеми за
икономиката,
насърчаване
на растежа и
конкурентоспособността,
справяне с безработицата
и социалните
последици от
кризата и
модернизиране
на
публичната
администрация.
(7)       На 10
април 2013 г.
Комисията
публикува
резултатите
от своя
задълбочен
преглед[8] за
Франция в
съответствие
с член 5 от
Регламент
(ЕС) № 1176/2011.
Анализът на
Комисията
дава основание
да се
заключи, че
във Франция
са налице
макроикономически
дисбаланси, които
трябва да
бъдат
следени и за
които са необходими
решителни
политически
действия.
По-специално
трайно
внимание
заслужават
процесите,
свързани с
влошаването
на търговския
баланс и
конкурентоспособността,
предизвикано
от ценови и
неценови фактори,
и също така в
контекста на
все
по-неблагоприятни
външни
позиции и
висок
публичен
дълг, така че
да се намали
рискът от
неблагоприятни
последици за
функционирането
на френската
икономика и
на
икономическия
и паричен съюз,
особено като
се има
предвид
мащабът на френската
икономика.
(8)       На 30
април 2013 г.,
Франция
представи
своята програма
за
стабилност
за 2013 г., която
обхваща периода
2012―2017 г., и
своята
национална
програма за
реформи за
2013 г. Двете
програми
бяха оценени
едновременно,
за да бъдат
отчетени взаимовръзките
между тях.
(9)       Въз
основа на
оценката на
програмата
за стабилност
за 2013 г. в
съответствие
с Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета
Съветът е на
мнение, че въпреки
значителните
усилия за
консолидация,
които
сведоха
номиналния
дефицит от 7,5 % от
БВП през 2009 г.
до 4,8 % през 2012 г.,
не се очаква
Франция да
коригира
прекомерния
си дефицит до
2013 г., както
Съветът
препоръча в
края на 2009 г. Това
е свързано
най-вече с
икономическата
среда, която
е по-лоша,
отколкото се
очакваше по
времето,
когато
препоръката
беше
направена.
Това обстоятелство
бе само
частично
компенсирано
от извънредни
приходи, а
усилията
бяха до известна
степен
разсрочени.
Макроикономическият
сценарий в
основата на
бюджетните
прогнози в
програмата е
реалистичен
за 2013 г., но е твърде
оптимистичен
за 2014 г.
По-специално
органите
очакват, че
след застой
през 2012 г. (0 %) и 2013 г.
(+ 0,1 %) БВП ще
нарасне с 1,2 %
през 2014 г., като
се предполага
вземането на
бюджетни
мерки за свеждането
на дефицита
по
консолидирания
държавен
бюджет до 2,9 %
от БВП. В
сравнение с
това,
прогнозите
на Комисията
са, че БВП ще
нарасне с 1,1 %
през 2014 г., като
се основават
на
допускането,
че няма да
има промяна в
провежданата
политика. Това
е сценарий,
който отчита
единствено мерки,
които са
приети или са
достатъчно
конкретизирани,
и следователно
се
прогнозира
дефицит от 4,2 %
от БВП. Основната
цел на
бюджетната
стратегия,
заложена в
програмата, е
да се
постигне
средносрочната
бюджетна цел
(СБЦ) ―
балансиран
бюджет в
структурно
изражение,
както беше и в
миналогодишната
програма. Тя
е по-амбициозна,
отколкото се
изисква от
Пакта за стабилност
и растеж.
Целевата
година за
постигане на
СБЦ е 2016 г. за
разлика от
2015 г. в
предишната
програма за
стабилност.
Планираният
номинален
дефицит,
определен от
програмата
за
стабилност, е
в
съответствие
с корекция на
прекомерния
дефицит до
2014 г., което е
една година
след
променения
краен срок, определен
от Съвета
съгласно
процедурата при
прекомерен
дефицит в
края на 2009 г.
Предвид
твърде
оптимистичната
прогноза в програмата
за растежа
през 2014 г.,
освен ако не бъдат
взети
допълнителни
мерки за
съществено
повишаване
на усилията
за посочената
година,
Съветът
смята, че
бюджетната
консолидация,
предвидена
от органите,
не е съвместима
с
действително
коригиране
на прекомерния
дефицит до
2014 г. Липсват
също подробности
за
планираните
икономии и
допълнителни
приходи. При
тези
обстоятелства
трябва да
бъдат
уточнени
мерки за 2014 г. и
2015 г., за да се
гарантира
надеждно, че
прекомерният
дефицит ще
бъде
коригиран
най-късно до
2015 г. (както се
препоръчва
от Съвета).
През 2016 г.
структурното
салдо,
преизчислено
от службите
на Комисията,
се очаква да
бъде -0,4 % от БВП
(-0,3 % през 2017 г.) и
по този начин
СБЦ няма да
бъде
постигната
до края на
програмния
период. Очаква
се през
посочената
година
напредъкът
по отношение
на СБЦ да
представлява
0,3 % от БВП,
което е под
целевия
показател от
0,5 % от БВП. От
началото на
кризата
консолидираният
държавен дълг
нарасна
значително.
Съотношението
на дълга към
БВП, което
беше на
равнище от 64,2 %
през 2007 г.,
достигна 90,2 %
през 2012 г. и се
предвижда до
2014 г. да се
увеличи
допълнително
до 96,2 % според
прогнозата
на службите
на Комисията
от пролетта
на 2013 г.
Органите
очакват съотношението
на дълга към
БВП да
достигне своя
максимум от
94,3 % от БВП през
2014 г. и след
това да
спадне до 88,2 %
през 2017 г. От
2016 г. Франция
ще бъде в
преходен период
по отношение
на
спазването
на критерия
за дълга.
(10)     Предвид
високия дълг,
който
продължава
да нараства,
и факта, че
крайният
срок за коригиране
на
прекомерния
дефицит се
удължава
отново (до 2015 г.),
още по-важно
е стриктното
изпълнение
на бюджета за
2013 г. и
неотклонното
полагане на
значителни
усилия за
консолидация
през
следващите
години.
По-специално
от решаващо
значение е
увеличаването
на
публичните
разходи на
Франция да бъде
значително
по-бавно от
растежа на
потенциалния
БВП, тъй като
до момента
подобренията
на
структурния
дефицит са
основани главно
на приходите.
В това
отношение
текущият
преглед на
публичните
разходи („Modernisation de l’action
publique“), в чийто
обхват освен
централното
управление
са включени
местното
управление и
администрацията
на
социалното
осигуряване,
следва да
предостави
указания за
допълнително
подобряване
на
ефективността
на
публичните
разходи.
Съществува и
възможност
за
допълнително
рационализиране
на
различните
административни
нива и
компетентности,
за да се
постигнат
допълнителни
синергии,
повишена
ефективност и
икономии. В
планираният
нов закон за
децентрализация
следва да се
предвидят
мерки по този
въпрос. С
оглед на
очакваното
увеличение в
средносрочен
и
дългосрочен
план на
публичните
разходи за
здравеопазване
са необходими
по-строг
контрол и
ефективност
на бъдещите
публични
разходи в
тази област,
по-специално
що се отнася
до разходите
за фармацевтични
продукти и
административните
разходи. Според
последните
прогнози на
Консултативния
съвет по
пенсиите („Conseil
d'orientation des retraites“) до 2018 г. в
пенсионната
система ще
има
устойчиви
дефицити, което
е в
противоречие
с реформата
от 2010 г., целяща постигането
на
балансирана
система към посочения
момент. Освен
това
частичното
отстъпление
от реформата
от 2010 г. е в
разрез с препоръката
на Съвета.
Следователно
и през 2020 г. в
пенсионната
система ще са
налице големи
дефицити и са
необходими
спешно нови
политически
мерки за
излизане от
това положение,
като в същото
време се
запази адекватността
на системата.
Тези мерки
биха могли да
включват
допълнително
увеличаване
на
пенсионната
възраст за
получаване
на минимална
или пълна
пенсия, както
и на осигурителния
стаж за пълна
пенсия,
адаптиране
на правилата
за
индексиране
и
преразглеждане
на
многобройните
понастоящем
изключения
от общата
схема за
специални
категории работници.
Като се има
предвид
неговото отрицателно
въздействие
върху
разходите за труд,
увеличаването
на размера на
социално-осигурителните
вноски
следва да
бъде
избегнато. С
оглед на
предизвикателството
в областта на
публичните
финанси, пред
което е
изправена
Франция, от
решаващо
значение е
допълването
на
бюджетните
мерки с
по-големи
усилия за провеждането
на
структурни
реформи с цел
подкрепа и
увеличаване
на
потенциала
за дългосрочен
растеж на
френската
икономика.
(11)     Както
е видно от
задълбочения
преглед за 2013 г.,
конкурентоспособността
на Франция продължава
да бъде
сериозно
предизвикателство,
за което е
показателен
силно
ерозиралият дял
на страната
на
експортните
ѝ пазари през
последните
години. През
ноември 2012 г.
френското
правителство
предложи
няколко политически
мерки в
контекста на
„Пакта за конкурентоспособност“.
Въвеждането
на данъчен
кредит по
корпоративното
облагане (crédit d’impôt pour
la compétitivité et l’emploi — CICE) с
планиран
целогодишен
ефект в
размер на 20
милиарда
евро е важна
стъпка, която
следва да
допринесе за
намаляване
на разходите
за труд.
Има поле за
допълнителни
действия, тъй
като новият
данъчен
кредит не намалява
повече от
наполовина
разликата между
френската
данъчна
тежест на
нивото на
средната
работна
заплата и
средното равнище
за ОИСР.
Освен това
приетите от
2010 г. насам
бюджетни
мерки, които
засягат
дружествата,
доведоха до
цялостно
увеличение
на данъчното
облагане на
предприятията,
дори и коригирани
за
посочената
мярка. Макар
и ограничено,
увеличаването
на
минималната
работна
заплата,
решено през
юли 2012 г., може
да се отрази
отрицателно
на работните
места и конкурентоспособността,
както беше
подчертано в
препоръката
на Съвета от
2012 г. В
периода 2002―2012 г.
минималното
часово
работно
заплащане се
увеличи с 38 % (16 %
в реално
изражение).
Работодателите
са частично
компенсирани
за високото
равнище на
минималната
работна
заплата,
която
представлява
две трети от
средната
заплата, чрез
тяхното
освобождаване
от няколко
социално-осигурителни
вноски. В
тази връзка
свързаните разходи
за
публичните
финанси се
увеличиха
бързо през
последните
няколко
години, като
представляват
повече от 1 %
от БВП,
отчасти за да
компенсират
бързото
увеличаване
на минималната
работна
заплата.
Освен това
алтернативните
инструменти,
като
например
схемите за
подпомагане
на доходите („Prime
pour l'emploi“ и „Revenu de solidarité active’“), са
по-ефикасни
инструменти
от
минималната работна
заплата за
справяне с
бедността сред
работещите.
(12)     Що се
отнася до
неценовата
конкурентоспособност,
при все че
правителството
наскоро
потвърди
своята
стратегия за
износа, подпомагането
на
развитието
на ориентирани
към износа
мрежи и
партньорства
би насърчило
интернационализирането
на малките и
средните
предприятия
(МСП)[9].
В по-общ план
биха могли да
се вземат
мерки, за да
се гарантира,
че бизнес
средата е
благоприятна
за растежа на
МСП. Въпреки
значителните
усилия,
положени от
дружествата
в сектори с
интензивна
научноизследователска
и развойна
дейност,
както и
мащабната
правителствена
подкрепа
(напр.
данъчен
кредит за
научноизследователска
дейност),
секторите на
високите и
средните
технологии
представляват
само скромен
и намаляващ
дял на
френската икономика.
Следователно
е необходимо
да се
насърчават
създаването
и растежа на
МСП и средни
по размер
дружества (ETI) в
тези сектори
чрез
подобряване
на рамковите
условия, които
поощряват
иновациите и
предприемачеството.
Политиката
по отношение
на клъстерите,
разработена
с цел да се
установи
връзка между
научните
изследвания
в публичния
сектор и
частни
дружества,
също би могла
да бъде
допълнително
насочена към
положителни
странични
ефекти между
частни дружества,
разположени
в близост
помежду си.
Освен това докторантурите
и
изследователският
опит следва
да бъдат в
достатъчна
степен привлекателни,
така че да
поощряват
допълнително
връзките
между
частните
дружества и изследователските
институции.
(13)     По
отношение на
услугите
през 2012 г. се
наблюдава
само ограничен
напредък.
По-специално
не бе
стартирана
никаква
хоризонтална
реформа за
премахване
на
неоснователните
ограничения
в регулираните
сектори и
професии.
Много доставчици
на
професионални
услуги все
още са изправени
пред
ограничения,
що се отнася
до тяхната
правната
форма и
акционерна
структура (напр.
ограничения
на
собствеността
върху капитала
за
ветеринарните
лекари и
адвокатите).
В редица
сектори (като
таксиметрови
услуги, някои
професии в
областта на
здравеопазването,
нотариуси и
други
юридически
професии)
продължават
да
съществуват
други значителни
препятствия
пред
навлизането в
професия или
нейното
упражняването
(като
например
забрана на
реклама,
квоти или териториални
ограничения).
Секторът на
търговията
на дребно е
все още
предмет на
множество
разпоредби,
като
например
утежнени и
отнемащи време
процедури за
даване на
разрешение за
изграждане
на обекти за
търговия на
дребно. Освен
това
съществуващата
забрана за
продажба на
цени под
разходите предизвиква
редица
изкривявания,
като целта да
бъдат
подкрепени
производителите
и малките
обекти за
търговия на
дребно може да
бъде
ефективно
постигната
чрез не толкова
изкривяващи
мерки. Тези
прекомерни
ограничения
в
регулираните
сектори и
професии
тежат върху
конкуренцията
и водят към
повишаване
на техните
цени. Както
показва
задълбоченият
преглед,
по-високите
цени в
междинните
услуги, на
които се пада
близо една
четвърт от
производствените
разходи в
производствения
сектор, в
крайна
сметка
оказват
въздействие
върху
външната
конкурентоспособност
на френските
дружества.
През 2012 г. беше
постигнат
ограничен
напредък по
отношение на
мрежовите
индустрии.
Френският
пазар на електроенергия
е все още
един от
пазарите в ЕС
с най-висока
концентрация.
Регулираните
цени на
електроенергията
и природния
газ нарушават
конкуренцията
и
продължават
да действат
като пречка
за
навлизането
на нови
участници.
Регулираните
тарифи за
небитовите
клиенти
следва да
бъдат
премахнати
съгласно графика,
определен с
френските
органи. По-големият
междусистемен
преносен
капацитет
със съседни
страни и
стартирането
на тръжни
процедури за
концесии за
производство
на
електроенергия
от водни
източници също
биха
допринесли
за
насърчаване
на конкуренцията
на пазара на
електроенергия.
В
железопътния
сектор
пазарът на
железопътни
товарни превози
не е толкова
динамичен,
колкото в други
държави
членки, а
железопътният
пътнически
транспорт не
е отворен за
конкуренция,
с изключение
на
международните
услуги. Предстоящата
реформа
следва да
гарантира, че
всеки нов
„единен
управител на
инфраструктурата“
остава
независим
спрямо
историческия
оператор, за
да се
гарантира
справедлив и недискриминационен
достъп на
нови участници.
(14)     Френската
данъчна
система
остава
сложна и
неефективна
поради
широкия
обхват на освобождаването
от данъци и
данъчните
облекчения, а
също и
честите
промени в
законодателството.
Въпреки
усилията за
намаляване и рационализиране
на данъчните
разходи, размерът
на
пропуснатите
поради тях
приходи
продължава
да е висок.
Изборът на
широкообхватна
ниска ставка
за
корпоративния
данък и личното
подоходно
облагане би
бил по-благоприятен
за растежа и
социалното
благополучие.
Считано от
януари 2014 г.,
междинната
ставка на ДДС
ще се увеличи
от 7 % на 10 %. Това
е стъпка в
правилната
посока, но са
необходими
допълнителни
усилия. Като
цяло разходите,
свързани с
освобождаването
от данъци и
социални
осигуровки
продължават
да бъдат
много високи,
като
достигат до
10 % от БВП. Въпреки
доказаната
неефективност
на някои намалени
ставки на
ДДС, като
например
ставките за
ресторантьорски
услуги, не са
предприети
достатъчно
диференцирани
политически
мерки.
Въвеждането
на данъчния
кредит CICE,
финансиран
отчасти
посредством
споменатото
увеличаване
на
междинните,
но и на стандартните
ставки на
ДДС,
облекчава
данъчната тежест
върху
трудовите
доходи.
Необходими
са обаче
допълнителни
възможности
за действие,
по-специално
за да се
възстанови
балансът по
отношение на
дела на
данъците, свързани
с опазването
на околната
среда. Миналата
година
Франция прие
някои мерки
по отношение
на данъчните
стимули,
водещи до
задлъжнялост,
в
корпоративното
данъчно
облагане.
Въпреки това,
има
възможност
за по-нататъшно
подобрение
(до 3 милиона
евро лихвите
се приспадат
изцяло, като
над този праг
само 15 % от
размера на
лихвите няма
да се
признават за
целите на
приспадането
от
облагаемата
данъчна
основа през
2013 г. и 25 % ― през
2014 г.).
(15)     Процентът
на
безработицата
нарасна от 9,7 %
през 2010 г. на 10,2 %
през 2012 г.
Прогнозата
на Комисията
е, че процентът
на
безработица
ще се увеличи
до 10,6 % през 2013 г.
и 10,9 % през 2014 г.
поради
неизменно
слабия
икономически
растеж. На
този фон
сегментирането
на френския
пазар на
труда продължава
да бъде
източник на
безпокойство.
Вероятността
от
преминаване
от временна
на постоянна
работа беше
само 10,6 % през
2010 г. в
сравнение
със средно 25,9 %
за ЕС. В резултат
на това е
налице
тенденция
върху нискоквалифицираните
работници в
несигурните
форми на
заетост да
пада
тежестта на всеки
процес на
приспособяване
на пазара на
труда. През
май 2013 г. беше
приет закон
въз основа на
междуотрасловото
споразумение
(МОС) за
осигуряването
на работни места,
сключено
между
социалните
партньори
през януари
2013 г. Той
предвижда
увеличаване
на правата на
работниците,
като намалява
правната
несигурност
на
уволненията
и осигурява
по-голяма
гъвкавост за
работодателите.
Законът е
положителна
стъпка в посока
на
по-еластичен
пазар на
труда. Действителното
изпълнение
на тази
реформа, както
и нейното
въздействие,
остава
неясно на
този етап,
тъй като след
приемането
на закона, който
транспонира
МОС, ще са
необходими
допълнителни
отраслови
споразумения,
както и споразумения
между
предприятията,
преди споразумението
да може да
влезе
напълно в сила.

(16)     Една
шеста от
младите хора
във Франция
напускат
системата на
образование
и обучение
без
квалификация.
Това е
особено тревожно,
защото в края
на 2012 г. нивото
на безработица
сред младите
хора беше 25,4 %,
като най-ниско
квалифицираните
младежи са
изложени на
два пъти
по-висок риск
от безработица.
Инициативите
за
насърчаване
на чиракуването
следва да
достигат
преди всичко
до най-ниско
квалифицираните
млади хора. Хармонизирането
на
националните
схеми в съответствие
с
препоръката
на Съвета относно
инициативата
„Гаранция за
младежта“ би
трябвало да
играе
структурираща
роля в
намирането на
отговор на
тези
предизвикателства.
Въпреки
реформите,
започнати
през 2009 г.,
процентът на
участие на
възрастните
в учене през целия
живот за
Франция (5,7 % за
2012 г.; при ниско
квалифицираните
възрастни ―
2,5 %) е под
средното за
ЕС равнище.
Планираното прехвърляне
на
компетентности
към регионалните
съвети би
могло да
предостави
възможност
за
преодоляване
на
слабостите
на сегашната
система.
Процентът на
заетост при
работниците
на възраст
между 55 и 64
години е сред
най-ниските в
ЕС (45,7 % през
четвъртото
тримесечие
на 2012 г.), като
безработицата
сред по-възрастните
нараства.
Въпреки че е
стъпка в
правилната
посока, не е
ясно до каква
степен
„договорите
на
поколението“
(contrats de génération) ще допринесат
за заетостта
на
по-възрастните
работници и улеснят
връщането на
работата на
по-възрастните,
търсещи
работа. През
2012 г.
френските публични
разходи за
обезщетения
за безработица
се повишиха с
5,3 %, като
съгласно
програмата
за
стабилност
се очаква
през 2013 г. да се
увеличат с 6,1 %.
Кумулираният
дефицит на
режима на
обезщетения
за
безработица,
който ще бъде
почти 1 % от
БВП през 2013 г., е
знак за необходимостта
от реформа на
системата за
обезщетения
при
безработица.
По-специално
някои
елементи,
като
например
условията за
допустимост,
постепенното
намаляване
на
обезщетенията
с времето или
коефициентите
на
заместване
за работниците
с
най-високите
възнаграждения
следва да
бъдат
адаптирани,
за да се
гарантира, че
стимулите за
работа са
адекватни.
Новото тристранно
споразумение
на
публичните
служби по заетостта
(Pôle emploi) предвижда
диференцирано
проследяване
на търсещите
работа.
Средният брой
на случаите,
с които се
занимават
съветниците
по заетостта,
обаче се е
увеличил допълнително
поради
покачващото
се равнище на
безработицата
и
преориентирането
на стратегията
на Pôle emploi е
възпрепятствано
от слабата
икономическа
ситуация.
Като цяло е необходимо
да се
предприемат
допълнителни
действия с
оглед на
неблагоприятните
икономически
перспективи
и очакваното
допълнително
увеличение
на
безработицата
във Франция.
(17)     В
рамките на
европейския
семестър
Комисията
направи
цялостен
анализ на
икономическата
политика на
Франция. Тя
извърши оценка
на
програмата
за
стабилност и
националната
програма за
реформи и
представи
задълбочен
преглед. Тя
взе предвид
не само тяхното
значение за
провеждането
на устойчива
бюджетна и
социално-икономическа
политика във
Франция, но и
тяхното
съответствие
с правилата и
насоките на
ЕС предвид
необходимостта
от засилване
на
цялостното
икономическо
управление
на Съюза чрез
принос на
равнище ЕС
към бъдещите
решения на
държавите членки.
Препоръките
ѝ в рамките
на европейския
семестър са
отразени в
препоръки 1—6
по-долу.
(18)     С
оглед на тази
оценка
Съветът
разгледа програмата
за
стабилност
на Франция,
като
становището
му[10]
е изразено
по-специално
в препоръка 1
по-долу.
(19)     С
оглед на
задълбочения
преглед,
направен от
Комисията, и
тази оценка
Съветът
разгледа
националната
програма за
реформи и програмата
за
стабилност.
Неговите
препоръки по
член 6 от Регламент
(ЕС) № 1176/2011
относно
предотвратяването
и
коригирането
на
макроикономическите
дисбаланси
са изразени в
препоръки 1, 2, 3, 4, 5
и 6 по-долу.
(20)     В
рамките на
европейския
семестър
Комисията
извърши също
анализ на
икономическата
политика на
еврозоната
като цяло.
Въз основа на
това Съветът
отправи
конкретни
препоръки
към държавите
членки, чиято
парична
единица е
еврото. Франция
също следва
да гарантира
пълното и навременно
изпълнение
на тези
препоръки.
ПРЕПОРЪЧВА
на Франция да
предприеме
следните действия
през периода
2013—2014 г.:
1.           Да
засили и да
провежда
бюджетната
стратегия
през 2013 г. Да
повиши
надеждността
на корекцията,
като до
есента на 2013 г.
определи и приложи
необходимите
мерки за 2014 г. и
след това, за
да гарантира
коригирането
на прекомерния
дефицит по
устойчив
начин най-късно
до 2015 г., както и
извършването
на структурната
корекция,
посочена в
препоръката
на Съвета по
процедурата
при
прекомерен
дефицит. Да
използва
всички
извънредни
приходи за
намаляване
на дефицита.
Трайната корекция
на бюджетния
дисбаланс
изисква
надеждно
изпълнение
на
амбициозна
програма за структурни
реформи за
увеличаване
на капацитета
за
адаптиране и
насърчаване
на растежа и
заетостта. Да
поддържа
курс на бюджетна
консолидация,
благоприятстваща
растежа, и да
увеличи
допълнително
ефективността
на публичните
разходи,
по-специално
като напредва
по план с
анализа на
категориите
разходи във
всички
подсектори
на
централното
управление.
Да
предприеме
действия
чрез предстоящия
закон за
децентрализация,
за да постигне
по-добро
взаимодействие
и икономии
между централните,
регионалните
и местните
органи на
управление.
След
коригирането
на прекомерния
дефицит да
извърши
структурната
корекция с
адекватни
темпове, за
да изпълни
СБЦ до 2016 г. До
края на 2013 г. да
предприеме мерки
за
балансирането
на
пенсионната
система по
устойчив
начин не
по-късно от
2020 г., например
чрез
адаптиране
на правилата
за индексиране,
допълнително
увеличаване
на законоустановената
пенсионна
възраст и осигурителния
стаж за пълна
пенсия и
преразглеждане
на
специалните
режими, като
същевременно
се избягва
увеличение
на
социално-осигурителните
вноски на
работодателите,
и за
повишаването
на
ефективността
на разходите
за
здравеопазване,
включително
в областта на
разходите за
фармацевтични
продукти.
2.           Да гарантира,
че „crédit d’impôt compétitivité et emploi“
действително
намалява
разходите за
труд в
предвиждания
размер и че
никоя друга
мярка няма да
има обратен
ефект. Да
предприеме
по-нататъшни
действия за
намаляване
на разходите
за труд,
по-специално
чрез
допълнителни
мерки за
намаляване
на социално-осигурителните
вноски на
работодателите.
Да гарантира,
че промените
в минималното
работно
заплащане
подпомагат
конкурентоспособността
и
създаването
на работни
места, като
се вземе
предвид
съществуването
на схеми за
подпомагане
на
заплащането
и за освобождаване
от социални
осигуровки.
3.           Да
предприеме
мерки за
подобряване
на бизнес
средата и за
развитие на
капацитета
за иновации и
износ на
предприятията,
по-специално
на МСП и
дружества
със среден
размер. Да
стартира
по-специално
обявената
инициатива за
опростяване
на
регулаторната
уредба и да
подобри
рамковите
условия за
иновации чрез
подобряване
на трансфера
на технологии
и чрез
търговската
експлоатация
на научните
изследвания,
включително
чрез преориентиране
на
центровете
за
конкурентоспособност.

4.           Да
предприеме
действия за
засилване на
конкуренцията
в услугите;
да премахне
неоснователните
ограничения
за достъп до
професионалните
услуги и
тяхното
упражняване,
по-специално
по отношение
на правната
форма, акционерната
структура,
квотите и
териториалните
ограничения;
да
предприеме
действия за опростяване
на
получаването
на разрешение
за
откриването
за търговски
обекти и за премахване
на забраната
на продажби
на загуба; да
премахне
регулираните
тарифи за електроенергия
и природен
газ за
небитови
клиенти и да
увеличи
междусистемния
преносен
капацитет
със съседни
страни; в
железопътния
сектор ― да
допусне
конкуренция
във вътрешния
пътнически
превоз.
5.           Да
продължи
усилията за
опростяване
на данъчната
система и
подобряване
на нейната
ефективност,
като едновременно
с това
гарантира
приемствеността
на данъчните
правила във
времето. Да
вземе мерки
за
премахване
на
благоприятстването
на
задлъжнялостта
в
корпоративното
облагане. Да
повиши
усилията за
намаляване и
рационализиране
на данъчните
разходи в
областта на подоходното
и/или
корпоративното
облагане,
като
същевременно
намалява
законоустановените
ставки; да
приближи
намалените ставки
на ДДС до
стандартната
ставка и да
премахне
неефективните
намалени
ставки. Да предприеме
по-нататъшни
мерки за
прехвърляне
на данъчната
тежест от
трудовите
доходи към
данъчното
облагане,
свързано с
околната
среда, или
потреблението.

6.           Да
приложи
изцяло и
незабавно
междуотрасловото
споразумение
от януари 2013 г.,
като се консултира
със социалните
партньори. Да
предприеме
по-нататъшни
действия за
борба със
сегментирането
на пазара на
труда,
по-специално
за справяне със
ситуацията
на временно
назначените
работници. В
сътрудничество
със
социалните
партньори да
стартира
спешно
реформа на системата
за
обезщетения
при
безработица,
за да се гарантира
устойчивостта
на системата,
като
едновременно
с това се
гарантира, че
тя осигурява
подходящи
стимули за
завръщане на
работа. Да
повиши
процента на
заетост на по-възрастните
работници и
да поощри
участието им
на пазара на
труда. Да
предприеме
конкретни
действия за
подобряване
на перспективите
за работа на
по-възрастните
безработни,
по-специално
посредством
специфични форми
на
консултиране
и обучение.
Да увеличи
участието на
възрастните
в процеса на
учене през
целия живот,
особено на
най-ниско
квалифицираните
и на
безработните.
Да гарантира,
че
публичните
служби по
заетостта
предоставят
ефективно
индивидуализирана
подкрепа на
безработните
и че
активните
политики на
пазара на
труда са
насочени
ефективно
към лицата в
най-неравностойно
положение. Да
предприеме
допълнителни
мерки за
подобряване
на прехода от
училище към
работа, например
чрез
инициативата
„Гаранция за
младежта“ и
насърчаване
на
чиракуването.
Съставено
в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               ОВ L 209, 2.8.1997 г.,
стр. 1.
[2]               ОВ L 306, 23.11.2011 г.,
стр. 25.
[3]               COM (2013) 360
окончателен.
[4]               P7_TA(2013)0052 и P7_TA(2013)0053.
[5]               Решение
2013/208/ЕС на
Съвета от 22
април 2013 г.
[6]               COM (2012) 750
окончателен.
[7]               COM (2012) 751
окончателен.
[8]               SWD (2013) 117
окончателен.
[9]               Европейска
комисия (2011),
„Малък
бизнес, голям
свят— ново
партньорство
за
подпомагане
на МСП да се
възползват
от глобални
възможности“,
COM(2011) 702.
[10]             Съгласно
член 5,
параграф 2 от
Регламент
(ЕО) № 1466/97.


title: 2011/856/ЕС: Препоръка на Комисията от 15 декември 2011 година относно облекченията при двойното данъчно облагане на наследствата

text:
               20.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 336/81

         ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА
   от 15 декември 2011 година
   относно облекченията при двойното данъчно облагане на наследствата
   (2011/856/ЕС)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него
   като има предвид, че:

               (1)

               Повечето държави-членки налагат данъци при смъртта на лице, по-конкретно данъци върху наследствата и имотите, докато някои държави-членки могат да облагат наследствата и имотите в рамките на други данъци, като например данъка върху дохода. Всички данъци, които се налагат след смъртта на едно лице, ще бъдат наричани тук „данъци върху наследствата“.

               (2)

               Повечето държави-членки, които налагат данъци върху наследствата, налагат и данъци върху даренията между живи лица.

               (3)

               Държавите-членки могат да облагат с данъци наследства въз основа на различни „свързващи“ фактори. Могат да налагат тези данъци въз основа на лична връзка, като например място на пребиваване, местоживеене или гражданство на починалия, или място на пребиваване, местоживеене или гражданство на наследника, или и двете. Някои държави-членки могат да прилагат повече от един от тези фактори или да прилагат мерки за предотвратяване на злоупотребите, които предполагат използването на разширено понятие за местоживеене или място на пребиваване за целите на данъчното облагане.

               (4)

               Освен данъчното облагане въз основа на лична връзка, държавите-членки могат да облагат с данък върху наследствата активи, които се намират в техните юрисдикции. Данъкът може да се налага на тази основа дори ако нито починалият, нито неговият наследник има лична връзка с държавата, в която се намират активите.

               (5)

               Все повече граждани на Съюза се местят през живота си от една държава в друга в рамките на Съюза, за да живеят, учат, работят или да се оттеглят в пенсия и закупуват собственост, и инвестират в активи в държави, различни от тяхната родна страна.

               (6)

               Ако тези случаи водят до трансгранични наследявания при смъртта на физическо лице, е възможно две или повече държави-членки да имат правото да облагат наследеното с данъци върху наследствата.

               (7)

               Държавите-членки са сключили малко двустранни спогодби за избягване на двойното или многократното данъчно облагане на наследствата.

               (8)

               Повечето държави-членки предвиждат чрез законодателни разпоредби или едностранно приети на национално равнище административни практики облекчение по отношение на чуждестранни данъци върху наследствата при двойното данъчно облагане.

               (9)

               При все това тези национални системи за облекчение при данъчно облагане на чуждестранни наследства като цяло имат ограничения. По-конкретно те могат да имат ограничен обхват по отношение на обхванатите данъци и лица. Може да не разрешават право на приспадане на вече платени данъци върху даренията за едно и също наследство или на данъци, които се налагат по-скоро на местно или регионално, отколкото на национално равнище, или за всички данъци, които се удържат от други страни при случай на смърт. Те може да предоставят облекчение единствено при чуждестранни данъци, платени върху някои видове чуждестранна собственост. Те може да не предоставят облекчение при чуждестранни данъци, платени върху собственост, която се намира в страна, различна от страната на наследника или на починалия. Те може да изключват чуждестранни данъци върху активи, разположени върху територията на държавата-членка, която предоставя облекчение. Националните системи за облекчение може също да са неуспешни, тъй като не отчитат несъответствията при правилата за данъчно облагане на наследствата в други държави-членки, по-конкретно по отношение на това, кои активи се смятат за местни в сравнение с чуждестранните и на момента на прехвърляне на активите и датата, на която е дължим данъкът. Накрая трябва да се отбележи, че данъчното облекчение може да се предоставя по решение на компетентния орган и следователно да не бъде гарантирано.

               (10)

               Липсата на подходящи начини за избягване на кумулиране на данъчно облагане на наследствата може да доведе до общи нива на данъчно облагане, които са значително по-високи от тези, приложими в ситуации от чисто вътрешен характер за една или друга засегната държава-членка.

               (11)

               Това може да представлява пречка гражданите на ЕС да се възползват изцяло от правото си свободно да се движат и извършват дейност в рамките на Съюза. Може също така да предизвика затруднения за предаването на малки предприятия след смъртта на собствениците.

               (12)

               Докато приходите от данъците върху наследствата представляват сравнително нисък дял от общите приходи от данъци за държавите-членки, а само трансграничните случаи са още по-малко, двойното облагане с данъци върху наследствата може да има много голямо въздействие върху засегнатите лица.

               (13)

               В момента проблемът с двойното облагане с данъци върху наследствата не се урежда изчерпателно нито на национално или на двустранно равнище, нито на основата на законодателството на Съюза. За да се гарантира доброто функциониране на вътрешния пазар, следва да се насърчи създаването на всеобхватна система за облекчение при двойно облагане с данъци върху наследствата в трансгранични случаи.

               (14)

               Следва да се предвиди ред на приоритети за данъчни права или обратно, за предоставяне на данъчно облекчение в случаите, в които две или повече държави-членки облагат с данъци върху наследствата едно и също наследство.

               (15)

               По принцип и в съответствие с преобладаващата практика на международно равнище, държавите-членки, в които се намират недвижимото имущество и стопанската собственост на даден постоянен обект, следва да имат, в качеството си на държава с най-близка връзка, основно право да облагат с данък върху наследствата такава собственост.

               (16)

               Тъй като движимото имущество, което не представлява стопанската собственост на постоянния обект, може лесно да смени местонахождението си, връзката му с държавата-членка, където се намира в момента на смъртта, като цяло е значително по-малко близка, отколкото личните връзки, които починалият или наследникът могат да имат с друга държава-членка. Държавата-членка, в която се намира такова движимо имущество, следва съответно да освободи имуществото от облагане с данъци върху наследствата, ако такова облагане се прилага от държавата-членка, с която починалият и/или наследникът има(т) лична връзка.

               (17)

               Наследствата често са натрупвани в течение на целия живот на починалия. Освен това е по-вероятно активите в едно наследство да се намират в държавата-членка, с която починалият има лични връзки, отколкото в държавата-членка, с която наследникът има такива връзки, ако тя е различна. Когато облагат с данък наследства въз основа на лични връзки с тяхната територия, повечето държави-членки се позовават по-скоро на връзките на починалия, отколкото на тези на наследника, въпреки че има държави, които налагат данък и в случаите, когато или само когато наследникът има лична връзка с тяхната територия. Поради горепосочения характер и значение на личните връзки на починалия, както и по практически съображения, двойното данъчно облагане, дължащо се на факта, че починалият и наследникът имат лични връзки с различни държави-членки, следва да се облекчи от държавата-членка, с която наследникът има лични връзки.

               (18)

               Конфликтите относно лични връзки с различни държави-членки могат да се разрешат въз основа на процедура за взаимно съгласие, съдържаща правила за определяне на най-близката лична връзка.

               (19)

               Тъй като моментът на облагане с данък върху наследствата може да е различен в различните засегнати държави-членки и случаите с трансграничен характер могат да отнемат значително повече време за разрешаване, в сравнение с вътрешни случаи с данъци върху наследствата, поради необходимостта от използване на две или повече законодателни и/или данъчни системи, държавите-членки следва да позволят подаването на искания за данъчно облекчение в разумен период от време.

               (20)

               Настоящата препоръка насърчава основните права, признати по-конкретно в Хартата на основните права на Европейския съюз, като например правото на собственост (член 17), което конкретно гарантира правото да се завещае законно придобита собственост, свободата на стопанска инициатива (член 16) и свободата на гражданите на ЕС да се движат свободно в рамките на ЕС (член 45),

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   1.   Предмет
   1.1.   Настоящата препоръка посочва как държавите-членки могат да прилагат мерки или да подобрят съществуващите такива с цел избягване на двойно или многократно данъчно облагане, предизвикано от налагането на данъци върху наследствата от две или повече държави-членки (наричано по-нататък „двойно данъчно облагане“).
   1.2.   Настоящата препоръка е свързана по аналогия с данъците върху даренията, когато даренията се облагат с данъци съгласно еднакви или сходни правила като наследствата.
   2.   Определения
   За целите на настоящата препоръка се прилагат следните определения:

               а)

               „данък върху наследствата“ означава всеки данък, който се удържа на национално, федерално, регионално или местно равнище след смъртта, независимо от името на данъка, от начина, по който той се удържа, и от лицето, което се облага с него, а именно данък върху имуществото, данък върху наследствата, данък върху прехвърлянето, гербов налог, данък върху приходите и върху капиталовите печалби;

               б)

               „данъчно облекчение“ означава разпоредба като част от законодателството и/или от общи административни инструкции или указания, според която държава-членка предоставя облекчение по отношение на данъка върху наследствата, платен в друга държава-членка, като приспада данъка, платен в чужбина, от данъка, дължим на нейна територия, като освобождава наследството или части от него от данъчно облагане в посочената държава-членка чрез признаване на платения в чужбина данък, или като се въздържи по други начини от налагане на данък върху наследствата;

               в)

               „активи“ означава всяко движимо и/или недвижимо имущество и/или права, които подлежат на облагане с данък върху наследствата;

               г)

               „лична връзка“ се отнася до връзката на починалия или наследника с държава-членка, която може да се основава на местоживеене, място на пребиваване, постоянно местоживеене, център на основни интереси, обичайно местопребиваване, гражданство или център на ефективно управление;

         За целите на буква а) вече платен данък за дарение върху същия актив се смята за данък върху наследствата за целите на предоставянето на данъчен кредит.
   Термините „постоянен обект“, „недвижимо имущество“, „движимо имущество“, „пребиваващ“, „с местоживеене“, „гражданин/гражданство“, „обичайно местопребиваване“ и „постоянен адрес“ имат значението, приложимо съгласно националните закони в държавата-членка, прилагаща термина.
   3.   Обща цел
   Препоръчаните мерки целят разрешаването на случаи на двойно данъчно облагане с оглед общото ниво на данъчно облагане върху дадено наследство да не надвишава нивото, което би било приложимо, ако само държавата-членка с най-високо ниво на данъчно облагане от държавите-членки в конкретната ситуация има данъчна юрисдикция върху всички части от наследството.
   4.   Предоставяне на данъчно облекчение
   Когато налагат данъци върху наследствата, държавите-членки следва да предоставят данъчно облекчение в съответствие с точки 4.1—4.4.
   4.1.   Данъчно облекчение по отношение на недвижимо и движимо имущество на постоянен обект
   Когато налагат данъци върху наследствата, държавите-членки следва да позволят прилагане на данъчно облекчение за данъци върху наследствата, наложени в друга държава-членка върху следните активи:

               а)

               недвижимо имущество, което се намира в посочената друга държава-членка;

               б)

               движимо имущество, което е стопанска собственост на постоянен обект, разположен в тази друга държава-членка.

         4.2.   Данъчно облекчение по отношение на други видове движимо имущество
   По отношение на движимото имущество, различно от стопанската собственост, посочена в точка 4.1, буква б), държава-членка, с която нито починалият, нито наследникът има лична връзка, следва да се въздържи от налагане на данък върху наследствата, при условие че такъв данък се налага от друга държава-членка поради лична връзка на починалия и/или на наследника с тази друга държава-членка.
   4.3.   Данъчно облекчение в случаи, в които починалият е имал лична връзка с държава-членка, различна от тази, с която наследникът има лична връзка
   Съгласно точка 4.1 в случаите, когато е възможно две или повече държави-членки да приложат данъчно облагане на наследство въз основа на факта, че починалият е имал лични връзки с една държава-членка, а наследникът има лични връзки с друга държава-членка, втората държава-членка следва да предостави данъчно облекчение за данъка, платен върху наследството в държавата-членка, с която починалият е имал лични връзки.
   4.4.   Данъчно облекчение в случаи на множество лични връзки на едно и също лице
   Когато, въз основа на разпоредби на различни държави-членки, се смята, че дадено лице има лична връзка с две или повече държави-членки, налагащи данък, компетентните власти на въпросните държави-членки следва да определят с взаимно съгласие, в съответствие с процедурата, посочена в точка 6, или по друг начин държавата-членка, която следва да предостави данъчно облекчение, ако данъкът върху наследствата се налага в държава, с която лицето има по-близка лична връзка.

               4.4.1.

               По-близка лична връзка на физическо лице може да се определи по следните начини:

                           а)

                           може да се смята, че лицето има по-близка лична връзка с държавата-членка, в която разполага с постоянен дом;

                           б)

                           ако държавата-членка, посочена в буква а), не налага данък или ако лицето разполага с постоянен дом в две или повече държави-членки, може да се смята, че лицето има по-близка лична връзка с държавата-членка, с която неговите лични и икономически отношения са по-близки (център на основни интереси);

                           в)

                           ако държавата-членка, посочена в буква б), не налага данък или не може да се определи държавата-членка, в която е центърът на основни интереси на лицето, или ако то не разполага с постоянен дом в нито една държава-членка, може да се смята, че лицето има по-близка лична връзка с държавата-членка, в която обичайно пребивава;

                           г)

                           ако държавата-членка, посочена в буква в), не налага данък или ако лицето пребивава обичайно в две или повече държави-членки, или не пребивава в нито една държава-членка, може да се смята, че лицето има по-близка лична връзка с държавата-членка, на която е гражданин.

               4.4.2.

               В случай на лице, различно от физическо лице, като например благотворителна организация, може да се смята, че по-близката лична връзка е с държавата-членка, в която се намира неговото ефективно управление.

         5.   Период на прилагане на данъчното облекчение
   Държавите-членки следва да предоставят право на данъчно облекчение в разумен срок, например десет години от крайния срок за плащане на наложените от тях данъци върху наследствата.
   6.   Процедура за взаимно съгласие
   Когато е необходимо с оглед на постигането на общата цел, посочена в точка 3, държавите-членки следва да използват процедура за взаимно съгласие за разрешаване на спорове, свързани с двойното данъчно облагане, включително различия в определенията на движимо и недвижимо имущество или на разположение на активите, или при определянето на държавата-членка, която да предостави данъчно облекчение в определен случай.
   7.   Последващи действия
   7.1.   Държавите-членки следва да продължат да работят върху възможните начини за подобряване на сътрудничеството между данъчните органи, включително на местно и на регионално равнище, за да съдействат на данъкоплатците, които подлежат на двойно данъчно облагане.
   7.2.   Държавите-членки следва също да приемат координирана позиция при обсъжданията в рамките на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) във връзка с данъците върху наследствата.
   7.3.   Комисията ще проследи прилагането на препоръката в държавите-членки и ще публикува доклад относно текущото състояние на трансграничното облекчение при данъци върху наследствата в рамките на Съюза три години след приемането на препоръката.
   8.   Адресати
   Адресати на настоящата препоръка са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 15 декември 2011 година.

            За Комисията

         Algirdas ŠEMETA

            Член на Комисията


title: 2013/637/ЕС: Препоръка на Комисията от 4 ноември 2013 година за изменение на Препоръка 2006/576/ЕО по отношение на Т-2 токсин и HT-2 токсин в комбинирани фуражи за котки  текст от значение за ЕИП

text:
               6.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 294/44

         ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА
   от 4 ноември 2013 година
   за изменение на Препоръка 2006/576/ЕО по отношение на Т-2 токсин и HT-2 токсин в комбинирани фуражи за котки
   (текст от значение за ЕИП)
   (2013/637/ЕС)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Т-2 токсинът и HT-2 токсинът са микотоксини, които се произвеждат от различни гъби от рода Fusarium. Т-2 токсинът се метаболизира бързо до голям брой продукти, като НТ-2 токсинът е един от основните метаболити.

               (2)

               По искане на Комисията Експертната група по замърсителите в хранителната верига (CONTAM) към Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) прие становище относно рисковете за здравето на животните и за общественото здраве, свързани с наличието на Т-2 токсин и HT-2 токсин в храните и фуражите (1).

               (3)

               Що се отнася до риска за здравето на животните, CONTAM стигна до заключението, че настоящата експозиция на Т-2 токсин и HT-2 токсин, определена в оценките, е малко вероятно да бъде заплаха за здравето на преживните животни, зайците и рибата. По отношение на свинете, птиците, конете и кучетата оценките за експозицията на Т-2 токсин и HT-2 токсин показват, че рискът от неблагоприятни последици за здравето е малък. Котките са сред най-чувствителните животински видове. Поради ограничените данни и тежките неблагоприятни последици за здравето при ниски дози не бе възможно да се установи ниво без наблюдаван неблагоприятен ефект (NOAEL), нито най-ниската доза, при която се наблюдава неблагоприятен ефект (LOAEL).

               (4)

               Предвид заключенията от научното становище е необходимо да се направят проучвания, чрез които да се събере информация за факторите, водещи до относително високи нива на T-2 токсин и НТ-2 токсин в зърнено-житните култури и зърнените продукти, както и за въздействието, което оказва преработката на фуражите и храните. Поради това беше приета Препоръка 2013/165/ЕС на Комисията (2), в която се препоръчва провеждането на такива проучвания.

               (5)

               Поради токсичността на Т-2 токсин и HT-2 токсин за котките е целесъобразно освен това да се определи ориентировъчна стойност за сумата от Т-2 токсин и HT-2 токсин във фуражите за котки, която да се прилага при определяне на допустимостта на фуражите за котки по отношение на наличието в тях на Т-2 токсин и HT-2 токсин. Следователно Препоръка 2006/576/ЕО на Комисията (3) следва да бъде изменена,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   В приложението към Препоръка 2006/576/ЕО се добавя следното вписване след вписването за фумонизин B1 + B2:

                  „Микотоксин

                  Продукти, предназначени за хранене на животни

                  Ориентировъчна стойност в mg/kg (ppm), отнасяща се за фуражи със съдържание на влага от 12 %

                  Т-2 + НТ-2 токсини

                  Комбинирани фуражи за котки

                  0,05“

      Съставено в Брюксел на 4 ноември 2013 година.

            За Комисията

         Tonio BORG

            Член на Комисията

      (1)  Експертна група по замърсителите в хранителната верига (CONTAM) към ЕОБХ; Научно становище относно рисковете за здравето на животните и за общественото здраве, свързани с наличието на Т-2 токсин и HT-2 токсин в храните и фуражите. Бюлетин на ЕОБХ, 2011 г.; 9(12):2481. [187 pp.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2481. Публикувано онлайн на адрес: www.efsa.europa.eu/efsajournal

      (2)  Препоръка 2013/165/ЕС на Комисията от 27 март 2013 г. относно наличието на Т-2 токсин и HT-2 токсин в зърнено-житните култури и зърнените продукти (ОВ L 91, 3.4.2013 г., стр. 12).

      (3)  Препоръка 2006/576/ЕО на Комисията от 17 август 2006 г. относно присъствието на деоксиниваленол, зеараленон, охратоксин А, Т-2 и HT-2 токсини и фумонизини в продукти, предназначени за фуражи (ОВ L 229, 23.8.2006 г., стр. 7).