				|

		52014PC0077

			Препоръка за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА за одобрение на сключването от Комисията, действаща от името на Европейската общност за атомна енергия, на Протокола към Споразумението за стабилизиране и асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Сърбия, от друга страна, с оглед на присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз /* COM/2014/077 final */

			   	ОБЯСНИТЕЛЕН
МЕМОРАНДУМ
На
24 септември
2012 г. Съветът
упълномощи
Комисията да
започне
преговори
със Сърбия от
името на
Европейския
съюз и
неговите
държави
членки и
Република
Хърватия за
сключването
на Протокол
към
Споразумението
за стабилизиране
и асоцииране
между
Европейските
общности и
техните
държави
членки, от
една страна,
и Република
Сърбия, от
друга страна,
с оглед на
присъединяването
на Република
Хърватия към Европейския
съюз.
Бяха
проведени
два кръга
преговори —
на 28 януари 2013 г.
и на 13 март 2013 г.,
които бяха
последвани
от
допълнителни
технически
разяснения и
кореспонденция.
Комисията и
правителството
на Сърбия парафираха
протокола на
10 декември 2013 г.
Текстът на
проектопротокола
е приложен.
Комисията
предлага
Съветът да
вземе решение
за подписването
и временното
прилагане на
протокола от
името на
Европейския
съюз и да
сключи протокола
от името на
Европейския
съюз и неговите
държави
членки.
Европейската
общност за
атомна
енергия (ЕОАЕ)
също е страна
по
Споразумението
за стабилизиране
и асоцииране.
За
сключването
на протокола
от името на
Европейската
общност за
атомна
енергия
Комисията
предлага Съветът
да даде
одобрението
си съгласно
член 101,
параграф 2 от
Договора за
създаване на ЕОАЕ.

В
съответствие
с член 101 от
Договора за ЕОАЕ
решението за
подписването
на
споразумението
се приема от
Комисията, а
решението за
сключването
на
споразумението
се приема от
Комисията с
одобрението
на Съвета.
Следователно
е
целесъобразно
да бъдат
приети
отделни
решения за
подписването
и
сключването
на протокола
от ЕС и от ЕОАЕ.
За
сключването
на протокола
от името на
Европейската
общност за
атомна
енергия
Комисията
предлага Съветът:

–
да даде
своето
одобрение
съгласно
член 101, параграф
2 от Договора
за създаване
на ЕОАЕ.
Препоръка
за
РЕШЕНИЕ
НА СЪВЕТА
за одобрение
на
сключването
от Комисията,
действаща от
името на
Европейската
общност за атомна
енергия, на
Протокола
към
Споразумението
за
стабилизиране
и асоцииране
между Европейските
общности и
техните
държави членки,
от една
страна, и
Република Сърбия,
от друга
страна, с
оглед на
присъединяването
на Република
Хърватия към
Европейския
съюз
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
създаване на Европейската
общност за
атомна
енергия, и по-специално
член 101,
параграф 2 от
него,
като взе
предвид
препоръката
на Комисията,
като
има предвид,
че:
(1)
На 24
септември
2012 г. Съветът
упълномощи
Комисията да
започне
преговори с
Република Сърбия
за сключването
на Протокол
към
Споразумението
за стабилизиране
и асоцииране
между
Европейските
общности и
техните
държави
членки, от
една страна,
и Република
Сърбия, от
друга страна,
с оглед на
присъединяването
на Република
Хърватия към
Европейския
съюз („протоколът“).
(2)
Тези
преговори
приключиха
успешно с
парафирането
на протокола
на 10 декември
2013 г.
(3)
Следва
да се одобри
сключването
на протокола
от Комисията
във връзка с
въпросите,
попадащи в правомощията
на
Европейската
общност за
атомна
енергия.
(4)
Подписването
и
сключването
на протокола
подлежи на
отделна
процедура във
връзка с
въпросите,
попадащи в правомощията
на Съюза и на
държавите
членки,
ПРИЕ
НАСТОЯЩОТО
РЕШЕНИЕ:
Член
единствен
С
настоящото
се одобрява
сключването
от Европейската
комисия,
действаща от
името на
Европейската
общност за
атомна
енергия, на
Протокола
към
Споразумението
за стабилизиране
и асоцииране
между
Европейските
общности и техните
държави
членки, от
една страна,
и Република
Сърбия, от
друга страна,
с оглед на присъединяването
на Република
Хърватия към
Европейския
съюз.
Текстът
на протокола
е приложен
към
решението за
неговото
подписване.
Съставено
в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател


title: Препоръка на Съвета от 8 юли 2014 година относно прилагането на общите насоки за икономическите политики на държавите членки, чиято парична единица е еврото

text:
               29.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/141

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 8 юли 2014 година
   относно прилагането на общите насоки за икономическите политики на държавите членки, чиято парична единица е еврото
   2014/C 247/27
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 136 във връзка с член 121, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Европейския икономически и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               Сегашната икономическа ситуация в еврозоната се характеризира с постепенно, но все още нестабилно икономическо възстановяване. През 2013 г. и началото на 2014 г. инфлацията в еврозоната спадна значително и в бъдеще се очаква да нараства много бавно през прогнозния период, което отразява съществуващото забавяне в еврозоната, наред с продължаващите корекции на относителните цени в уязвимите икономики и предишното повишение на обменния курс на еврото. Освен това въпреки че възстановяването придобива все по-широка основа, различията между държавите членки, чиято парична единица е еврото („държавите членки от еврозоната“), продължават да бъдат големи.

               (2)

               Еврозоната е повече от съвкупността на нейните членове. Икономическата и финансова криза ясно показа тесните взаимовръзки в еврозоната и подчерта необходимостта от по-силна координация на фискалните, финансовите и структурните политики на държавите членки от еврозоната, за да се гарантира съгласувана политика за еврозоната като цяло. С подписването на Договора за стабилност, координация и управление в икономическия и паричен съюз на 2 март 2012 г., държавите членки от еврозоната се ангажираха с комплекс от широкомащабни реформи и координация на политиката. Влизането в сила през 2013 г. на регламентите от „пакета от два акта“ (3) даде допълнителен тласък на координирането на бюджетната и икономическата политика в еврозоната. Държавите членки от еврозоната носят конкретна отговорност за ефективното прилагане на новата рамка за управление. Това изисква увеличен партньорски натиск в подкрепа на изпълнението на националните реформи и за фискална предпазливост, по-обстойна оценка на националните реформи от гледна точка на еврозоната, интернализиране на потенциалните ефекти на разпространение и стимулиране на политики от особена важност за доброто функциониране на ИПС. Това изисква също така съответстващо предоставяне на информация за стратегията на еврозоната.

               (3)

               Като се има предвид високата степен на взаимозависимост между държавите членки от еврозоната, съществуват потенциално значими ефекти на разпространение, свързани с осъществяването на структурните реформи, които трябва да бъдат взети предвид, за да се гарантира създаването на оптимални политики и тяхното прилагане индивидуално от държавите членки от еврозоната и от еврозоната като цяло. Например съгласуването в по-голяма степен на действията при осъществяването на реформите би улеснило необходимата конвергенция между държавите членки. Своевременното обсъждане на плановете за реформи на държавите членки от еврозоната въз основа на съществуващите практики и ефективното прилагане на процедурата при макроикономически дисбаланси са от ключово значение в този аспект.

               (4)

               Едно от ключовите предизвикателства, пред които е изправена еврозоната, е да се намали държавният дълг, като се следват диференцирани и благоприятстващи растежа фискални политики, като в същото време се увеличава потенциалът за растеж на еврозоната и се вземат мерки за справяне със социалните последици от кризата. Благодарение на усилията за консолидация през изминалите години фискалната ситуация в еврозоната се подобри, но редица държави членки от еврозоната все още трябва да продължат с фискалните корекции, за да намалят много високите нива на дълга. Всички държави членки от еврозоната следва да подобрят качеството на публичните финанси с цел увеличаване на продуктивността и заетостта.

               (5)

               Инвестициите в еврозоната намаляха значително през първата фаза на кризата и все още не са върнали на средните си стойности в дългосрочен план. Тенденциите за слаби инвестиции се дължат на комбинирания ефект от действията за намаляване на задлъжнялостта на частния сектор, финансовата фрагментация и усилията, необходими за фискална консолидация, които доведоха до намаляване на публичните инвестиции. Увеличаването на инвестициите в инфраструктурата и уменията е от основно значение за поддържане на възстановяването и за повишаване на потенциалния растеж. Голяма част от инвестициите трябва да дойде от частния сектор, но публичните органи могат да играят важна роля за създаване на благоприятни условия.

               (6)

               В еврозоната кредитните потоци за реалната икономика продължават да бъдат слаби, а фрагментацията на финансовия пазар е все още висока, въпреки намаляването на натиска по отношение на държавния дълг. Достъпът до финансиране, по-специално за МСП, остава предизвикателство в много държави членки, което води до риск от подкопаване на икономическото възстановяване. Това изисква инициативи, насочени към възстановяване на кредитните потоци, задълбочаване на капиталовите пазари и стимулиране на дългосрочното финансиране на икономиката. Действия, като завършване на оздравяването на счетоводния баланс на банките, продължаване при необходимост на процеса на укрепване на капиталовите буфери, анализ на качеството на активите и стрес тестове, помагат за установяване на евентуалните слаби места и укрепват доверието в сектора като цяло. По отношение на банковия съюз бе постигнат значителен напредък, по-специално с установяването на единния надзорен механизъм и сключването на споразумението за единния механизъм за преструктуриране.

               (7)

               Финансовата криза разкри наличието на пропуски в структурата на икономическия и паричен съюз. На 28 ноември 2012 г. Комисията представи подробен план за задълбочен и истински икономически и паричен съюз с цел започване на дебат на европейско равнище. На 5 декември 2012 г. председателят на Европейския съвет, в тясно сътрудничество с председателя на Европейската комисия, председателя на Еврогрупата и председателя на Европейската централна банка, представи доклад, основаващ се на редица идеи от подробния план на Комисията и включващ времева рамка и поетапен процес за завършване на изграждането на икономическия и паричен съюз. Европейският парламент изрази становището си в резолюцията си от 20 ноември 2012 г. Оттогава бяха предприети значителни стъпки. През декември 2013 г. Европейският съвет предостави допълнителни мнения. По-нататъшното развитие на ИПС ще изисква постепенен подход, съчетаващ дисциплина и солидарност. В пакетите съответно от шест (4) и от два законодателни акта се предвижда първият преглед на тяхното прилагане да се извърши до края на 2014 г.

         ПРЕПОРЪЧВА на държавите членки от еврозоната да предприемат действия индивидуално и колективно, без да се засяга компетентността на Съвета по отношение на координацията на икономическите политики на държавите членки, но по-специално в контекста на координацията на икономическата политика в рамките на Еврогрупата, за периода 2014‐2015 г., с цел:

               1.

               Да се насърчава и следи, в тясно сътрудничество с Комисията, осъществяването на структурните реформи в областите, които са най-важни за безпроблемното функциониране на еврозоната, с цел да се стимулира растежът и конвергенцията и коригирането на вътрешните и външните дисбаланси. Да се оцени и стимулира напредъкът по изпълнението на ангажиментите за реформи в държавите членки от еврозоната с прекомерни дисбаланси и по осъществяването на реформите в държавите членки от еврозоната с дисбаланси, изискващи решителни действия, за да се ограничи разпространението на проблемите в останалата част от еврозоната. Да се насърчават подходящи политики в държавите с големи излишъци по текущата сметка, за да се допринесе за положителен ефект на разпространение. Редовно да се провеждат тематични дискусии по структурните реформи на пазара на труда и стоковия пазар с потенциално значителен ефект на разпространение, като вниманието се съсредоточи върху намаляването на голямата данъчна тежест върху труда и реформирането на пазарите за услуги.

               2.

               Да се координират фискалните политики на държавите членки от еврозоната, в тясно сътрудничество с Комисията, по-специално при оценката на проектите на бюджетни планове, за да се гарантира съгласувана и благоприятстваща растежа фискална политика в рамките на еврозоната. Да се подобрят качеството и устойчивостта на публичните финанси, като се даде приоритет на материалните и нематериалните инвестиции на национално равнище и на равнището на ЕС. Да се гарантира стабилността на националните фискални рамки, включително националните фискални съвети.

               3.

               Да се осигури устойчивостта на банковата система, по-специално като се предприемат необходимите последващи действия във връзка с прегледа на качеството на активите и стрес тестовете, като се прилагат регламентите за банковия съюз и като се осъществява напредък в по-нататъшната работа, предвидена през преходния период за ЕМП. Да се стимулират инвестициите от частния сектор и да се увеличи кредитният поток за икономиката чрез действия за подобряване на достъпа на МСП до кредитиране, за задълбочаване на капиталовите пазари и за възобновяване на пазара на секюритизация, въз основа на предложенията и графика в Съобщението на Комисията относно дългосрочното финансиране на европейската икономика.

               4.

               Да се постигне напредък в задълбочаването на икономическия и паричен съюз и да се допринесе за подобряване на рамката за икономически надзор в контекста на прегледите, предвидени за края на 2014 г.

      Съставено в Брюксел на 8 юли 2014 година.

            За Съвета

            Председател

         P. C. PADOAN

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (3)  Регламент (ЕС) № 472/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. за засилване на икономическото и бюджетно наблюдение над държавите членки в еврозоната, изпитващи или застрашени от сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност (ОВ L 140, 27.5.2013 г., стр. 1); Регламент (ЕС) № 473/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. относно общите разпоредби за мониторинг и оценка на проектите за бюджетни планове и за гарантиране на коригирането на прекомерния дефицит на държавите членки в еврозоната (ОВ L 140, 27.5.2013 г., стр. 11).

      (4)  Регламент (ЕС) № 1177/2011 на Съвета от 8 ноември 2011 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 1467/97 за определяне и изясняване на прилагането на процедурата при прекомерен дефицит (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 33.); Директива 2011/85/ЕС на Съвета от 8 ноември 2011 г. относно изискванията за бюджетните рамки на държавите членки (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 41); Регламент (ЕС) № 1173/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. за ефективното прилагане на бюджетното наблюдение в еврозоната (OВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 1); Регламент (ЕС) № 1174/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно принудителните мерки за коригиране на прекомерните макроикономически дисбаланси в еврозоната (OВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 8); Регламент (ЕС) № 1175/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 12); Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (OВ L 306, 23.11.2011 г., стp. 25).


title: Препоръка на Съвета от 8 юли 2014 година относно Националната програма за реформи на Литва за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета относно Конвергентната програма на Литва за 2014 г.

text:
               29.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/67

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 8 юли 2014 година
   относно Националната програма за реформи на Литва за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета относно Конвергентната програма на Литва за 2014 г.
   2014/C 247/13
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета по икономическа политика,
   като има предвид, че

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за растеж и работни места — стратегията „Европа 2020“, която да е основана на засилена координация на икономическите политики и да е насочена към ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 13 юли 2010 г., въз основа на предложения на Комисията, Съветът прие Препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. — Решение относно насоки за политиките за заетост на държавите членки (2), като двата акта заедно представляват т. нар. „интегрирани насоки“. Държавите членки бяха приканени да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националните си икономически политики и политики за заетост.

               (3)

               На 29 юни 2012 г. държавните и правителствените ръководители на държавите членки взеха решение относно Пакт за растеж и работни места, с който се осигурява съгласувана рамка за действие на национално равнище, на равнището на ЕС и на равнището на еврозоната, като се използват всички възможни лостове, инструменти и политики. Те взеха решение относно действията, които да бъдат предприети на равнището на държавите членки, като по-конкретно изразиха пълната си ангажираност с постигането на целите на стратегията „Европа 2020“ и с изпълнението на конкретните препоръки за отделните държави.

               (4)

               На 9 юли 2013 г. Съветът прие Препоръка (3) относно Националната програма за реформи на Литва за 2013 г. и даде становището си относно актуализираната Конвергентна програма на Литва за 2012—2016 г.

               (5)

               На 13 ноември 2013 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2014 г. за координация на икономическите политики. Също на 13 ноември 2013 г., въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета (4), Комисията прие доклада за механизма за предупреждение, в който Литва не е посочена като една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед.

               (6)

               На 20 декември 2013 г. Европейският съвет утвърди приоритетите, насочени към осигуряване на финансова стабилност, бюджетна консолидация и действия за стимулиране на растежа. Той подчерта необходимостта от провеждане на диференцирана и благоприятстваща растежа бюджетна консолидация, възстановяване на нормалните условия за кредитиране на икономиката, насърчаване на растежа и конкурентоспособността, справяне с безработицата и социалните последици от кризата и модернизиране на публичната администрация.

               (7)

               На 1 април 2014 г. Литва представи своята Национална програма за реформи за 2014 г., а на 22 април 2014 г. — своята Конвергентна програма за 2014 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (8)

               Целта на бюджетната стратегия, заложена в Конвергентната програма за 2014 г., е до 2015 г. да се постигне средносрочната бюджетна цел, а в края на програмата през 2017 г. — да се постигне структурен излишък от 0,9 % от БВП. В Конвергентната програма се потвърждава предишната средносрочна цел от 1 %, което отразява изискванията на Пакта за стабилност и растеж. Въз основа на (преизчисленото) структурно салдо на бюджета, годишният темп на постигане на средносрочната цел се равнява на най-малко 0,5 % от БВП за 2014 г. и 2015 г. В същото време съществува риск от отклонение от целевия показател за разходите през 2015 г. Като цяло планът за корекции за постигане на средносрочната цел в общи линии съответства на изискванията на Пакта за стабилност и растеж. Конвергентната програма показва значително намаляване на дълга за програмния период — до около 35 % до 2017 г. Макроикономическият сценарий в основата на бюджетните прогнози на Конвергентната програма изглежда като цяло правдоподобен. Същевременно за периода 2015‐2017 г. все още предстои да бъдат уточнени мерките за консолидиране. Съгласно прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2014 г. структурните корекции за 2014 г. и 2015 г. се очаква да бъдат съответно 0,2 % и 0,6 % от БВП, като за 2014 г. стойността от 0,3 % от БВП е под исканото намаление от 0,5 % от БВП. Освен това целевият показател за разходите е застрашен от значително отклонение през 2014 г., като през 2015 г. ще има допълнително, макар и по-ограничено отклонение. Въз основа на оценката си на Конвергентната програма и на прогнозата на Комисията, съгласно Регламент (ЕО) № 1466/97, Съветът счита, че е налице риск от значително отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната цел от 2014 г. нататък.

               (9)

               Относителното значение на данъците, чието въздействие върху растежа се счита за по-малко отрицателно — като данъците върху недвижимата собственост и екологичните данъци, продължава да бъде слабо. За данъчни приходи се разчита до голяма степен на непреките данъци и данъчното облагане на труда, като в същото време делът на данъчното облагане в областта на околната среда е все още малък. Нарасналите приходи от по-благоприятни за растежа данъци биха могли да се използват за облекчаване на данъчната тежест за лицата с ниски доходи, и по-специално нискоквалифицираните работници. В началото на 2013 г. бе предприето частично преразглеждане на данъчната система и правителството реши да коригира данъчното облагане на капитала, да увеличи прага на облагаемите доходи, което означава нарастване на прогресивността на облагането на личните доходи в полза на лицата с ниски доходи, и да увеличи акцизите за тютюна и алкохола. Като цяло обаче тези мерки ще окажат доста отрицателно въздействие върху приходите. Затова от жизненоважно значение продължават да бъдат по-нататъшните стъпки за подобряване на устойчивостта на публичните финанси и за укрепване на приходите. Не бяха предприети никакви съществени мерки след публикуването през 2013 г. на специфичните за всяка държава препоръки относно данъчното облагане, свързано с опазването на околната среда. Имаше ограничен напредък по укрепването на фискалната рамка, тъй като таваните за разходите все още не са достатъчно стриктни и все още не са одобрени законодателни промени. Литва продължава да е изправена пред предизвикателства по отношение на спазването на данъчното законодателство, по-специално за справяне с измамите с ДДС чрез, наред с другото, укрепване на мерките за управление на риска. Планът за действие за спазване на данъчното законодателство за периода 2013—2014 г. е в процес на изпълнение и първите оценки говорят за някои положителни ефекти. През 2013 г. беше приет пакет от мерки с цел подобряване на спазването на данъчното законодателство в областта на ДДС и акцизите. За периода 2014—2015 г. беше стартирана нова целева стратегия.

               (10)

               Неблагоприятните демографски промени пораждат съмнения относно дългосрочната фискална устойчивост на Литва. Очаква се разходите за пенсии да нараснат значително и след 50 години да станат почти два пъти по-високи от средните за ЕС. Постепенното увеличаване на законоустановената пенсионна възраст, което започна през 2012 г., не е достатъчно, за да се преодолее проблемът със свиването на работната сила и нарастването на средната продължителността на живота. В допълнение към това, рязкото нарастване на бедността и сериозните материални лишения сред по-възрастните хора показват, че са налице проблеми, свързани с подходящия размер на пенсиите. Литва постигна важни, макар и изолирани стъпки в правилната посока, но са необходими по-решителни промени с цел изпълнение на една цялостна реформа. Литва приключи реформата на втория пенсионен стълб, но нито професионалните схеми, нито доброволното пенсионно натрупване се използват широко. Успоредно с увеличаването на законоустановената пенсионна възраст са необходими и мерки, които да гарантират пригодността за заетост на по-възрастните работници, както и работна среда, съобразена с нуждите на възрастните хора.

               (11)

               Като цяло безработицата е намаляла, но структурната безработица остава висока, което предполага несъответствията между търсените и предлаганите умения, по-специално за нискоквалифицираните лица. Младежката безработица и процентът на неработещите, неучещите и необучаващите се млади хора намаляват, но все още са високи. Ограниченият обхват на активните политики на пазара на труда продължава да бъде предизвикателство, а ефективността и своевременността им трябва да бъдат подобрени. Очаква се липсата на квалифицираната работна ръка да се засили още повече в бъдеще. За да се подобри пригодността за заетост на младите хора, е важно да се подобри съответствието с пазара на труда на професионалното и висшето образование, да се подобри качеството на схемите за чиракуване и на ученето в процеса на работа в партньорство с частния сектор, включително и с МСП. Недостатъчно нараства участието в програми за учене през целия живот. Необходим е цялостен преглед на трудовото право с участието на социалните партньори, за да се намерят начини за намаляване на административната тежест за работодателите. От първостепенно значение най-вече е да се идентифицират и премахнат ненужните ограничения по отношение на гъвкавите договорни споразумения, разпоредбите за прекратяване на трудовите договори и организацията на работното време.

               (12)

               Въпреки неотдавнашните подобрения, бедността сред населението в трудоспособна възраст остава на равнище над средното за ЕС. Увеличаването на минималната месечна заплата и на прага на необлагаемите доходи спомогнаха за борбата с бедността. Въпреки това бедността сред хората в напреднала възраст и сериозните материални лишения нараснаха рязко през последните години. През периода 2012—2013 г. пилотната реформа за социално подпомагане с парични плащания доведе до по-малък брой получатели на социални плащания и разходи за социални помощи в брой. През 2014 г. пилотната реформа обхвана всички общини. Необходимо е да се осигури мониторинг и оценка на последиците от реформата за най-нуждаещите се. Обхватът на мерките за повишаване на активността на безработните дългосрочни получатели на социални помощи е недостатъчен. Освен това мерките са все още съсредоточени в схемите за създаване на работни места в областта на общественото благоустройство, като по този начин служат за подпомагане на доходите, но не спомагат за подобряване на пригодността за заетост на ползващите се от тях. На въздействието на реформата върху лицата с ниски доходи трябва да бъде направена оценка. Литва прие план за действие за периода 2014—2020 г. за подобряване на социалното приобщаване. Продължава обаче да има необходимост от определяне на основните целеви групи, бюджета и конкретните мерки, както и от уточняване как да се постигнат целите и как да си сътрудничат различните министерства, органите на местното управление и гражданското общество, които изпълняват плана за действие.

               (13)

               От 2010 г. насам правителството провежда амбициозна реформа на държавните предприятия. През декември 2013 г. бяха одобрени окончателните правни актове за изменение на насоките за прозрачност, с които се изисква от всички държавни предприятия, считано от 2014 г., да предоставят отделно в годишните си доклади данните за търговските и за нетърговските функции. Първият доклад, в който тази разбивка ще бъде посочена подробно, е предвиден за август 2014 г. Този доклад ще позволи да се прецени по по-задълбочен начин дали тази промяна е сполучлива. От друга страна, броят на независимите членове на управителните съвети на държавните предприятия продължава да бъде малък, отчасти поради правни ограничения, приложими за държавните и общинските предприятия. Предлагат се законодателни промени, които да дадат възможност за назначаване на независими членове в управителните съвети на всички държавни предприятия. На ефективността на отделянето на търговските от нетърговските функции и на професионализирането на управителните съвети ще трябва да бъде направена оценка, след като бъдат изцяло приложени.

               (14)

               Електроенергийните и газови връзки със съседните държави членки са все още недоразвити, което води до ограничена конкуренция и високи цени. Конкуренцията на вътрешните пазари беше засилена посредством либерализиране на пазарите на природен газ и електроенергия, но засега потребителите не упражняват правата си за смяна на доставчика. Макар че правителството превърна енергийните междусистемни връзки в приоритет, те все още не са завършени. Беше поръчано изграждането на важен газопровод, а терминалът за втечнен природен газ в Клайпеда се очаква да започне да функционира от декември 2014 г. Известен напредък беше постигнат по отношение на междусистемните връзки на литовската енергийна мрежа с енергийния пазар на ЕС. Освен това е необходимо да се подобри енергийната ефективност. Литва отбеляза известен напредък по отношение на енергийната ефективност на сградите, включително по отношение на инвестициите в рамките на холдинговия фонд JESSICA. През 2013 г. бяха предприети законодателни мерки за ускоряване на усвояването на холдинговия фонд. В началото на 2014 г. приключиха някои проекти и първоначалните заявления се увеличиха значително. Правните промени включват намаляване на субсидиите за отопление, ако жителите са против ремонт на инсталациите, като по този начин се премахнат демотивиращите фактори за ремонт.

               (15)

               В рамките на европейския семестър Комисията извърши цялостен анализ на икономическата политика на Литва. Тя извърши оценка на Националната програма за реформи и на Конвергентната програма. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Литва, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС, предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнището на ЕС към бъдещите решения на национално равнище. Препоръките ѝ в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1—6, които са изложени по-долу.

               (16)

               В контекста на тази оценка Съветът разгледа конвергентната програма, като становището (5) му е отразено по-долу, по-специално в препоръка 1,

         ПРЕПОРЪЧВА на Литва да предприеме следните действия през периода 2014—2015 г.:

               1.

               Да засили бюджетните мерки за 2014 г. в светлината на нарастването на разходите, които надхвърлят целевия показател, и нововъзникналата разлика от 0,3 % от БВП по отношение на структурната корекция, основана на прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2014 г., което сочи наличие на риск от значително отклонение спрямо изискванията на предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж. През 2015 г. — да засили бюджетната стратегия, за да се гарантира изискваната корекция от 0,5 % от БВП за постигане на средносрочната цел. След това да се осигури спазването на средносрочната цел. Да допълни бюджетната стратегия, като допълнително подобри фискалната рамка, по-специално чрез гарантиране на задължителни тавани на разходите при определяне на средносрочната бюджетна рамка. Да преразгледа допълнително данъчната система и да обмисли възможността за увеличаване на онези данъци, чието въздействие върху растежа е по-малко отрицателно, като например постоянното данъчно облагане на недвижимата собственост и екологично данъчно облагане, като същевременно продължи да подобрява спазването на данъчното законодателство.

               2.

               Да приеме и прилага законодателство за мащабна реформа на пенсионната система. По-специално да приведе законоустановената пенсионна възраст в съответствие с очакваната продължителност на живота, да намали достъпа до ранно пенсиониране, да установи ясни правила за индексирането на пенсиите и да насърчи използването на допълнителни схеми за спестяване. Да заложи в основата на пенсионната реформа мерки за насърчаване на пригодността за заетост на по-възрастните работници.

               3.

               Да насочи по-добре мерките на политиката за активно участие на пазара на труда към нискоквалифицираните и дългосрочно безработните лица. Да подобри обхвата и размера на обезщетенията за безработни и да ги обвърже с мерки за активизиране. Да преодолее продължаващите несъответствия между търсените и предлаганите квалификации чрез подобряване на съответствието на образованието с пазара на труда, наред с останалото и въз основа на системи за прогнозиране на потребностите от умения, и да насърчава ученето през целия живот. С цел увеличаване на пригодността за заетост на младите хора да определи за приоритет предлагането на качествени стажове и други форми на учене в процеса на работата, както и да засили партньорството с частния сектор. Да направи преглед на целесъобразността на трудовото законодателство, по-специално по отношение на рамката за трудовите договори и работното време, като се консултира със социалните партньори.

               4.

               Да гарантира, че най-нуждаещите се лица са обхванати по подходящ начин и да продължи да укрепва връзките между социалното подпомагане с парични средства и мерките за активизиране.

               5.

               Да завърши осъществяването на реформата на държавните предприятия, както е планирано, по-специално чрез завършване на процеса на отделяне на търговските от нетърговските дейности, чрез по-нататъшно повишаване на професионализма на управителните съвети и чрез внимателно следене за спазване на изискванията на реформата.

               6.

               Да засили мерките за подобряване на енергийната ефективност на сградите чрез бързо усвояване на холдинговия фонд. Да продължи да развива трансгранични връзки със съседните държави членки по отношение на електричеството и газта с цел диверсификация на енергийните източници и насърчаване на конкуренцията чрез по-добра интеграция на балтийските енергийни пазари.

      Съставено в Брюксел на 8 юли 2014 година.

            За Съвета

            Председател

         P. C. PADOAN

      (1)  OВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Продължават да се прилагат и през 2014 г. съгласно Решение 2014/322/ЕС на Съвета от 6 май 2014 г. относно насоки за политиките за заетост на държавите членки за 2014 г. (ОВ L 165, 4.6.2014 г., стр. 49).

      (3)  ОВ C 217, 30.7.2013 г., стр. 51.

      (4)  Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (OВ L 306, 23.11.2011 г., стp. 25).

      (5)  Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


Важна правна забележка

|

52008PC0577

Препоръка на Комисията към Съвета за упълномощаване на Комисията за започване и водене на преговори с Международната организация по лозарство и винарство (OIV) относно условията и начина на присъединяване на Европейската общност  /* COM/2008/0577 окончателен */

	[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |Брюксел, 26.9.2008COM(2008) 577 окончателенПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА КЪМ СЪВЕТАза упълномощаване на Комисията за започване и водене на преговори с Международната организация по лозарство и винарство (OIV) относно условията и начина на присъединяване на Европейската общностПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА КЪМ СЪВЕТАза упълномощаване на Комисията за започване и водене на преговори с Международната организация по лозарство и винарство (OIV) относно условията и начина на присъединяване на Европейската общностA. ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ1. ВъведениеМеждународната организация по лозарство и винарство (OIV) е междуправителствена организация с научно-технически характер, която развива дейност в областта на лозарството и винарството, напитките на винена основа, десертното грозде, сушеното грозде и други лозаро-винарски продукти. Тя е създадена с международно споразумение от 3 април 2001 г. в Париж и е приемник на Office international du vin (Международната служба по виното) , която е създадена през 1924 г. с международна договореност от 29 ноември 1924 г. и впоследствие става Международна служба по лозарство и винарство с решение от 4 септември 1958 г.Към 3 април 2006 г. OIV се състои от 43 страни-членки, към които се добавят в качеството си на временни наблюдатели предишните страни-членки на Службата. Шест държави-членки на Европейския съюз не са се присъединили към OIV: Обединеното кралство, Полша, Дания, Литва, Латвия и Естония.Целите и правомощията на OIV са посочени в член 2, параграфи 1 и 2 от споразумението за нейното създаване. Съгласно тази разпоредба целите на OIV в обхвата на нейната компетентност са следните:1. да информира членовете си относно мерките, чрез които се вземат под внимание въпросите, които вълнуват производителите, потребителите и другите участници в лозаро-винарския сектор;2. да подпомага другите междуправителствени и неправителствени международни организации, особено тези, които извършват дейности по стандартизация;3. да допринася за международното хармонизиране на съществуващите практики и стандарти и, ако е необходимо, за изготвянето на нови международни стандарти с цел подобряване на условията за производство и предлагане на пазара на лозаро-винарски продукти, както и за отчитане на интересите на потребителите.Задачите на OIV, произтичащи от споразумението за създаването ѝ, се насочват и определят от „тригодишен стратегически план“, който служи като референтна рамка за дейностите на организацията. След това тригодишният стратегически план се уточнява подробно с „годишна програма“.Изчерпателно представяне на структурата и начина на функциониране на OIV може да се намери на интернет страницата на организацията на адрес www.oiv.org.С цел да се гарантира последователност на позицията на Общността във външните отношения на последната и да се осигури по-подходяща координация на вътрешните мерки, приемани в рамките на нейната компетентност, се смята за законосъобразно и необходимо да се обмисли присъединяването на Европейската общност към OIV.Присъединяването на Общността към OIV не налага изменение на учредителния акт на последната (Парижкото споразумение за създаване на Международната организация по лозарство и винарство от 3 април 2001 г.). Независимо от това, в очакване на решение за присъединяване и с цел подобряване на участието на Общността в OIV, Общността и нейните държави-членки ще положат усилия да подобрят своята координация в рамките на организацията и да засилят ролята, която Общността има в качеството си на поканена.От друга страна, в Регламент (EО) № 479/2008 на Съвета относно общата организация на пазара на вино[1] се посочва, че за разрешаване на нови енологични практики Комисията „ …следва да се опре на енологичните практики, препоръчани и публикувани от Международната организация по лозарство и винарство (OIV)“ , а по отношение на методите на анализ, че „ Методите на анализ за определяне състава на продуктите, обхванати от настоящия регламент, и правилата, по които може да се установи дали тези продукти са преминали през обработки, които противоречат на разрешените енологични практики, съответстват на препоръчаните и публикувани от OIV.“.Освен това съгласно Регламент (EО) № 479/2008 спазването на препоръчаните от OIV стандарти по отношение на енологичните практики става достатъчно условие за предлагане на пазара на Общността на вина с произход от трети държави.Това обосновава необходимостта от засилване на взаимоотношенията между Общността и OIV.Следователно Комисията препоръчва на Съвета:-  да упълномощи Комисията да започне и да води преговори с OIV относно условията и начина на присъединяване на Европейската общност към OIV в съответствие с разпоредбите на член 300 от Договора;-  да назначи компетентния комитет, който да подпомага Комисията в изпълнението на тази задача;-  да приеме предложените указания за водене на преговори. Комисията препоръчва също Съветът да покани държавите-членки да изразят своята подкрепа по отношение на тези цели.2. Компетенции на Общността по въпросите, с които се занимава OIVOIV е междуправителствена организация, която осъществява важна стандартизационна дейност, изразяваща се в изготвяне на резолюции, препоръки и предложения във връзка с различни аспекти на производството и търговията с лозаро-винарски продукти, като енологични практики, описания и определения на продукти, етикетиране, условия за предлагане на пазара, методи на анализ и оценка на продуктите, защита на географски указания и защита на нови сортове растения.Тези резолюции най-често се включват, без промяна в правния им обхват, в по-пълни стандарти, представяни най-често във вид на кодекси и периодично актуализирани въз основа на приетите от организацията резолюции. Понастоящем OIV е публикувала редица стандартизационни кодекси, които служат като референтни документи за всички нейни членове, например Международния енологичен кодекс, Международния кодекс на енологичните практики, Сборника с международни методи за анализ на вина и мъст, Сборника с международни методи за анализ на спиртни напитки, Международните стандарти за конкурси за вина и спиртни напитки с лозаро-винарски произход и Международния стандарт за етикетиране на вина и спиртни напитки (eau-de-vie) на винена основа.От създаването на общата организация на пазара (ООП) на вино Общността запази и разшири своите компетенции по въпросите на винопроизводството, в резултат на което ѝ е дадена изключителна компетентност в областите, които са предмет на ООП и които понастоящем са обхванати основно от Регламент (EО) № 479/2008 и регламентите за прилагането му.Вторичното законодателство на Общността по въпросите, с които се занимава OIV, включва:-  Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вино (ОВ L 179, 14.7.1999 г.),-  Регламент (ЕО) № 479/2008 на Съвета от 29 април 2008 г. относно общата организация на пазара на вино (ОВ L 148, 6.6.2008 г.),-  Регламент (ЕО) № 423/2008 на Комисията от 8 май 2008 г. относно определяне на някои подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета и установяване на кодекс на Общността на енологичните практики и обработки (кодифицирана версия, OВ L 127, 15.5.2008 г .),-  Регламент (ЕО) № 753/2002 на Комисията от 29 април 2002 г. относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на определени лозаро-винарски продукти (OВ L 118, 4.5.2002 г.),-  Регламент (ЕО) № 1607/2000 на Комисията от 24 юли 2000 г. относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1493/1999 относно общата организация на пазара на вино, по-специално на дела, който се отнася до качествените вина, произведени в определен район (OВ L 185, 25.7.2000 г.),-  Регламент (ЕИО) № 2676/90 на Комисията от 17 септември 1990 г. относно определяне на методи на Общността за анализ на вината (ОВ L 272, 3.10.1990 г.),-  Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета от 10 юни 1991 г. относно установяване на общи правила за определянето, описанието и представянето на ароматизирани вина, ароматизирани напитки на винена основа и ароматизирани коктейли от лозаро-винарски продукти (OВ L 149, 14.6.1991 г.),-  Регламент (ЕО) № 122/94 на Комисията от 25 януари 1994 г. за определяне на някои подробни правила за прилагането на Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета по отношение на определянето, описанието и представянето на ароматизирани вина, ароматизирани напитки на винена основа и ароматизирани коктейли от лозаро-винарски продукти (OВ L 21, 26.1.1994 г.),-  Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. относно определението, описанието, представянето, етикетирането и защитата на географските указания на спиртните напитки и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 1576/89 на Съвета ( OВ L 39, 13.2.2008 г.),-  Директива 2000/13/EО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (ОВ L 109, 6.5.2000 г.),-  Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (OВ L 299, 16.11.2007 г.), изменен по-специално с Регламент (EО) № 361/2008 на Съвета от 14 април 2008 г. (OВ L 121, 7.5.2008 г.), с който по-специално се въвеждат правила, приложими към сектора на плодовете и зеленчуците,-  Регламент (ЕО) № 2789/1999 на Комисията от 22 декември 1999 г. за определяне на стандартите за търговия с десертно грозде (OВ L 336, 29.12.1999 г.),-  Директива 2001/112/EО на Съвета от 20 декември 2001 г. относно соковете от плодове и някои сходни продукти, предназначени за консумация от човека (ОВ L 10, 12.1.2002 г.).Дейностите на OIV, за които държавите-членки имат изключителни компетенции, са много ограничен брой и имат несъществено значение в рамките на преследваните от OIV общи цели.Следователно съществуващото положение на Общността на вътрешно равнище е противоположно на положението ѝ в рамките на OIV, където понастоящем само държавите-членки имат право да участват активно във вземането на решения.Ето защо Общността е лишена от адекватен статут, който да ѝ позволи по-специално да упражнява пряко своите правомощия в тази организация, тъй като националните позиции се зачитат винаги индивидуално, независимо от членството в Общността на държавата-членка, която ги застъпва.Освен това общностното законодателство вече пряко се позовава на приетите от OIV резолюции относно методите на анализ, като признава, в рамките на ООП на вино, Сборника с международните методи за анализ на вина и мъст, и се стреми постепенно и доколкото е възможно да постигне съгласуваност с други стандарти на OIV, като например Международния кодекс на енологичните практики и Международния енологичен кодекс.Присъединяването на Общността към OIV също така е част от процеса на реформа на ООП на вино, в рамките на който Съветът реши да заздрави съществуващата връзка между приетите от OIV актове и общностното законодателство, като предвижда по-специално да се опира на приетите от OIV препоръки при установяването на общностни стандарти за енологични практики и определи, че разрешените методи на анализ са тези, които са препоръчани и публикувани от OIV.3. Присъединяване на Общността3.1 Статут на Европейската общност и участие на Комисията в OIVПонастоящем Европейската общност няма никакъв официален статут в OIV, макар че в член 8 от споразумението от 3 април 2001 г. за създаване на Международната организация по лозарство и винарство изрично се предвижда възможността междуправителствени организации да станат пълноправни членове на организацията.Сега Комисията бива канена редовно като представител на Европейската общност да участва в работата на Генералната асамблея, експертните групи, подкомисиите и комисиите, но тя не може да участва в работата на Изпълнителния комитет (като поканена ad hoc) и не прави никаква доброволна вноска в OIV.В светлината на гореизложеното, настоящият статут, който позволява единствено пасивно участие на представителите на Комисията в работата на OIV, е съвсем незадоволителен и неадекватен.3.2 Необходимост от присъединяване на ОбщносттаКато се има предвид, че областите на компетентност на OIV в голяма степен се покриват от общностното законодателство, желателно е ролята на Общността в OIV да бъде затвърдена и формализирана, за да може Общността да осигури последователност в общностната позиция на международно равнище и да гарантира адекватно представителство на общностните интереси.Присъединяването като пълноправен член изглежда най-подходящото решение. Другите варианти, с които разполага Общността съгласно основните актове на OIV, а именно статут на специален наблюдател или статут на поканена, са незадоволителни.Статутът на поканена и статутът на специален наблюдател не позволяват участие в работата на OIV, а само „изказвания“ и „присъствие“ в някои от органите на последната, без възможност за представяне на предложения или изменения. Следователно тези статути не позволяват на Общността да изразява мнението си по въпроси от изключителната ѝ компетентност, нито да изтъква доводи в подкрепа на решения, взети на общностно равнище.В допълнение учредителният акт на OIV изисква плащане на финансова вноска и от междуправителствени организации, които се ползват със специален статут; това уставно изискване не може да бъде прието от Общността, като се има предвид, че липсва насрещна компенсация под формата на право на гласуване.По същите гореизложени причини се смята за крайно незадоволителна и съществуващата възможност международни организации да подпишат протокол за коопериране и сътрудничество с OIV.3.3 Заявление за присъединяванеа) Етапи на присъединяванетоВ споразумението от 3 април 2001 г. изрично се предвижда възможността „междуправителствени организации“ да станат членове на OIV.Присъединяването на Европейската общност следва да стане на етапи, както следва:-  Съветът упълномощава Комисията да води преговори относно реда и условията на присъединяване на Европейската общност към OIV;-  Комисията започва и води преговорите с OIV за постигане на протокол за присъединяване;-  Комисията приема предложение за решение на Съвета относно присъединяването на Общността към OIV и го представя на Съвета;-  с решение на Съвета се разрешава на Европейската общност да се присъедини към OIV; инструментите за присъединяване се депозират при Министерството на външните работи на Френската република (член 15 на глава IX от споразумението за създаване на OIV);-  присъединяването на Общността поражда действие съгласно условията, предвидени в приложимата разпоредба от споразумението за създаване на OIV.б) Процедурен правилникВъз основа на член 2 от общите разпоредби на процедурния правилник на организацията, трябва да бъде приет протокол между OIV и Европейската общност, за да бъдат определени конкретните условия на присъединяването и подробните условия за упражняване на правото на гласуване.Този протокол се приема след одобрението на Генералната асамблея и по предложение на Изпълнителния комитет. Независимо от това протоколът трябва да бъде резултат от преговори, в които Европейската общност участва при условия на равнопоставеност с OIV, а не да бъде едностранен акт на органите на последната.Във всички случаи са необходими съгласувани действия на държавите-членки в рамките на Изпълнителния комитет при изготвяне на предложението относно протокола за присъединяване. Съгласуваните действия на държавите-членки са още по-наложителни с оглед на някои ключови въпроси от преговорите за присъединяване, например реда и условията за участие на Общността в органите на организацията, участието ѝ в изборните длъжности, определянето на размера на финансовата вноска и по принцип всички практически аспекти, които трябва да бъдат взети предвид от OIV и в рамките на протокола за присъединяване, за да може Европейската общност да упражнява в пълна степен правомощията си без ограничения от правен или административен характер. Упражняването на тези правомощия би могло да стане без да се създават нови права по отношение на гласуването.3.4 Координация и разделение на компетенциите между Европейската общност и нейните държави-членкиСлед пораждането на действие от присъединяването, Комисията и държавите-членки ще участват съвместно в работата на OIV в качеството си на членове; затова, по примера на извършеното при участие в други международни организации, те трябва да установят вътрешни процедури за координация, които да им позволят да осигурят ефективно представителство на интересите на Общността в OIV.Необходимо е да се установят по-специално конкретни процедури по отношение на:-  подготовка за заседания на OIV, по-специално процедури за координация в Брюксел и на място с цел установяване на общи позиции и позиции на Общността и правилата за общи отговори на въпросниците на организацията;-  разпределение на правото на гласуване и правото на изказване в зависимост от вида на компетентността (изключителна, национална, споделена).Правилата за координация трябва да бъдат достатъчно подробни, за да гарантират лесно прилагане, но същевременно трябва да гарантират достатъчна гъвкавост, позволяваща необходимото адаптиране.Тези процедури за координация могат да приемат конкретна форма със сключването на договореност между Комисията и Съвета, която ще бъде приложена към окончателното решение на Съвета, с което се разрешава присъединяването на Общността към OIV.Заедно с изготвянето на ефективни правила за координация и в тясна връзка с тях Европейската общност трябва да изготви при присъединяването си към OIV обща декларация за компетентност; тази декларация би могла да бъде приложена към решението за присъединяване, взето от Съвета по предложение на Комисията, и да бъде включена в протокола за присъединяване, сключен между Общността и OIV. След това, при участието на Общността в работата на OIV и въз основа на тази декларация, по правило се изготвя специфична декларация за компетентност преди всяко заседание.4. Преходни меркиКато временна мярка и с цел подобряване на отношенията с OIV с оглед на присъединяването си, Европейската общност трябва да може да се ползва от по-адекватен от настоящия си статут.Общността трябва да укрепи институционалните си връзки с OIV чрез подобряване на статута си на поканена, за да може, въз основа на член 5 от процедурния правилник на споменатата организация, да се изказва във всички органи на организацията (с изключение на Научно-техническия комитет), като поиска от Генералния директор (който след това трябва да поиска одобрение от Изпълнителния комитет) статут на постоянно поканена. От формална гледна точка този статут не променя с нищо положението на Общността в OIV, което остава положение на поканена, и следователно не изисква предоставяне на правомощия от страна на Съвета.Освен това Общността и нейните държави-членки следва да си сътрудничат за подобряване на вътрешната си координация и за системно изготвяне на обща позиция по въпроси от компетенцията на Общността. За тази цел държавите-членки и Комисията следва да се консултират, за да се подобри и повиши ефективността на участието на Европейската общност в работата на OIV чрез инициативи в секретариата на OIV.5. ЗаключениеОбщността трябва да стане член на OIV, тъй като никакъв друг статут не може да се смята за политически и юридически съответстващ на компетенциите на Общността в областите на дейност на OIV.Като се има предвид продължителността на процеса на присъединяване и свързаните с него преговори, е необходимо също да се предвиди преходно решение с оглед да се подобрят и укрепят вътрешните процедури за координация на позициите в OIV и институционалната роля на Общността в споменатата организация.С оглед на гореизложеното, Комисията препоръчва на Съвета да я упълномощи да започне и води преговорите с OIV относно условията и начина на присъединяване на Европейската общност към OIV, в съответствие с член 300 от Договора, да назначи компетентния комитет, който да подпомага Комисията в изпълнението на тази задача, и да приеме включените в приложението указания за водене на преговори.Включените в приложението указания за водене на преговори са изготвени с оглед да дадат възможност на Общността да стане член на OIV. Този статут трябва да позволи на Общността, в областите от нейната компетентност и при равнопоставеност със страните-членки на OIV:1. да изразява позицията си по време на преговорите или на заседанията на органите на OIV,2. в областите, в които решенията се вземат чрез гласуване, да има претеглено право на глас, еквивалентно на правото на нейните държави-членки, представени в съответния орган на OIV и обвързани от общностното законодателство, на което се основава външната компетентност,3. да изразява от свое име съгласието си за поемане на правата и задълженията, произтичащи от сключените в рамките на OIV инструменти.В съответствие с член 300 от Договора за ЕО преговорите трябва да се водят от Комисията в консултация със специален комитет, назначен от Съвета. Държавите-членки, които понастоящем са членки на OIV, трябва да окажат пълна подкрепа на присъединяването на Общността към споменатата организация.След приключване на преговорите и въз основа на резултата от тях, Комисията ще представи предложение за решение на Съвета относно присъединяването на Европейската общност към OIV.Б. ПРЕПОРЪКАС оглед на горепосоченото Комисията препоръчва:-  Съветът да упълномощи Комисията да договори с OIV условията и начина на присъединяване на Европейската общност към OIV;-  в съответствие с Договора, за да може Комисията да води тези преговори от името на Общността, Съветът да назначи специален комитет, който да я подпомага в изпълнението на тази задача;-  Съветът да приеме указанията за водене на преговори, съдържащи се в приложението към настоящата препоръка.ПРИЛОЖЕНИЕУказания за водене на преговори1. Общността трябва да получи статут на пълноправен член при равнопоставеност със страните-членки на OIV.2. Този статут трябва да позволи на Комисията да участва в преговори и в заседания при равнопоставеност със страните-членки на OIV.3. Общността няма да прави финансова вноска в бюджета на OIV. В случай, че се окаже, че тази позиция не може да бъде защитена или би застрашила съгласието на настоящите членове на OIV относно присъединяването на Общността, последната би могла да приеме като резервно решение отпускането на сума за покриване на някои разходи, свързани с присъединяването ѝ към OIV. Тази сума не може да се определя едностранно от OIV, а съгласувано с Общността.4. Като пълноправен член Общността трябва да бъде допусната да се присъедини към всички инструменти, които ще бъдат договорени в бъдеще в рамките на OIV по въпроси от нейната компетентност.[1] ОВ L 148, 6.6.2008 г., стр. 1.


title: Препоръка на Съвета от 10 март 2014 година относно рамка за качество на стажовете

text:
               27.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 88/1

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

   от 10 март 2014 година
   относно рамка за качество на стажовете
   2014/C 88/01
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 във връзка с членове 153 и 166 от него,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като има предвид, че:

               (1)

               Младите хора бяха засегнати особено тежко от кризата. През последните години безработицата сред тях достигна исторически високи стойности в няколко държави-членки, без признаци за спад в краткосрочен план. Повишаването на пригодността за заетост и производителността на младите хора е от ключово значение за навлизането им на пазара на труда.

               (2)

               Плавният преход от образование към заетост е от решаващо значение за подобряване на шансовете на младите хора на пазара на труда. Подобряването на образованието на младите хора и улесняването на техния преход към трудова заетост са необходими за постигането на водещата цел на стратегия „Европа 2020“ за равнище на заетост от 75 % сред мъжете и жените на възраст 20—64 години до 2020 г. В насока 8 за политиките за заетост на държавите-членки се призовава държавите-членки да задействат схеми, които да подпомогнат младите хора, в частност тези, които не работят, не учат и не се обучават, да намерят първата си работа, да придобият професионален опит или да получат допълнително образование или обучение, включително професионални стажове, и да вземат бързи мерки, когато млади хора остават безработни (1).

               (3)

               През последните две десетилетия стажовете се превърнаха във важен подстъп към пазара на труда.

               (4)

               Ако стажовете (и по-специално поредиците от стажове) заменят редовните работни места (по-специално позициите в началото на кариерата, които обикновено се предлагат на стажантите), това води до социално-икономически разходи. Нещо повече — нискокачествените стажове, особено тези с твърде ограничено учебно съдържание, не водят до съществено нарастване на производителността, нито изпращат положителни сигнали. Социални разходи могат да възникнат и във връзка със стажовете без възнаграждение, които може да ограничат възможностите за професионално развитие на хората в неравностойно положение.

               (5)

               Налице са доказателства за връзката между качеството на стажовете и резултатите по отношение на заетостта. Степента, в която стажовете улесняват прехода към заетост, зависи от тяхното качество от гледна точка на учебното съдържание и условията на труд. Качествените стажове водят до непосредствено повишаване на производителността, подобряват съответствието между търсенето и предлагането на пазара на труда и насърчават мобилността, по-специално като намаляват разходите за търсене и постигане на съответствие между търсенето и предлагането както за предприятията, така и за стажантите.

               (6)

               В препоръката на Съвета за създаване на гаранция за младежта (2) държавите-членки се приканват да направят необходимото всички млади хора на възраст под 25 години да получават добро предложение за работа, продължаване на образованието, чиракуване или стаж в рамките на четири месеца, след като останат без работа или напуснат системата на формалното образование.

               (7)

               Различни изследвания и проучвания установиха, че проблемите, свързани с качеството, засягат голяма част от стажовете, особено тези, при които пряката отговорност за учебното съдържание и условията на труд по време на стажа не се носи от институция за образование или обучение.

               (8)

               Данните сочат, че на голяма част от стажантите просто се възлагат задачи, свързани с неквалифициран труд. Един качествен стаж трябва да предлага солидно и смислено учебно съдържание. Това означава, наред с останалото, да се набележат конкретните умения, които да бъдат придобити, да се осигури надзор и наставничество на стажанта, както и да се наблюдава неговият напредък.

               (9)

               Установени бяха и проблеми, свързани с условията на труд, например дълго работно време, липса на социално осигуряване, наличие на рискове, свързани със здравето и безопасността, или професионални рискове, ниско или никакво възнаграждение и/или обезщетение, липса на яснота относно приложимите правни режими, както и прекалено голяма продължителност на стажа.

               (10)

               Понастоящем стажовете не са нормативно уредени в някои държави-членки и сектори, а когато има установена нормативна уредба, тя е много различна и се предоставят различни елементи на качеството или практики за прилагане. При отсъствието на нормативна уредба или инструмент или поради липсата на прозрачност по отношение на условията на труд и учебното съдържание на стажовете много от предлагащите стажове структури имат възможност да използват стажантите като евтина или дори безплатна работна ръка.

               (11)

               Създаването на рамка за качество на стажовете ще спомогне за подобряване на условията на труд и учебното съдържание на стажовете. Основният елемент на рамката за качество на стажовете е писменият договор за стаж, в който се посочват образователните цели, подходящите условия на труд, правата и задълженията и разумна продължителност на стажа.

               (12)

               Липсата на информация е една от причините за съществуването на нискокачествени стажове и тя е много по-широко разпространен проблем при стажовете, отколкото при редовните работни места. По-високите изисквания за прозрачност на известията и обявите за свободни стажантски места ще спомогнат за подобряване на условията на труд и за стимулиране на трансграничната мобилност.

               (13)

               Социалните партньори играят ключова роля в разработването, прилагането и мониторинга на политиките и програмите за обучение. Сътрудничеството между социалните партньори, структурите, предоставящи услуги за професионално ориентиране през целия живот, и съответните органи би могло да е насочено към осигуряване на целенасочена информация на стажантите относно съществуващите възможности за професионално развитие и потребностите от умения на пазара на труда, както и относно правата и отговорностите на стажантите. Освен това социалните партньори могат да играят роля за по-успешното прилагане на рамката за качество на стажовете, по-специално чрез разработване и предоставяне на опростен и сбит образец на договор за стаж, предназначен по-конкретно за микропредприятията и съобразен с техните специфични цели. В Рамката за действия във връзка с младежката заетост, приета през юли 2013 г., европейските социални партньори отбелязаха намерението на Комисията да представи предложение за препоръка на Съвета в тази област и заявиха своята подкрепа за действията, предприети от държавите-членки за подобряване на качеството на стажовете.

               (14)

               Едно от предизвикателствата се състои в повишаването на трансграничната мобилност на стажантите в Съюза, така че да се спомогне за развитието на истински европейски пазар на труда. Съществуващите различия в нормативната уредба възпрепятстват развитието на трансграничната мобилност на стажантите. Освен това в някои случаи бе установено, че в редица държави-членки, приемащи стажанти, възникват административни и правни пречки пред трансграничната мобилност на стажантите. В това отношение е важна информацията за правото на стажантите на трансгранична мобилност, и по-специално за правата, включени в Директива 2004/38/ЕО (3). Чрез въвеждането на принципи и насоки, които да служат за еталон, рамката за качество на стажовете ще улесни и достъпа до международни стажове.

               (15)

               Разработването на рамка за качество на стажовете ще повиши прозрачността. Освен това то би могло да допринесе за разширяване на обхвата на EURES, така че да се включат в него и платените стажове, което ще улесни мобилността.

               (16)

               Програмите на държавите-членки за насърчаване и предлагане на стажове могат да се ползват от финансовата подкрепа на европейските фондове. Освен това чрез инициативата за младежка заетост ще се подпомагат стажове в рамките на гаранцията за младежта, насочени към млади хора от районите на Съюза, които са най-сериозно засегнати от младежката безработица и са съфинансирани от Европейския социален фонд (ЕСФ) през периода 2014—2020 г. ЕСФ и инициативата за младежка заетост могат да се използват за повишаване на броя и качеството на стажантските програми в държавите-членки. Това може да включва участие в разходите за стажове, включително, при определени условия, осигуряване на част от издръжката. Освен това тези два инструмента могат да се използват за поемане на разходите за други форми на обучение, в които стажантите участват извън своя стаж, например езикови курсове.

               (17)

               Комисията постави началото на специална програма за осигуряване на техническа помощ по линия на ЕСФ, за да подпомогне държавите-членки при разработването на стажантски програми с подкрепата на ЕСФ. Тази програма за техническа помощ осигурява стратегически, оперативни и политически консултации на националните и регионалните органи, които планират разработването на нови стажантски програми, или модернизирането на съществуващи такива.

               (18)

               В своята резолюция относно структурирания диалог по въпросите на младежката заетост от май 2011 г. Съветът посочи, че е желателно да се създаде качествена рамка за стажове, за да се гарантира образователната стойност на подобен опит.

               (19)

               В заключенията на Съвета от 17 юни 2011 г., озаглавени Насърчаване на заетостта на младите хора с оглед на постигането на целите на стратегията „Европа 2020“, Комисията се приканва да предоставя насоки относно условията за висококачествени стажове чрез качествена рамка за стажовете.

               (20)

               В своята резолюция „Към възстановяване и създаване на работни места“ от 14 юни 2012 г. Европейският парламент прикани Комисията да представи възможно най-скоро предложение за препоръка на Съвета за рамка за качеството на стажовете и да определи минимални стандарти в подкрепа на предлагането и разпространението на висококачествени стажове.

               (21)

               Европейският съвет от 28—29 юни 2012 г. прикани Комисията да проучи възможността за разширяване на обхвата на портала EURES, така че в него да се включат и стажовете.

               (22)

               В заключенията си от 13—14 декември 2012 г. Европейският съвет прикани Комисията в кратък срок да оформи окончателно рамката за качество на стажовете.

               (23)

               Като част от пакета мерки за младежката заетост от 6—7 декември 2012 г. Комисията започна консултация със социалните партньори относно рамка за качество на стажовете. В своите отговори социалните партньори в ЕС информираха Комисията, че не възнамеряват да започнат преговори за самостоятелно споразумение по силата на член 154 от ДФЕС.

               (24)

               На 27—28 юни 2013 г. Европейският съвет отново потвърди, че рамката за качество на стажовете следва да бъде въведена в началото на 2014 г.

               (25)

               Рамката за качество е важна отправна точка, за да се определи кое представлява висококачествено предлагане на стажове по смисъла на препоръката на Съвета за създаване на гаранция за младежта.

               (26)

               Съгласно годишния обзор на растежа за 2014 г. е важно да се улеснява преходът от училище към работа, по-специално чрез по-голям брой предложения за стажове или чиракуване с добро качество.

               (27)

               За целите на настоящата препоръка под „стаж“ се разбира ограничен период на трудова дейност, платена или не, който включва учебен аспект и аспект на обучение и има за цел придобиване на практически и професионален опит с оглед подобряване на пригодността за заетост и улесняване на прехода към редовна заетост.

               (28)

               Настоящата препоръка не включва стажове, които са част от учебни програми, от формално образование или професионално образование и обучение. Стажовете, чието съдържание се урежда от националното законодателство и чието преминаване е задължително изискване за достъп до дадена професия (напр. медицина, архитектура, и др.), не са включени в обхвата на настоящата препоръка.

               (29)

               С оглед на характера и целта на настоящата препоръка, тя не следва да бъде тълкувана като възпрепятстваща държавите-членки да запазят или създадат по-благоприятни разпоредби за стажантите от препоръчваните.

         ПРЕПОРЪЧВА НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ:

               1.

               Да подобрят качеството на стажовете, по-специално по отношение на учебното съдържание и съдържанието на обучението и на условията на труд, с цел улесняване на прехода от учебната скамейка, безработицата или икономическата неактивност към пазара на труда посредством прилагането на практика на следните принципи за рамка за качество на стажовете:

      Сключване на писмен договор за стаж

               2.

               Да изискват стажовете да се основават на писмен договор, сключен в началото на стажа между стажанта и предлагащата стажа структура;

               3.

               Да изискват в договорите за стаж да се посочват образователните цели, условията на труд, дали предлагащата стажа структура предоставя на стажанта издръжка или обезщетение, правата и задълженията на страните по договора съгласно приложимото право на ЕС и национално законодателство, както и продължителността на стажа, както е посочено в препоръки 4—12;

      Учебни цели и цели на обучението

               4.

               Да насърчават най-добрите практики по отношение на учебните цели и целите на обучението, за да се помогне на стажантите да придобият практически опит и подходящи умения; възлаганите на стажантите задачи следва да дават възможност за постигане на тези цели;

               5.

               Да насърчават предлагащите стажове структури да определят наставник на стажанта, който да го насочва в изпълнението на възложените му задачи, да следи и оценява неговия/нейния напредък;

      Условия на труд, приложими за стажантите

               6.

               Да гарантират спазването на правата и условията на труд на стажантите съгласно приложимото право на ЕС и националното законодателство, включително ограниченията за максимална продължителност на седмичното работно време, минималната междудневна и седмична почивка и, когато е приложимо, минималния размер на отпуска;

               7.

               Да насърчават предлагащите стажове структури да уточняват дали предлагат здравна осигуровка и застраховка в случай на злополука, както и отпуск по болест;

               8.

               Да изискват в договорите за стаж да се пояснява дали се предлага издръжка или обезщетение и ако е така — в какъв размер;

      Права и задължения

               9.

               Да насърчават съответните страни да гарантират, че в договора за стаж се определят правата и задълженията на стажанта и на предлагащата стажа структура, включително когато е уместно, политиката ѝ за поверителност и притежаването от нея на права върху интелектуалната собственост;

      Разумна продължителност

               10.

               Да гарантират разумна продължителност на стажовете, които по принцип не трябва да надвишават шест месеца, освен когато по-голямата продължителност е обоснована, като се вземат предвид националните практики;

               11.

               Да уточнят обстоятелствата и условията, при които даден стаж може да бъдат удължен или подновен след изтичане на първоначалния договор за стаж;

               12.

               Да насърчават практиката в договора за стаж да се посочва, че и стажантът, и предлагащата стажа структура могат да го прекратят с писмено предизвестие със срок, съобразен с продължителността на стажа и със съответните национални практики;

      Подходящо признаване на стажа

               13.

               Да насърчават признаването и валидирането на знанията, уменията и способностите, придобити по време на стажа, и да насърчават предлагащите стажове структури да ги удостоверяват, въз основа на оценка, чрез сертификат;

      Изисквания за прозрачност

               14.

               Да насърчават предлагащите стажове структури да включват в своите известия и обяви за свободни места информация за условията на стажа, по-специално дали се предлага издръжка и/или обезщетение, както и здравна осигуровка и застраховка в случай на злополука; да насърчават предлагащите стажове структури да предоставят информация относно политиките за наемане на работа, включително относно дела на стажантите, наети през последните години;

               15.

               Да насърчават службите по заетостта и други предоставящи професионално ориентиране структури, ако предоставят информация за стажове, да прилагат изискванията за прозрачност;

      Трансгранични стажове

               16.

               Да улесняват трансграничната мобилност на стажантите в рамките на Европейския съюз, inter alia, посредством изясняване на националната законодателна рамка за стажовете, установяване на ясни правила относно приемането и изпращането на стажанти от една държава-членка в друга и намаляване на административните формалности;

               17.

               Да разгледат възможността за използване на мрежата EURES с разширен обхват и за обмен на информация за платени стажове чрез портала EURES;

      Използване на европейските структурни и инвестиционни фондове

               18.

               Да използват европейските структурни и инвестиционни фондове, и по-конкретно Европейския социален фонд и Европейския фонд за регионално развитие, през програмния период 2014—2020 г., и Инициативата за младежка заетост, когато е приложимо, за повишаване на броя и качеството на стажовете, включително посредством ефективни партньорски взаимоотношения с всички заинтересовани страни;

      Прилагане на рамката за качество на стажовете

               19.

               Да вземат подходящи мерки за прилагане на рамката за качество на стажовете възможно най-скоро;

               20.

               Да предоставят информация на Комисията до края на 2015 г. относно мерките, предприети в съответствие с настоящата препоръка;

               21.

               Да насърчават активното участие на социалните партньори в процеса на прилагане на рамката за качество на стажовете;

               22.

               Да насърчават активното участие на службите по заетостта, учебните заведения и доставчиците на услуги в сферата на обучението в процеса на прилагане на рамката за качество на стажовете;

         ОТБЕЛЯЗВА, ЧЕ КОМИСИЯТА ВЪЗНАМЕРЯВА ДА:

               23.

               Насърчава тясното сътрудничество с държавите-членки, социалните партньори и останалите заинтересовани страни с оглед на прилагането без забавяне на настоящата препоръка;

               24.

               Наблюдава, в сътрудничество с държавите-членки и по-специално чрез Комитета по заетостта, напредъка в прилагането на рамката за качество на стажовете в съответствие с настоящата препоръка и да анализира въздействието на прилаганите политики;

               25.

               Докладва за напредъка в прилагането на настоящата препоръка въз основа на информацията, предоставена от държавите-членки;

               26.

               Работи с държавите-членки, социалните партньори, службите по заетостта, младежките организации и организациите на стажантите и други заинтересовани страни с цел популяризиране на настоящата препоръка;

               27.

               Насърчава и подпомага държавите-членки, включително чрез стимулиране на обмена на най-добри практики сред тях, да използват Европейския социален фонд и Европейския фонд за регионално развитие или други европейски фондове за програмния период 2014—2020 г. с цел повишаване на броя и качеството на стажовете;

               28.

               Разгледа, заедно с държавите-членки, възможността за включване на платени стажове в обхвата на EURES и за създаване на уебстраница, посветена на националните законодателни рамки за стажовете.

      Съставено в Брюксел на 10 март 2014 година.

            За Съвета

            Председател

         I. VROUTSIS

      (1)  Решение 2010/707/ЕС на Съвета от 21 октомври 2010 г. относно насоки за политиките за заетост на държавите-членки (ОВ L 308, 24.11.2010 г., стр. 46).

      (2)  ОВ C 120, 26.4.2013 г., стр. 1

      (3)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 30.4.2004 г., стр. 77)