               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 5.6.2019
            COM(2019) 523 final
            Препоръка за
            ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
            относно националната програма за реформи на Румъния за 2019 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Румъния за 2019 г.

               Препоръка за

               ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

               относно националната програма за реформи на Румъния за 2019 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Румъния за 2019 г.

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,

               като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики
                  1
               , и по-специално член 9, параграф 2 от него,

               като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси
                  2
               , и по-специално член 6, параграф 1 от него,

               като взе предвид препоръката на Европейската комисия,

               като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,

               като взе предвид заключенията на Европейския съвет,

               като взе предвид становището на Комитета по заетостта,

               като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,

               като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,

               като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,

               като има предвид, че:

               (1)На 21 ноември 2018 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за координация на икономическите политики за 2019 г. В него надлежно беше отчетен Европейският стълб на социалните права, обявен от Европейския парламент, Съвета и Комисията на 17 ноември 2017 г. Приоритетите на годишния обзор на растежа бяха одобрени от Европейския съвет на 21 март 2019 г. Въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на 21 ноември 2018 г. Комисията прие също Доклада за механизма за предупреждение, в който беше посочено, че Румъния ще бъде една от държавите членки, за които ще бъде извършен задълбочен преглед.

               (2)Докладът за Румъния за 2019 г.
                  3
                беше публикуван на 27 февруари 2019 г. В него бяха оценени напредъкът на Румъния в изпълнението на специфичните за страната препоръки, приети от Съвета на 13 юли 2018 г., последващите действия във връзка с препоръките, приети през предходните години, и напредъкът на Румъния по отношение на националните ѝ цели по стратегията „Европа 2020“. В него беше включен и задълбоченият преглед по член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011, чиито резултати също бяха публикувани на 27 февруари 2019 г.
                  4
                Анализът на Комисията ѝ даде основание да заключи, че в Румъния са налице макроикономически дисбаланси. Уязвимостта е свързана по-специално с намаляването на разходната конкурентоспособност и увеличаването на дефицита по текущата сметка в условия на експанзионистична фискална политика и непредвидима бизнес среда. Наскоро предприетите законодателни инициативи създават риск за функционирането на финансовия сектор и могат да навредят на частните инвестиции.

               (3)На 9 май 2019 г. Румъния представи националната си програма за реформи за 2019 г., а на 8 май 2019 г. — Конвергентната си програма за 2019 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (4)Съответните специфични за всяка държава препоръки бяха взети предвид при програмирането на европейските структурни и инвестиционни фондове (ЕСИ фондове) за периода 2014—2020 г. Както е предвидено в член 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета
                  5
               , когато това е необходимо за подпомагане на изпълнението на съответните препоръки на Съвета, Комисията може да поиска от дадена държава членка да преразгледа своето споразумение за партньорство и съответните програми и да предложи промени в тях. Комисията предостави допълнителни подробности за начина, по който ще използва тази разпоредба, в насоките относно прилагането на мерките, обвързващи ефективността на ЕСИ фондовете с доброто икономическо управление
                  6
               .

               (5)Спрямо Румъния понастоящем се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж. В своята програма за конвергенция за 2019 г. правителството планира номинален дефицит от 2,8 % от БВП през 2019 г. и неговото постепенно намаляване след това до 2,0 % от БВП през 2022 г. Въз основа на преизчисленото структурно салдо
                  7
                средносрочната бюджетна цел, определена при структурен дефицит от 1 % от БВП, не се планира да бъде постигната през програмния период. Според програмата за конвергенция съотношението на консолидирания държавен дълг към БВП се очаква да остане под 40 % към 2022 г. Макроикономическият сценарий в основата на тези бюджетни прогнози е благоприятен. Освен това необходимите мерки в подкрепа на планираните цели за дефицита все още не са достатъчно конкретни.

               (6)На 22 юни 2018 г. Съветът реши, в съответствие с член 121, параграф 4 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“), че през 2017 г. в Румъния се наблюдава значително отклонение от средносрочната бюджетна цел. С оглед на установеното значително отклонение на 22 юни 2018 г. Съветът препоръча на Румъния да предприеме необходимите мерки, за да гарантира, че номиналният темп на растеж на нетните първични държавни разходи
                  8
                не надвишава 3,3 % през 2018 г. и 5,1 % през 2019 г., което съответства на годишна структурна корекция от 0,8 % от БВП за всяка година. На 4 декември 2018 г. Съветът констатира, че Румъния не е предприела ефективни действия в отговор на препоръката на Съвета от 22 юни 2018 г. и издаде преработена препоръка. В новата препоръка Съветът поиска от Румъния да предприеме необходимите мерки, за да гарантира, че темпът на номинален растеж на нетните първични държавни разходи не превишава 4,5 % през 2019 г., което съответства на годишна структурна корекция в размер на 1,0 % от БВП. На XX юни 2019 г. Съветът установи, че Румъния не е предприела ефективни действия в отговор на препоръката на Съвета от 4 декември 2018 г. Освен това въз основа на данните за резултатите за 2018 г. за Румъния бе установено значително отклонение от препоръчаната корекция през 2018 г. Съгласно член 121, параграф 4 от ДФЕС и член 10, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97 на 5 юни 2019 г. Комисията отправи предупреждение към Румъния, че през 2018 г. е отбелязано значително отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел. На XX юни 2019 г. Съветът прие последваща препоръка, потвърждаваща необходимостта Румъния да предприеме необходимите мерки, за да гарантира, че номиналният темп на растеж на нетните първични държавни разходи не надвишава 4,5 % през 2019 г., което съответства на годишна корекция на структурното салдо от 1,0 % от БВП. Според прогнозата на Комисията от пролетта на 2019 г. съществува риск от отклонение от посочената препоръка през 2019 г.

               (7)За 2020 г. Съветът на XX юни 2019 г. препоръча на Румъния да предприеме необходимите мерки, за да гарантира, че номиналният темп на растеж на нетните първични държавни разходи не надвишава 5,1 %, което съответства на годишна корекция на структурното салдо от 0,75 % от БВП. Въз основа на прогнозата на Комисията от пролетта на 2019 г. при непроменени политики съществува риск от отклонение от това изискване през 2020 г. Освен това в прогнозата на Комисията от пролетта на 2019 г. се предвижда дефицит по консолидирания държавен бюджет над заложената в Договора референтна стойност от 3 % от БВП през 2019 г. и 2020 г. Като цяло Съветът е на мнение, че ще са необходими значителни допълнителни мерки, считано от 2019 г., за да се спазят разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж, в светлината на силно влошаващата се фискална перспектива, в съответствие с препоръката, отправена към Румъния на ХХ юни 2019 г., с цел коригиране на наблюдаваното значително отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел.

               (8)В бюджетното планиране на Румъния редовно не се отчитат разпоредбите на националната фискална уредба. Националното правило за структурен дефицит изисква спазване на или сближаване със средносрочната бюджетна цел за структурен дефицит от най-много 1 % от БВП. През 2016 г. Румъния се отклони от средносрочната бюджетна цел и продължава да се разминава с нея в нарушение на националното правило за дефицита. Двете изменения на бюджета за 2018 г., приети през есента на 2018 г., отново се отклониха от няколко допълнителни правила, които забраняват увеличения на дефицита и разходните тавани по време на текущата бюджетна година. Бюджетът за 2019 г., приет от правителството през февруари 2019 г. и одобрен от Парламента през март, отново се отклони от множество фискални правила, включително правилото за структурния дефицит. Освен това, както и през предходни години, органите не са изпратили актуализация на средносрочната фискална стратегия на Парламента до месец август — задължителния краен срок, като по този начин се подкопава неговата водеща роля. Също така, както и през предходни години, органите не отговарят на изискването да подпишат декларация, че бюджетът за 2019 г. и фискалната стратегия спазват фискалните правила и принципите на фискалната отговорност.

               (9)Данъчното законодателство все още се спазва слабо. Що се отнася до данъка върху добавената стойност, разликата между теоретично очакваните и действително събраните приходи остава много висока. Големият дял на неформалната икономика представлява допълнително предизвикателство за спазване на данъчното законодателство, като високите равнища на недекларирания труд лишава държавния бюджет от значителни ресурси. Освен това, разпространеното използване на плащания в брой улеснява отклонението от данъчно облагане. През последната година Румъния постигна ограничен напредък по изпълнение на препоръката, включена многократно в специфичната за държавата препоръка — да подобри спазването на данъчното законодателство и събирането на данъци. Въвеждането на електронни касови апарати, свързани с информационната технологична система на данъчната администрация, напредва доста бавно. Данъчната администрация е в процес на създаване на система за оценка на риска за одит на данъкоплатците.

               (10)След няколко години на непрекъснати усилия за консолидиране на финансовия сектор финансовата стабилност отново беше нарушена през 2018 г. чрез поредица от правителствени и парламентарни законодателни инициативи. Във връзка с данъка върху активите на банките, приет от правителството чрез извънредна наредба в края на декември 2018 г., без оценка на въздействието или консултация със заинтересованите страни, бяха изразени редица сериозни опасения, свързани с неговото отрицателно въздействие върху състоянието на банките от гледна точка на пруденциалните изисквания, провеждането на паричната политика и в крайна сметка — на инвестициите и икономическия растеж. Начинът на неговото приемане и неговите разпоредби са оказали значително неблагоприятно въздействие върху обменния курс, способността на правителството да взема заеми на пазара и, в крайна сметка, върху възприемането от страна на заинтересованите страни на операционните рискове. Въпреки че някои спорни аспекти на данъка бяха изменени през март 2019 г., промените бяха отново приети чрез извънредна правителствена наредба и без оценка на въздействието. Аспектите на данъка върху общите активи на банките, които създаваха най-големи трудности,  бяха премахнати. При новата формулировка обаче данъкът може да доведе до нарушаване на кредитните стимули, което би могло да доведе до неправилно разпределение на кредита за икономиката. Следва да бъдат оценени потенциалните последици от тези промени за трансмисионния механизъм на паричната политика. Няколко законодателни инициативи, приети от парламента в края на 2018 г., въпреки че бяха обявени за противоконституционни от Конституционния съд през март 2019 г., оказаха допълнителен натиск върху банковия сектор и засилиха общото възприемане на непредсказуема правна рамка. Опитът от миналото показва, че подобни инициативи могат да бъдат предложени отново от законодателя.

               (11)Новият закон за пенсиите, приет от Парламента през декември 2018 г., вероятно ще създаде рискове за устойчивостта на публичните финанси. Точките за пенсия, т.е. основният параметър, използван за индексирането на пенсиите, се очаква да се увеличат с 15 % през септември 2019 г. и с 40 % през септември 2020 г. Законът за пенсиите би променил няколко параметъра, използвани за изчисляване на пенсионните обезщетения. По-специално се очаква стойността на пенсионните точки да се повиши, тъй като коефициентът на индексиране на съществуващите пенсии вече няма да се определя спрямо цените, а ще продължи постоянно да се образува от заплати и цени. Освен това периодът с внесени осигурителни вноски, който се използва за изчисляването на пенсията на лицето, ще бъде съкратен, което ще доведе до по-високи разходи за пенсии за новите пенсии. От друга страна, премахването на корекционния индекс за новите пенсии (който частично обвързваше първата пенсия със заплатите) ще намали общото увеличение на разходите за пенсии, причинено от другите параметри. Остават нерешени някои структурни предизвикателства, които засягат адекватността на пенсиите. Действителната средна възраст на пенсиониране е близка до средната за ЕС, но е различна за мъжете и жените. Наред с това периодът с внесени осигурителни вноски е по-кратък за жените. Това води до значителна разлика в пенсиите на мъжете и жените.

               (12)Реформата на пенсионната система, въведена през 2008 г., постепенно се отменя. След многократни отлагания на предвидените увеличения на вноските в пенсионните фондове от втория стълб, които трябваше да достигнат 6 % от брутните възнаграждения до 2016 г., вноските бяха намалени до 3,75 % от брутното възнаграждение, считано от 2018 г. Пенсионните фондове от втория стълб бяха допълнително отслабени от набора от мерки, приети от правителството чрез извънредна наредба в края на 2018 г. Вноските в тези фондове станаха незадължителни след минимален период с внесени осигурителни вноски от пет години. Минималните капиталови изисквания за дружества за управление на фондове от втория пенсионен стълб бяха значително увеличени, което доведе до риск дружествата за управление на фондове да напуснат румънския пазар. Административните такси върху брутния размер на вноските също бяха значително намалени, което потенциално се отрази на финансовите резултати на дружествата за управление на фондове и увеличи вероятността от напускане на пазара. Това би могло да има отрицателни последици за развитието на местния капиталов пазар и за институционалните инвеститори, както и за лишаването на икономиката от много необходимия източник на дългосрочни инвестиции. Освен това отслабването или прекратяването на действието на втория стълб ще доведе до по-малко диверсифицирани пенсионни доходи и ще изложи пенсиите на по-високи политически и демографски рискове. През март 2019 г. чрез извънредна наредба правителството запази новите минимални капиталови изисквания за дружествата за управление на фондове, но отложи за декември 2019 г. крайния срок за плащане на целия допълнителен капитал. Другите разпоредби в извънредната наредба от декември 2018 г., които застрашават жизнеспособността на фондовете от втория пенсионен стълб, остават непроменени.

               (13)Предизвикателствата, свързани с качеството и приобщаващия характер на образователната система и системата за обучение, оказват отрицателно въздействие върху приобщаващия потенциал за растеж на Румъния. Разходите за образование продължават да бъдат сред най-ниските в ЕС, особено на равнище на образованието, които са от ключово значение за предотвратяване на преждевременното напускане на училище (което остава високо), като се гарантират равни възможности и се преодоляват неравенствата на по-късен етап от живота. Участието в качествено ранно образование и грижи остава под средното за ЕС, включително поради липса на съоръжения. Това има последици за участието на жените на пазара на труда, както и за ранното придобиване на умения. Модернизирането на училищната мрежа и оптимизирането за справяне с демографските тенденции изостават, като 10 % от училищата са с прекомерен брой ученици, а 58 % имат свръхкапацитет. Придобиването на основни и цифрови умения е изправено пред значителни предизвикателства. Способностите на учителите да прилагат подход, ориентиран към учащия, не са достатъчно развити. Продължават да съществуват различия между градските и селските райони и уязвимите групи, включително ромите, продължават да имат ограничен достъп до висококачествено приобщаващо образование.

               (14)Пазарът на труда е подложен на все по-голям натиск, тъй като равнището на безработица (4,2 % през 2018 г.) е много ниско, докато работната сила намалява, а недостигът на умения продължава да съществува. Процентът на жените, особено на младите и тези на средна възраст, е нисък. Това се дължи основно на личните и семейните отговорности и на слабото участие на децата на възраст 0—3 години в системата за професионални грижи за деца. Активните политики на пазара на труда предоставят ограничен отговор на нуждите на пазара на труда, като мерките са насочени основно върху финансовите стимули, а не върху индивидуализирани и всеобхватни подходи. Забавянето на планираната реформа за публичната служба по заетостта остава важна пречка за модернизираното предоставяне на услуги на работодателите и безработните. Повишаването на уменията и интегрираните услуги също е слабо. Уменията не се развиват в съответствие с нуждите на разширяващите се икономически сектори, като 81 % от работодателите срещат трудности при попълването на свободните работни места. Секторът на ИКТ се разраства, а между 2014 г. и 2016 г. броят на румънците на възраст 20—29 години, които притежават диплома по природни науки, технологии, инженерство или математика, намаля. Понастоящем не съществува глобална или секторна оценка на потребностите от умения и прогнозирането на уменията остава неизползвано, което възпрепятства адаптирането на системата на образованието и обучението към нуждите на пазара на труда. Започна внедряването на двойно професионално образование и обучение за справяне с недостига на умения. Професионалното образование и обучение обаче все още се счита за вариант от второстепенно значение от учениците и родителите, а относително ниското равнище на заетост на наскоро завършилите професионално образование и обучение показва, че съответствието му на нуждите на пазара на труда е предизвикателство. Висшето образование не е съобразено в достатъчна степен с пазара на труда. Въпреки че делът на завършилите висше образование се е удвоил през последните десет години, той остава нисък.

               (15)Въпреки неотдавнашните подобрения бедността и неравенството в доходите продължават да са високи, а регионалните различия се задълбочават. Един от всеки трима румънски граждани все още е изложен на риск от бедност и социално изключване, като определени групи като деца, роми, хора с увреждания и възрастни хора са засегнати в по-голяма степен. Социалните услуги не са с достатъчно качество и покритие, разпределени са географски неравномерно и не са свързани с конкретните потребности на общностите. Само около 20 % от административните териториални единици имат лицензирани социални услуги. Услугите обикновено са концентрирани в по-богатите и градските райони, докато нуждите са по-неотложни в по-бедните, селските райони и области. Ограничената интеграция на заетостта, образованието, здравеопазването и социалните услуги не позволява устойчивото приобщаване на различни групи в неравностойно положение. На хората с увреждания е предоставена само ограничена подкрепа за независим живот и достъп до работа. Положението на ромската общност показва много малък напредък. Делът на живеещите при лоши жилищни условия е сред най-високите в ЕС и оказва неблагоприятно въздействие върху социалното приобщаване. Политиките в областта на жилищното настаняване са децентрализирани, без стратегическа рамка, и бедните общности често не разполагат с финансови ресурси. Социалният референтен индекс, използван като основа за повечето социални обезщетения, не е актуализиран от 2008 г. насам и освен това се е обезценил значително по отношение на минималната работна заплата. В резултат на това процентът на бедност за хората с нисък и много нисък интензитет на икономическа активност се е увеличил  с 50 % от 2010 г. насам. Освен това социалната сигурност на работниците с нетипична форма на заетост е неадекватна. Един на всеки трима нетипични работници е изложен на риск от тежки материални лишения. Дневните и сезонните работници нямат официален достъп до социалноосигурителни права, свързани с безработица, отпуск по майчинство, трудови злополуки и професионални увреждания. Прилагането на реформата относно минималния доход за приобщаване, започната през 2016 г., която би увеличила обхвата и адекватността на социалното подпомагане, беше отложена отново за 2021 г.

               (16)Социалният диалог се характеризира с ниско покритие на колективните трудови договори, по-специално на секторно равнище, което се дължи и на настоящото определение на секторите. Компетентните органи започнаха планове за преразглеждане на определенията за икономически сектори, но все още не е постигнато съгласие. Освен рамката на колективното договаряне, навременното и значимо участие на социалните партньори по въпроси и реформи на политиките е ограничено. По-голямата част от социалния диалог се провежда официално в рамките на Икономическия и социален съвет и Комитета за социален диалог. Въпреки установената рамка за диалог и консултации обаче стабилността и ролята на тези институции отслабнаха през последната година.

               (17)След години на умерен растеж на заплатите Румъния е засегната от един от най-високите темпове на нарастване на заплатите в ЕС. Това се дължи на правителствените политики, които увеличават заплатите в публичния сектор и минималното трудово възнаграждение, отчитат нисък процент на безработица и структурен недостиг на работна ръка. Минималната работна заплата продължава да се определя несистематично, без обективен механизъм. Последователните увеличения през годините са довели до назначаването на една трета от наетите лица на минималната работна заплата през 2017 г. — четири пъти повече в сравнение с 2011 г.

               (18)Здравната система е изправена пред множество предизвикателства Недостатъчното финансиране, неефективното използване на публичните ресурси и липсата на реформа ограничават ефективността на системата на здравеопазването. Продължаващата емиграция доведе до значителен недостиг на лекари и медицински сестри. Здравната инфраструктура и разпространението на неофициалните плащания продължават да будят безпокойство. Достъпът до здравни услуги за живеещите в селските райони и за уязвимите групи е ограничен. Тези фактори от своя страна имат отрицателно въздействие върху здравето на хората, което остава под средното за ЕС, въпреки неотдавнашните подобрения. Подобряването на грижите в общността е много необходимо, но се отлага. Пилотният проект за създаване на центрове за общностни грижи започна със закъснение, което се отрази на въвеждането на интегрирани услуги за полагане на грижи. Секторът за дългосрочни грижи не е готов да се справи с бързо застаряващото население. Услугите в домашни условия и амбулаторните услуги са много малко, като основно са съсредоточени в области с по-високи доходи. Покритието и публичните разходи за дългосрочни грижи са сред най-ниските в ЕС и достъпът до дългосрочни грижи, рехабилитация и палиативни грижи е недостатъчен.

               (19)Лошото качество на инфраструктурата, включително в секторите на транспорта, отпадъците и отпадъчните води, ограничава перспективите за растеж на Румъния. Въпреки значителните публични инвестиции след присъединяването на Румъния към ЕС, нейната физическа инфраструктура все още не е достатъчно развита. Общото състояние и надеждността на пътните и железопътните мрежи са много лоши. Инфраструктурата не е в крак с интензивността на трафика, генерирана от разширяващата се икономика. Пътната мрежа е сред най-слаборазвитите в ЕС и реформата на железопътния сектор изостава. Емисиите на парникови газове от автомобилния транспорт са се увеличили значително през последните пет години. Освен това големият недостиг на инвестиции в поддръжката намали скоростта на влаковете и се отрази на сроковете за доставка на товарния железопътен транспорт. Градският транспорт страда от хроничен недостиг на финансиране, слаба организация в сектора и слаб административен капацитет на местните доставчици. Освен това в енергетиката, отпадъците, водите и инфраструктурата за отпадъчни води и енергийните междусистемни връзки продължават да се наблюдават недостатъци. Системата за управление на отпадъците продължава да се характеризира с много ниска степен на рециклиране на битови отпадъци и много високи нива на депониране на отпадъци. Продължават да съществуват предизвикателства за постигане на целта за енергийна ефективност, и по-специално все още има широк резерв за подобряване на енергийната ефективност на сградите.

               (20)Общият капацитет на Румъния по отношение на иновациите продължава да бъде малък, а бъдещата ѝ конкурентоспособност е поставена под въпрос от голямата разлика в производителността и в областта на иновациите между предприятията, които са собственост на чуждестранни лица, и местните дружества. Инвестициите на Румъния в научноизследователската и развойната дейност са най-ниските в ЕС (0,5 % от БВП), а публичните разходи за научноизследователска и развойна дейност намаляха допълнително от 0,32 % от БВП през 2011 г. до 0,21 % от БВП през 2017 г., което пречи на изграждането на капацитет. В резултат на това качеството на публичната научна база продължава да бъде много ниско, а връзките между науката и бизнеса не са достатъчно развити. Тъй като броят на завършилите висше образование в областта на науката, технологиите, инженерството и математиката също е намалял допълнително, недостигът на умения представлява голямо предизвикателство за новаторския потенциал на румънската икономика. Цифровизацията е основно предизвикателство, за да могат румънските иновации и конкурентоспособност да се подобрят. Румъния е с незадоволителни резултати по отношение на много от компонентите на цифровата икономика и социалния индекс, включително цифровите обществени услуги, цифровите умения на общото население и цифровизацията на предприятията.

               (21)Румъния постигна ограничен напредък в отговор на специфичната за държавата препоръка да укрепи приоритизирането на проектите и подготовката на публичните инвестиции. Министерството на финансите отговаря за изготвянето на приоритетен списък с публични инвестиционни проекти на стойност над 100 милиона RON (21 милиона EUR) и за наблюдение на изпълнението им, но проектите се управляват от отрасловите министерства. Списъкът на приоритетните проекти понастоящем включва приблизително 130 проекта, най-вече в областта на транспорта. Повечето от тези приоритетни проекти биха могли да бъдат съфинансирани със средства от ЕС. Усвояването на средства от ЕС се задържа от фактори като ограничен административен капацитет за подготовка, подреждане по приоритети и изпълнение на големи инвестиционни проекти. Въпреки че наскоро големи инфраструктурни проекти се подготвят и изпращат за одобрение от Европейската комисия, все още липсват някои важни проекти, като например автомагистралата Sibiu-Piteşti (като се гарантира свързаността с коридорите на трансевропейската транспортна мрежа „Рейнско — Дунавски“  и „Ориент — Източно Средиземноморие“), а изпълнението като цяло продължава да изостава. Освен това усвояването на средствата от ЕС досега е било движено от проекти, подготвени за предходния програмен период, докато все още предстои да бъде напълно разработен набор от нови проекти за текущия период.

               (22)Ефективното възлагане на обществени поръчки е от ключово значение за постигане на важни цели на политиката в Румъния, включително ефективни публични разходи, модернизация на публичната администрация и насърчаване на иновациите, устойчив и приобщаващ растеж. Румъния отбеляза ограничен напредък в изпълнението на специфичните за държавата препоръки за подобряване на прозрачността на обществените поръчки. Ефективността на обществените поръчки продължава да бъде проблем, докато необратимостта на някои мерки, особено рационализирането на предварителния контрол, е изложено на риск. В националната стратегия за обществените поръчки се подчертава значението на единния предварителен контрол, осъществяван от Националната агенция за обществени поръчки. Съществува риск повтарящи се законодателни инициативи да подкопаят постигането на целите на стратегията. Предвидимостта и стабилността на законодателството в областта на обществените поръчки продължават да бъдат важни предизвикателства и националната стратегия за обществените поръчки не се прилага изцяло.

               (23)Провеждането на публични политики стана все по-непредсказуемо, което оказва натиск върху бизнес средата. Неотдавнашен пример е приемането от правителството чрез извънредна наредба на набор от широкообхватни мерки, засягащи функционирането на банковия сектор, управителите на фондове от втория пенсионен стълб, дружествата за енергийни и телекомуникационни услуги, без консултация със заинтересованите страни или оценка на въздействието. Оценките на въздействието на нормативната уредба си остават формалност, въпреки че качеството им и реалното използване се различават значително в отделните сектори. Контролът на качеството на регулаторните оценки на въздействието и на разработването на политиките е ограничен. Не е налице устойчив механизъм за наблюдение на политиките с прозрачна система за докладване и последващи оценки. Важни законодателни инициативи често се обявяват непосредствено преди приемането. Участието на заинтересованите страни в изготвянето и прилагането на реформите е слабо и рядко съществува истински диалог, въпреки че необходимите за това институционални структури са налични. Тромавите административни процедури засягат по-специално малките и средните предприятия. Например, тежките административни процедури за създаване на предприятия, както и регулаторните изисквания, наложени на доставчиците на услуги, включително на регулираните професии, възпрепятстват по-нататъшното развитие на пазара. Приемането на съответното законодателство относно управлението на човешките ресурси в публичната администрация все още се бави. Голямата разпокъсаност на отговорностите и ресурсите оказва влияние върху съгласуваността и достъпността на предоставяните обществени услуги, особено на местно равнище. Националните и регионалните стратегии за различните обществени услуги не намериха израз в интегрирани мерки на регионално и местно равнище. Финансирането на обществените услуги е неравномерно в различните части на страната и често не отговаря на местните нужди. Пренебрегват се фактори като единен стратегически подход за всеки вид услуга, съществуващи пропуски и необходимостта от разработване на нови услуги. На приходите на местните власти липсва стабилност и предвидимост. Бяха предприети ограничени действия за подобряване на баланса между децентрализирането на отговорностите и разпределянето на финансовите ресурси, за да се даде възможност на местните органи да предоставят качествени услуги. Необходими са допълнителни действия за повишаване на административния капацитет на местно равнище.

               (24)Държавните предприятия имат ключова роля в сектори с критична инфраструктура, като например енергетиката и железопътния транспорт. Техните икономически и финансови резултати напоследък се подобриха в условията на благоприятна макроикономическа среда. Въпреки това, прозрачността и оповестяването на финансовите и оперативните резултати не се подобриха и правилата за корпоративно управление продължават да се прилагат рядко. Конкретните примери включват многократното назначаване на временни управителни съвети, отклонявайки се от духа на закона, и неизползването на инструменти за правоприлагане, предвидени в националното законодателство за дружествата, които не спазват изискванията. Рисковете, които законодателството относно държавните предприятия може да е намалило значително, не са отминали. Това представлява обръщане на хода на напредъка, постигнат по отношение на специфичните за всяка държава препоръки от 2015 г. и 2016 г. В резултат на това ключовите условия за насърчаване на ефективното използване на публичните ресурси са възпрепятствани и има възможност за деформиране на инвестиционните решения. Прехвърлянето на собствеността на няколко от по-големите държавни предприятия към новия държавен фонд за развитие и инвестиции ще изисква цялостно прилагане на строги правила за корпоративно управление както за фонда, така и за дружествата в неговия портфейл.

               (25)Промени през изминалата година породиха опасения по отношение на принципите на правовата държава и засилиха предишните сериозни опасения относно необратимостта и устойчивостта на предишния напредък на Румъния във връзка с реформата на съдебната система на Румъния и борбата с корупцията по високите етажи на властта. Тези въпроси са предмет на мониторинг по механизма за сътрудничество и проверка. Понастоящем са в сила изменения на три законодателни акта в областта на правосъдието, които съдържат редица мерки за отслабване на правните гаранции за независимостта на съдебната власт. Те вероятно ще подкопаят както ефективността на ежедневната работа на съдиите и прокурорите, така и общественото доверие в съдебната система. Оказва се натиск върху съдебните институции и отделните магистрати, включително чрез създаването на специализирана секция по наказателно преследване за престъпления, за които се твърди, че са извършени от магистрати. Текущите стъпки за изменение на Наказателния кодекс и Наказателно-процесуалния кодекс биха оказали отрицателно въздействие върху ефективността на наказателните разследвания и съдебните процеси и също така биха намалили обхвата на корупцията като престъпление. Други опасения са свързани с процесите на освобождаване и назначаване на висши магистрати. Неотдавнашни съобщения навеждат на мисълта, че мерките, свързани с реформата на съдебната система, може да бъдат преразгледани.

               (26)В рамките на механизма за сътрудничество и проверка Комисията продължава да наблюдава съдебната реформа и борбата с корупцията в Румъния. Ето защо тези области не са включени в специфичните за държавата препоръки за Румъния, но са важни за развитието на положителна социално-икономическа среда в страната.

               (27)Програмирането на фондовете на ЕС за периода 2021—2027 г. би могло да спомогне за преодоляване на някои от пропуските, посочени в препоръките, по-специално в областите, обхванати от приложение Г към доклада за страната
                  9
               . Това ще даде възможност на Румъния да използва по най-добрия начин тези фондове по отношение на определени сектори, като се отчетат регионалните различия. Укрепването на административния капацитет на страната за управление на тези средства е важен фактор за успеха на тази инвестиция.

               (28)В контекста на европейския семестър за 2019 г. Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Румъния и го публикува в доклада за страната за 2019 г. Тя оцени също програмата за конвергенция за 2019 г., националната програма за реформи за 2019 г., както и предприетите последващи действия във връзка с препоръките към Румъния, отправени през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива бюджетна и социално-икономическа политика в Румъния, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на Съюза предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнище Съюз към бъдещите решения на държавите членки.

               (29)С оглед на тази оценка Съветът разгледа конвергентната програма за 2019 г., като становището
                  10
                му е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу,

               (30)С оглед на задълбочения преглед на Комисията и на тази оценка Съветът разгледа националната програма за реформи за 2019 г. и конвергентната програма за 2019 г. Неговите препоръки съгласно член 6 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 са отразени по-специално в препоръки 1, 2, 4 и 5 по-долу. Фискалните политики, посочени в препоръка 1, допринасят, наред с другото, за преодоляване на дисбалансите, свързани с конкурентоспособността и външната позиция.

               ПРЕПОРЪЧВА на Румъния да предприеме следните действия през 2019 г. и 2020 г.:

               1.Да гарантира спазването на препоръката на Съвета от XX юни 2019 г. с оглед на коригирането на значителното отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел. Да гарантира пълното прилагане на фискалната рамка. Да засили спазването на данъчното законодателство и събирането на данъци.

               2.Да запази финансовата стабилност и стабилността на банковия сектор. Да гарантира устойчивостта на държавната пенсионна система и дългосрочната жизнеспособност на пенсионните фондове от втория стълб.

               3.Да подобри качеството и приобщаващия характер на образованието, по-специално за ромите и другите групи в неравностойно положение. Да подобри уменията, включително цифровите, по-специално чрез повишаване на съответствието на професионалното образование и обучение и висшето образование на нуждите на пазара на труда. Да увеличи обхвата и качеството на социалните услуги и да завърши реформата на минималния доход за приобщаване. Да подобри функционирането на социалния диалог. Да гарантира определяне на минималната работна заплата въз основа на обективни критерии, които са в съответствие със създаването на работни места и конкурентоспособността. Да подобри достъпа до здравно обслужване и неговата разходна ефективност, включително чрез преминаване към амбулаторно лечение.

               4.Да се насочи към икономическа политика, свързана с инвестициите, в областта на транспорта, особено по отношение на нейната устойчивост, енергетика с ниски въглеродни емисии и енергийна ефективност, екологична инфраструктура, както и иновации, като се вземат предвид регионалните различия. Да подобри подготовката и приоритизирането на големите проекти и ускоряването на тяхното изпълнение. Да подобри ефективността на обществените поръчки и да гарантира пълното и устойчиво прилагане на националната стратегия за обществените поръчки.

               5.Да гарантира, че законодателните инициативи не подкопават правната сигурност, като подобряват качеството и предвидимостта на процеса на вземане на решения, включително чрез консултации със заинтересованите страни, ефективни оценки на въздействието и рационализирани административни процедури. Да укрепи корпоративното управление на държавните предприятия.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

                     (2)

                        OВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (4)

                        СОМ(2019) 150 final.

                     (5)

                        Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).

                     (6)

                        СОМ(2014) 494 final.

                     (7)

                        Салдо, коригирано спрямо фазата на икономическия цикъл, без еднократните и другите временни мерки, преизчислено от службите на Комисията с помощта на общоприетата методология.

                     (8)

                        Нетните първични държавни разходи се състоят от общите държавни разходи с изключение на разходите за лихви, разходите по програми на Съюза, които изцяло се покриват от приходи от фондове на Съюза, и недискреционните промени в разходите за обезщетения при безработица. Държавните разходи за бруто образуване на основен капитал се изглаждат за период от 4 години. Дискреционните мерки по отношение на приходите и предвиденото по закон увеличаване на приходите са взети предвид. Еднократните мерки по отношение както на приходите, така и на разходите, са нетирани.

                     (9)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (10)

                        Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 5.2.2019
            COM(2019) 71 final
            Препоръка за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за разрешаване на участието в преговори по втори допълнителен протокол към Конвенцията на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство (CETS № 185)

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ

               Развитието на информационните и комуникационните технологии създава безпрецедентни възможности за човечеството, но същевременно поставя и редица предизвикателства, включително в сферата на наказателното правосъдие, а следователно и за върховенството на закона в киберпространството. И докато престъпленията в кибернетичното пространство и другите престъпления, които оставят електронни доказателства в компютърните системи, процъфтяват, а свързаните с тези престъпления доказателства все по-често се съхраняват на сървъри в чуждестранни, многочислени, променящи се или неизвестни юрисдикции, т.е. в изчислителния облак, правомощията на правоприлагащите органи продължават да са ограничени от териториалните граници.

               В Европейската програма за сигурност
                  1
                от април 2015 г. Европейската комисия пое ангажимент да направи преглед на пречките пред наказателните разследвания на престъпленията, извършвани чрез кибернетични средства, по-специално по отношение на трансграничния достъп до електронни доказателства. На 17 април 2018 г. Комисията представи на Съвета и на Европейския парламент Предложение за регламент относно европейските заповеди за предоставяне и за запазване на електронни доказателства по наказателноправни въпроси
                  2
                и Предложение за директива за установяване на хармонизирани правила относно определянето на юридически представители за целите на събирането на доказателства по наказателни производства („предложенията за електронните доказателства“)
                  3
               . Целта на тези предложения е да се ускори процесът в Европейския съюз за обезпечаване и получаване на електронни доказателства, които се съхраняват от или са на разположение на доставчици на услуги в друга юрисдикция.

               Конвенцията на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство

               Конвенцията на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство (CETS № 185) има за цел да улесни борбата с престъпленията, за извършването на които се използват компютърни мрежи. В нея се съдържат разпоредби 1) за хармонизиране на елементите на престъпленията и свързаните разпоредби в областта на киберпрестъпността в националното материално наказателно право, 2) за установяване на правомощия в националното наказателнопроцесуално право, необходими за разследването и наказателното преследване на такива престъпления, както и на други престъпления, извършени посредством компютърна система или доказателствата за които са в електронна форма, и 3) за създаване на бърз и ефективен режим за международно сътрудничество. Конвенцията е отворена за държавите — членки на Съвета на Европа, както и за нечленуващите в него държави. Понастоящем страни по Конвенцията са станали 62 държави, сред които 26 държави — членки на Европейския съюз
                  4
               . В Конвенцията не се предвижда, че Европейският съюз може да стане страна по нея. При все това Европейският съюз има статут на организация наблюдател в Комитета по Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство (T-CY). На това основание Европейският съюз участва в заседанията на Комитета по Конвенцията.

               В член 46, параграф 1, буква с) от Конвенцията се предвижда, че страните се консултират периодично при необходимост, за да улеснят разглеждането на необходимостта от възможно допълнение или изменение на Конвенцията. От известно време насам страните по Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство обсъждат съществуващите предизвикателства и пречки пред достъпа на националните съдебни и полицейски органи до електронни доказателства за престъпления, предмет на наказателно разследване, под формата на компютърни данни, а именно от 2012 г. до 2014 г. в рамките на работна група относно трансграничния достъп до данни и от 2015 г. до 2017 г. посредством Групата за проучване на доказателства, локализирани в облака (Cloud Evidence Group).

               Преговори за втори допълнителен протокол към Конвенцията

               Вследствие на предложения, формулирани от Групата за проучване на доказателства, локализирани в облака
                  5
               , Комитетът по Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство (T-CY) прие няколко препоръки, включително относно договарянето на втори допълнителен протокол към Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство
                  6
                за засилено международно сътрудничество („Втория допълнителен протокол“). През юни 2017 г. Комитетът по Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство прие мандата за подготовка на Втория допълнителен протокол за периода от септември 2017 г. до декември 2019 г.

               В съответствие с мандата, Вторият допълнителен протокол може да включва следните елементи:

               ·разпоредби за по-ефективна взаимна правна помощ, по-специално:

               –опростен режим за исканията за взаимна правна помощ, свързани с информация за абонатите;

               –международни заповеди за предоставяне на доказателства;

               –пряко сътрудничество между съдебните органи по исканията за взаимна правна помощ;

               –съвместни разследвания и съвместни екипи за разследване;

               –искания на английски език;

               –аудио/видео разпити на свидетели и жертви и изслушвания на експерти;

               –спешни процедури за взаимна правна помощ;

               ·разпоредби, даващи възможност за пряко сътрудничество с доставчиците на услуги в други юрисдикции във връзка с искания за информация за абонатите, искания за запазване на данни и спешни искания;

               ·по-ясна уредба и по-добри гаранции при съществуващите практики на трансграничен достъп до данни;

               ·гаранции, включително изисквания за защита на данните.

               Преговорите по различните разпоредби на Втория допълнителен протокол напредват с различни темпове. Понастоящем ситуацията в работните групи по четирите основни направления на работата, описани в мандата, е следната:

               ·Разпоредбите относно „Езици“ и „Спешна взаимна помощ“ бяха предварително приети от Пленарното събрание по Протокола през юли 2018 г.

               ·Разпоредбите относно „Видеоконференции“ бяха предварително приети от Пленарното събрание по Протокола през ноември 2018 г.

               ·През ноември 2018 г. Пленарното събрание по Протокола даде също възможност за задълбочени дискусии (по разпоредбите относно „Компетентност“ и „Ред за одобрение“) и актуализации (разпоредбите относно „Пряко сътрудничество с доставчици“, „Международни заповеди за предоставяне на доказателства“, „Разширяване на търсенето/достъпа въз основа на пълномощията“, „Съвместни разследвания и съвместни екипи за разследване“ и „Техники на разследване“).

               ·Все още не е постигнат достатъчен напредък по други въпроси (гаранции, включително изискванията за защита на данните).

               2.ЦЕЛ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               Настоящата препоръка се внася в Съвета, за да бъде получено разрешение за участие от името на Европейския съюз и на неговите държави членки в преговорите по Втори допълнителен протокол, да бъдат приети указания за водене на преговори и да бъде определена Комисията като преговарящ в съответствие с приложения проект на указания за водене на преговори в съответствие с член 218 от ДФЕС.

               В член 3 параграф 2 от ДФЕС се посочва че Съюзът разполага с изключителна компетентност „за сключване на международни споразумения [...] доколкото [това] може да засегне общите правила или да промени техния обхват.“ Дадено международно споразумение би могло да засегне общите правила или да промени техния обхват, когато уредената със споразумението област се припокрива със законодателство на Съюза или същата е уредена в голяма степен от законодателство на Съюза.

               Европейският съюз прие общи правила на основание член 82, параграф 1 и член 16 от ДФЕС във връзка с елементи, които се разглеждат с цел включване във Втория допълнителен протокол. Действащата правна уредба на Европейския съюз се състои по-специално от инструменти за сътрудничество в областта на правоприлагането и наказателноправните въпроси, като Директива 2014/41/ЕС относно Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси
                  7
               , Конвенцията за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите — членки на Европейския съюз
                  8
               , Регламент 2018/1727 за Евроюст
                  9
               , Регламент 2016/794 за Европол
                  10
               , Рамково решение 2002/465/ПВР на Съвета относно съвместните екипи за разследване
                  11
               , Рамково решение 2009/948/ПВР на Съвета относно предотвратяване и уреждане на спорове за упражняване на компетентност при наказателни производства
                  12
               . Освен това Съюзът прие няколко директиви, чиято цел е да се укрепят процесуалните права на заподозрените лица и обвиняемите
                  13
               .

               В международен план Европейският съюз сключи редица двустранни споразумения между Съюза и трети държави, като споразуменията за взаимна правна помощ между Европейския съюз и Съединените американски щати
                  14
                и между Европейския съюз и Япония
                  15
               .

               Защитата на личните данни е основно право, залегнало в Договорите на ЕС и в Хартата на основните права на Европейския съюз, а личните данни могат да бъдат обработвани единствено в съответствие с Регламент (ЕС) 2016/679 (Общия регламент относно защитата на данните)
                  16
                и Директива (ЕС) 2016/680 (Директива относно защитата на данните, използвани от полицията)
                  17
               . Основното право на всеки човек да се зачитат неговият личен и семеен живот, неговото жилище и тайната на неговите съобщения също е залегнало в Хартата на основните права на Европейския съюз, а негов съществен елемент е зачитането на неприкосновеността на съобщенията. Данните от електронни съобщения могат да се обработват единствено в съответствие с Директива 2002/58/ЕО (Директивата за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации)
                  18
               .

               Освен това, за да се прецени дали дадена област е уредена до голяма степен с общи правила, следва да се вземат предвид не само правото на Съюза в настоящия му вид в съответната област, но и бъдещото му развитие дотолкова, доколкото то може да се предвиди към момента на този анализ. Областта, която попада в приложното поле на Втория допълнителен протокол, е от пряко значение за предвидимото бъдещо развитие на съответните общи правила. В това отношение предложенията на Комисията от април 2018 г. относно трансграничния достъп до електронни доказателства също са от значение.
                  19
               .

               В обхвата на предложенията са включени конкретни видове доставчици на услуги, които предоставят услуги в Европейския съюз. Доставчик предлага услуги в Европейския съюз, когато дава възможност на потребители от една или няколко държави членки да използват неговите услуги и когато има съществена връзка със Съюза, например когато има форма на установяване в държава членка или защото предоставя услуги на голям брой потребители в тази държава членка. Тези, които нямат присъствие в Европейския съюз, са задължени да назначат юридически представител, на когото може да се налага принудителното изпълнение на заповеди за предоставяне на доказателства.

               В Заключенията на Европейския съвет от 18 октомври се заявява, че: „Следва да бъдат намерени решения за осигуряване на бърз и ефикасен трансграничен достъп до електронни доказателства с цел ефективна борба срещу тероризма и други форми на тежка и организирана престъпност, както в рамките на ЕС, така и на международно равнище; до края на законодателния мандат следва да бъде постигнато съгласие по предложенията на Комисията относно електронните доказателства и достъпа до финансова информация, както и за по-ефективна борба с изпирането на пари. Комисията следва също спешно да представи мандати за преговори във връзка с международните преговори относно електронните доказателства“.

               Предложенията на Комисията относно електронните доказателства предоставят основата за координиран и последователен подход както в рамките на Европейския съюз, така и на международно равнище от страна на Европейския съюз при надлежно зачитане на правилата на Европейския съюз, включително по отношение на недискриминацията между държавите — членки на Европейския съюз, и техните граждани. Въпреки че в своята оценка на въздействието за предложенията относно електронните доказателства Комисията вече отбеляза, че би било от полза предложенията да бъдат допълнени с двустранни или многостранни споразумения относно трансграничния достъп до електронни доказателства със съпътстващи гаранции, тя реши първо да предложи разпоредби на ЕС относно подходящите условия и гаранции за трансграничния достъп до електронни доказателства, преди да започне преговори с трети страни
                  20
               .

               На международно равнище Комисията продължи да участва като наблюдател в свързаните с тези въпроси обсъждания в контекста на Конвенцията на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство
                  21
               . Трансграничният достъп до електронни доказателства е точка, която редовно присъства в дневния ред на срещите на министрите на правосъдието и вътрешните работи на ЕС и САЩ.

               Комисията приема едновременно препоръката за участие в преговорите по Втория допълнителен протокол към Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство и препоръката за започване на преговори със Съединените американски щати. Макар че двата процеса ще напредват с различно темпо, те се занимават с взаимосвързани въпроси, а ангажиментите, поети в рамките на едни от преговорите, могат да имат пряко отражение върху други преговорни направления.

               Въпреки че един от въпросите, разглеждани в предложенията за електронните доказателства, е положението на конкретни видове доставчици на услуги, предоставящи услуги на пазара на ЕС, съществува риск от задължения, които противоречат на законите в трети държави. С цел разрешаване на тези стълкновения на закони и в съответствие с принципа на добрите международни отношения, в предложенията за електронните доказателства са включени разпоредби за специфични механизми, в случай че при поискване на доказателства даден доставчик на услуги е изправени пред противоречиви задължения, произтичащи от правото на трета държава. Тези механизми включват процедура за преразглеждане, чрез която да се изясни такава ситуация. Вторият допълнителен протокол към Конвенцията на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство следва да има за цел да се избегнат противоречащи си задължения между страните по Конвенцията.

               Поради това може да се смята, че сключването на Втория допълнителен протокол би могло да засегне общите правила или да промени техния обхват.

               Поради тази причина Съюзът има изключителна компетентност за договарянето на Втория допълнителен протокол към Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство (по силата на член 3, параграф 2 от ДФЕС).

               Предметът на Втория допълнителен протокол попада в сферата на политиките и компетенциите на ЕС, по-специално в областта на инструментите за съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси (член 82, параграф 1 от ДФЕС) и защитата на данни (член 16 от ДФЕС) и от гледна точка на правото на ЕС преговорите не могат да се проведат без участието на ЕС. Освен това Комисията има обща роля да представлява Европейския съюз, както е предвидено в член 17, параграф 1 от ДЕС. С оглед на горепосоченото Съветът следва да определи Комисията за преговарящ по Втория допълнителен протокол към Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство (CETS № 185).

               3.РАЗПОРЕДБИ ОТ ЗНАЧЕНИЕ В ТАЗИ ОБЛАСТ НА ПОЛИТИКАТА

               Преговорите следва да гарантират, че договорените разпоредби са съвместими с правото на ЕС и със задълженията на държавите членки, произтичащи от него, като се има предвид и неговото бъдещо развитие. Освен това ще е необходимо също да се гарантира, че Вторият допълнителен протокол ще съдържа клауза за изключване на прилагането, позволяваща на държавите — членки на Европейския съюз, които са станали страна по Втория допълнителен протокол, да уреждат отношенията помежду си въз основа на правото на Съюза. В частност функционирането на предложенията на Европейската комисия за електронните доказателства, включително тяхното развитие при обсъжданията от съзаконодателите в хода на законодателната процедура и в крайна сметка техния окончателен (приет) текст, следва да продължи сред държавите — членки на Европейския съюз.

               Вторият допълнителен протокол следва да съдържа необходимите гаранции за основните права и свободи, признати в Хартата на основните права на Европейския съюз, по-специално правото на личен и семеен живот, на жилище и на тайна на съобщенията, признато в член 7 от Хартата, правото на защита на личните данни, признато в член 8 от Хартата, правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес, признато в член 47 от Хартата, презумпцията за невиновност и правото на защита, признато в член 48 от Хартата, както и принципите на законност и пропорционалност на престъплението и наказанието, признати в член 49 от Хартата. Вторият допълнителен протокол следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.

               Подходящите гаранции по отношение на защитата на данните и неприкосновеността на личния живот при събирането, предаването и последващото използване на лични данни и данни от електронни съобщения трябва да бъдат част от протокола, за да се осигури пълното спазване от страна на доставчиците на услуги от ЕС на техните задължения съгласно законодателството на ЕС за защита на данните и неприкосновеността на личния живот, доколкото подобно международно споразумение може да бъде правно основание за предаването на данни в отговор на заповеди или искания за предоставяне на доказателства, издадени от орган на трета държава — страна по Допълнителния протокол, с които на администратора или на обработващия лични данни се налага да разкрие лични данни и данни от електронни съобщения. По този начин с тези гаранции следва да се осигури защитата на основните права и свободи на гражданите на ЕС, включително правото на неприкосновеност на личния живот и защита на личните данни, когато лични данни или данни от електронни съобщения се разкриват на правоприлагащите органи в държави извън Европейския съюз.

               Като се има предвид, че в предложенията на Европейската комисия за електронните доказателства не се съдържат разпоредби, осигуряващи на органите достъп до данните без помощта на посредник („пряк достъп“), всяко прибягване до тези мерки може да се основава единствено на националното право. Ако във Втория допълнителен протокол се съдържат разпоредби по отношение на „Разширяване на търсенията и достъпа въз основа на пълномощията“ и „Техники на разследване“, основната цел следва да бъде постигането на по-добри гаранции при такъв трансграничен пряк достъп до данни, за да се гарантира защитата на основните права и свободи на гражданите на ЕС, включително правото на неприкосновеност на личния живот и защита на личните данни.

               Сключването на Втория допълнителен протокол следва да позволява сключването на двустранни споразумения или договори между страните по Протокола и между страните по Протокола и Европейския съюз за уреждане на техните отношения. За тази цел следва да бъде включена подходяща клауза, предвиждаща, че ако две или повече страни по Конвенцията вече са сключили споразумение или договор по въпросите, уредени в Конвенцията, или ако направят това в бъдеще, те имат право да прилагат даденото споразумение или договор или съответно да уредят тези отношения, при условие че това се извършва по начин, който е съвместим с целите и принципите на Конвенцията. Споразумението между Европейския съюз и Съединените щати относно трансграничния достъп до електронни доказателства за целите на съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси следва — в отношенията между Съединените американски щати и Европейския съюз — да има предимство пред разпоредбите на всяко споразумение или договореност, постигнати при преговорите по Втория допълнителен протокол дотолкова, доколкото двете уреждат едни и същи въпроси.

               Препоръка за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за разрешаване на участието в преговори по втори допълнителен протокол към Конвенцията на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство (CETS № 185)

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 218, параграфи 3 и 4 от него,

               като взе предвид препоръката на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)На 9 юни 2017 г. Комитетът на страните по Конвенцията на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство (CETS № 185) (T-CY) прие решение за приемане на мандат за изготвянето на втори допълнителен протокол към Конвенцията.

               (2)Мандатът за Втория допълнителен протокол включва следните елементи за размисъл: разпоредби за по-ефективна взаимна правна помощ (опростен режим за исканията за взаимна правна помощ, свързани с информация за абонатите; международни заповеди за предоставяне на доказателства; пряко сътрудничество между съдебните органи по исканията за взаимна правна помощ; съвместни разследвания и съвместни екипи за разследване; искания на английски език; аудио/видео разпити на свидетели и жертви и изслушвания на експерти; спешни процедури за взаимна правна помощ); разпоредби, даващи възможност за пряко сътрудничество с доставчиците на услуги в други юрисдикции във връзка с искания за информация за абонатите, искания за запазване на данни и спешни искания; по-ясна уредба и по-добри гаранции при съществуващите практики на трансграничен достъп до данни; гаранции, включително изисквания за защита на данните.

               (3)Съюзът прие общи правила, които до голяма степен се припокриват с предвидените елементи, които се обмисля да бъдат включени във Втория допълнителен протокол. Това включва по-специално изчерпателен набор от инструменти за улесняване на съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси
                  22
               , за гарантиране на минимални стандарти за процесуалните права
                  23
                и за предоставяне на гаранции по отношение на защитата на данните и неприкосновеността на личния живот
                  24
               .

               (4)Комисията представи също така законодателни предложения за регламент относно европейските заповеди за предоставяне и за запазване на електронни доказателства по наказателноправни въпроси и за директива за установяване на хармонизирани правила относно определянето на юридически представители за целите на събирането на доказателства по наказателни производства, с които се въвеждат задължителни трансгранични европейски заповеди за предоставяне и за запазване на електронни доказателства, които се отправят директно до юридическите представители на доставчиците на услуги в друга държава членка
                  25
               .

               (5)Поради това Вторият допълнителен протокол може да засегне общите правила на Съюза или да промени техния обхват.

               (6)В член 82, параграф 1 и член 16 от Договора за функционирането на Европейския съюз се установява компетентността на Съюза в областта на съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси, както и в областта на защитата на данните и неприкосновеността на личния живот. За да се съхрани целостта на правото на Съюза и да се гарантира, че правилата, залегнали в международното право и правото на Съюза, запазват своята съгласуваност, е необходимо Съюзът да участва в преговорите по Втория допълнителен протокол.

               (7)Вторият допълнителен протокол следва да съдържа необходимите гаранции за основните права и свободи, включително правото на защита на личните данни и неприкосновеност на личния живот, правото на личен и семеен живот, на жилище и на тайна на съобщенията, признато в член 7 от Хартата, правото на защита на личните данни, признато в член 8 от Хартата, правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес, признато в член 47 от Хартата, презумпцията за невиновност и правото на защита, признато в член 48 от Хартата, както и принципите на законност и пропорционалност на престъплението и наказанието, признати в член 49 от Хартата. Вторият допълнителен протокол следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.

               (8) В съответствие с член 42, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2018/1725 на Европейския парламент и на Съвета
                  26
                беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, който представи своето становище на (…)
                  27
               ,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Комисията се упълномощава да преговаря, от името на Съюза, по Втория допълнителен протокол към Конвенцията на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство (CETS № 185).

               Член 2

               Указанията за водене на преговорите се съдържат в приложението.

               Член 3

               Преговорите се водят в консултация със специален комитет, който се определя от Съвета.

               Член 4

               Адресат на настоящото решение е Комисията.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Съобщение на Комисията до Европейския парламент и Съвета „Европейска програма за сигурност“, 28 април 2015 г., COM(2015) 185 final.

                     (2)

                        Предложение за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно европейските заповеди за предоставяне и за запазване на електронни доказателства по наказателноправни въпроси, 17 април 2018 г., COM(2018) 225 final.

                     (3)

                        Предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за установяване на хармонизирани правила относно определянето на юридически представители за целите на събирането на доказателства по наказателни производства, 17 април 2018 г., COM(2018) 226 final.

                     (4)

                        Всички държави членки, с изключение на Ирландия и Швеция, които са подписали Конвенцията, без да са я ратифицирали, но въпреки това са поели ангажимент да се присъединят към прилагането ѝ.

                     (5)

                        Окончателен доклад на Групата за проучване на доказателства, локализирани в облака, към T-CY, озаглавен „Criminal justice access to electronic evidence in the cloud: Recommendations for consideration by the T-CY“ („Достъп на наказателното правосъдие до електронни доказателства, локализирани в облака: препоръки за размисъл от Комитета по Конвенцията за престъпленията в кибернетичното пространство (T-CY)“), 16 септември 2016 г.

                     (6)

                        Първият допълнителен протокол (CETS № 189) към Конвенцията за престъпления в кибернетичното пространство относно криминализирането на деяния с расистки и ксенофобски характер, извършени чрез компютърни системи, е открит за подписване от държавите, които са подписали Конвенцията през 2003 г. 31 държави са станали страни по Първия допълнителен протокол, сред които 17 държави — членки на ЕС.

                     (7)

                        Директива 2014/41/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 г. относно Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси (ОВ L 130, 1.5.2014 г., стр. 1).

                     (8)

                        Акт на Съвета от 29 май 2000 г. за съставяне на Конвенция за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите — членки на Европейския съюз, в съответствие с член 34 от Договора за Европейския съюз (ОВ C 197, 12.7.2000 г., стр. 1).

                     (9)

                        Регламент (ЕС) 2018/1727 на Европейския парламент и на Съвета от 14 ноември 2018 г. относно Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество в областта на наказателното правосъдие (Евроюст) и за замяна и отмяна на Решение 2002/187/ПВР на Съвета.

                     (10)

                        Регламент (ЕС) 2016/794 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 г. относно Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество в областта на правоприлагането (Европол) и за замяна и отмяна на решения 2009/371/ПВР, 2009/934/ПВР, 2009/935/ПВР, 2009/936/ПВР и 2009/968/ПВР на Съвета (ОВ L 135, 24.5.2016 г., стр. 53).

                     (11)

                        Рамково решение 2002/465/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 г. относно съвместните екипи за разследване (ОВ L 162, 20.6.2002 г., стр. 1).

                     (12)

                        Рамково решение 2009/948/ПВР на Съвета относно предотвратяване и уреждане на спорове за упражняване на компетентност при наказателни производства (ОВ L 328, 15.12.2009 г., стр. 42);

                     (13)

                        Директива 2010/64/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство (ОВ L 280, 26.10.2010 г., стр. 1); Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г. относно правото на информация в наказателното производство (ОВ L 142, 1.6.2012 г., стр. 1); Директива 2013/48/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 г. относно правото на достъп до адвокат в наказателното производство и в производството по европейска заповед за арест и относно правото на уведомяване на трето лице при задържане и на осъществяване на връзка с трети лица и консулски органи през периода на задържане (ОВ L 294, 6.11.2013 г., стр. 1); Директива (ЕС) 2016/1919 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2016 г. относно правната помощ за заподозрени и обвиняеми в рамките на наказателното производство и за искани за предаване лица в рамките на производството по европейска заповед за арест (ОВ L 297, 4.11.2016 г., стр. 1); Директива (ЕС) 2016/800 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 г. относно процесуалните гаранции за децата, които са заподозрени или обвиняеми в рамките на наказателното производство (ОВ L 132, 21.5.2016 г., стр. 1); Директива (EС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 г. относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство (ОВ L 65, 11.3.2016 г., стр. 1); Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г. относно правото на информация в наказателното производство.

                     (14)

                        Решение 2009/820/ОВППС на Съвета от 23 октомври 2009 г. за сключване от името на Европейския съюз на Споразумение за екстрадиция между Европейския съюз и Съединените американски щати и на Споразумение за правна взаимопомощ между Европейския съюз и Съединените американски щати (ОВ L 291, 7.11.2009 г., стр. 40).

                     (15)

                        Споразумение между Европейския съюз и Япония за правна взаимопомощ по наказателноправни въпроси (ОВ L 39, 12.2.2010 г., стр. 20).

                     (16)

                        Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО.

                     (17)

                        Директива (ЕС) 2016/680 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказания и относно свободното движение на такива данни, и за отмяна на Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета.

                     (18)

                        Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 г. относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) (ОВ L 201, 31.7.2002 г., стр. 37), изменена с Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. за изменение на Директива 2002/22/ЕО относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги, Директива 2002/58/ЕО относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации и Регламент (ЕО) № 2006/2004 за сътрудничество между националните органи, отговорни за прилагане на законодателството за защита на потребителите.

                     (19)

                        Предложение за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно европейските заповеди за предоставяне и за запазване на електронни доказателства по наказателноправни въпроси, 17 април 2018 г., COM(2018) 225 final. Предложение за директива за установяване на хармонизирани правила относно определянето на юридически представители за целите на събирането на доказателства по наказателни производства, 17 април 2018 г., COM(2018) 226 final.

                     (20)

                        Въпреки че преговорите между Европейския парламент и Съвета са още в ход, на заседанието на Съвета по правосъдие и вътрешни работи на 7 декември 2018 г. Съветът постигна съгласие по общ подход по предложението на Комисията за регламент.

                     (21)

                        Конвенция от Будапеща на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство (CETS № 185), 23 ноември 2001 г., http://conventions.coe.int.

                     (22)

                        Акт на Съвета от 29.5.2000 г. за съставяне на Конвенция за взаимопомощ по наказателноправни въпроси между държавите — членки на Европейския съюз (ОВ С 197, 12.7.2000 г., стр. 1); Регламент (ЕС) 2018/1727 на Европейския парламент и на Съвета относно Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество в областта на наказателното правосъдие (Евроюст) и за отмяна на Решение 2002/187/ПВР на Съвета (ОВ L 295, 21.11.2018 г.); Регламент (ЕС) 2016/794 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 г. относно Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество в областта на правоприлагането (Европол) и за замяна и отмяна на решения 2009/371/ПВР, 2009/934/ПВР, 2009/935/ПВР, 2009/936/ПВР и 2009/968/ПВР на Съвета (ОВ L 135, 24.5.2016 г., стр. 53); Рамково решение 2002/465/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 г. относно съвместните екипи за разследване (ОВ L 162, 20.6.2002 г., стр. 1); Рамково решение 2009/948/ПВР на Съвета относно предотвратяване и уреждане на спорове за упражняване на компетентност при наказателни производства (ОВ L 328, 15.12.2009 г., стр. 42); Директива 2014/41/ЕС относно Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси (ОВ L 130, 1.5.2014 г., стр. 1).

                     (23)

                        Директива 2010/64/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство (ОВ L 280, 26.10.2010 г., стр. 1); Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г. относно правото на информация в наказателното производство (ОВ L 142, 1.6.2012 г., стр. 1); Директива 2013/48/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 г. относно правото на достъп до адвокат в наказателното производство и в производството по европейска заповед за арест и относно правото на уведомяване на трето лице при задържане и на осъществяване на връзка с трети лица и консулски органи през периода на задържане (ОВ L 294, 6.11.2013 г., стр. 1); Директива (ЕС) 2016/1919 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2016 г. относно правната помощ за заподозрени и обвиняеми в рамките на наказателното производство и за искани за предаване лица в рамките на производството по европейска заповед за арест (ОВ L 297, 4.11.2016 г., стр. 1); Директива (ЕС) 2016/800 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 г. относно процесуалните гаранции за децата, които са заподозрени или обвиняеми в рамките на наказателното производство (ОВ L 132, 21.5.2016 г., стр. 1).

                     (24)

                        Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО; Директива (ЕС) 2016/680 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказания и относно свободното движение на такива данни, и за отмяна на Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета.

                     (25)

                        COM(2018) 225 final и COM(2018) 226 final.

                     (26)

                        Регламент (ЕС) 2018/1725 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2018 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от институциите, органите, службите и агенциите на Съюза и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Регламент (ЕО) № 45/2001 и Решение № 1247/2002/ЕО (OB L 295, 21.11.2018 г., стр. 39).

                     (27)

                        ОВ C […].

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 5.2.2019
            COM(2019) 71 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Препоръката за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за разрешаване на участието в преговори по втори допълнителен протокол към Конвенцията на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство (CETS № 185)

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               1.ЦЕЛИ

               В хода на преговорите Комисията следва да се стреми да постигне целите, описани подробно по-долу:

               а)Преговорите следва да гарантират пълната съвместимост на Конвенцията и Допълнителните протоколи с правото на Съюза и задълженията на държавите членки, произтичащи от него, по-специално що се отнася до правомощията за разследване, предоставени на трети държави — страни по Конвенцията.

               б)По-специално преговорите следва да гарантират зачитането на основните права и свободи и на общите принципи на правото на ЕС, залегнали в Договорите на Европейския съюз и Хартата на основните права, включително пропорционалността, процесуалните права, презумпцията за невиновност и правото на защита на лицата, срещу които е образувано наказателно производство, както и неприкосновеността на личния живот и защитата на личните данни и данните от електронни съобщения, когато такива данни се обработват, включително при предаването им на правоприлагащите органи на държави извън Европейския съюз, и всички задължения на правоприлагащите и съдебните органи в това отношение.

               в)Освен това Вторият допълнителен протокол следва да бъде съвместим със законодателните предложения на Комисията за електронните доказателства, включително с тяхното развитие при обсъжданията от съзаконодателите в хода на законодателната процедура и в крайна сметка с техния окончателен (приет) текст, и да предотвратява стълкновението на закони. По-специално такъв протокол следва във възможно най-голяма степен да ограничава риска заповеди за предоставяне на доказателства, издадени по силата на бъдещ инструмент на ЕС, да са в стълкновение със законите в третите държави, които са страни по Втория допълнителен протокол. При наличието на подходящи гаранции по отношение на защитата на данните и неприкосновеността на личния живот, той ще улесни спазването от страна на доставчиците на услуги от ЕС на техните задължения съгласно законодателството на ЕС за защитата на данните и неприкосновеността на личния живот, доколкото подобно международно споразумение може да бъде правно основание за предаването на данни в отговор на заповеди или искания за предоставяне на доказателства, издадени от орган на трета държава — страна по Втория допълнителен протокол, с които на администратора или на обработващия лични данни се налага да разкрие лични данни или данни от електронни съобщения.

               2.СПЕЦИФИЧНИ ВЪПРОСИ

               I. Връзка с правото на ЕС и с други (евентуални) споразумения

               г)Следва да се гарантира, че Вторият допълнителен протокол съдържа клауза за изключване на прилагането, която позволява на държавите членки да продължат да прилагат в отношенията помежду си правилата на Европейския съюз, вместо тези на Втория допълнителен протокол.

               д)Вторият допълнителен протокол може да се прилага при липсата на други по-специфични задължителни международни споразумения между Европейския съюз или неговите държави членки и други страни по Конвенцията или, когато съществуват такива международни споразумения, само дотолкова, доколкото определени въпроси не са уредени от тези споразумения. В такъв случай подобни по-специфични международни споразумения следва да имат предимство пред Втория допълнителен протокол, при условие че са съвместими с целите и принципите на Конвенцията.

               II. Разпоредби за по-ефективна взаимна правна помощ:

               е)В сегашния текст на разпоредбите за „езика на исканията“ се предвижда, че исканията следва да се отправят на език, който е приемлив за замолената страна, или да бъдат придружени от превод на такъв език. Европейският съюз следва да подкрепи предварително приетия проектотекст и обяснителен доклад.

               ж)Според сегашния текст на разпоредбите за „спешна взаимна помощ“ бърза взаимна помощ може да бъде поискана незабавно, като се изпрати такова искане в електронна форма, когато отправящата искането страна е на мнение, че съществува извънредна ситуация, която се определя като ситуация, в която съществува значителна и непосредствена опасност за живота или безопасността на физическо лице. Европейският съюз следва да подкрепи предварително приетия проектотекст и обяснителен доклад. Обхватът на взаимната помощ следва да бъде идентичен с обхвата, уреден в член 25 от Конвенцията.

               з)По отношение на разпоредбите относно „видеоконференции“ Европейският съюз следва да се стреми Вторият допълнителен протокол да отговаря на съответните разпоредби в действащите международни споразумения между Европейския съюз и неговите държави членки и другите страни по Конвенцията, когато това е възможно. Разпоредбите следва да позволяват на държавите членки да осигурят спазването на приложимите гаранции за процесуалните права, произтичащи от правото на Съюза и от националното право.

               и)По отношение на разпоредбите относно „ред за одобрение“ Европейският съюз следва да се стреми в проектотекста и в обяснителния меморандум да се съдържат елементи, като задължителни максимални срокове за вземането на решения от националните органи, с които да се осигури бързината на процедурите. Освен това следва да се гарантира, че тежестта за доставчиците на услуги е пропорционална и че когато е целесъобразно, се прилагат правните средства за защита.

               III.Разпоредби, даващи възможност за пряко сътрудничество с доставчиците на услуги в други юрисдикции

               й)По отношение на разпоредбите относно „пряко сътрудничество с доставчиците на услуги в други юрисдикции“ Европейският съюз следва да гарантира, че Вторият допълнителен протокол е съвместим с правото на ЕС, че съдържа подходящи гаранции и че тежестта за доставчиците на услуги е пропорционална.

               к)По отношение на разпоредбите относно „международни заповеди за предоставяне на доказателства“ Европейският съюз следва да гарантира, че Вторият допълнителен протокол съдържа подходящи гаранции за основните права, като се отчитат различната степен на чувствителност на засегнатите категории данни и гаранциите, включени в европейските заповеди за предоставяне на доказателства за различните категории данни.

               л)По отношение на разпоредбите относно „международни заповеди за предоставяне на доказателства“ Европейският съюз не следва да се противопоставя на включването във Втория допълнителен протокол на допълнителни гаранции и основания за отказ в сравнение с тези от предложенията на Комисията за електронните доказателства, включително тяхното развитие при обсъжданията от съзаконодателите в хода на законодателната процедура и в крайна сметка техния окончателен (приет) текст, като например уведомление и одобрение от страна на държавата на доставчика на услуги и предварителен преглед, извършен или от съд, или от независим административен орган, доколкото това не води до непропорционално намаляване на ефективността на инструмента съгласно Втория допълнителен протокол (например в рамките на надлежно обосновани спешни случаи). Никакви допълнителни гаранции и основания за отказ не следва да засягат функционирането на предложенията на ЕС за електронните доказателства сред държавите членки.

               IV.По-добри гаранции при съществуващите практики на трансграничен достъп до данни

               м)Що се отнася до разпоредбите относно „разширяване на търсенията и достъпа въз основа на пълномощията“ и „техники на разследване“, Европейският съюз следва да осигури, че във Втория допълнителен протокол са предвидени подходящи гаранции за основните права. Поради това проектотекстът следва да включва условието, че данните, съхранявани в свързаната компютърна система, са законно достъпни от първоначалната система и че достъпът е необходим и пропорционален и не е в нарушение на мерките за сигурност в устройствата в съответствие с гаранциите, описани по-долу.

               н)Европейският съюз следва също така да гарантира, че с Протокола не се ограничават възможностите за такъв достъп, които понастоящем са предвидени в държавите членки.

               V.Гаранции, включително изисквания за защита на данните

               о)Европейският съюз следва да осигури, че във Втория допълнителен протокол се предвиждат подходящи гаранции по отношение на защитата на данните по смисъла на Директива (ЕС) 2016/680, Регламент (ЕС) 2016/679 и Директива 2002/58/ЕО при събирането, предаването и последващото използване на лични данни и данни от електронни съобщения, включени в електронните доказателства, поискани от отправящия искането орган. Тези гаранции следва да бъдат включени във Втория допълнителен протокол, като се вземат предвид гаранциите, определени в споразуменията на ЕС, като например Рамковото споразумение между ЕС и САЩ и актуализираната Конвенция на Съвета на Европа за защита на лицата при автоматизираната обработка на лични данни (CETS № 108). Тези гаранции следва да се отнасят за ситуации на обработване на данни в контекста както на взаимната помощ между правоприлагащите органи, така и на прякото сътрудничество между правоприлагащите органи и доставчиците на услуги. Европейският съюз следва да се стреми тези гаранции да се прилагат за всички правомощия за разследване — както за вече съществуващите съгласно Конвенцията, така и за новосъздадените с Втория допълнителен протокол.

               3.ТЕРИТОРИАЛНО ПРИЛОЖЕНИЕ, ВЛИЗАНЕ В СИЛА И ДРУГИ ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ

               Заключителните разпоредби на Допълнителния протокол, включително разпоредбите относно неговото влизане в сила, резерви, денонсиране и т.н., следва да бъдат формулирани, когато е възможно и целесъобразно, в съответствие с разпоредбите на Конвенцията на Съвета на Европа за престъпления в кибернетичното пространство (CETS № 185). Разпоредби, които се различават от стандартните клаузи, следва да се използват единствено когато това е необходимо за постигането на преследваните цели или за отчитането на специфичните обстоятелства на Втория допълнителен протокол.


title: Препоръка за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА за разрешаване на започването на преговори по преразглеждане на Споразумението на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации за приемане на единни технически предписания за колесните превозни средства, оборудване и части, които могат да се монтират и/или да се използват на колесните превозни средства, и условията за взаимно признаване на одобренията, получени въз основа на тези предписания („Ревизирано споразумение от 1958 година")

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---