title: Препоръка (ЕС) 2020/1563 на Комисията от 14 октомври 2020 година относно енергийната бедност

text:
               27.10.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 357/35

      ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2020/1563 НА КОМИСИЯТА
      от 14 октомври 2020 година
      относно енергийната бедност
      ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 168 и 194 от него,
      като взе предвид Директива (ЕС) 2019/944 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 г. относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за изменение на Директива 2012/27/ЕС (1), („преработената Директива за електроенергията“) и по-специално член 29 от нея,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  Енергийна бедност е ситуация, в която домакинствата нямат възможност за достъп до основни енергийни услуги. Енергийната бедност е голямо предизвикателство пред ЕС, тъй като почти 34 милиона европейци не са можели да отопляват достатъчно домовете си през 2018 г (2).

                  (2)

                  Както е признато от съзаконодателите, подходящото отопление, охлаждане, осветление и енергията за домакинските уреди са основни услуги, които са необходими за приемлив стандарт на живот и опазване на здравето. Достъпът до енергийни услуги е абсолютно необходим за социалното приобщаване. Затова справянето с енергийната бедност има потенциала да донесе многобройни ползи, включително по-ниски разходи за здравеопазване, намаляване на замърсяването на въздуха (чрез подмяна на неподходящи източници на отопление), по-голям комфорт и благосъстояние и подобрение на бюджетите на домакинствата. Взети заедно, тези ползи ще стимулират пряко икономическия растеж и благоденствието в Европейския съюз.

                  (3)

                  Европейският стълб на социалните права, обявен съвместно от Европейския парламент, Съвета и Комисията на 17 ноември 2017 г., включва енергията сред основните услуги, до които всеки има право на достъп. Следва да се осигури подкрепа за достъпа до такива услуги на нуждаещите се (3).

                  (4)

                  Справедливият преход към неутрален по отношение на климата Съюз до 2050 г. заема централно място в Европейския зелен пакт, предложен от Комисията през декември 2019 г. (4) Централен елемент на този Зелен пакт е „вълната на саниране“ (5) — мащабна инициатива, предназначена да стимулира реновирането на конструкциите на частни и обществени сгради, с което да се намалят емисиите, да се насърчи възстановяването и да се преодолее енергийната бедност. Такова реновиране на конструкциите подпомага увеличаването на усилията на ЕС за смекчаване на изменението на климата. Ето защо бе счетено за изключително важно „вълната на саниране“ и тази препоръка да бъдат приети заедно с цел да отправят съвместно по-силен призив за справяне с енергийната бедност и сградите с най-големи недостатъци.

                  (5)

                  Енергийната бедност е основно понятие, консолидирано в законодателния пакет, озаглавен „Чиста енергия за всички европейци“, който е предназначен да улесни справедливия енергиен преход. По силата на Регламент (ЕС) 2018/1999 на Европейския парламент и на Съвета (6) (Регламент за управлението) и преработената Директива за електроенергията от Комисията се изисква да предостави ориентировъчни насоки относно подходящи показатели за измерване на енергийната бедност (7) и относно определението за „значителен брой домакинства в положение на енергийна бедност“ (8). Няма стандартно определение за енергийна бедност и следователно е оставено на държавите членки да разработят техни собствени критерии в съответствие с националния си контекст. Неотдавна приетият законодателен пакет обаче предлага полезни общи принципи и разбирания за възможните причини за и последствията от енергийната бедност. Той също така подчертава значението на политиките за справяне с проблема, особено на тези, свързани с националните планове в областта на енергетиката и климата (НПЕК) и с дългосрочните стратегии за саниране (ДСС) (9).

                  (6)

                  В своите национални планове в областта на енергетиката и климата държавите членки трябва да оценят броя на домакинствата в положение на енергийна бедност. Ако дъжавата членка установи, броят на домакинствата в положение на енергийна бедност е значителен, тя трябва да включи в плана си национална цел, както и политики и мерки за намаляване на енергийната бедност. В рамките на петия доклад за състоянието на енергийния съюз Комисията публикува работен документ за службите на Комисията за всяка държава членка, съдържащ одтелни оценки на всеки окончателен НПЕК. Тези работни документи на службите на Комисията също така оценяват реакцията на плановете във връзка с препоръките на Комисията от 2019 г., включително за енергийната бедност, и включват насоки за изпълнението на НПЕК.

                  (7)

                  Преработената Директива за електроенергията изисква от държавите членки да предприемат подходящи мерки за преодоляване на енергийната бедност в случаите, в които тя бъде установена, включително мерки в по-широкия контекст на бедността. Държавите членки също така трябва да защитават уязвимите клиенти, по-специално живеещите в отдалечени райони. Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) съдържа подобни разпоредби.

                  (8)

                  Нововъведение в новата законодателна рамка е, че тя изисква да се определи броят на домакинствата в положение на енергийна бедност. Член 29 от преработената Директива за електроенергията съдържа разпоредба за задължението на държавите членки да оценят броя на домакинствата в положение на енергийна бедност и посочва, че те трябва да определят и публикуват критерии в подкрепа на тази оценка. При наличие на значителен брой такива домакинства държавите членки трябва да включат в своите национални планове в областта на енергетиката и климата индикативна цел за намаляване на енергийната бедност, да дадат времева рамка и да очертаят подходящи политики. След това съгласно Регламента за управление на Енергийния съюз те са задължени да докладват на Комисията за постигнатия напредък към целта за намаляване на броя на домакинствата в положение на енергийна бедност.

                  (9)

                  Директива 2012/27/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (11) относно енергийната ефективност, изменена с Директива (ЕС) 2018/2002 (12), изисква от държавите членки да вземат предвид необходимостта от намаляване на енергийната бедност в контекста на задълженията си за енергийна ефективност. Член 7, параграф 11 изисква в подходяща степен дял от мерките за енергийна ефективност да бъдат насочени приоритетно към уязвими домакинства, включително домакинства, засегнати от енергийна бедност (13). Регламентът за управление на Енергийния съюз също съдържа подобни задължения.

                  (10)

                  Съгласно преразгледаната Директива (ЕС) 2018/844 относно енергийните характеристики на сградите държавите членки, като част от своите дългосрочни стратегии за саниране в подкрепа на санирането на националния сграден фонд от жилищни и нежилищни сгради, трябва да очертаят съответните национални мерки, които да спомогнат да се намали енергийната бедност (14).

                  (11)

                  Законодателната рамка на ЕС също така съдържа гаранции , че предприетите мерки за преодоляване на енергийната бедност не възпрепятстват отварянето или функционирането на пазара. Безпрепятственото функциониране на пазарите на дребно е от съществено значение за справедливия преход. Тези гаранции се съдържат в член 28 от преработената Директива относно електроенергията и са приведени в действие главно в член 5, параграф 5 от нея.

                  (12)

                  Член 27 от преработената Директива относно електроенергията укрепва принципа, като изисква държавите членки да гарантират, че всички битови клиенти, а когато държавите членки сметнат за подходящо — и малките предприятия, се ползват от универсална услуга, а именно правото да им се доставя електроенергия с определено качество в рамките на тяхната територия на разумни, лесно и ясно съпоставими, прозрачни и недискриминационни цени. За гарантиране на предоставянето на универсална услуга държавите членки може да определят доставчик, който да действа в краен случай.

                  (13)

                  Както е обобщено в съображение 59 от преработената Директива относно електроенергията, енергийната бедност произтича от съчетанието от нисък доход, високи енергийни разходи и ниска енергийна ефективност на жилищата. Въздействието от нестабилните цени на енергийния пазар и ниската енергийна ефективност, особено по отношение на характеристиките на сградите, в съчетание с широк спектър от социално-икономически фактори, свързани с общата бедност, и проблеми, произтичащи от системите за стопанисване на жилищата, правят проблема сложен за решаване.

                  (14)

                  През 2018 г. 6,8 % от хората, живеещи в частни домакинства в ЕС (30,3 милиона души (15)) не са били в състояние да плащат навреме сметките си за комунални услуги, включително сметките за енергия, и така са били застрашени от прекъсване на снабдяването. Същевременно 7,3 % от населението в ЕС (37,4 милиона души) не са успявали да поддържат необходимия комфорт по отношение на стайната температура в домовете си.

                  (15)

                  Извънредното положение във връзка с COVID-19 изведе на преден план неотложната необходимост от преодоляването на нергийната бедност, ако стремежът е да бъде създадена социална Европа, която удовлетворява нуждите на всичките ѝ жители. Равнището на енергийна бедност в отделните държави членки ще бъде в центъра на вниманието с нарастване на броя на европейците, които може да изпитват затруднения по отношение на достъпа до необходимата енергия, особено при растяща безработица. На този фон е жизненоважно да бъдат постигнати етапните цели на Европейския зелен пакт, въпреки настоящите безпрецедентни смущения в икономиките в Европа.

                  (16)

                  Представен беше инструментът за възстановяване „Next Generation EU“ (16), който трябва да е „насочен и да изгражда по-устойчива, по-силна и по-справедлива Европа за следващото поколение“. Плановете за възстановяване на Европа трябва да се ръководят от принципите за устойчивост на околната среда, солидарност, сближаване и конвергенция и решимостта нито една държава членка, нито един регион и нито един човек да не бъдат изоставени. Инструментът за възстановяване Next Generation EU потвърждава основната роля на „вълната на саниране“ за способстване на екологосъобразното възстановяване.

                  (17)

                  Националните дългосрочни стратегии за саниране и другите инструменти, предназначени за постигане на целите за енергийна ефективност за 2030 и 2050 г., следва да бъдат насочени към защита на домакинствата в положение на енергийна бедност и подкрепа на уязвимите потребители на енергия, като помагат на хората да спестяват пари от сметките си за електроенергия, осигуряват по-здравословни условия на живот и намаляват енергийната бедност.

                  (18)

                  Определянето на най-нуждаещите се от защита домакинства и на жилищата, които имат най-голяма нужда от саниране, помага за насочване и по-добро управление на публичните интервенции, като по този начин води до практически резултати за потребителите, подобрява енергийната ефективност и свежда до минимум всякакви нарушения във функционирането на вътрешния енергиен пазар.

                  (19)

                  Като предоставя тази препоръка и в придружаващ работен документ на службите на Комисията и дава на разположение на държавите членки насоките на Комисията за енергийната бедност, Комисията изпълнява посоченото по-горе задължение и подпомага държавите членки да транспонират новите разпоредби за енергийната бедност. Комисията също така предоставя информация относно нови добри практики (17).

                  (20)

                  Основната трудност при всяка дефиниция е как да се получат надеждни цифрови данни. На равнище ЕС е разработен набор от статистически показатели, измерващи вероятни фактори за енергийната бедност и последствията от нея. Това са общи показатели. Тъй като енергийната бедност е многоизмерно явление, няма единствен показател, който да може да отрази напълно всички аспекти, свързани с нея.

                  (21)

                  На европейско равнище са разработени общи показатели, които са посочени в приложението към тази препоръка. Разработени от Статистическата служба на Европейския съюз (Евростат) и Европейската обсерватория на енергийната бедност (EPOV) и получени от хармонизирано събиране на данни за ЕС, тези показатели позволяват да се следи ситуацията в целия ЕС и да се определят национални особености, както и да се насърчават по-ефикасно взаимно обучение и обмен на добри практики. Когато е необходимо, за допълването им и за усъвършенстване на установяването на енергийната бедност могат да помогнат национални показатели.

                  (22)

                  Това изисква тясно сътрудничество между съответните компетентни органи и по-специално правилно координирани усилия на регионално и местно ниво, така че всеки анализ, основан на показатели на равнище ЕС или на национално равнище, да е аргументиран и допълнен с подход от долу нагоре. Регионалните и местните власти са в добра позиция да определят ключовите финансови и социални предизвикателства, пред които са изправени домакинствата в енергийна бедност и да имат значима роля при разработването и прилагането на екологичен преход, който да е справедлив, приобщаващ и устойчив за всекиго в Европа.

                  (23)

                  Комисията ще продължи да подпомага споделянето на добри практики между държавите членки както в сътрудничество с Комитета за социална закрила, така и по други начини. Програмите на ЕС за финансиране, включително политиката на сближаване, инструментът за техническа подкрепа и други форми на подкрепа могат да бъдат мобилизирани за справяне с предизвикателствата, установени чрез канали, включително платформите, предоставени от Европейската обсерватория на енергийната бедност и инициативата Споразумение на кметовете.

                  (24)

                  В четвъртия доклад на Европейската комисия относно цените на енергията и разходите за енергия се разглеждат и особените обстоятелства, свързани с хората, живеещи в енергийна бедност и с уязвимите клиенти (18). Комисията също така ще отдели особено внимание на това, как държавите членки прилагат член 5 от преработената Директива относно електроенергията, който позволява публична интервенция при определяне на цената, на която предоставят електроенергия на клиентите в положение на енергийна бедност и на уязвимите битови клиенти.

            ПРЕПОРЪЧВА НА ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ:

                  1.

                  Да разработят систематичен подход към либерализацията на енергийните пазари с цел споделянето на ползите с всички слоеве на обществото, особено с най-нуждаещите се.

                  2.

                  Да обърнат специално внимание на придружаващия работен документ на службите на Комисията, в който са предоставени насоки за показателите за енергийна бедност, както и за определението какво представлява значителен брой домакинства в положение на енергийна бедност. От съществено значение е държавите членки да използват насоките на Комисията при изпълнението и актуализирането на своите настоящи национални планове в областта на енергетиката и климата в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) 2018/1999 относно управлението на Енергийния съюз и на действията в областта на климата.

                  3.

                  Да използват в своите оценки на енергийната бедност посочените в приложението показатели.

                  4.

                  В съответствие със съображение 60 от преработената Директива относно електроенергията да изготвят интегрирани политически решения като част от енергийната и социалната политика. Те трябва да включват мерки в изпълнение на социални политики и повишаване на енергийната ефективност, които се подсилват взаимно, особено по отношение на жилищата.

                  5.

                  Да оценят резултатите от преразпределението от енергийния преход, по-специално от мерките за енергийна ефективност в национален контекст и да определят и прилагат политики, които отчитат съответните притеснения. Следва да се обърне необходимото внимание на пречките пред инвестициите в енергийно ефективни жилища и на профила на жилищата, които имат най-голяма нужда от саниране в съответствие с националните дългосрочни стратегии за саниране.

                  6.

                  Да разработят политиките за преодоляване на енергийната бедност посредством смислен и отговорен процес с участието на обществеността и ангажирането на широк кръг от заинтересовани страни.

                  7.

                  Да разработят мерки за преодоляване на енергийната бедност, които се основават на тясно сътрудничество между всички нива на администрацията, позволяващи по-специално тясно сътрудничество между регионалните и местните власти от една страна, и организациите на гражданското общество и субектите от частния сектор от друга.

                  8.

                  Да се възползват изцяло от потенциала за мобилизиране на финансиране и програми от Съюза, включително политиката на сближаване, с цел преодоляване на енергийната бедност чрез анализ на резултата от преразпределението от проектите за енергиен преход и приоритизиране на мерките, насочени към уязвимите групи, за осигуряване на достъп до подкрепа.

                  9.

                  При разпределянето на публично финансиране, особено на безвъзмездни средства, те да се насочват към домакинства с ниски доходи в тези категории бенефициери, които имат много ограничени собствени ресурси и ограничен достъп до търговски заеми. Да разгледат ролята на дружествата за предоставяне на енергийни услуги и договорите за енергоспестяване с гарантиран резултат за предоставяне на домакинствата в положение на енергийна бедност на решения за финансиране на санирането, които дават възможност на тези уязвими битови клиенти да се справят с високите първоначални разходи.

         Съставено в Брюксел на 14 октомври 2020 година.

               За Комисията

            Kadri SIMSON

               Член на Комисията

         (1)  OВ L 158, 14.6.2019 г., стp. 125.

         (2)  Данни от 2018 г. Евростат, SILC [ilc_mdes01])

         (3)  ЕССП, принцип 20 „Достъп до основни услуги“: https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_bg

         (4)  Съобщение на Комисията „Европейския зелен пакт“ COM(2019) 640 final.

         (5)  Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет, Комитета на регионите „Вълна на саниране — екологизиране на сградите, създаване на работни места, подобряване на живота“ (COM(2020)662 final)

         (6)  Регламент (ЕС) 2018/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 г. относно управлението на Енергийния съюз и на действията в областта на климата, за изменение на регламенти (ЕО) № 663/2009 и (ЕО) № 715/2009 на Европейския парламент и на Съвета, директиви 94/22/ЕО, 98/70/ЕО, 2009/31/ЕО, 2009/73/ЕО, 2010/31/ЕС, 2012/27/ЕС и 2013/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2009/119/ЕО и (ЕС) 2015/652 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕС) № 525/2013 на Европейския парламент и на Съвета (OВ L 328, 21.12.2018г., стp. 1).

         (7)  Член 3, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕС) 2018/1999.

         (8)  Член 29 от Директива (ЕС) 2019/944.

         (9)  Съгласно член 2a от Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (OВ L 153, 18.6.2010 г., стp. 13), изменена с Директива (ЕС) 2018/844 (OВ L 156, 19.6.2018 г., стp. 75).

         (10)  Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО (OВ L 211,14.8.2009 г., стp. 94).

         (11)  Директива 2012/27/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно енергийната ефективност, за изменение на директиви 2009/125/ЕО и 2010/30/ЕС и за отмяна на директиви 2004/8/ЕО и 2006/32/ЕО (OВ L 315, 14.11.2012 г., стp. 1).

         (12)  Директива (ЕС) 2018/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 г. за изменение на Директива 2012/27/ЕС относно енергийната ефективност (OВ L 328, 21.12.2018 г., стp. 210).

         (13)  Това се основава на съществуващи задължения съгласно Директива 2012/27/ЕС. Вж. също приложението към Препоръка на Комисията относно транспонирането на задълженията за икономии на енергия съгласно изменената Директива относно енергийната ефективност, C(2019) 6621 final.

         (14)  Това се основава на съществуващи задължения съгласно член 4 от Директива 2012/27/ЕС относно енергийната ефективност, които са преместени в Директивата относно енергийните характеристики на сградите и са усилени по отношение необходимостта от преодоляване на енергийната бедност. Съображение 11 от Директива (ЕС) 2018/844 пояснява, че следва да се вземе предвид необходимостта да се намали енергийната бедност в съответствие с критериите, определени от държавите членки. Освен това в съображението се пояснява, че при очертаване в стратегиите за саниране на националните действия, които допринасят за намаляване на енергийната бедност, държавите членки имат правото да определят какви действия считат за подходящи.

         (15)  Въз основа на оценка за населението на ЕС27 от приблизително 446 милиона жители на 1 януари 2018 г.: http://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Population_and_population_change_statistics

         (16)  Европейска комисия, Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Европейския съвет, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите „Часът на Европа: възстановяване и подготовка за следващото поколение“, 27 май 2020 г.

         (17)  Съображение 59 от Директива (ЕС) 2019/944 предвижда, че Комисията следва активно да подкрепя изпълнението на разпоредбите на настоящата директива относно енергийната бедност чрез улесняване на обмена на добри практики между държавите членки.

         (18)  Доклад от Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите относно енергийните цени и разходи в Европа(COM(2020)951) и придружаващия го работен документ на службите на Комисията (SWD(2020)951).

         ПРИЛОЖЕНИЕ
         ПОКАЗАТЕЛИ ЗА ЕНЕРГИЙНА БЕДНОСТ
         Описаните по-долу показатели са предоставени от Статистическата служба на Европейския съюз (Евростат) и Европейската обсерватория на енергийната бедност на разположение на държавите членки за консултации при оценка на нивата на енергийна бедност на национално равнище.
         За да подпомогне държавите членки, Комисията предоставя насоки относно тълкуването на такива показатели, разработени на равнището на ЕС, за по-добро количествено определяне на броя на домакинствата в положение на енергийна бедност, установени чрез национални определения за енергийна бедност (1).
         Държавите членки могат да направят допълнителна разбивка на някои от показателите, посочени в точки 1 и 2, и да задълбочат анализа на потенциалните фактори за енергийната бедност на национално равнище.
         Показателите могат да се разделят в четири групи:

                     а)

                        показатели, сравняващи разходите за енергия с доходите: те оценяват количествено енергийната бедност, като сравняват сумите, които домакинствата изразходват за енергия, с измерител на дохода (напр. процент или брой домакинства, които изразходват повече от определен дял от разполагаемия си доход за вътрешни енергийни услуги)

                     б)

                        показатели, основани на самооценка: домакинствата са питани директно до каква степен чувстват, че са в състояние да си позволят енергия (напр. способност да поддържат в жилището си достатъчно топлина през зимата и достатъчно охлаждане през лятото)

                     в)

                        показатели, основани на пряко измерване: тези показатели измерват физични променливи за определяне на адекватността на енергийните услуги (напр. стайна температура)

                     г)

                        непреки показатели: те измерват енергийната бедност чрез свързани фактори като просрочия по сметки за комунални услуги, брой на прекъсванията на снабдяването и качество на жилището.

               1.   Показатели, фокусирани върху достъпността на енергийните услуги

                     —

                     Дял от населението, изложено на риск от бедност (под 60 % от медианния приравнен разполагаем доход на национално равнище), който не е в състояние да поддържа жилищата си достатъчно отоплени, въз основа на отговора на въпроса „Може ли вашето домакинство да си позволи да поддържа жилището си достатъчно отоплено?“ (Евростат, SILC [ilc_mdes01])

                     —

                     Дял от цялото население, който не е в състояние да поддържа жилищата си достатъчно отоплени, въз основа на отговора на въпроса „Може ли вашето домакинство да си позволи да поддържа жилището си достатъчно отоплено?“ (Евростат, SILC [ilc_mdes01])

                     —

                     Просрочия по сметките за комунални услуги: дял от населението, изложено на риск от бедност (под 60 % от медианния приравнен разполагаем доход на национално равнище), който има просрочия по сметките за комунални услуги (Евростат, SILC, [ilc_mdes07])

                     —

                     Просрочия по сметките за комунални услуги: дял от населението, който има просрочия по сметките за комунални услуги (Евростат, SILC, [ilc_mdes07])

                     —

                     Разходи за електроенергия, газ и други горива като дял от общите разходи на домакинствата

                     —

                     Дял от домакинствата, чийто дял на разходите за енергия в доходите е повече от два пъти националния медианен дял (източник Евростат, Изследвания на бюджета на домакинствата, 2015 г.)

                     —

                     Дял от домакинствата, чиито абсолютни разходи за енергия са под половината от националния медианен доход (Евростат, Изследвания на бюджета на домакинствата, 2015 г.)

               2.   Допълнителни показатели

                     —

                     Цени на електроенергията за битови потребители – група на средно потребление (Евростат, [nrg_pc_204])

                     —

                     Цени на газа за битови потребители – група на средно потребление (Евростат, [nrg_pc_202])

                     —

                     Цени на газа за битови потребители – група на най-ниско потребление (Евростат, [nrg_pc_202])

                     —

                     Дял от населението, изложено на риск от бедност (под 60 % от медианния приравнен разполагаем доход на национално равнище), който има просрочия по сметките за комунални услуги (Евростат, SILC, [ilc_mdho01])

                     —

                     Дял от населението с теч, влага или гниене в домовете — общ брой на населението (Евростат SILC, [TESSI292])

                     —

                     Крайно потребление на енергия на квадратен метър в жилищния сектор, коригирано заради климатичните условия (база данни на проекта „ODYSSEE-MURE, Мониторинг на Европейския принцип „Енергийната ефективност на първо място“ и на изпълнението на политиките“)

            (1)  SWD(2020)960 Работен документ на службите на Комисията „Насоки на ЕС относно енергийната бедност“


               28.10.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/173

      P8_TA(2018)0483
      Защита на академичната свобода в рамките на външната дейност на ЕС
      Препоръка на Европейския парламент от 29 ноември 2018 г. до Съвета, Комисията и заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност относно защитата на академичната свобода в рамките на външната дейност на ЕС (2018/2117(INI))
      (2020/C 363/24)

         Европейският парламент,

                  —

                  като взе предвид Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз,

                  —

                  като взе предвид Хартата на основните права на Европейския съюз, и по-специално член 13 от нея,

                  —

                  като взе предвид Стратегическата рамка и плана за действие на ЕС относно правата на човека и демокрацията (11855/2012), приети от Съвета по външни работи на 25 юни 2012 г.,

                  —

                  като взе предвид Насоките на ЕС в областта на правата на човека относно свободата на изразяване онлайн и офлайн, приети от Съвета по външни работи на 12 май 2014 г.,

                  —

                  като взе предвид Годишния доклад на ЕС относно правата на човека и демокрацията по света през 2016 г. и политиката на Европейския съюз в тази област,

                  —

                  като взе предвид Препоръката относно статута на преподавателите в областта на висшето образование, приета от Генералната конференция на Организацията за образование, наука и култура на ООН (ЮНЕСКО) на нейната 29-а сесия от 21 октомври до 12 ноември 1997 г.,

                  —

                  като взе предвид Декларацията от Лима относно академичната свобода и автономността на институциите за висше образование, приета от World University Service през септември 1988 г.,

                  —

                  като взе предвид Резолюция 29/7 относно правото на образование, приета от Съвета на ООН по правата на човека на неговото 42-ро заседание на 2 юли 2015 г.,

                  —

                  като взе предвид Общ коментар № 13 на Комитета на ООН по икономически, социални и културни права, приет на 8 декември 1999 г. на двадесет и първото заседание на комитета,

                  —

                  като взе предвид становище 891/2017 на Венецианската комисия,

                  —

                  като взе предвид докладите на национални, европейски и международни неправителствени организации, и по-специално принципите на държавна отговорност за защита на висшето образование от атака,

                  —

                  като взе предвид своите предишни резолюции относно основните свободи,

                  —

                  като взе предвид Международния пакт за граждански и политически права,

                  —

                  като взе предвид Всеобщата декларация за правата на човека,

                  —

                  като взе предвид член 113 от своя Правилник за дейността,

                  —

                  като взе предвид доклада на комисията по външни работи (A8-0403/2018),

                  А.

                  като има предвид, че ЮНЕСКО определя академичната свобода като „правото, неограничавано от установена доктрина, на свобода на преподаване и обсъждане, свобода на провеждане на научни изследвания и разпространение и публикуване на резултатите от тях, свобода на изразяване на мнение относно институцията или системата, в които се работи, свобода от институционална цензура и свобода на участие в професионални или представителни академични органи“;

                  Б.

                  като има предвид, че правото на образование е от съществено значение за упражняването на всички права на човека и за постигането на устойчиво развитие; като има предвид, че това право може да се ползва само в атмосфера на академична свобода и с автономността на институциите за висше образование;

                  В.

                  като има предвид, че Декларацията от Лима относно академичната свобода и автономността на институциите за висше образование определя академичната свобода като свобода на членовете на академичната общност — като тук се включват всички лица, които преподават, учат, извършват научни изследвания и работят в институции за висше образование — индивидуално или колективно да преследват, развиват и предават знания чрез научни изследвания, проучвания, дискусии, документация, производство, създаване, преподаване, изнасяне на лекции и писане;

                  Г.

                  като има предвид, че това определение трябва да се основава на основните демократични ценности, включително принципите на равен достъп, борба с дискриминацията, отчетност, критично и независимо мислене, институционална автономност и социална отговорност; като има предвид, че не може да има демокрация без академична свобода, която дава възможност за информиран дебат;

                  Д.

                  като има предвид, че академичната свобода е основен елемент за постигането на устойчиво развитие, по-специално за постигане на целите за устойчиво развитие, залегнали в Програмата до 2030 г., в която централно място заемат качественото образование, научните изследвания и иновациите;

                  Е.

                  като има предвид, че автономността е необходимо условие, за да могат учебните заведения да изпълняват своите функции; като има предвид, че академичната свобода изисква постоянна и бдителна защита от неправомерен натиск от страна на държавни или търговски интереси;

                  Ж.

                  като има предвид, че академичната свобода — в т.ч. нейните елементи свобода на мисълта, на мнение, на изразяване, на сдружаване, на пътуване и учене — допринася за създаването на пространство, в което всяко отворено и стабилно плуралистично общество е свободно да мисли, да поставя въпроси, да споделя идеи и да произвежда, потребява и разпространява знания;

                  З.

                  като има предвид, че атаките срещу академичната свобода подкопават научните изследвания, ученето, преподаването, публичното обсъждане и правото на образование, водят до ерозия на качеството на академичната работа и на социалното, политическото, икономическото и културното развитие; като има предвид, че отговори на проблемите в обществото трябва да бъдат намирани с разум, доказателства и убеждаване;

                  И.

                  като има предвид, че правото на образование, преподаване и научни изследвания може напълно да се упражнява само в атмосфера на академична свобода;

                  Й.

                  като има предвид, че е налице спешна необходимост от обръщане на подходящо внимание на академичната свобода по време на процеса на присъединяване към ЕС, за да се предотвратят атаки в държави — членки на ЕС, като например опитите за затваряне на Централноевропейския университет (СЕС) в Будапеща, които са на път да доведат до преместването на приема на студенти във Виена от 2019 г., както и блокирането на проучвания в областта на социалната роля на пола в Унгария; като има предвид, че страните кандидатки следва да се ангажират с основни ценности във висшето образование, включително академична свобода и институционална автономност;

                  К.

                  като има предвид, че академичната общност и учебните заведения са все по-уязвими от намеса, натиск или репресии от страна на държавите, бизнес сектора или други недържавни участници; като има предвид, че всяка година се съобщава за стотици нападения над университети, институции за висше образование и техните членове по света, включително убийства, насилие и изчезвания, неправомерно лишаване от свобода/ задържане, неправомерно преследване, загуба на длъжност, неправомерно уволнение/експулсиране от обучение, ограничения за пътуване или движение и други крайни или системни заплахи; като има предвид, че нарушения на академичната свобода се случват и в държавите — членки на ЕС и най-близките му партньори;

                  Л.

                  като има предвид, че съкращенията в публичното финансиране за образованието, включително висшето образование, и последващата необходимост от алтернативни източници на доходи, излагат на риск академичната свобода, особено когато това външно финансиране произтича от авторитарни режими в чужбина или многонационални предприятия;

                  М.

                  като има предвид, че чуждестранните образователни институции в рамките на ЕС са изправени пред нападения от страна на националните правителства и се сблъскват с нарушения на своята академична свобода;

                  Н.

                  като има предвид, че опитите за контролиране или заглушаване на висши учебни заведения или техни научни работници, студенти и служители излизат отвъд границите на лицата и институциите, към които са пряко насочени, и засягат обществото като цяло, като водят до свиване на пространството за приобщаващо демократично участие, свобода на словото и оправомощаване на всички граждани и като лишават бъдещите поколения от висококачествени представители на академичните среди и изследователи;

                  О.

                  като има предвид, че ефективното осъществяване на правото на образование и гарантирането на академична свобода изисква държавите да осигурят адекватно и надеждно равнище на финансиране за образованието; като има предвид, че политиките за финансови и икономически бюджетни ограничения сериозно засегнаха академичната свобода и продължават да го правят по целия свят, включително в рамките на ЕС;

                  П.

                  като има предвид, че нарушенията на академичната свобода рядко се разглеждат в рамката за правата на човека, което отразява отчасти непознаването на въпросите, свързани с академичната свобода, от защитниците на правата на човека, и отчасти факта, че жалбите често се позовават на нарушения на други права, като например свободата на изразяване или на мнение; като има предвид, че в резултат на това стандартите в тази област не са достатъчно развити и не се съобщава достатъчно за нарушенията на академичната свобода;

                  Р.

                  като има предвид, че е налице обща потребност както от повишаване на осведомеността за значението на академичната свобода като инструмент за насърчаване на демокрацията, зачитане на принципите на правовата държава и отчетност, така и от създаване на възможности за подобряване на капацитета за нейното застъпничество и защита;

                  С.

                  като има предвид, че е важно атаките срещу академичната свобода да се идентифицират като част от глобално явление и да се насърчава признаването на атакуваните научни работници и студенти не само като лица, чиито права са нарушени, но и като защитници на правата на човека, които са обект на нападение; като има предвид, че е необходим решителен отговор на международно и национално равнище, както от самите институции за висше образование, така и от гражданското общество и от широката общественост;

                  Т.

                  като има предвид, че голям брой изложени на риск представители на академичните среди и студенти не са в състояние да получат достъп до възможностите, предоставяни от програмите на ЕС за академична мобилност и за защитници на правата на човека, тъй като не отговарят на критериите за кандидатстване или силно се затрудняват да следват общите процедури за кандидатстване, изисквания и графици;

                  У.

                  като има предвид, че ограниченията при финансирането на програми на ЕС ограничават действията на организациите и университетите в ЕС, които вече подкрепят студенти и научни работници, изложени на риск или избягали от страните си в резултат на заплаха от преследване поради своята академична ангажираност; като има предвид, че тези организации и университети се нуждаят от повече помощ за своите действия и инициативи;

                  Ф.

                  като има предвид, че ЕС е поел ангажимент да насърчава и защитава правата на човека, демократичните институции и принципите на правовата държава в целия свят; като имат предвид, че Планът за действие на ЕС относно правата на човека и демокрацията призовава за по-ефективна политика на ЕС в подкрепа на правата на човека и демокрацията, включително повишаване на ефективността на диалозите за правата на човека, подобряване на видимостта и въздействието на стратегиите за правата на човека, съсредоточаване върху ефективното прилагане на Насоките на ЕС относно правата на човека и подобряване на публичната дипломация и съобщенията относно правата на човека;

                  1.

                  отправя следните препоръки към Съвета, Комисията и заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност:

                              а)

                              изрично да се признае значението на академичната свобода в публичните изявления, политики и действия, свързани с външната дейност на ЕС, включително да се признаят принципите, че идеите не са престъпления и че критичният дискурс не е акт на нелоялност, а по-скоро са съществени елементи от едно демократично общество и неговото развитие, че автономността на образователните институции следва да бъде защитена по всяко време и че академичната свобода играе съществена роля за напредъка в областта на образованието и развитието на човека и модерното общество;

                              б)

                              да се признае, че претенциите за академична свобода спадат към съществуващото право в областта на правата на човека като произтичащи от правото на образование и правата на свобода на изразяване на мнение и на убеждение; да се напомни, че академичната свобода обхваща свободата на академичните среди да разпространяват информация, да провеждат изследвания и да разпространяват знания и истината без ограничения, свободата да изразяват своите възгледи и мнения, дори те да са спорни или непопулярни, в областта на своите научни изследвания и професионален опит, което може да включва проверка на функционирането на публичните институции в дадена политическа система и критика спрямо него;

                              в)

                              публично да се подчертаят проблемите, свързани с атаките срещу академичната свобода, включително отрицателните последици от тях; да се изрази загриженост относно уязвимостта на академичната общност от неправомерна намеса от страна на национални органи, частни субекти или корпоративни интереси и да се напомни отговорността на държавите да гарантират академична свобода, да действат в съответствие с нея и проактивно да защитават институциите за висше образование, представителите на академичните среди и студентите от атаки, независимо от произхода и естеството им;

                              г)

                              да се гарантира, че институциите на ЕС и представителите на държавите членки, посещаващи трети държави, биват информирани относно положението с академичната свобода;

                              д)

                              да се демонстрира подкрепа за институциите, служителите и студентите, които са изложени на риск или са били жертви на принуда или жестоки нападения, както и да се осъдят публично такива нападения, като въпросът се повдигне на всички равнища, включително чрез изявления, посещения, покани за участие в публични прояви и мониторинг на съдебни процеси и местата за лишаване от свобода, както и чрез специфични позовавания на конкретни случаи на членове на университетските среди, изложени на риск;

                              е)

                              да се подкрепи равният достъп до академичната общност, независимо от етническа и кастова принадлежност, увреждания, националност, религиозни убеждения, полова идентичност, сексуална ориентация или други признаци; да се обърне особено внимание в отношенията с трети държави на подкрепата за премахването на основана на пола дискриминация и всички форми на насилие и да се спомогне да се реализира равенството между половете и правото на образование на всички;

                              ж)

                              да се подчертае, че атаките срещу академичната свобода могат също да са под формата на кибератаки, тъй като в сегашно време представителите на академичните среди все по-често използват интернет и социалните мрежи за изразяване на идеи и мнения;

                              з)

                              да се повиши академичната свобода на различните равнища на политически диалог, включително в диалозите и консултациите относно правата на човека с държави партньори; да се увеличат дипломатическите усилия с държавите партньори чрез двустранни и многостранни ангажименти във връзка с инциденти, пораждащи опасения за заплахи или нападения срещу академичната свобода, и по-специално нападения с насилие над институции и членове на университетските среди, както и дискриминационни политики или практики, ненужни ограничения на научните изследвания или изразяването на мнение, неправомерно преследване или задържане и ограничения на правото на основаване на професионални организации и присъединяване към тях; да се насърчат държавите партньори да създадат рамка за академична свобода и институционална автономност и да наблюдават прилагането на тези основни права; да се гарантира, че всяко международно споразумение за сътрудничество с държави партньори спазва тези принципи;

                              и)

                              да включи защитата и закрилата на академичната свобода и на институционалната автономност в критериите от Копенхаген за процеса на присъединяване към ЕС с цел предотвратяване на атаки срещу академичната свобода в държави членки, какъвто беше случаят със СЕС в Унгария;

                              й)

                              да се насърчат всички държави да направят това, което повечето държави — членки на ЕС вече са направили, и да одобрят и приложат Декларацията относно сигурността на училищата и придружаващите я насоки за защита на училищата и университетите от използването им за военни цели по време на въоръжен конфликт, които служат за указания относно отговорността за защита на основните ценности, особено академичната свобода и институционалната автономност, в контекста на насилие, принуда и атаки срещу висшето образование;

                              к)

                              да се работи с ООН, Съвета на Европа, международни агенции, гражданското общество и университетските общности за създаване на механизъм за наблюдение и докладване на атаките, заплахите и ненужните ограничения срещу висшето образование и отделни научни работници; да се укрепва и насърчава наблюдението с цел повишаване на осведомеността, подвеждане на извършителите под отговорност и подобряване на усилията за предотвратяване и реагиране на атаките срещу академичната свобода;

                              л)

                              да започне и да се насърчи редовен диалог с университетските общности и с организации, чиято мисия е да защитават университетските общности и да насърчават академичната свобода, за да се разработят най-добрите политически рамки, инициативи и стратегии за застъпничество за академичната свобода;

                              м)

                              да се допринесе за развитието на капацитет за бързо, цялостно и прозрачно разследване на нарушенията на академичната свобода, особено в ситуации, свързани с атаки с насилие; да се подобрят усилията за предотвратяване и реагиране на атаки срещу академичната свобода и за предприемане на всички разумни усилия за подвеждане на извършителите под отговорност;

                              н)

                              да се засили работата по изследванията и застъпничеството, насочени към реформиране на законодателството и разпоредбите, с които се налагат ненужни ограничения върху академичната свобода или академичната автономност на висшите учебни заведения, и да се насърчи институционалната автономност като начин за защита на системите за висше образование от намеса или атаки от страна на държавите, бизнеса или други недържавни участници и за опазване на висшето образование от политизация и идеологическа манипулация;

                              о)

                              да се увеличат дипломатическите усилия с държавите партньори чрез двустранни и многостранни ангажименти във връзка с инциденти, пораждащи опасения за заплахи или нападения срещу академичната свобода, и по-специално нападения с насилие над институции и членове на университетските среди, а така също и дискриминационни политики или практики, ненужни ограничения на научните изследвания или изразяването на мнение, неправомерно преследване или задържане;

                              п)

                              да се преразгледат съществуващите механизми за подкрепа и защита на защитниците на правата на човека, за да се развие капацитет за идентифициране и да се предостави подпомагане, включително спешна закрила и подкрепа, в случаи на атаки срещу академична свобода, включително чрез физическа защита, правна и визова помощ, медицинска помощ, мониторинг на съдебни процеси и местата за лишаване от свобода, застъпничество и лобиране и дългосрочно подпомагане по време на изгнание; призовава по-специално Европейския инструмент за демокрация и права на човека да включи сред приоритетите си утвърждаването на академичната свобода и подкрепата за членовете на академичната общност, изложени на риск;

                              р)

                              да се преразгледат съществуващите програми и ресурси за академична мобилност и други форми на сътрудничество в областта на образованието и научните изследвания, включително техните критерии, процедури за кандидатстване, изисквания, срокове и графици, с цел премахване на пречките, които биха могли да възпрепятстват иначе квалифицирани представители на академичната общност или студенти, които са изложени на риск, да получат достъп до възможности, назначения или други ресурси по програмите; да се насърчат съществуващите проекти, финансирани от ЕС, като например проектът „Академично убежище“, който се стреми да повиши осведомеността относно значението на академичната свобода в сектора на висшето образование и последиците за обществото като цяло, когато тази свобода бива потискана;

                              с)

                              да се гарантира, че програмите за макрофинансова помощ на ЕС за трети държави и политиките на европейските финансови институции не подронват академичната свобода чрез подкрепа за политики, които намаляват националния доход, разпределен за сектора на образованието;

                              т)

                              да се разработят нови инициативи в рамките на съществуващите и бъдещите програми — евентуално като полезни взаимодействия, разработени и финансирани от Съюза чрез неговите бюджети, които не са свързани с образованието и изследователската дейност — като например Инструмента за предприсъединителна помощ (IPA III), „Хоризонт 2020“, „Еразъм +“ и действията „Мария Склодовска-Кюри“, за нови програми, финансирани от ЕС, в подкрепа на изпращането в европейски институции за висше образование и научни изследвания на изложени на риск представители на академичната общност и студенти със статут на международна закрила;

                              у)

                              да се подпомогнат продължаващите нормативни усилия на регионално и международно равнище, включително чрез приемане на международна декларация относно академичната свобода и автономността на институциите за висше образование; насърчава ЕС и неговите държави членки да поемат инициатива относно академичната свобода в рамките на Съвета на ООН по правата на човека;

                              ф)

                              да се гарантира постоянна подкрепа на високо равнище за Европейския междууниверситетски център и Световния център за правата на човека и демокрацията, които са начело на подкрепата на ЕС за образованието в областта на правата на човека в световен мащаб;

                  2.

                  възлага на своя председател да предаде настоящата препоръка на Съвета, на Комисията и на заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност.


title: Препоръка на Европейския съвет за системен риск от 22 декември 2020 година за изменение на Препоръка ЕССР/2015/2 относно оценката на трансграничните ефекти и доброволната реципрочност за мерките на макропруденциалната политика (ЕССР/2020/16) 2021/C 43/01

text:
                  8.2.2021

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  C 43/1

         ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК
         от 22 декември 2020 година
         за изменение на Препоръка ЕССР/2015/2 относно оценката на трансграничните ефекти и доброволната реципрочност за мерките на макропруденциалната политика
         (ЕССР/2020/16)
         (2021/C 43/01)
         ГЕНЕРАЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК,
         като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
         като взе предвид Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаване на Европейски съвет за системен риск (1), и по-специално членове 3 и 16—18 от него,
         като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (2), и по-специално член 458, параграф 8 от него,
         като взе предвид Решение ЕССР/2011/1 на Европейския съвет за системен риск от 20 януари 2011 г. за приемане на процедурен правилник на Европейския съвет за системен риск (3), и по-специално членове 18—20 от него,
         като има предвид, че:

                     (1)

                     За да се гарантират ефективни и последователни национални мерки на макропруденциалната политика, е важно задължителната реципрочност, изискуема от правото на Съюза, да бъде допълнена с доброволна реципрочност.

                     (2)

                     С рамката на доброволна реципрочност за мерките на макропруденциалната политика, установена в Препоръка ЕССР/2015/2 на Европейския съвет за системен риск (4), се цели да се гарантира, че спрямо всички основани на експозиции мерки на макропруденциалната политика, активирани в една държава членка, е приложена реципрочност в другите държави членки.

                     (3)

                     На 8 януари 2018 г. с Препоръка ЕССР/2018/1 на Европейския съвет за системен риск (5) беше изменена Препоръка ЕССР/2015/2, за да се препоръча реципрочност на долна граница в размер на 15 % за средното рисково тегло по отношение на жилищни ипотечни кредити, обезпечени с жилища във Финландия, която беше приложена от Finanssivalvonta (финландския орган за финансов надзор) в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (наричан по-долу „РКИ“) по отношение на кредитни институции, лицензирани във Финландия, които използват вътрешнорейтинговия подход (ВРП) за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания.

                     (4)

                     В отговор на решението на Finanssivalvonta от 30 септември 2020 г. да не поднови, считано от 31 декември 2020 г., долната граница на рисково тегло, Генералният съвет на Европейския съвет за системен риск (ЕССР) реши да изключи финландската мярка от списъка с мерки на макропруденциалната политика, спрямо които се препоръчва да се прилага реципрочност съгласно Препоръка ЕССР/2015/2.

                     (5)

                     Поради това Препоръка ЕССР/2015/2 следва да бъде съответно изменена,

               ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

            РАЗДЕЛ I

            ИЗМЕНЕНИЯ

         Препоръка ЕССР/2015/2 се изменя, както следва:

                     1.

                     в Раздел 1, подпрепоръка В параграф 1 се заменя със следното:

                                 „1.

                                 На съответните органи се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо мерките на макропруденциалната политика, приети от други съответни органи, за които ЕССР е препоръчал реципрочност. Препоръчва се да бъде прилагана реципрочност спрямо следните мерки, допълнително описани в приложението:
                                 Белгия:

                                             —

                                             надбавка от рисково тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на кредитни институции, лицензирани в Белгия, които използват ВРП за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания, и съставена от:

                                                         а)

                                                         фиксирана надбавка от рисково тегло в размер на 5 процентни пункта; и

                                                         б)

                                                         пропорционална надбавка от рисково тегло, състояща се от 33 % от претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена по отношение на портфейла експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия;

                                       Франция:

                                             —

                                             ограничаване до 5 % от приемливия капитал на максималния размер на големите експозиции, предвиден в член 395, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, което се прилага в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013 към експозициите към силно задлъжнели големи нефинансови предприятия със седалище във Франция и се налага на глобалните системно значими институции (Г-СЗИ) и други системно значими институции (Д-СЗИ) на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър;

                                       Швеция:

                                             —

                                             специфична за кредитната институция долна граница в размер на 25 % за претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на портфейла от обезпечени с недвижими имоти експозиции на дребно към длъжници, пребиваващи в Швеция, наложена на кредитни институции, лицензирани в Швеция, които използват ВРП за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания.“;

                     2.

                     Приложението се заменя с приложението към настоящата препоръка.

            РАЗДЕЛ II

            ВЛИЗАНЕ В СИЛА

         Настоящата препоръка влиза в сила на 1 януари 2021 година.

            Съставено във Франкфурт на Майн на 22 декември 2020 година.

                  Ръководител на секретариата на ЕССР,

                  от името на Генералния съвет на ЕССР,

               Francesco MAZZAFERRO

            (1)  ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 1.

            (2)  ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1.

            (3)  OВ C 58, 24.2.2011 г., стр. 4.

            (4)  Препоръка ЕССР/2015/2 на Европейския съвет за системен риск от 15 декември 2015 г. относно оценката на трансграничните ефекти и доброволната реципрочност за мерките на макропруденциалната политика (ОВ C 97, 12.3.2016 г., стр. 9).

            (5)  Препоръка ЕССР/2018/1 на Европейския съвет за системен риск от 8 януари 2018 г. за изменение на Препоръка ЕССР/2015/2 относно оценката на трансграничните ефекти и доброволната реципрочност за мерките на макропруденциалната политика (ОВ C 41, 3.2.2018 г., стр. 1).

            ПРИЛОЖЕНИЕ
            Приложението към Препоръка ЕССР/2015/2 се заменя със следното:

                     „Приложение

                        Белгия

                           Надбавка от рисково тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, наложена на кредитни институции, лицензирани в Белгия и използващи ВРП, и приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013. Надбавката се състои от два компонента:

                                 (a)

                                       фиксирана надбавка от рисково тегло в размер на 5 процентни пункта; и

                                 (b)

                                       пропорционална надбавка от рисково тегло, състояща се от 33 % от претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена по отношение на портфейла от експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия.

                           I.   Описание на мярката

                                 1.

                                 Белгийската мярка, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 и наложена на кредитните институции, лицензирани в Белгия и използващи ВРП, се състои от надбавка от рисково тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, която е съставена от два компонента:

                                             а)

                                             първият компонент се състои от увеличение от 5 процентни пункта на рисковото тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, получено след изчисляване на втората част от надбавката от рисково тегло в съответствие с буква б);

                                             б)

                                             вторият компонент се състои от увеличение на рисковото тегло в размер на 33 % от претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложено по отношение на портфейла от експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия. Претеглената по експозиции средна стойност е средната стойност на рисковите тегла на отделните кредити, изчислена съгласно член 154 от Регламент (ЕС) № 575/2013, претеглена чрез съответната стойност на експозицията.

                           II.   Реципрочност

                                 2.

                                 В съответствие с член 458, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на съответните органи на засегнатите държави членки се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо белгийската мярка, като я прилагат към разположени в Белгия клонове на вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП, в рамките на крайния срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                                 3.

                                 На съответните органи се препоръчва да приложат реципрочност спрямо белгийската мярка, като я прилагат към вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП, които имат преки експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия. В съответствие с подпрепоръка В, параграф 2 на съответните органи се препоръчва да прилагат същата мярка като вече приложената в Белгия от активиращия орган в рамките на крайния срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                                 4.

                                 Ако същата мярка на макропруденциалната политика не съществува в тяхната юрисдикция, на съответните органи се препоръчва да прилагат, след консултация с ЕССР, съществуващата в юрисдикцията им мярка на макропруденциалната политика, която има ефект, най-близък до този на горепосочената мярка, за която е препоръчана реципрочност, включително като приемат надзорни мерки и правомощия, посочени в дял VII, глава 2, раздел IV от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета ( (*1). На съответните органи се препоръчва да приемат еквивалентната мярка не по-късно от четири месеца след публикуването на настоящата препоръка в Официален вестник на Европейския съюз.

                           III.   Праг на същественост

                                 5.

                                 Мярката е допълнена от специфичен за институцията праг на същественост от 2 милиарда евро за регулиране на потенциалното прилагане на принципа de minimis от съответните органи, прилагащи реципрочност на мярката.

                                 6.

                                 Съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатата държава членка могат да освободят отделни вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП и имащи несъществени експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти в Белгия, които са под прага на същественост от 2 милиарда евро. При прилагането на прага на същественост съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите, като им се препоръчва да прилагат белгийската мярка към освободени преди това отделни вътрешно лицензирани кредитни институции, когато прагът на същественост от 2 милиарда евро бъде нарушен.

                                 7.

                                 Когато липсват кредитни институции, лицензирани в засегнатите държави членки, с разположени в Белгия клонове или с преки експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти в Белгия, които използват ВРП и имат експозиции в размер на 2 милиарда евро или повече на белгийския пазар на жилищни недвижими имоти, съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатите държави членки могат да решат да не прилагат реципрочност спрямо белгийската мярка. В този случай съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите, като им се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо белгийската мярка, когато кредитна институция с ВРП надхвърля прага от 2 милиарда евро.

                                 8.

                                 В съответствие с раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 прагът на същественост от 2 милиарда евро е препоръчано максимално ниво на прага. Поради това, вместо да прилагат препоръчания праг, съответните органи, прилагащи реципрочност, могат да определят по-нисък праг за своите юрисдикции, когато е подходящо, или да прилагат реципрочност спрямо мярката без праг на същественост.

                        Франция

                        Ограничаване до 5 % от приемливия капитал на максималния размер на големите експозиции, предвиден в член 395, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, което се прилага в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013 към експозициите към силно задлъжнели големи нефинансови предприятия със седалище във Франция и се налага на глобалните системно значими институции (Г-СЗИ) и други системно значими институции (Д-СЗИ) на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър.

                     I.   Описание на мярката

                                 1.

                                 Френската мярка, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013 и наложена на Г-СЗИ и Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър (не на подконсолидирано равнище), се състои от ограничаване на максималния размер на големите експозиции до 5 % от приемливия им капитал, приложимо към експозиции към силно задлъжнели големи нефинансови предприятия със седалище във Франция.

                                 2.

                                 Нефинансово предприятие е физическо или юридическо лице съгласно частното право със седалище във Франция, което на своето равнище и на най-високото равнище на консолидация принадлежи към сектор „Нефинансови предприятия“ съгласно определението в точка 2.45 от приложение А към Регламент (ЕС) № 549/2013 на Европейския парламент и на Съвета ( (*2).

                                 3.

                                 Мярката се прилага за експозиции към нефинансови предприятия със седалище във Франция и за експозиции към групи от свързани нефинансови предприятия, както следва:

                                             а)

                                             за нефинансови предприятия, които са част от група свързани нефинансови предприятия със седалище на най-високото равнище на консолидация във Франция, мярката се прилага спрямо сумата от нетните експозиции към групата и всички нейни свързани лица по смисъла член 4, параграф 1, точка 39 от Регламент (ЕС) № 575/2013;

                                             б)

                                             за нефинансови предприятия, които са част от група свързани нефинансови предприятия със седалище на най-високото равнище на консолидация извън Франция, мярката се прилага спрямо сумата от:

                                                         i)

                                                         експозициите към тези нефинансови предприятия със седалище във Франция;

                                                         ii)

                                                         експозициите към лицата във Франция или в чужбина, над които нефинансовите предприятия, посочени в подточка i), имат пряк или непряк контрол по смисъла на член 4, параграф 1, точка 39 от Регламент (ЕС) № 575/2013; и

                                                         iii)

                                                         експозициите към лицата във Франция или в чужбина, които са икономически зависими от нефинансовите предприятия, посочени в подточка i), по смисъла на член 4, параграф 1, точка 39 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
                                                         Нефинансови предприятия, които нямат седалище във Франция, не са дъщерно предприятие или икономически зависимо предприятие на нефинансово предприятие със седалище във Франция и не са пряко или непряко контролирани от нефинансово предприятие със седалище във Франция, попадат извън обхвата на мярката.
                                                         В съответствие с член 395, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 мярката е приложима след отчитане на ефекта от техниките за редуциране на кредитния риск и изключенията в съответствие с членове 399—403 от Регламент (ЕС) № 575/2013.

                                 4.

                                 Г-СЗИ или Д-СЗИ трябва да счита нефинансово предприятие със седалище във Франция като голямо, ако нейната първоначална експозиция към нефинансовото предприятие или към групата от свързани нефинансови предприятия по смисъла на параграф 3 е равна на или по-голяма от 300 милиона евро. Стойността на първоначалната експозиция се изчислява в съответствие с членове 389 и 390 от Регламент (ЕС) № 575/2013, преди да се отчетат ефектът от техниките за редуциране на кредитния риск и изключенията, посочени в членове 399—403 от Регламент (ЕС) № 575/2013, съгласно отчетеното в съответствие с член 9 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014 на Комисията ( (*3).

                                 5.

                                 Нефинансово предприятие се счита за силно задлъжняло, ако има отношение на ливъридж, което е по-голямо от 100 %, и отношение на покритие на финансови тежести, което е под три, изчислени на най-високото равнище на консолидация на групата, както следва:

                                             (a)

                                             отношението на ливъридж е отношението между общия дълг нето от паричните средства и собствения капитал; и

                                             (b)

                                             отношението на покритие на финансови тежести е отношението между, от една страна, добавената стойност плюс оперативните субсидии, намалени със: i) заплати, ii) оперативни данъци и задължения, iii) други нетни обичайни оперативни разходи с изключение на нетни лихви и други подобни задължения, и iv) обезценяване и амортизация; и от друга страна, лихви и други подобни задължения.
                                             Отношенията се изчисляват на база на счетоводни агрегирани стойности, определени в приложимите стандарти, представени във финансовите отчети на нефинансовото предприятие, заверени от одитор, когато е приложимо.

                           II.   Реципрочност

                                 6.

                                 На съответните органи се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо френската мярка, като я прилагат към вътрешно лицензирани Г-СЗИ и Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация в рамките на юрисдикцията на техния банков пруденциален периметър.

                                 7.

                                 Ако същата мярка на макропруденциалната политика не съществува в тяхната юрисдикция, съгласно подпрепоръка В, параграф 2 на съответните органи се препоръчва да прилагат, след консултация с ЕССР, съществуващата в юрисдикцията им мярка на макропруденциалната политика, която има ефект, най-близък до този на горепосочената мярка, за която е препоръчана реципрочност. На съответните органи се препоръчва да приемат еквивалентната мярка не по-късно от шест месеца след публикуването на настоящата препоръка в Официален вестник на Европейския съюз.

                           III.   Праг на същественост

                                 8.

                                 Мярката е допълнена от комбиниран праг на същественост за регулиране на потенциалното прилагане на принципа de minimis от съответните органи, прилагащи реципрочност на мярката, който се състои от:

                                             а)

                                             праг от 2 милиарда евро за всички първоначални експозиции на вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на банковия пруденциален периметър към френския сектор „Нефинансови предприятия“;

                                             б)

                                             праг от 300 милиона евро, приложим към вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ, които са достигнали или надхвърлили прага, посочен в буква а), за:

                                                         i)

                                                         единична първоначална експозиция към нефинансово предприятие със седалище във Франция;

                                                         ii)

                                                         сумата на първоначални експозиции към група от свързани нефинансови предприятия, която има седалище на най-високото равнище на консолидация във Франция, изчислена в съответствие с параграф 3, буква а);

                                                         iii)

                                                         сумата на първоначалните експозиции към нефинансови предприятия със седалище във Франция, които са част от група свързани нефинансови предприятия със седалище на най-високото равнище на консолидация извън Франция, съгласно отчетеното в образци C 28.00 и C 29.00 от приложение VIII към Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014;

                                             в)

                                             праг от 5 % от приемливия капитал на Г-СЗИ или Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация за експозиции, установени в буква б), след отчитане на ефекта от техниките за редуциране на кредитния риск и изключенията в съответствие с членове 399—403 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
                                             Праговете, посочени в букви б) и в), следва да се прилагат независимо дали съответното лице или нефинансово предприятие е силно задлъжняло или не.
                                             Стойността на първоначалната експозиция, посочена в букви а) и б), се изчислява в съответствие с членове 389 и 390 от Регламент (ЕС) № 575/2013 преди да се отчетат ефектът от техниките за редуциране на кредитния риск и изключенията, посочени в членове 399—403 от Регламент (ЕС) № 575/2013, съгласно отчетеното в съответствие с член 9 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014.

                                 9.

                                 Съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатите държави членки могат да освободят вътрешно лицензирани Г-СЗИ или Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър, които не нарушават комбинирания праг на същественост, посочен в параграф 8. При прилагане на прага на същественост съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите на вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ към френския сектор „Нефинансови предприятия“, както и концентрацията на експозициите на вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ към големи нефинансови предприятия със седалище във Франция, като им се препоръчва да прилагат френската мярка към освободени преди това вътрешно лицензирани Г-СЗИ или Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър, когато е нарушен комбинираният праг на същественост, посочен в параграф 8. Съответните органи също така се насърчават да сигнализират другите участници на пазара в тяхната юрисдикция за системните рискове, свързани с увеличения ливъридж на големите нефинансови предприятия със седалище във Франция.

                                 10.

                                 Когато липсват Г-СЗИ или Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър, които са лицензирани в засегнатите държави членки и имат експозиции към френския сектор „Нефинансови предприятия“ над прага на същественост, посочен в параграф 8, съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатите държави членки могат да решат да не прилагат реципрочност спрямо френската мярка. В този случай съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите на вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ към френския сектор „Нефинансови предприятия“, както и концентрацията на експозициите на вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ към големи нефинансови предприятия със седалище във Франция, като им се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо френската мярка, когато Г-СЗИ или Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър надхвърли комбинирания праг на същественост, посочен в параграф 8. Съответните органи също така се насърчават да сигнализират другите участници на пазара в тяхната юрисдикция за системните рискове, свързани с увеличения ливъридж на големите нефинансови предприятия със седалище във Франция.

                                 11.

                                 В съответствие с раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 комбинираният праг на същественост, посочен в параграф 8, е препоръчано максимално ниво на прага. Поради това, вместо да прилагат препоръчания праг, съответните органи, прилагащи реципрочност, могат да определят по-нисък праг за своите юрисдикции, когато е подходящо, или да прилагат реципрочност спрямо мярката без праг на същественост.

                        Швеция

                        Специфична за кредитната институция долна граница в размер на 25 % за претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на портфейла от обезпечени с недвижими имоти експозиции на дребно към длъжници, пребиваващи в Швеция, по отношение на кредитните институции, лицензирани в Швеция и използващи ВРП за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания.

                     I.   Описание на мярката

                                 1.

                                 Шведската мярка, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 и наложена на кредитните институции, лицензирани в Швеция и използващи ВРП, се състои от специфична за кредитната институция долна граница в размер на 25 % за претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена по отношение на портфейла от обезпечени с недвижими имоти експозиции на дребно към длъжници, пребиваващи в Швеция.

                                 2.

                                 Претеглената по експозиции средна стойност е средната стойност на рисковите тегла на отделните експозиции, изчислена съгласно член 154 от Регламент (ЕС) № 575/2013, претеглена чрез съответната стойност на експозицията.

                           II.   Реципрочност

                                 3.

                                 Съгласно член 458, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на съответните органи на засегнатите държави членки се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо шведската мярка, като я прилагат към разположени в Швеция клонове на вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП, в рамките на крайния срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                                 4.

                                 На съответните органи се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо шведската мярка, като я прилагат към вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП, които имат обезпечени с недвижими имоти преки експозиции на дребно към длъжници, пребиваващи в Швеция. Съгласно подпрепоръка В, параграф 2 на съответните органи се препоръчва да прилагат същата мярка като вече приложената в Швеция от активиращия орган в рамките на крайния срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                                 5.

                                 Ако същата мярка на макропруденциалната политика не съществува в тяхната юрисдикция, на съответните органи се препоръчва да прилагат, след консултация с ЕССР, съществуващата в юрисдикцията им мярка на макропруденциалната политика, която има ефект, най-близък до този на горепосочената мярка, за която е препоръчана реципрочност. На съответните органи се препоръчва да приемат еквивалентната мярка не по-късно от четири месеца след публикуването на настоящата препоръка в Официален вестник на Европейския съюз.

                           III.   Праг на същественост

                                 6.

                                 Мярката е допълнена от специфичен за институцията праг на същественост от 5 милиарда шведски крони за регулиране на потенциалното прилагане на принципа de minimis от съответните органи, прилагащи реципрочност на мярката.

                                 7.

                                 Съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатата държава членка могат да освободят отделни вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП и имащи несъществени обезпечени с недвижими имоти експозиции на дребно към длъжници, пребиваващи в Швеция, които са под прага на същественост от 5 милиарда шведски крони. При прилагането на прага на същественост съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите, като им се препоръчва да прилагат шведската мярка към освободени преди това отделни вътрешно лицензирани кредитни институции, когато прагът на същественост от 5 милиарда шведски крони бъде надхвърлен.

                                 8.

                                 Когато липсват кредитни институции, лицензирани в засегнатите държави членки, които имат клонове в Швеция или обезпечени с недвижими имоти преки експозиции на дребно към пребиваващи в Швеция длъжници, използват ВРП и имат обезпечени с недвижими имоти експозиции на дребно в размер на 5 милиарда шведски крони или повече към пребиваващи в Швеция длъжници, съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатите държави членки могат да решат да не прилагат реципрочност спрямо шведската мярка. В този случай съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите, като им се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо шведската мярка, когато кредитна институция с ВРП надхвърля прага от 5 милиарда шведски крони.

                                 9.

                                 В съответствие с раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 прагът на същественост от 5 милиарда шведски крони е препоръчано максимално ниво на прага. Поради това, вместо да прилагат препоръчания праг, съответните органи, прилагащи реципрочност, могат да определят по-нисък праг за своите юрисдикции, когато е подходящо, или да прилагат реципрочност спрямо мярката без праг на същественост.

               .

               (*1)  ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 338.

               (*2)  Регламент (ЕС) № 549/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. относно Европейската система от национални и регионални сметки в Европейския съюз (OB L 174, 26.6.2013 г., стр. 1).

               (*3)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014 на Комисията от 16 април 2014 г. за определяне, в съответствие с Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета, на техническите стандарти за изпълнение по отношение на предоставянето на информация от институциите на надзорните органи (ОВ L 191, 28.6.2014 г., стр. 1).“