               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 24.11.2021
            COM(2021) 742 final

            Препоръка за
            ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
            относно икономическата политика на еврозоната
            {SWD(2021) 362 final}

               Препоръка за

               ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

               относно икономическата политика на еврозоната

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 136 във връзка с член 121, параграф 2 от него,

               като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики
                  1
               , и по-специално член 5, параграф 2 от него,

               като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси
                  2
               , и по-специално член 6, параграф 1 от него,

               като взе предвид препоръката на Европейската комисия,

               като взе предвид заключенията на Европейския съвет,

               като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,

               като взе предвид становището на Комитета по икономическа политика,

               като има предвид, че:

               (1)След много дълбока рецесия през 2020 г. икономиката на еврозоната е в процес на стабилно и бързо възстановяване. Растежът на БВП през второто тримесечие на 2021 г. надхвърли очакванията и според икономическата прогноза от есента на 2021 г. се очаква БВП на еврозоната да нарасне с 5,0 % през 2021 г. Очаква се икономиката на еврозоната да се върне към своето равнище на БВП отпреди кризата през последното тримесечие на 2021 г. До второто тримесечие на 2021 г. седем държави от еврозоната вече са се върнали към своето равнище на БВП отпреди кризата. През 2022 г. се очаква годишният БВП на еврозоната да нарасне с 4,3 %. Вътрешното търсене е основният двигател на растежа на БВП, като е свързано с облекчаването на ограниченията след въвеждането на ваксинацията, постепенното подобряване на пазарите на труда, усвояването на допълнителните икономии, натрупани по време на периодите на ограничителни мерки, и значителното увеличаване на инвестициите, за което допринасят благоприятните условия за финансиране и политическата подкрепа от Инструмента на ЕС за възстановяване (NextGenerationEU). Съгласно препоръките държавите членки от еврозоната предприеха действия, поотделно и колективно в рамките на Еврогрупата, за да заемат позиция по отношение на политиката в подкрепа на възстановяването от кризата, предизвикана от COVID-19. В бъдеще несигурността и рисковете остават високи, включително развитието на пандемията както в рамките на ЕС, така и извън него.

               (2)Силното нарастване на вътрешното търсене през годината се сблъска с ограничения по отношение на предлагането, както и с недостиг на ресурси и смущения в логистиката. Освен това недостигът на работна ръка и умения предизвиква все по-голяма тревога в някои сектори и държави членки. След няколко години на много ниски стойности инфлацията в еврозоната се повиши от началото на 2021 г. насам, по-специално на фона на нарастващите цени на енергията и затрудненията с доставките, което се счита за преходно явление, свързано с процеса на адаптиране след ограничителните мерки. През септември 2021 г. инфлацията в еврозоната достигна най-високата си стойност от 3,4 % от десет години насам.

               (3)През 2021 г. европейската стратегия за възстановяване беше съсредоточена върху привеждането в действие на NextGenerationEU и на неговия най-голям инструмент — Механизма за възстановяване и устойчивост (МВУ)
                  3
               . До средата на ноември 2021 г. Съветът прие плановете за възстановяване и устойчивост на 22 държави членки, включително 18 държави от еврозоната, след положителни оценки от страна на Комисията. През следващите години изпълнението на реформите и инвестициите по Механизма за възстановяване и устойчивост ще има силно положително въздействие върху функционирането на икономиките в еврозоната. Чрез механизма ще бъде насърчено засилването на икономическо и социално сближаване между държавите членки от еврозоната, като се има предвид ключовият фактор, използван за разпределяне на неговите ресурси. Чрез него бе засилено доверието и той допринесе за запазването на растежа и макрофинансовата стабилност, в резултат на което бе постигнат баланс при комбинирането на политики и с него бяха допълнени действията на Европейската централна банка (ЕЦБ). Освен че подкрепя възстановяването, МВУ има за цел да се извърши структурно преобразуване на икономиките на държавите членки, по-специално за провеждане на екологичния и цифровия преход. Осъществяването на съгласувани инвестиции и реформи в рамките на МВУ, успоредно с използването на кохезионните фондове, има за цел да повиши устойчивостта на еврозоната на бъдещи сътресения и потенциалния БВП по устойчив начин, да се подкрепи заетостта и да бъдат намерени решения на социалните предизвикателства. Освен това емитирането на деноминирани в евро дългови инструменти от Съюза за финансиране на МВУ ще увеличи дълбочината и ликвидността на европейските капиталови пазари и ще спомогне за укрепването на еврото като международна валута.

               (4)Реализирането на реформите и инвестициите, включени в плановете за възстановяване и устойчивост, ще даде възможност да се отпусне финансиране по МВУ и ще спомогне за постигането на приоритетите на политиката за еврозоната, както и на препоръките на Съвета относно икономическата политика на еврозоната
                  4
               . Това ще се отнася, наред с другото, до укрепването на националните институционални рамки, подкрепата за висококачествени публични инвестиции, политическите мерки в подкрепа на социалното сближаване и справедливия екологичен и цифров преход. То следва да спомогне за гарантиране на устойчиво и приобщаващо възстановяване, за поддържане на потенциала за растеж и за повишаване на устойчивостта. Това е в съответствие с годишния обзор на устойчивия растеж и четирите измерения на устойчивата конкурентоспособност, т.е. устойчивост на околната среда, производителност, справедливост и макроикономическа стабилност
                  5
               .

               (5)Осигуряващите подходяща подкрепа и взаимно подсилващи се икономически политики осигуриха ефективна макроикономическа стабилизация и ограничиха въздействието върху резултатите на пазара на труда, като намалиха рисковете от засягане и подкрепиха бързото икономическо възстановяване. Последователното съчетаване на паричната и фискалната политика, наред със структурните реформи и мерките за поддържане на финансова стабилност, ще продължи да бъде от съществено значение за доброто функциониране на еврозоната при пълно спазване на съответните роли на държавите членки и институциите съгласно Договора.

               (6)Мерките на паричната политика на ЕЦБ имат за цел да се гарантира гладкото функциониране на различните сегменти на финансовия пазар и да се поддържа целостта на трансмисионните канали на паричната политика, и в крайна сметка да се запази средносрочната ценова стабилност. През юли 2021 г. ЕЦБ публикува своята нова стратегия в областта на паричната политика. В новата стратегия се възприема симетрична цел за инфлация от 2 % в средносрочен план. Управителният съвет потвърди също така, че наборът от лихвени проценти на ЕЦБ остава основният инструмент на паричната ѝ политика. През октомври 2021 г. ЕЦБ започна двугодишен етап на проучване за цифрово евро. Създаването на цифрово евро би изисквало намесата на законодателя на Съюза въз основа на член 133 от ДФЕС. Емитирането на такава цифрова валута на централна банка би могло, наред с другото, да осигури непрекъснато предоставяне на публични средства в цифров формат, да подпомогне цифровизацията на европейската икономика и активно да насърчи иновациите в областта на плащанията на дребно
                  6
               . Освен това то ще допринесе за засилване на международната роля на еврото и на отворената стратегическа автономност на Европа.

               (7)На 19 октомври 2021 г. Европейската комисия поднови дебата относно прегледа на икономическото управление с цел изграждане на широк консенсус за това как да се повишат ефективността и прозрачността на рамката, как да се преодолеят макроикономическите дисбаланси и фискалните предизвикателства по начин, който благоприятства растежа, като се вземат предвид поуките, извлечени от кризата с COVID-19.

               (8)Бюджетният дефицит на сектор „Държавно управление“ в еврозоната като цяло се очаква да достигне 7,1 % от БВП през 2021 г., но да намалее до 3,9 % през 2022 г. Фискалната позиция на еврозоната, произтичаща от националните бюджети и бюджета на ЕС, се очаква да остане благоприятна през 2021 и 2022 г. (съответно 1¾ и 1 % от БВП). През 2022 г. публичните инвестиции, финансирани както на национално равнище, така и на равнището на ЕС, ще допринесат за подкрепящата позиция. От ноември 2021 г. чрез одобрените от Съвета досега 18 национални плана за възстановяване и устойчивост в еврозоната ще бъде предоставена широкомащабна финансова подкрепа за държавите членки от еврозоната в размер до 262 милиарда евро под формата на безвъзмездни средства и 139 милиарда евро под формата на заеми в периода до 2026 г. Координацията на националните фискални политики при пълно зачитане на Пакта за стабилност и растеж е от решаващо значение за ефективното реагиране на сътресението от COVID-19, за устойчивото възстановяване и за правилното функциониране на Икономическия и паричен съюз (ИПС). Въпреки че общата клауза за дерогация ще продължи да действа през 2022 г., се очаква тя да бъде дезактивирана от 2023 г. С възстановяването на икономиката във фискалната политика се преминава от временни спешни мерки към целенасочени мерки в подкрепа на възстановяването. Увеличението на отношението на дълга към БВП (от 85,5 % от БВП през 2019 г. на 100 % от БВП през 2021 г.) отразява комбинирания ефект от свиването на БВП и необходимата политическа реакция на много голямото сътресение от COVID-19. Въпреки това, тъй като отношенията на дълга вече бяха високи в някои държави членки от еврозоната преди сътресението, целта на политиката в голяма част от еврозоната ще бъде постепенното, непрекъснато и благоприятстващо растежа намаляване на дълга.

               (9)В този контекст особена важност придобиват подобряването на структурата на публичните финанси, включително чрез насърчаване на инвестициите, качеството на бюджетните мерки и осигуряването на фискална устойчивост в дългосрочен план, включително с оглед на изменението на климата и екологичния и цифровия преход. Екологосъобразното бюджетиране, прегледите на разходите, правилно функциониращите схеми за управление на публичните инвестиции и ефективните рамки за обществени поръчки могат да създадат фискално пространство за допълнителни публични инвестиции. Реформите за по-ефикасна и по-справедлива политика по отношение на приходите станаха още по-важни след кризата с COVID-19. Все още има възможност данъчните системи в еврозоната да станат по-благоприятни за растежа и околната среда, по-специално чрез намаляване на данъчната тежест върху труда, която остава висока в повечето държави членки от еврозоната. Мерките за справяне с агресивното данъчно планиране, избягването на данъци и отклонението от данъчно облагане могат да направят данъчните системи по-ефикасни и по-справедливи, като същевременно подкрепят възстановяването и увеличават приходите. Глобализацията наложи необходимостта от адаптиране на рамката за данъчно облагане към една все по-цифровизирана икономика. В приобщаващата рамка на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР)/Г-20 относно свиването на данъчната основа и прехвърлянето на печалби беше постигнато споразумение за реформиране на данъчното облагане в световен мащаб с цел ограничаване на вредната данъчна конкуренция.

               (10)Бързата и енергична реакция на политиката на национално равнище и на равнището на Съюза, включително чрез NextGenerationEU, беше ефективна за смекчаване на въздействието на кризата върху домакинствата и предприятията. Благодарение на това координирано действие различията се увеличиха в по-малка степен спрямо първоначално очакваното, а дългосрочните отрицателни последици бяха смекчени. Подкрепата на политиката, включително чрез схеми за работа с намалено работно време и други мерки за запазване на работните места, спомогна за запазването на дейността на предприятията по време на кризата и ограничи повишаването на равнището на безработица и намаляването на разполагаемия доход. Макар и да нарастваха, равнищата на неплатежоспособност останаха ограничени през 2021 г. въпреки постепенното премахване на мерките за подпомагане. Пазарите на труда също отбелязват постепенно подобрение, като заетостта отново достигна 72,2 % през второто тримесечие на 2021 г. в сравнение с върховата стойност от 72,9 % преди COVID през четвъртото тримесечие на 2019 г. Ускореното внедряване на цифровите технологии по време на кризата би могло да има положително въздействие върху производителността, ако се запази с течение на времето. Въпреки това кризата, предизвикана от COVID-19, имаше значителни териториални и секторни последици и последици за разпределението, което ще наложи преразпределяне както в рамките на отделните държави и сектори, така и между тях, със значителни разходи, свързани с прехода за работниците и дружествата.

               (11)Въпреки че увеличаването на случаите на несъстоятелност до момента остана ограничено, много дружества останаха с по-слаби счетоводни баланси в резултат на пандемията, което може да намали способността им да финансират инвестиционни проекти в краткосрочен план и да застраши способността им да изплащат дълговете си. С напредването на възстановяването, подкрепата следва постепенно да се преустанови и да стане по-целенасочена. По-слабото използване на дългови инструменти би намалило условните задължения и би спомогнало за запазването на инвестиционния капацитет на предприятията. Своевременното оттегляне на мерките за подкрепа на политиката представлява намиране на баланс между подкрепата за инвестициите и заетостта и избягване на неуспехите на жизнеспособните предприятия, от една страна, без да се възпрепятства организираното оттегляне на нежизнеспособните предприятия в средносрочен план, от друга страна. В този контекст подобряването на достъпа до финансиране за дружествата, укрепването на счетоводните баланси на дружествата и подобряването на капацитета и ефективността на рамките за несъстоятелността са от решаващо значение. Националните режими в областта на несъстоятелността се различават значително в отделните държави от еврозоната и ще са необходими действия за повишаване на капацитета, за да се повиши ефективността на административната и съдебната система. Подобряването на нормативната уредба относно несъстоятелността може да допринесе и за по-стабилни счетоводни баланси в банковия сектор, което ще окаже положително въздействие върху предлагането на кредити. Директивата относно преструктурирането и несъстоятелността
                  7
               , която има за цел да се въведат минимални стандарти в държавите членки относно превантивното преструктуриране и опрощаването на задължения за предприемачите, ще трябва да бъде транспонирана в националното законодателство до 17 юли 2022 г. Освен това интегрирането на капиталовите пазари в ЕС е от ключово значение, за да се предоставят на дружествата алтернативни източници на финансиране в допълнение към банковото кредитиране. Чрез напредъка по отношение на съюза на капиталовите пазари (СКП)
                  8
                може да се подобри достъпът до финансиране за предприятията от еврозоната, да се мобилизират дългосрочни инвестиции в екологосъобразни, нови технологии и инфраструктура, да се насърчат капиталовите инвестиции и да се премахнат трансграничните пречки пред инвестициите, включително чрез хармонизиране на някои аспекти на материалното право в областта на производствата по несъстоятелност.

               (12)Въпреки че при заетостта се отчита бързо възстановяване, някои сектори, определени категории работници и региони се очаква да бъдат трайно засегнати от кризата и от силния натиск за екологизиране на икономиката. Новите работни места, които се създават могат да се различават от работните места, които са били загубени поради кризата. Затрудненията във веригата на доставки могат да забавят възстановяването на заетостта в някои сектори. Поради това политическите мерки, които улесняват прехода от едно работно място към друго и повторната интеграция на пазара на труда, ще бъдат от ключово значение за подпомагане на приспособяването и смекчаване на социалното въздействие, по-специално в контекста на двойния преход. Комисията представи препоръка относно ефективна активна подкрепа за заетостта вследствие на кризата с COVID-19 (ЕАПЗ)
                  9
               , в която държавите членки се приканват да разработят съгласувани пакети от политики, съчетаващи мерки, насочени към преодоляване на недостига на умения и помагащи на хората успешно да се ориентират към екологичния и цифровия преход. Тези пакети ще се състоят от три компонента: i) ограничени във времето и добре планирани стимули за наемане на работа и преход и подкрепа за предприемачеството; ii) възможности за повишаване на квалификацията и за преквалификация, свързани с нуждите на пазара на труда; както и iii) засилена подкрепа от службите по заетостта. Междувременно социалната закрила продължава да бъде от основно значение за сплотеността на еврозоната в периода след здравната и икономическата криза и с оглед на осигуряването на справедлив двоен преход. Европейският стълб на социалните права
                  10
                продължава да представлява компасът за действия в областта на заетостта, уменията и социалната политика, с които се насърчава възходящото икономическо и социално сближаване и по-добрите условия на труд и живот в държавите членки. В плана за действие относно Европейския стълб на социалните права, приет през март 2021 г., се определят три водещи цели на ЕС относно i) заетостта, ii) обучението за възрастни и iii) намаляването на бедността до 2030 г.
                  11
               , за което ще допринесат препоръчаните по-долу политически действия. Тези цели бяха приветствани от лидерите на ЕС на социалната среща на върха в Порто на 8 май 2021 г. и от Европейския съвет в периода 24—25 юни 2021 г.

               (13)Държавите членки са разработили амбициозни планове за реформи и инвестиции с финансовата и политическата подкрепа от МВУ. Повишаването на качеството на дейностите на институциите, по-специално чрез укрепване на административния капацитет, ще бъде от ключово значение за гарантиране на бързото усвояване на съответните средства, като същевременно се избягва дублирането и намесата в други инструменти на ЕС. Държавите членки могат да подобрят рамковите условия за частни инвестиции чрез подобряване на бизнес средата. Запазването и укрепването на устойчивостта на веригата на доставки на единния пазар чрез откриване и преодоляване на недостига на доставки и на участъците с недостатъчен капацитет, наред с отворените пазари, сближаването на стандартите, по-голямата диверсификация, кръговостта и ресурсната ефективност, ще бъдат от ключово значение за гарантиране на гладкото функциониране на единния пазар. Препоръката на Съвета от 13 юли 2021 г. относно икономическата политика на еврозоната за 2021 г., в която се призовава за по-нататъшно интегриране на единния пазар на стоки и услуги, включително цифровия единен пазар, чрез премахване на ненужните ограничения, засилване на надзора на пазара и гарантиране на достатъчен административен капацитет, продължава да е актуална.

               (14)Благодарение на предишните реформи банковият сектор показа устойчивост като цяло, когато бе изправен пред сериозни икономически сътресения. Широката политическа подкрепа по време на кризата и стабилното възстановяване, отбелязано през 2021 г., смекчиха до момента опасенията, свързани с по-слабите корпоративни счетоводни баланси. Въпреки това е вероятно банките от еврозоната да изпитат известно влошаване на качеството на активите. Своевременното наблюдение на рисковете, проактивното взаимодействие с длъжниците и активното управление на необслужваните кредити са важни, за да се запази способността им да финансират икономическото възстановяване.

               (15)Икономическият размер и интеграцията на еврозоната, както и действията, предприети в отговор на кризата, представляваха стабилизиращи фактори в световен мащаб по време на кризата с COVID-19. Като се има предвид взаимосвързаността на икономиките, държавите членки от еврозоната ще трябва да осъществяват през следващите години договорените инвестиции и реформи, за да излязат от кризата по-силни, като същевременно допълнително задълбочат институционалната структура на еврозоната, за да се повиши нейната устойчивост на бъдещи сътресения и да бъде тя по-силна на международната сцена. Икономическото и финансовото развитие в развитите и бързо развиващите се пазарни икономики оказва пряко въздействие върху еврозоната чрез редица канали, включително чрез политиката в областта на здравеопазването и ваксинирането, паричната политика, финансовите потоци, световните вериги за създаване на стойност и търговията. Ограниченията в световните вериги на доставки, възникнали след възстановяването, са допълнително доказателство за нарастващата глобална икономическа взаимосвързаност. Междувременно излишъкът по текущата сметка на еврозоната продължи да намалява постепенно и достигна равнище, близко до очакваното на базата на основните показатели. Засилването на международната роля на еврото, което остана като цяло стабилно през последните години, включително чрез разработването на цифрово евро, би могло да укрепи икономическата и финансовата автономност на еврозоната и на Съюза и да подобри финансовата стабилност в глобален мащаб.

               (16)Задълбочаването на ИПС продължава да бъде от съществено значение. Банковият съюз и съюзът на капиталовите пазари са взаимно подсилващи се проекти за насърчаване на растежа, запазване на финансовата стабилност и подкрепа за истински Икономически и паричен съюз. Преодоляването на съществуващите пропуски ще увеличи допълнително стабилността и устойчивостта на еврозоната, ще помогне на икономиките на еврозоната да процъфтяват и ще засили международната роля на еврото. Завършването на банковия съюз, както и своевременното ратифициране на Споразумението за изменение към Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност (Договора за ЕМС), също и на съюза на капиталовите пазари, продължава да бъде от съществено значение. Това ще подпомогне и екологичния и цифровия преход, за който са необходими значителни инвестиции. На срещата на върха на държавите от еврозоната от 25 юни 2021 г. отново беше потвърден ангажиментът за завършване на банковия съюз и Еврогрупата (в разширен формат) беше приканена да постигне без забавяне съгласие въз основа на поетапен и обвързан със срокове работен план по всички оставащи елементи. На срещата беше призовано и за бързо изпълнение на плана за действие за СКП в съответствие с приоритетите, определени в заключенията на Съвета от 3 декември 2020 г. Препоръката на Съвета от 2021 г. относно икономическата политика на еврозоната от 13 юли 2021 г., в която се призовава за завършване на ИПС и укрепване на международната роля на еврото, продължава да бъде актуална.

               ПРЕПОРЪЧВА на държавите членки от еврозоната да предприемат поотделно, включително чрез изпълнението на своите планове за възстановяване и устойчивост, и колективно в рамките на Еврогрупата, следните действия през периода 2022—2023 г.:

               1.Да продължат да използват и координират националните фискални политики в държавите членки, за да подкрепят ефективно устойчивото и приобщаващо възстановяване. Да поддържат умерено подкрепяща фискална позиция през 2022 г. в цялата еврозона, като вземат предвид националните бюджети и финансирането, предоставено от Механизма за възстановяване и устойчивост. Да насочват постепенно фискалните мерки към инвестиции, които насърчават устойчиво и приобщаващо възстановяване в съответствие с екологичния и цифровия преход, като се обръща специално внимание на качеството на бюджетните мерки. Да запазят гъвкавостта на фискалната политика, за да може да се реагира, ако се появят отново рискове от пандемия. Да диференцират фискалните политики, като вземат предвид състоянието на възстановяването, фискалната устойчивост и необходимостта от намаляване на икономическите, социалните и териториалните различия. Веднага щом икономическите условия дават възможност за това, да провеждат фискални политики, насочени към постигане на разумни средносрочни фискални позиции и гарантиране на устойчивостта на дълга, като същевременно се засилват инвестициите.

               2.Да насърчават политики за борба с агресивното данъчно планиране, избягването на данъци и данъчните измами, за да се гарантират справедливи и ефективно действащи данъчни системи. Да работят за ограничаване на вредната данъчна конкуренция, включително чрез прилагане на глобално, основано на консенсус решение за справяне с данъчните предизвикателства, произтичащи от цифровизацията и глобализацията на икономиката. Да намалят данъчната тежест върху труда и да насърчат преминаването от данъчно облагане на труда към данъци, които нарушават конкуренцията в по-малка степен. Да преминат от спешни мерки към мерки за възстановяване на пазарите на труда чрез осигуряване на ефективни активни политики на пазара на труда: i) подкрепа за прехода от едно работно място към друго, по-специално към екологична и цифрова икономика, ii) съчетаване на мерки за справяне с недостига на умения, повишаване на квалификацията и преквалификация, предоставяне на целенасочени стимули за наемане на работа и iii) повишаване на капацитета на публичните служби по заетостта за преодоляване на несъответствията на пазара на труда. Да укрепват приобщаващите системи за качествено образование и обучение. Да насърчават интеграцията на уязвимите групи на пазара на труда, по-специално на младите хора и жените, да осигуряват подходящи условия на труд и да преодоляват сегментацията на пазара на труда, да разработват и адаптират, когато е необходимо, системи за социална закрила за справяне с предизвикателствата, възникващи след кризата с COVID-19. Да осигурят ефективното участие на социалните партньори при изготвянето на политиките, да укрепват социалния диалог и колективното договаряне. Да осигурят споделяне и сближаване на добрите практики в областта на пазара на труда и социалните политики, които повишават икономическата и социалната устойчивост.

               3.Да наблюдават ефективността на пакетите за подкрепа на политиките за дружествата, да се съсредоточат върху по-целенасочената подкрепа за платежоспособността на жизнеспособните дружества, които са били подложени на стрес по време на пандемията, и да използват в по-голяма степен инструменти от типа на капиталовите инструменти. Да предприемат действия за увеличаване на капацитета на рамките в областта на несъстоятелността за ефективно и своевременно справяне с несъстоятелността и преструктурирането на дълга, да увеличат в максимална степен запазването на стойността и да насърчат ефикасното разпределение на капитала и трансграничните инвестиции. Да постигнат напредък в задълбочаването на съюза на капиталовите пазари, включително чрез бързо договаряне по законодателните предложения на Комисията за подкрепа на финансирането на икономиката и за увеличаване на възможностите за инвестиции за дружествата и физическите лица, и да премахнат трансграничните пречки пред инвестициите на единния пазар.

               4.Да продължат да укрепват националните институционални рамки и да провеждат реформи за преодоляване на пречките пред инвестициите и преразпределянето на капитала, както и да гарантират ефикасното и навременно използване на средствата на Съюза. Да намалят административната тежест за дружествата и да подобряват бизнес средата. Да укрепват ефективността и цифровизацията на публичната администрация. Да подобряват управлението на публичните финанси, включително чрез съобразено с околната среда бюджетиране и ефективни рамки за управление на публичните инвестиции, и да използват прегледи на разходите за подобряване на структурата на публичните финанси, по-специално качеството на публичните инвестиции, инвестициите в хора и умения, както и за по-добро насочване на публичните разходи към нуждите във връзка с възстановяването и устойчивостта.

               5.Да гарантират макрофинансова стабилност и да поддържат каналите за кредитиране на икономиката, да продължат действията спрямо необслужваните кредити чрез, наред с другото, наблюдение на качеството на активите, навременно и активно взаимодействие с изпаднали в затруднение длъжници (по-специално жизнеспособните длъжници) и по-нататъшно развитие на вторичните пазари за необслужвани кредити. Да продължат да работят по завършването на банковия съюз чрез поетапен и обвързан със срокове работен план, както и по укрепването на международната роля на еврото. Да продължат да подкрепят проучвателната работа по евентуалното въвеждане на цифрово евро.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

                     (2)

                        ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

                     (3)

                        Регламент (ЕС) 2021/241 на Европейския парламент и на Съвета от 12 февруари 2021 г. за създаване на Механизъм за възстановяване и устойчивост, ОВ L 57, 18.2.2021 г., стр. 17.

                     (4)

                        Препоръка на Съвета от 13 юли 2021 г. относно икономическата политика на еврозоната (ОВ C 283, 15.7.2021 г., стр. 1).

                     (5)

                        Годишен обзор на устойчивия растеж за 2022 г., COM(2021)740

                     (6)

                        Вж. доклада на ЕЦБ от октомври 2020 г. относно цифровото евро, достъпен на адрес:
                  https://www.ecb.europa.eu/pub/pdf/other/Report_on_a_digital_euro~4d7268b458.en.pdf
                  .

                     (7)

                        Директива (ЕС) 2019/1023 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2019 г. за рамките за превантивно преструктуриране, за опрощаването на задължения и забраната за осъществяване на дейност, за мерките за повишаване на ефективността на производствата по преструктуриране, несъстоятелност и опрощаване на задължения и за изменение на Директива (ЕС) 2017/1132 (Директива за преструктурирането и несъстоятелността), ОВ L 172, 26.6.2019 г., стр. 18.

                     (8)

                        По време на срещата на върха на държавите от еврозоната на 25 юни 2021 г. лидерите от ЕС подчертаха политическата си подкрепа за съюза на капиталовите пазари (СКП) и призоваха за бързо изпълнение на плана за действие за СКП.

                     (9)

                        Препоръка (ЕС) 2021/402 на Комисията от 4 март 2021 г. за ефективна активна подкрепа за заетостта след кризата с COVID-19 (ЕАПЗ), ОВ L 80, 8.3.2021 г., стр. 1.

                     (10)

                        Междуинституционална прокламация относно европейския стълб на социалните права, ОВ C 428, 13.12.2017 г., стр. 10.

                     (11)

                        ЕС се ангажира със следните водещи цели на Съюза до 2030 г.: поне 78 % от населението на възраст между 20 и 64 години следва да бъде трудово заето; поне 60 % от хората на възраст между 25 и 64 години следва да участват в учебни дейности всяка година; и броят на хората, изложени на риск от бедност или социално изключване, следва да намалее с поне 15 милиона души в сравнение с 2019 г.


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 29.3.2022
            COM(2022) 132 final

            Препоръка за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за разрешаване на преговорите за всеобхватна международна конвенция за противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

                  Според извършената от Европол оценка на заплахата от организирана престъпност, ползваща се от интернет
                     1
                  , киберпрестъпността продължава да представлява нарастваща заплаха за сигурността на гражданите и предприятията в Европейския съюз (ЕС). Киберпрестъпността е глобално явление, характеризиращо се с липсата на граници, и от няколко години засилването на международното сътрудничество за борба с киберпрестъпността е приоритет за държавите от цял свят.

                  Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство („Конвенцията от Будапеща“) на Съвета на Европа от 2001 г. е първият международен договор в областта на киберпрестъпността, в който се дава определение за престъпленията в кибернетичното пространство, предвиждат се редица правомощия и процедури за разследване на престъпления в кибернетичното пространство, като например търсене на компютърни мрежи и прихващане, и сигурни електронни доказателства във връзка с престъпленията, и се създава рамка за международно сътрудничество
                     2
                  . Конвенцията от Будапеща е открита за държави, които не членуват в Съвета на Европа, и към нея са се присъединили държави от всички географски региони. Към момента 66 държави са страни по конвенцията, а още четиринадесет държави са поканени да се присъединят към нея. Тя е в основата на законодателството за борба с киберпрестъпността в 80 % от държавите по света. Приемането на Втори допълнителен протокол към Конвенцията от Будапеща от Комитета на министрите на Съвета на Европа на 17 ноември 2021 г. показа трайното значение на Конвенцията като рамка за международно сътрудничество в областта на киберпрестъпността
                     3
                  .

                  Подемът в информационните технологии и бързото развитие на нови телекомуникационни и компютърни мрежови системи, както и използването и злоупотребата с технологии за престъпни цели също са включени в дневния ред на Организацията на обединените нации (ООН). На 21 декември 2010 г. Общото събрание на ООН прие Резолюция 65/230 с искане Комисията по предотвратяване на престъпленията и наказателно правосъдие да създаде отворена междуправителствена експертна група за извършване на всеобхватно проучване на проблема с киберпрестъпността
                     4
                  . На своето седмо (и последно) заседание от 6—8 април 2021 г. междуправителствената експертна група направи преглед на всички предварителни заключения и препоръки, предложени от държавите — членки на ООН
                     5
                  , и постигна съгласие за предаването на Комисията по предотвратяване на престъпленията и наказателно правосъдие на 63-те съгласувани заключения и препоръки
                     6
                  . В своето проучване междуправителствената експертна група не постигна консенсус относно необходимостта от нов международен договор в областта на киберпрестъпността.

                  Успоредно с това някои държави — членки на ООН, увеличиха усилията си за работа по такъв договор на разискванията в рамките на Третия комитет на Общото събрание на ООН. Вследствие на това Общото събрание на ООН прие Резолюция 73/187 от 17 декември 2018 г. относно „Противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели“
                     7
                  . Впоследствие, на 27 декември 2019 г. Общото събрание на ООН прие втора резолюция — Резолюция 74/247, по същата тема, за създаване на отворена ad hoc междуправителствена комисия от експерти („ad hoc комисията“) за разработване на всеобхватна международна конвенция относно противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели. В резолюцията се посочва, че ad hoc комисията трябва да вземе изцяло предвид съществуващите международни инструменти и усилията на национално, регионално и международно равнище за борба с използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели, по-специално работата и резултатите на междуправителствената експертна група
                     8
                  . На 26 май 2021 г. Общото събрание на ООН прие Резолюция 75/282, в която се определят условията за преговорите
                     9
                  . Общото събрание на ООН реши, наред с другото, че ad hoc комисията следва да проведе най-малко шест сесии, по 10 дни всяка, които да започнат през януари 2022 г., и заключителна сесия, на която да се представи проект на конвенция за Общото събрание на ООН на неговата седемдесет и осма сесия през 2024 г. Също така бе решено ad hoc комисията да проведе първата, третата и шестата сесия за преговори в Ню Йорк, а втората, четвъртата и петата — във Виена. На 20 януари 2022 г. Общото събрание реши да отложи първата сесия за по-късна дата поради ситуацията с пандемията от COVID-19 в Ню Йорк.

                  Настоящото предложение има за цел да се гарантира подходящо участие на Европейския съюз в тези преговори, тъй като се очаква преговорите да засегнат елементи, които са свързани със законодателството и компетентността на ЕС, по-специално в областта на киберпрестъпността. В член 3, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда, че Съюзът разполага с изключителна компетентност „за сключване на международни споразумения, когато това [...] може да засегне общите правила или да промени техния обхват“. Едно международно споразумение може да засегне общите правила или да промени техния обхват, когато областта, обхваната от споразумението, се припокрива със законодателството на Съюза или е обхваната до голяма степен от правото на Съюза.

                  Като се има предвид, че преговорите се отнасят до въпроси от компетентността на Съюза, различни от ОВППС, които се очаква да бъдат основните компоненти на предвиденото споразумение, Комисията следва да бъде назначена за ръководител на преговарящия екип. По въпросите, свързани с общата външна политика и политика на сигурност, върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност води преговорите като част от екипа. Главният преговарящ от Комисията ще осигури цялостната съгласуваност на споразумението. Под ръководството на главния преговарящ службите на Комисията ще бъдат водещи по отношение на частите от предвиденото споразумение, които не са свързани с ОВППС, а ЕСВД ще бъде водеща по отношение на частите от предвидените споразумения, които попадат в рамките на ОВППС.

                  Настоящата препоръка се представя на Съвета в съответствие с член 218 от ДФЕС с цел получаване на разрешение за договаряне на бъдещата конвенция на ООН от името на Европейския съюз, предоставяне на указания за водене на преговори и назначаване на Комисията за преговарящ.

               •Съгласуваност с действащите разпоредби в тази област на политиката

                  Борбата с киберпрестъпността е приоритет за Европейския съюз, както е видно от Стратегията за Съюза на сигурност от 2020 г.
                     10
                   и Стратегията за борба с организираната престъпност от 2021 г.
                     11
                   В Третия доклад за напредъка по изпълнението на Стратегията на ЕС за Съюза на сигурност от 2021 г. Комисията пое ангажимент да гарантира ефективното участие на Съюза в преговорите за всеобхватна международна конвенция за „противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели“ на равнището на Организацията на обединените нации
                     12
                  .

                  Комисията признава необходимостта от по-нататъшен напредък и укрепване на капацитета на правоприлагащите и съдебните органи в тази област и от развиване на националното законодателство в областта на киберпрестъпността, когато съществуващото законодателство не е достатъчно. Тя също така признава необходимостта от насърчаване на международното сътрудничество в борбата с киберпрестъпността и подкрепя различни програми за изграждане на капацитет в редица държави по света, включително за развиващите се държави
                     13
                  . Комисията подкрепя работата на междуправителствената експертна група на ООН по въпросите на киберпрестъпността, Комисията на ООН по предотвратяване на престъпленията и наказателно правосъдие, Службата на ООН по наркотиците и престъпността, Комитета по Конвенцията от Будапеща за престъпления в кибернетичното пространство и други органи.

                  Очаква се преговорите по международната конвенция да са свързани с общите правила на ЕС за борба с киберпрестъпността. По-специално това може да включва Директива 2011/93/ЕС относно борбата със сексуалната експлоатация на деца онлайн и детската порнография
                     14
                  , в която се обръща внимание на новите развития в онлайн средата, като например сприятеляването с цел сексуална злоупотреба (представяне на престъпниците за деца, за да подмамват непълнолетни и малолетни лица с цел сексуално насилие); Директива 2013/40/ЕС относно атаките срещу информационните системи
                     15
                  , целта на която е справяне с проблема с широкомащабните кибератаки, като се поставя изискване към държавите членки да укрепят националните закони в областта на киберпрестъпността и да въведат високи наказателни санкции; и Директива (ЕС) 2019/713 за борба с измамите със и подправянето на непарични платежни средства
                     16
                  , с която се хармонизира престъпното поведение на физическите или юридическите лица по отношение на непаричните платежни средства и се разширява наказателната отговорност така, че да бъдат обхванати виртуалните валути и цифровите портфейли. С други инструменти на ЕС се предоставят общи правила за борба с престъпленията, които могат да бъдат способствани чрез използване на информационни системи, като например тероризъм, трафик на хора, незаконен трафик на наркотици, незаконен трафик на оръжия, изпиране на пари, корупция и организирана престъпност.

                  Очаква се преговорите да обхванат и мерки на наказателното производство и мерки за сътрудничество. Действащата правна уредба на ЕС се състои от инструменти за сътрудничество в областта на правоприлагането и наказателноправните въпроси, като Директива 2014/41/ЕС относно Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси
                     17
                  , Конвенцията за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите — членки на Европейския съюз
                     18
                  , Регламент 2018/1727 относно Евроюст
                     19
                  , Регламент 2016/794 относно Европол
                     20
                  , Регламент (ЕС) 2017/1939 за установяване на засилено сътрудничество за създаване на Европейска прокуратура
                     21
                  , Рамково решение 2002/465/ПВР на Съвета относно съвместните екипи за разследване
                     22
                  , Рамково решение 2009/948/ПВР на Съвета относно предотвратяване и уреждане на спорове за упражняване на компетентност при наказателни производства
                     23
                  . Предложенията на Комисията от април 2018 г. относно трансграничния достъп до електронни доказателства
                     24
                   и пакетът за полицейското сътрудничество
                     25
                  , който в момента е в процес на законодателна процедура на ЕС, също са от значение. В международен план Европейският съюз сключи редица двустранни споразумения с трети държави, като споразуменията за правна взаимопомощ между Европейския съюз и Съединените американски щати и между Европейския съюз и Япония
                     26
                  .

                  Съюзът прие също така няколко директиви, чиято цел е да се укрепят процесуалните права на заподозрените лица и обвиняемите
                     27
                  . Защитата на личните данни е основно право, залегнало в член 16 от ДФЕС и член 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Личните данни трябва да бъдат обработвани в съответствие с Регламент (ЕС) 2016/679 (Общ регламент относно защитата на данните)
                     28
                   и Директива (ЕС) 2016/680 (Директива относно защитата на данните, използвани от полицията)
                     29
                  . Основното право на човека на зачитане на неговия личен и семеен живот, на неговото жилище и тайната на неговите съобщения също е залегнало в член 7 от Хартата на основните права. Това включва зачитането на поверителността на комуникациите, както и защитата на крайното устройство на потребителя като основни елементи. Данните от електронни комуникации трябва да се обработват в съответствие с Директива 2002/58/ЕО (Директивата за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации)
                     30
                  .

                  Преговорите следва да гарантират, че разпоредбите на евентуалната бъдеща конвенция на ООН постигат възможно най-висока защита на правата на човека и че държавите членки са в състояние да спазват правото на ЕС, като отчитат и бъдещото му развитие.

               •Съгласуваност с други политики на Съюза

                  Европейският съюз последователно насърчава Конвенцията от Будапеща като ценна и гъвкава референтна правна уредба за международно сътрудничество в борбата с киберпрестъпността. Той подкрепя трети държави при присъединяването към Конвенцията, осигурявайки им възможност да въведат минимална национална правна уредба за борба с киберпрестъпността, както и да развият необходимия капацитет за разследване и наказателно преследване, улеснявайки сътрудничеството с другите страни по Конвенцията
                     31
                  .

                  ЕС, представляван от Комисията, участва активно и в преговорите по втория допълнителен протокол към Конвенцията от Будапеща
                     32
                  . Протоколът ще бъде открит за подписване през май 2022 г. Като се има предвид, че въпросите, обхванати от втория допълнителен протокол, попадат в изключителната компетентност на Съюза, на 25 ноември 2021 г. Комисията прие две предложения за решения на Съвета за упълномощаване на държавите — членки на ЕС, да подпишат
                     33
                   и да ратифицират
                     34
                  , в интерес на Европейския съюз, втория допълнителен протокол към Конвенцията от Будапеща за престъпления в кибернетичното пространство.

                  Следователно при преговорите ще трябва също така да се гарантират последователност и съгласуваност с Конвенцията от Будапеща за престъпления в кибернетичното пространство и допълнителните протоколи към нея.

                  2.
                        ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

                  В член 218, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда, че Комисията представя препоръки на Съвета, който приема решение, с което разрешава започването на преговорите и назначава преговарящ от страна на Съюза. Съгласно член 218, параграф 4 от ДФЕС Съветът може да дава указания на преговарящия.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

                  Едностранните действия не биха представлявали алтернатива, тъй като не биха осигурили достатъчна основа за сътрудничество с държавите извън ЕС. Придържането към многостранно споразумение като евентуалната бъдеща конвенция на ООН, която Съюзът успя да договори, е по-ефикасно от преговорите с отделни държави извън ЕС на двустранно равнище.

               •Пропорционалност

                  Настоящата инициатива не надхвърля необходимото за постигане на съответните цели на политиката.

               •Избор на инструмент

                  Препоръка на Комисията за решение на Съвета за разрешаване на започването на преговори е в съответствие с член 218, параграф 3 от ДФЕС, в който се предвижда, че Комисията представя препоръки на Съвета, който приема решение, с което разрешава започването на преговорите.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Последващи оценки/проверки за пригодност на действащото законодателство

                  Не е приложимо.

               •Консултации със заинтересованите страни

                  На 14 януари 2022 г. Комисията публикува на своя уебсайт покана за представяне на мнения за настоящата инициатива, която беше достъпна за коментари в продължение на четири седмици. Отделните (пет на брой) отговори на поканата за представяне на мнения бяха публикувани на уебсайта за консултации. Тези съображения бяха взети предвид при изготвянето на настоящото предложение.

               •Събиране и използване на експертни становища

                  При подготовката на преговорите Комисията взе предвид мненията, изразени от експертите от държавите членки по време на дискусиите в съответните работни групи на Съвета.

               •Оценка на въздействието

                  Не е приложимо.

               •Пригодност и опростяване на законодателството

                  Не е приложимо.

               •Основни права

                  Преговорите вероятно ще обхванат елементи, които биха могли да представляват намеса в основните права, като мерки на наказателното производство, определения за престъпленията, които могат да бъдат основание за наказателно производство, или достъп до лични данни на лице, получени в контекста на наказателно производство. Разпоредбите, които трябва да бъдат договорени, могат да доведат до намеса например в правото на справедлив съдебен процес, правото на неприкосновеност на личния живот и правото на защита на личните данни. Тъй като участието в преговорите от името на Европейския съюз не следва да излага на риск равнището на защита на основните права в Съюза, в настоящата инициатива се предлага да се преследва високо равнище на защита на основните права.

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

                  Няма отражение върху бюджета на Съюза. Държавите — членки на ЕС, може да имат еднократни разходи за изпълнението на конвенцията след приключването на преговорите, но на настоящия етап не е възможно тези разходи да бъдат определени, тъй като преговорите все още не са започнали напълно.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Планове за изпълнение и механизми за мониторинг, оценка и докладване

                  Очаква се преговорният процес да продължи до 2024 г., след което може да се осъществи подписването и сключването на конвенцията. В инициативата се предлага да се следва открит, приобщаващ и прозрачен преговорен процес.

               Препоръка за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за разрешаване на преговорите за всеобхватна международна конвенция за противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 218, параграфи 3 и 4 от него,

               като взе предвид препоръката на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)На 27 декември 2019 г. Общото събрание на Организацията на обединените нации прие Резолюция 74/247 относно противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели, като реши да създаде отворена ad hoc междуправителствена комисия от експерти, представителна за всички региони, която да подготви всеобхватна международна конвенция за противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели
                  35
               . Съюзът следва да участва в преговорите по тази конвенция.

               (2)Съюзът е приел общи правила, припокриващи се с няколко елемента, които се разглеждат за тази конвенция. Тези общи правила включват по-специално изчерпателен набор от инструменти в областта на материалното наказателно право
                  36
               , полицейското и съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси
                  37
               , минималните стандарти за процесуалните права
                  38
                и на гаранциите по отношение на защитата на данните и неприкосновеността на личния живот
                  39
               . Бъдещите общи правила също следва да бъдат взети под внимание
                  40
               .

               (3)Следователно евентуална нова международна конвенция за противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели може да засегне общите правила на Съюза или да промени техния обхват.

               (4)За да се съхрани целостта на правото на Съюза и да се гарантира, че правилата, залегнали в международното право и правото на Съюза, запазват своята съгласуваност, е необходимо Съюзът да участва в преговорите по нова международна конвенция относно противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели.

               (5)В съответствие с член 42, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2018/1725 на Европейския парламент и на Съвета беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, който прие становище на …

               (6)[В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, и без да се засяга член 4 от посочения протокол, Ирландия не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.]

               [ИЛИ]

               [В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, и без да се засяга член 4 от посочения протокол, Ирландия е нотифицирала [, със своето писмо от ... ,] желанието си да участва в приемането и прилагането на настоящото решение.]

               (7)В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               С настоящото Комисията се упълномощава да води преговори от името на Съюза за всеобхватна конвенция за противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели.

               Член 2

               Указанията за водене на преговорите се съдържат в приложението.

               Член 3

               Преговорите се водят в консултация със специален комитет, който се определя от Съвета.

               Член 4

               Настоящото решение и приложението към него ще бъдат публично оповестени непосредствено след тяхното приемане.

               Член 5

               Адресат на настоящото решение е Комисията.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Европол (2021 г.), Оценка на заплахата от организирана престъпност, ползваща се от интернет (iOCTA),
                  www.europol.eu

                     (2)

                        Конвенция от Будапеща на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство (CETS N°185), 23 ноември 2001 г.,
                  https://rm.coe.int/16802fa426

                     (3)

                  Подробности за резултатите (coe.int)
                  .
                  Комитетът на министрите на Съвета на Европа прие Втори допълнителен протокол към Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство — Новини (coe.int)
                  .

                     (4)

                        Резолюция на Общото събрание на ООН от 21 декември 2010 г.,

                     A/Res/65/230 - E - A/Res/65/230 -Desktop (undocs.org)

                     (5)

                        Компилация от всички предварителни заключения и препоръки, предложени от държавите членки по време на заседанията на експертната група за извършване на пълно проучване относно киберпрестъпността, проведени през 2018 г., 2019 г. и 2020 г.:
                  V2101012.pdf (unodc.org)

                     (6)

                        Доклад относно заседанието на експертната група за извършване на пълно проучване относно киберпрестъпността, проведено във Виена в периода 6—8 април 2021 г.:
                  V2102595.pdf (unodc.org)

                     (7)

                        Резолюция на Общото събрание на ООН от 17 декември 2018 г.,
                  A/RES/73/187

                     (8)

                        Резолюция на Общото събрание на ООН от 27 декември 2019 г.,
                  A/RES/74/247

                     (9)

                        Резолюция на Общото събрание на ООН от 26 май 2021 г.,
                  A/RES/75/282*

                     (10)

                  COM(2020) 605 final
                   (27.7.2020 г.).

                     (11)

                  COM(2021) 170 final
                   (14.4.2021 г.).

                     (12)

                  COM(2021) 799 final
                   (8.12.2021 г.).

                     (13)

                        Това включва програми като GLACY+, CyberEast и CyberSouth, съфинансирани от ЕС и Съвета на Европа и извършвани от Съвета на Европа.

                     (14)

                        Директива 2011/93/ЕС (13.12.2011 г.).

                     (15)

                        Директива 2013/40/ЕС (12.8.2013 г.).

                     (16)

                        Директива (ЕС) 2019/713 (17.4.2019 г.).

                     (17)

                        Директива 2014/41/ЕС (3.4.2014 г.).

                     (18)

                        Конвенция за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите — членки на Европейския съюз (29.5.2020 г.).

                     (19)

                        Регламент (ЕС) 2018/1727 (14.11.2018 г.).

                     (20)

                        Регламент (ЕС) 2016/794 (11.5.2016 г.).

                     (21)

                        Регламент (ЕС) 2017/1939 на Съвета (12.10.2017 г.).

                     (22)

                        Рамково решение 2002/465/ПВР на Съвета (13.6.2022 г.).

                     (23)

                        Рамково решение 2009/948/ПВР на Съвета (30.11.2009 г.).

                     (24)

                        Предложение за Регламент относно европейските заповеди за предоставяне и за запазване на електронни доказателства по наказателноправни въпроси,

                     COM(2018) 225 final

                  , и предложение за Директива за установяване на хармонизирани правила относно определянето на юридически представители за целите на събирането на доказателства по наказателни производства,

                     COM(2018) 226 final

                   (17.4.2018 г.).

                     (25)

                        Предложение за Препоръка на Съвета относно оперативното полицейско сътрудничество, COM(2021) 780, предложение за Директива относно обмена на информация между правоприлагащите органи на държавите членки и за отмяна на Рамково решение 2006/960/ПВР на Съвета, COM(2021) 782, и предложение за Регламент за автоматизиран обмен на данни за целите на полицейското сътрудничество („Прюм II“), COM(2021) 784 (8.12.2021 г.).

                     (26)

                        Споразумение за правна взаимопомощ между Европейския съюз и Съединените американски щати (25.6.2003 г.).Споразумение между Европейския Съюз и Япония за правна взаимопомощ по наказателноправни въпроси (2009 г.).

                     (27)

                        Директива 2010/64/ЕС (20.10.2010 г.); Директива 2012/13/ЕС (22.5.2012 г.); Директива 2013/48/ЕС (22.10.2013 г.); Директива (ЕС) 2016/1919 (26.10.2016 г.); Директива (ЕС) 2016/800 (11.5.2016 г.); Директива (ЕС) 2016/343 (9.3.2016 г.).

                     (28)

                        Регламент (ЕС) 2016/679 (27.4.2016 г.).

                     (29)

                        Директива (ЕС) 2016/680 (27.4.2016 г.).

                     (30)

                        Директива 2002/58/ЕО (12.7.2002 г.), изменена с Директива 2009/136/ЕО (25.11.2009 г.).

                     (31)

                        Вж. напр. Заключенията на Съвета относно кибердипломацията, 10 февруари 2015 г., документ 6122/15.

                     (32)

                        Решение на Съвета за разрешаване на Европейската комисия да участва, от името на ЕС, в преговори по втори допълнителен протокол към Конвенцията на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство, референтен № 9116/19.

                     (33)

                        Предложение за Решение на Съвета за упълномощаване на държавите членки да подпишат, в интерес на Европейския съюз, Втория допълнителен протокол към Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство за засилено сътрудничество и разкриване на електронни доказателства, COM(2021) 718 final (25.11.2021 г.).

                     (34)

                        Предложение за Решение на Съвета за упълномощаване на държавите членки да ратифицират, в интерес на Европейския съюз, Втория допълнителен протокол към Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство за засилено сътрудничество и разкриване на електронни доказателства,

                     COM(2021) 719 final

                   (25.11.2021 г.).

                     (35)

                        Резолюция, приета от Общото събрание на ООН на 27 декември 2019 г., относно доклада на Третия комитет на ОС на ООН (A/74/401), Противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели,
                  A/RES/74/247

                     (36)

                        Директива 2011/93/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 г. относно борбата със сексуалното насилие и със сексуалната експлоатация на деца, както и с детската порнография и за замяна на Рамково решение 2004/68/ПВР на Съвета (

                     ОВ L 335, 17.12.2011 г., стр. 1—14

                  ); Директива 2013/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 12 август 2013 г. относно атаките срещу информационните системи и за замяна на Рамково решение 2005/222/ПВР на Съвета (

                     ОВ L 218, 14.8.2013 г., стр. 8—14

                  ); Директива (ЕС) 2019/713 на Европейския парламент и на Съвета от 17 април 2019 г. за борба с измамите със и подправянето на непарични платежни средства и за замяна на Рамково решение 2001/413/ПВР на Съвета, PE/89/2018/REV/3, (

                     ОВ L 123, 10.5.2019 г., стр. 18—29

                  ).

                     (37)

                        Акт на Съвета от 29.5.2000 г. за съставяне на Конвенция за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите — членки на Европейския съюз (ОВ С 197, 12.7.2000 г., стр. 1); Регламент (ЕС) 2018/1727 на Европейския парламент и на Съвета относно Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество в областта на наказателното правосъдие (Евроюст) и за замяна и отмяна на Решение 2002/187/ПВР на Съвета (ОВ L 295, 21.11.2018 г.); Регламент (ЕС) 2016/794 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 г. относно Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество в областта на правоприлагането (Европол) и за замяна и отмяна на решения 2009/371/ПВР, 2009/934/ПВР, 2009/935/ПВР, 2009/936/ПВР и 2009/968/ПВР на Съвета (ОВ L 135, 24.5.2016 г., стр. 53); Рамково решение 2002/465/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 г. относно съвместните екипи за разследване (ОВ L 162, 20.6.2002 г., стр. 1); Рамково решение 2009/948/ПВР на Съвета относно предотвратяване и уреждане на спорове за упражняване на компетентност при наказателни производства (ОВ L 328, 15.12.2009 г., стр. 42); Директива 2014/41/ЕС относно Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси (ОВ L 130, 1.5.2014 г., стр. 1).

                     (38)

                        Директива 2010/64/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство (ОВ L 280, 26.10.2010 г., стр. 1); Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г. относно правото на информация в наказателното производство (ОВ L 142, 1.6.2012 г., стр. 1); Директива 2013/48/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 г. относно правото на достъп до адвокат в наказателното производство и в производството по европейска заповед за арест и относно правото на уведомяване на трето лице при задържане и на осъществяване на връзка с трети лица и консулски органи през периода на задържане (ОВ L 294, 6.11.2013 г., стр. 1); Директива (ЕС) 2016/1919 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2016 г. относно правната помощ за заподозрени и обвиняеми в рамките на наказателното производство и за искани за предаване лица в рамките на производството по европейска заповед за арест (ОВ L 297, 4.11.2016 г., стр. 1); Директива (ЕС) 2016/800 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 г. относно процесуалните гаранции за децата, които са заподозрени или обвиняеми в рамките на наказателното производство (ОВ L 132, 21.5.2016 г., стр. 1); Директива (EС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 г. относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство (ОВ L 65, 11.3.2016 г., стр. 1).

                     (39)

                        Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО; Директива (ЕС) 2016/680 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказания и относно свободното движение на такива данни, и за отмяна на Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета; Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 г. относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) (OВ L 201, 31.7.2002 г., стр. 37—47), изменена с Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г.

                     (40)

                        Предложение за Регламент на Европейския парламент и на Съвета относно европейските заповеди за предоставяне и за запазване на електронни доказателства по наказателноправни въпроси, 17 април 2018 г., COM(2018) 225 final; Предложение за Директива на Европейския парламент и на Съвета за установяване на хармонизирани правила относно определянето на юридически представители за целите на събирането на доказателства по наказателни производства, 17 април 2018 г., COM(2018) 226 final.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 29.3.2022
            COM(2022) 132 final

            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Препоръката за Решение на Съвета
            за разрешаване на преговорите за всеобхватна международна конвенция за противодействие на използването на информационни и комуникационни технологии за престъпни цели

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               Що се отнася до преговорния процес, Съюзът следва да се стреми да постигне следното:

               (1)Преговорният процес е открит, приобщаващ и прозрачен и се основава на добросъвестно сътрудничество.

               (2)Преговорният процес дава възможност за съдържателно участие на всички съответни заинтересовани страни, включително гражданското общество, частния сектор, академичните среди и неправителствените организации.

               (3)Всички данни и становища, получени от всички членове на Организацията на обединените нации, се разглеждат на равни начала, за да се гарантира приобщаващ процес.

               (4)Преговорният процес се основава на ефективна и реалистична работна програма.

               Що се отнася до общите цели за преговорите, Съюзът следва да се стреми да постигне следното:

               (5)Конвенцията служи като ефективен инструмент за органите за наказателно правоприлагане и съдебните органи в глобалната борба с киберпрестъпността, с цел да се добави стойност към международното сътрудничество.

               (6)Действащата уредба от утвърдили се международни и регионални инструменти и усилия, отразена в Резолюции 74/247 и 75/282 на Общото събрание на ООН, е изцяло взета под внимание. Съответно Конвенцията е съвместима с действащите международни инструменти и ги допълва, по-специално Конвенцията от Будапеща на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство от 2001 г. и протоколите към нея, Конвенцията на ООН срещу транснационалната организирана престъпност от 2000 г. и протоколите към нея, но също и други относими международни и регионални инструменти. С конвенцията се избягва всякакво въздействие върху тяхното прилагане или по-нататъшното присъединяване на която и да е държава към тях и, доколкото е възможно, се избягва ненужно дублиране.

               (7)Работата и резултатите от отворената междуправителствена експертна група за извършване на пълно проучване относно киберпрестъпността, както е договорено с Резолюция 75/282 на Общото събрание на ООН, се вземат изцяло под внимание.

               (8)С разпоредбите на Конвенцията се постига възможно най-висока защита на правата на човека. Държавите — членки на ЕС, следва да могат да спазват правото на ЕС, включително основните права, свободите и общите принципи на правото на ЕС, както те са залегнали в Договорите за Европейския съюз и Хартата на основните права. Разпоредбите на Конвенцията следва също така да бъдат съвместими с международните търговски задължения на ЕС и неговите държави членки.

               Що се отнася до същността на преговорите, Съюзът следва да се стреми да постигне следното:

               (9)В конвенцията се предвиждат определения за престъпления, които могат да бъдат извършени само с помощта на информационни системи.

               (10)В конвенцията се предвиждат определения за престъпления, които могат да бъдат извършени без използване на информационни системи, но могат да бъдат способствани чрез използването на информационни системи при определени обстоятелства, но само в случаите, когато намесата на информационните системи съществено променя характеристиките или въздействието на престъпленията.

               (11)Престъпленията са ясно и строго определени по технологично неутрален начин. Определенията са съвместими с тези в други относими международни или регионални конвенции, по-специално в областта на организираната престъпност или киберпрестъпността, и с международните стандарти за правата на човека.

               (12)В конвенцията се предвиждат правила относно опита, помагачеството и подбудителството към такива престъпления, както и относно отговорността на юридическите лица за такива престъпления, правила относно установяването на юрисдикцията за такива престъпления и относно санкциите и мерките във връзка с такива престъпления, които са съвместими с други относими международни или регионални конвенции, по-специално в областта на организираната престъпност или киберпрестъпността, и с международните стандарти за правата на човека.

               (13)В конвенцията се предвиждат мерки на наказателното производство, които позволяват на органите да разследват ефективно престъпленията в кибернетичното пространство, да замразяват и конфискуват облагите от такива престъпления и да запазват или получават електронни доказателства за всяко престъпление като част от наказателно разследване или производство, като вземат надлежно предвид принципа на пропорционалност.

               (14)С тези мерки на наказателното производство се осигуряват достатъчна добавена стойност в сравнение с другите относими международни или регионални конвенции, по-специално в областта на организираната престъпност или киберпрестъпността, и съвместимост с тези конвенции и международните стандарти за правата на човека.

               (15)Процесуалните мерки за запазване или получаване на електронни доказателства съдържат ясно и строго определение на вида на обхванатата информация. Процесуалните мерки за сътрудничество със субекти от частния сектор гарантират, че тежестта за тези субекти е пропорционална и че субектите от частния сектор напълно зачитат правата на своите потребители. С конвенцията се осигурява правна яснота за доставчиците на онлайн услуги (например доставчици на интернет услуги) при взаимодействието им с правоприлагащите органи на държавите — страни по Конвенцията. Процесуалните мерки за премахване на незаконно съдържание се отнасят само до незаконно съдържание, което може да бъде достатъчно конкретно и строго определено.

               (16)В конвенцията се предвиждат мерки за сътрудничество, с които се позволява на органите в различните държави, които са страни по инструмента, да си сътрудничат ефективно за целите на наказателни разследвания или производства по отношение на престъпленията, определени в инструмента, или да си сътрудничат за запазване или получаване на електронни доказателства за всякакви престъпления като част от наказателно разследване или производство.

               (17)С тези мерки за сътрудничество се осигуряват достатъчна добавена стойност в сравнение с другите относими международни или регионални конвенции, по-специално в областта на организираната престъпност или киберпрестъпността, и съвместимост с тези конвенции и международните стандарти за правата на човека.

               (18)Мерките за сътрудничество са предмет на условията, предвидени в правото на замолената страна, и в тях се предвиждат широки основания за отказ, като например с цел да се гарантира защитата на основните права, включително правото на защита на личните данни, в т.ч. в контекста на предаването на лични данни и, където е целесъобразно, наличието на двойна наказуемост.

               (19)В конвенцията се предвиждат строги условия и силни гаранции, за да се гарантира, че държавите — членки на ЕС, са в състояние да зачитат и защитават основните права, свободите и общите принципи на правото на ЕС, залегнали в Договорите за Европейския съюз и Хартата на основните права, включително по-специално принципа на пропорционалност, процесуалните гаранции и права, правото на ефективно средство за правна защита, презумпцията за невиновност, правото на справедлив съдебен процес и правото на защита на лицата, обект на наказателно производство, както и правото на неприкосновеност на личния живот, правото на защита на личните данни и на данните от електронни комуникации, когато тези данни се обработват, включително с цел предаването им на органи в държави извън Европейския съюз, и правото на свобода на изразяване и информация. С конвенцията се гарантира по-специално, че държавите — членки на ЕС, са в състояние да спазват изискванията за международното предаване на лични данни по смисъла на Директива (ЕС) 2016/680, Регламент (ЕС) 2016/679 и Директива 2002/58/ЕО. Чрез условията и гаранциите също така се гарантира защитата на правата на човека и основните свободи в съответствие с международните стандарти за правата на човека. Това важи за цялата конвенция, включително за процесуалните мерки и мерките за сътрудничество, включително тези, с които може значително да се засегнат правата на физическите лица, като например замразяване и конфискация на облагите от престъпна дейност и екстрадиция.

               (20)С конвенцията се осигурява основа за доброволни мерки за изграждане на капацитет, за да бъде подкрепена способността на държавите да провеждат ефективни разследвания и производства в областта на киберпрестъпността и да получават електронни доказателства за разследвания и производства по други престъпления, включително чрез техническа помощ и обучение. Службата на ООН по наркотиците и престъпността (СНПООН) има ясно описана роля за прилагането на такива мерки.

               (21)В конвенцията надлежно се отчита положението на физическите и юридическите лица като жертви на киберпрестъпност. С конвенцията се гарантира, че тези жертви на киберпрестъпност получават подходяща помощ, подкрепа и защита.

               (22)С конвенцията се осигурява основа за практически мерки за предотвратяването на престъпления в кибернетичното пространство, които са ясно определени и строго ограничени и разграничени от мерките на наказателното производство, с които биха могли да се засегнат правата и свободите на физическите или юридическите лица.

               Що се отнася до функционирането на конвенцията, Съюзът следва да се стреми да постигне следното:

               (23)С конвенцията се запазват действащите глобални и регионални инструменти и текущото международно сътрудничество в глобалната борба с киберпрестъпността. По-специално, в своите взаимоотношения държавите — членки на Европейския съюз, могат да продължат да прилагат правилата на Европейския съюз.

               (24)С конвенцията се предвиждат подходящ механизъм за гарантиране на нейното прилагане и заключителни разпоредби, включително относно уреждането на спорове, подписването, ратификацията, приемането, утвърждаването и присъединяването, влизането в сила, изменението, суспендирането, денонсирането и депозирането, и използваните езици, които са моделирани, когато е възможно и подходящо, в съответствие с разпоредбите на другите относими международни или регионални конвенции, по-специално в областта на организираната престъпност или киберпрестъпността.

               (25)В конвенцията се допуска Европейският съюз да стане страна по нея.


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 6.4.2022
            COM(2022) 167 final

            Препоръка за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за разрешаване на започването на преговори по Споразумение между Европейския съюз и Украйна относно автомобилния превоз на товари

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.Контекст на препоръката

               С настоящото Комисията препоръчва на Съвета да разреши започването на преговори за Споразумение между Съюза и Украйна относно автомобилния превоз на товари (наричано по-долу „Споразумението“), което е с ограничен срок на действие, за да се преодолеят последиците от непровокираната и необоснована военна агресия на Русия срещу Украйна, както и да определи Комисията за преговарящ от страна на Съюза. Към препоръката са приложени и указанията за водене на преговори.

               2.Контекст

               Автомобилният товарен транспорт между Съюза и Украйна понастоящем се урежда до голяма степен от редица двустранни споразумения в областта на транспорта между държавите — членки на ЕС, и Украйна. Тези споразумения налагат квотен режим за превозвачите от двете страни по отношение на транзита и двустранната търговия. Съгласно проучване, проведено през 2014 г.
                  1
               , на Украйна са предоставени общо 560 680 квоти на двустранна основа от 25-те държави членки, с които Украйна в същото време има двустранни споразумения в областта на автомобилния транспорт. През 2019 г. техният брой слабо е намалял (552 875 квоти, от които 1 750 многостранни квоти). Квотите редовно изискват определени стойности за емисии EURO.

               Наред с разрешителните, които се основават на посочените по-горе двустранни споразумения, Международният транспортен форум (ITF) прилага многостранна квотна система, която предвижда многостранни лицензи за международен автомобилен превоз на товари от транспортни предприятия, установени в държава — членка на Европейската конференция на министрите на транспорта (ECMT). Лицензите се прилагат за превоз на товари между държави — членки на ECMT, или за транзитно преминаване през територията на една или няколко от тези държави. Броят на квотите в рамките на системата ECMT обаче е доста малък в сравнение с квотите, издавани в рамките на двустранните споразумения (въпреки че сравнението не е много точно, тъй като квотите на ECMT се отнасят до годишни лицензи, докато въпросните двустранни споразумения се отнасят до разрешения за единични пътувания). През 2022 г. на украинските оператори са предоставени 4 000 годишни лицензи.

               През 2006 г. Украйна се присъедини към Спогодбата за работата на екипажите на превозните средства, извършващи международни автомобилни превози (AETR)
                  2
               , по която всички държави — членки на ЕС, също са договарящи страни. В резултат на това украинските оператори, които извършват превоз на товари на територията на Съюза, трябва да спазват същото време за управление, почивки по време на работа и периоди на почивка като тези, които се прилагат в Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 561/2006
                  3
               .

               С оглед на военната агресия, предприета от Русия срещу Украйна, положението с транспорта стана много трудно за тази държава. Важни транспортни маршрути за превоз на товари по Черно море са блокирани или бяха унищожени от руските военни сили, а украинското въздушно пространство е затворено за граждански превози. Понастоящем за превоза на пътници и бежанци приоритетно се използва железопътната мрежа и тя остава много уязвима от руските бомбардировки.

               Поради това, за да се помогне на украинската икономика, която е изправена пред големи трудности, е целесъобразно спешно да се сключи споразумение между Съюза и Украйна, което да остане в сила, докато въздействието на войната върху транспортната инфраструктура и операции продължава да бъде тежко, и чрез което претоварената и уязвима железопътна мрежа, блокираното гражданско въздушно пространство и блокираните пристанища на Черно море могат във възможно най-голяма степен да бъдат заменени от подобрени алтернативи за автомобилен транспорт за превоз на товари между Украйна и ЕС. Това е много важно за търговията със зърно, горива, хранителни продукти и други стоки, като трябва спешно да бъде намерено решение, за да бъде намалена продоволствената несигурност в Украйна и да се избегне влошаването на ситуацията с бежанските потоци. Споразумението ще включва и клаузи относно признаването на свидетелствата за управление на моторни превозни средства и удостоверенията за професионална компетентност на украинските водачи, които превозват товари към ЕС. То ще се прилага на територията на Украйна, управлявана от законното правителство на Украйна и призната от Европейския съюз.

               Сключването на такова споразумение е в интерес на Съюза не само защото Съюзът има интерес от стабилизирането на Украйна и на нейната икономика, но и защото Украйна е важен доставчик на продукти като зърно и други хранителни продукти и защото превозвачите на товари от ЕС ще получат реципрочни права за превоз към територията на Украйна.

               3.Съгласуваност с други политики на Съюза

                  Настоящото споразумение е в съответствие с актуалната политика на ЕС в областта на външните отношения с Украйна. Правителството на Украйна поиска такова споразумение като спешна мярка.

                  Сключването с Украйна на Споразумение за автомобилен превоз на товари е в съответствие също със Споразумението за асоцииране, подписано на 27 юни 2014 г. между Съюза и Украйна, тъй като в член 136 то предвижда евентуални бъдещи специални споразумения в областта на автомобилния транспорт с оглед на осигуряване на координирано развитие и постепенно либерализиране на транспорта между страните.

               4.Правно основание, субсидиарност и пропорционалност

               •Правно основание

                  Процесуалноправното основание за решение за разрешаване на започването на преговори за споразумение между Съюза и трета държава и за даване на указания на преговарящия е член 218, параграфи 3 и 4 от ДФЕС.

               •Компетентност на Съюза

                  В член 216, параграф 1 от ДФЕС се посочва, че:

                  „Съюзът може да сключва споразумения с една или повече трети страни или международни организации, когато Договорите го предвиждат или когато сключването на споразумение е необходимо за постигането, в рамките на политиките на Съюза, на някоя от посочените в Договорите цели, или е предвидено в някой от правно обвързващите актове на Съюза, или може да засегне общи правила или да измени техния обхват“.

               Настоящото споразумение попада в обхвата на транспортната политика на Съюза и е необходимо за постигането на една от целите, посочени в Договорите, а именно „да допринесе за свободната и справедлива търговия“, и неговото сключване е предвидено в член 136 от Споразумението за асоцииране с Украйна.

               Сключването на международни споразумения относно автомобилния превоз на товари е също изрично предвидено в законодателен акт на Съюза.

               По-специално в член 1, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1072/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно общите правила за достъп до пазара на международни автомобилни превози на товари, се посочва, че

               „2. В случай на превоз от държава членка до трета държава и обратно настоящият регламент се прилага за частта от пътуването на територията на всяка държава членка на транзитно преминаване. Той не се прилага за частта от пътуването на територията на държавата членка, където е извършено натоварването или разтоварването, докато не бъде сключено съответното споразумение между Общността и съответната трета държава.

               3. До сключването на посочените в параграф 2 споразумения настоящият регламент не засяга:

               а) разпоредбите, свързани с превоза от държава членка до трета държава и обратно, които са включени в двустранни споразумения между държавите членки и тези трети държави;

               б) разпоредбите, свързани с превоза от държава членка до трета държава и обратно, които са включени в двустранни споразумения между държавите членки, които по силата на двустранни разрешителни или на споразумения за либерализация позволяват на превозвачи да извършват натоварване и разтоварване в държава членка, в която не са установени“.

               Освен това сключването му може да засегне общите правила или да промени техния обхват, както е установено в съдебната практика на Съда на ЕС. По-специално в т. 201 от своето Становище 2/15 от 16 май 2017 г.
                  4
                Съдът постановява следното:

               „201. Както Съдът вече е констатирал, когато споразумение между Съюза и трета държава предвижда прилагане по отношение на международните отношения, визирани от това споразумение, на правила, които ще се припокриват до голяма степен с общите правила на Съюза, приложими към вътреобщностни положения, споразумението трябва да се счита, че е в състояние да засегне или промени обхвата на тези общи правила. Действително въпреки липсата на противоречие с посочените общи правила, смисълът, обхватът и ефективността им могат да бъдат повлияни (вж. по-специално становище 1/03 (Нова конвенция от Лугано) от 7 февруари 2006 г., EU:C:2006:81, т. 143 и 151—153, становище 1/13 (Присъединяване на трети държави към Хагската конвенция) от 14 октомври 2014 г., EU:C:2014:2303, т. 84—90 и решение от 26 ноември 2014 г., Green Network, C-66/13, EU:C:2014:2399, т. 48 и 49). “

                  Предвиденият в настоящата препоръка достъп до пазара със сигурност се припокрива с разпоредбите за достъп до пазара, приети от Съюза по отношение на международния автомобилен превоз на товари, посочен по-горе.

                  С оглед на гореизложеното Съюзът разполага с изключителна външна компетентност съгласно член 3, параграф 2 от ДФЕС за сключване на предвиденото споразумение.

               •Задължение на Комисията да се консултира

               Като се вземе предвид решението на Съда на ЕС от 16 юли 2015 г. по дело C-425/13
                  5
               , с което се изясняват ролите на различните институции за целите на прилагането на член 218, параграфи 2 и 4 от ДФЕС в съответствие с принципите на институционален баланс и взаимно лоялно сътрудничество, посочени в член 13, параграф 2 от ДЕС, е необходимо тези разяснения да бъдат отразени.

               Целесъобразно е Комисията да предостави на Съвета и на специалния комитет, определен от него, цялата информация, която им е необходима, за да наблюдават напредъка на преговорите, по-специално обявените общи цели и позициите, изразени от другите страни по време на преговорите. Комисията ще докладва писмено на Съвета и на определения от него специален комитет за резултатите от преговорите по начин, който позволява на Съвета да упражнява институционалните си прерогативи.

               За да изпълни задължението за спазване на институционалния баланс, предвидено в член 13, параграф 2 от ДЕС, и задължението, установено в член 218, параграф 10 от ДФЕС, Комисията ще информира Европейския парламент в същата степен.

               •Пропорционалност

                  Препоръката е в съответствие с принципа на пропорционалност поради следните причини:

                  Предвиденото споразумение е най-ефикасният инструмент за укрепване на отношенията между ЕС и Украйна в областта на автомобилния транспорт, тъй като премахва необходимостта от квоти в двустранните споразумения между държавите — членки на ЕС, и Украйна.

                  Предлаганото споразумение не налага допълнителна административна или финансова тежест нито на органите на държавите членки, нито на отрасъла в сравнение със сегашното положение. Точно обратното, то би трябвало да намали административната тежест както за отрасъла, така и за държавите членки. Освен това то ще премахне необходимостта от транспортни разрешения за превозвачите на товари от ЕС за посочените категории права за извършване на превози (транзит и двустранни права), което ще намали административната тежест за транспортния сектор на ЕС.

               5.Отражение върху бюджета

                  Препоръката няма отражение върху бюджета на Съюза.

               6.Други елементи

               •Подробно разяснение на специалните разпоредби на препоръката

               С решението на Съвета ще се разреши започването на преговори за Споразумение между Съюза и Украйна относно автомобилния превоз на товари, за да се преодолеят последиците от агресията на Русия срещу Украйна, както и ще се определи Комисията за преговарящ от страна на Съюза. Указанията за водене на преговори, приложени към решението, описват подробно приложното поле на предвиденото споразумение.

               Препоръка за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за разрешаване на започването на преговори по Споразумение между Европейския съюз и Украйна относно автомобилния превоз на товари

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 218, параграфи 3 и 4 от него,

               като взе предвид препоръката на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Следва да започнат преговори за сключване на Споразумение между Европейския съюз и Украйна относно автомобилния превоз на товари. Целесъобразно е Споразумението да се прилага, докато въздействието на непровокираната и необоснована агресия на Русия срещу Украйна върху транспортната инфраструктура и операции продължава да бъде тежко.

               (2)Комисията следва да бъде определена за преговарящ.

               (3)Преговорите следва да се водят от Комисията в консултация с [Съветът да впише наименованието на специалния комитет],

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Комисията се оправомощава да договори от името на Съюза Споразумение между Европейския съюз и Украйна относно автомобилния превоз на товари.

               Член 2

               Указанията за водене на преговорите се съдържат в приложението.

               Член 3

               Преговорите се водят в консултация с [Съветът да впише наименованието на специалния комитет].

               Член 4

               Адресат на настоящото решение е Комисията.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Проучване на икономическото въздействие на споразумение между ЕС и Украйна, проведено от ICF, TRT и DIW Econ, Окончателен доклад, 14 октомври 2014 г.

                     (2)

                        Подписана в Женева на 1 юли 1970 г.

                     (3)

                        Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета.

                     (4)

                        ECLI:EU:C:2017:376.

                     (5)

                        ECLI:EU:C:2015:483.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 6.4.2022
            COM(2022) 167 final

            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Препоръка заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за разрешаване на започването на преговори по Споразумение между Европейския съюз и Украйна относно автомобилния превоз на товари

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               Указания за водене на преговори за Споразумение между Европейския съюз и Украйна относно автомобилния превоз на товари

               1.Цели на преговорите

               Да се договори споразумение с Украйна, с което се либерализира автомобилният превоз на товари, като се предоставят права на достъп на украинските оператори и операторите от Европейския съюз по отношение на транзита и двустранния международен превоз и което урежда признаването на свидетелствата за управление на моторни превозни средства и удостоверенията за професионална компетентност, издадени от украинските компетентни органи, в Европейския съюз и обратно.

               2.Обхват на Споразумението

               Споразумението следва да предостави на украинските превозвачи на товари достъп до пазара на Съюза.

               (1)Споразумението следва да либерализира автомобилния превоз на товари, като предостави права на достъп на украинските оператори и операторите от Европейския съюз по отношение на транзита и двустранния международен превоз между Европейския съюз и Украйна. Споразумението следва да запази или увеличи равнището на достъп до пазара или други търговски възможности, налични в рамките на съществуващите двустранни споразумения в областта на автомобилния транспорт между държавите — членки на ЕС, и Украйна.

               (2)Споразумението, което следва да бъде еднакво автентично на всички официални езици на ЕС, следва да включва езикова клауза в този смисъл.

               (3)В Споразумението следва да бъде разгледан въпросът със свидетелствата за управление на моторни превозни средства и удостоверенията за професионална компетентност, издадени от украинските компетентни органи, за да се гарантира тяхното признаване в Европейския съюз.

               (4)Споразумението следва да се прилага за ограничен период от време, докато въздействието на военната агресия на Русия срещу Украйна върху транспортната инфраструктура и операции продължава да бъде тежко.

               3.Общи разпоредби

               Тъй като Споразумението е продължение на съществуващите двустранни споразумения в областта на автомобилния транспорт между държавите — членки на ЕС, и Украйна, то ще има предимство пред техните разпоредби.

               След като това Споразумение бъде прекратено, съществуващите двустранни споразумения между държавите — членки на ЕС, и Украйна може да започнат отново да се прилагат, освен ако и докато Съюзът сключи друго споразумение с Украйна в областта на автомобилния транспорт.

               4.Управление на споразумението

               Следва да бъде създаден съвместен комитет, съставен от представители на страните, който да отговаря за управлението на Споразумението и за правилното му прилагане, по-специално по отношение на адаптирането, след изменението им, на правилата на ЕС, включени в приложение към Споразумението, които трябва да се спазват от Украйна, както и на новите правила, приложими в областта на автомобилния транспорт, приети на равнището на Съюза.

               На украинските експерти може да бъде разрешено да участват като наблюдатели в експертните групи, създадени от Съюза и занимаващи се със законодателството на Съюза, което ще се прилага от Украйна и което ще бъде посочено в приложение към Споразумението.

               Споразумението следва да включва бърз, ефективен и обвързващ механизъм за уреждане на спорове, който ще гарантира, че то се прилага правилно.

               Независимо от механизма за уреждане на спорове, Споразумението следва да включва разпоредби, които да се прилагат в случай на неизпълнение на задълженията по него, като например възможността за приемане на подходящи предпазни мерки или за пълно или частично спиране на правата или привилегиите, предоставени съгласно условията на Споразумението.

               5.Провеждане на преговорите

               Комисията ще води преговорите като изпълнява настоящите указания и осигурява подходяща координация с текущите и бъдещите преговори в други свързани области.