title: Препоръка на Съвета от 12 юли 2016 година относно националната програма за реформи на Финландия за 2016 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Финландия за 2016 г.

text:
               18.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 299/79

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 12 юли 2016 година
   относно националната програма за реформи на Финландия за 2016 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Финландия за 2016 г.
   (2016/C 299/19)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 ноември 2015 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за координация на икономическите политики за 2016 г. Приоритетите на годишния обзор на растежа бяха одобрени от Европейския съвет на 17—18 март 2016 г. Въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на 26 ноември 2015 г. Комисията прие Доклада за механизма за предупреждение, в който беше посочено, че Финландия ще бъде една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед. В същия ден Комисията прие и препоръка за препоръка на Съвета относно икономическата политика на еврозоната. Тази препоръка беше одобрена от Европейския съвет на 18—19 февруари 2016 г. и приета от Съвета на 8 март 2016 г. (3). Като държава, чиято парична единица е еврото, и с оглед на тясната взаимообвързаност между икономиките в икономическия и паричен съюз, Финландия следва да гарантира пълното и своевременно изпълнение на препоръката.

               (2)

               Докладът за Финландия за 2016 г. беше публикуван на 26 февруари 2016 г. В него бе оценен напредъкът на Финландия в изпълнението на специфичните за страната препоръки, приети от Съвета на 14 юли 2015 г., както и по отношение на националните ѝ цели по стратегията „Европа 2020“. Докладът включва също така задълбочения преглед по член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011. На 8 март 2016 г. Комисията представи резултатите от задълбочения преглед. Анализът на Комисията ѝ даде основание да заключи, че във Финландия са налице макроикономически дисбаланси. От съществено значение е по-специално да бъде преодоляна загубата на разходна конкурентоспособност, натрупана в продължение на няколко години предимно вследствие на това, че ръстът на заплатите надхвърляше този на производителността за продължителен период от време, което доведе до рязко влошаване на състоянието на текущата сметка между 2008 г. и 2012 г. В анализа също така беше посочено, че съществуват значителни средносрочни и дългосрочни рискове за устойчивостта на вече ограничените публични финанси.

               (3)

               На 14 април 2016 г. Финландия представи своята национална програма за реформи за 2016 г. и своята програма за стабилност за 2016 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (4)

               Съответните специфични за всяка страна препоръки бяха взети предвид при програмирането на европейските структурни и инвестиционни фондове за периода 2014—2020 г. Както е предвидено в член 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), когато това е необходимо за подпомагане на изпълнението на съответните препоръки на Съвета, Комисията може да поиска от дадена държава членка да преразгледа своето споразумение за партньорство и съответните програми и да предложи изменения в тях. Комисията предостави допълнителни подробности за начина, по който ще използва тази разпоредба, в насоките относно прилагането на мерките, обвързващи ефективността на европейските структурни и инвестиционни фондове с доброто икономическо управление.

               (5)

               В програмата за стабилност за 2016 г. се посочва, че въздействието на извънредния приток на бежанци върху бюджета е значително и се предоставят достатъчно доказателства за обхвата и естеството на тези допълнителни бюджетни разходи. Според Комисията допустимите допълнителни разходи през 2015 г. възлизат на 0,05 % от БВП, а понастоящем тези разходи през 2016 г. се оценяват на 0,2 % от БВП. Разпоредбите, съдържащи се в член 5, параграф 1 и член 6, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1466/97, позволяват обслужването на тези допълнителни разходи, тъй като притокът на бежанци е извънредно събитие, неговото въздействие върху публичните финанси на Финландия е значително и тяхната устойчивост няма да бъде засегната, като се даде възможност за временно отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел. Ето защо размерът на изискваната корекция за постигане на средносрочната бюджетна цел за 2015 г. бе намален, за да се вземат под внимание тези разходи. Що се отнася до 2016 г., през пролетта на 2017 г. ще бъде направена окончателната оценка, включително относно допустимите суми, въз основа на наблюдаваните данни, предоставени от финландските органи.

               (6)

               Спрямо Финландия понастоящем се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж. На 18 май 2016 г. Комисията публикува доклад по член 126, параграф 3 от ДФЕС, тъй като консолидираният държавен дълг на Финландия надвиши референтната стойност от 60 % от БВП през 2015 г. В анализа се стига до заключението, че следва да се счита, че критерият за дълга е спазен. В своята програма за стабилност за 2016 г. правителството планира да подобри номиналното салдо до -2,5 % от БВП през 2016 г. и допълнително до -1,3 % от БВП през 2020 г. Правителството планира да постигне средносрочната бюджетна цел — дефицит от 0,5 % от БВП в структурно изражение — до 2019 г. Според програмата за стабилност съотношението държавен дълг/БВП се очаква да достигне най-високата стойност от 67,4 % през 2019 г. и да спадне до 67,2 % от БВП през 2020 г. Макроикономическият сценарий, на който се основават тези бюджетни прогнози, е реалистичен. Мерките, необходими за постигането на средносрочната бюджетна цел до 2019 г., не са посочени достатъчно конкретно. Според прогнозата на Комисията от пролетта на 2016 г. има риск от известно отклонение от препоръчаната корекция през 2016 г. Заключението за 2016 г. не би било различно, ако в оценката не бъде включено въздействието на извънредния приток на бежанци върху бюджета. Ако политиката не бъде променена, съществува риск от значително отклонение от препоръчаната корекция през 2017 г. Предвижда се съотношението на дълга към БВП да продължи своята възходяща тенденция, достигайки 66,9 % през 2017 г. Въз основа на оценката си за програмата за стабилност и като взема предвид прогнозата на Комисията от пролетта на 2016 г., Съветът смята, че съществува риск Финландия да не спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж. По тази причина ще са необходими допълнителни мерки за гарантиране на съответствие през 2016 г. и 2017 г.

               (7)

               Очаква се вследствие от застаряването на населението и намаляването на работната ръка разходите за пенсии, здравеопазване и дългосрочни грижи да нараснат от 23,1 % през 2013 г. на 26,9 % от БВП до 2030 г. През януари 2016 г. Финландия прие пенсионна реформа, която ще обвърже законоустановената възраст за пенсиониране със средната продължителност на живота, считано от 2027 г. Социалните и здравните услуги, предоставяни от общините, възлизат на 10 % от БВП. Ако системата не бъде реформирана, тези разходи се очаква да нарастват с 2,4 % годишно в номинално изражение и като дял от БВП. Постигнато е съгласие относно основните елементи на всеобхватна административна реформа и промяна на структурата на здравните и социални услуги. Сред основните цели на реформата е намаляването на липсата на устойчивост в дългосрочен план с 3 милиарда евро чрез по-добър контрол на разходите. Това ще бъде постигнато чрез интегриране на услуги, по-големи доставчици на услуги и цифровизация. Все още е необходимо да бъдат уточнени всички подробности и да бъдат въведени планове за управление на промените преди реформата да може да бъде приложена от 2019 г. нататък, както е планирано. Правителството обяви, че мерките за прилагане на реформата ще бъдат представени в края на 2016 г. Мащабът на реформата и натовареният времеви план, свързан с нея, предполагат, че прилагането ѝ ще бъде предизвикателство. Поради тази причина е от съществено значение законодателните предложения да бъдат приети навреме.

               (8)

               За да се възстанови конкурентоспособността на Финландия, функционирането на пазара на труда трябва да се подобри в няколко аспекта. Откакто бе договорено в края на 2013 г. споразумението на централно равнище относно заплатите, увеличенията на заплатите като цяло са умерени. Съгласно споразумението годишното увеличение на договорените заплати беше забавено от 1,3 % през последното тримесечие на 2013 г. до 0,5 % през четвъртото тримесечие на 2015 г. През юни 2015 г. социалните партньори решиха да удължат срока на действие на споразумението, така че да бъде включена 2016 г. Растежът на производителността на труда обаче все още не се възстановил и поради тази причина се очаква номиналните разходи за труд за единица продукция да нарастват, макар и по-бавно. Бяха проведени преговори относно възстановяването на разходната конкурентоспособност. На 29 февруари 2016 г. социалните партньори договориха пакт за конкурентоспособност. Преди да може да се приложи, споразумението трябва да намери израз в секторни споразумения. Пактът за конкурентоспособност ще бъде допълнен с мерки, договорени между социалните партньори, за да се осигури повече гъвкавост на пазара на труда и нов модел на растеж на заплатите чрез обвързване на заплатите от други сектори с тези в секторите, които са изправени пред външна конкуренция. Важно е мерките относно пазара на труда да се приложат при пълно зачитане на ролята на социалните партньори.

               (9)

               Поради спада в числеността на населението в трудоспособна възраст е важно да бъде увеличено участието на пазара на труда. Това изисква постоянни усилия за интегриране на по-възрастните работници, младите хора, дългосрочно безработните и нискоквалифицираните работници на пазара на труда. Равнището на заетост спадна от най-високата стойност от 70,6 %, достигната през 2008 г. преди кризата, с повече от два процентни пункта до 68,5 % през 2015 г., докато безработицата нарасна от 6,4 % на 9,4 %. Равнището на заетост на възрастните хора постепенно се подобрява, но някои възможности за ранно напускане на пазара на труда продължават да съществуват под формата на предоставяне на обезщетения за безработица на по-възрастните работници за продължителен период до пенсиониране („тунелът на безработицата“) и ако тези възможности не бъдат свити, това може да застраши положителния ефект на пенсионната реформа, приета през 2016 г. Резултатите от промяната в параметрите на тунела на безработицата при предходната пенсионна реформа ще бъдат оценени през 2019 г. Дългосрочната безработица нарасна значително между 2008 г. и 2014 г. от 1,2 % на 1,9 % от общата работната сила, въпреки че много от дългосрочно безработните накрая престанаха да бъдат част от работната сила. Младежката безработица нарасна до 22,4 % през 2015 г. Нискоквалифицираните лица са най-силно засегнати от слабите резултати на пазара на труда. Съкращаването на бюджетните средства за активни политики по заетостта в период, когато се наблюдава нарастващо търсене на такива мерки, би могло да навреди на възможностите за гореспоменатите групи да се върнат на работа. Що се отнася до активизирането, сложната система за социална сигурност с различни видове обезщетения може да доведе до рискове от значително висок дял на неактивната работна сила и от капан на ниските заплати. Преодоляването на тези рискове и въвеждането на положителни стимули за приемане на предложена работа, като подобряване на възможността за съчетаване на работа и обезщетения, е от особено значение с оглед на съкращенията на бюджета за активни политики по заетостта. Пристигането на относително голям брой мигранти и бежанци във Финландия през 2015 г. би могло да послужи за противодействие на последиците от застаряването на населението, но само ако мигрантите и бежанците бъдат успешно интегрирани в пазара на труда и образователната система. Съществуват проблеми с намирането на съответствие между търсенето и предлагането на пазара на труда, дължащи се отчасти на структурната промяна в икономиката при създаването на нови работни места в географски области и промишлени сектори, различни от тези, в които са били изгубени работни места. Необходими са мерки, с които да се увеличи предлагането на финансово достъпни жилища в района на Хелзинки, както и ефективни политики за подпомагане на хората да осъвременяват уменията си и да си намерят работа.

               (10)

               В сравнение с други развити икономики бизнес средата във Финландия е също толкова добра или по-добра. Въпреки това липсата на конкуренция, по-специално в сектора на услугите, насочени предимно към вътрешния пазар, като например търговските и транспортни услуги, засяга общата конкурентоспособност на финландската икономика. Предприятията са установили, че прекомерните регулаторни изисквания представляват пречки за навлизане и растеж в някои пазари. Тези проблеми, свързани с прекомерните изисквания, трябва да бъдат отстранени, за да се насърчат предприемачеството и инвестициите. В сектора на търговията на дребно реформата на нормативната уредба на териториалното устройство ще установи по-гъвкави правила относно размера и местоположението на магазините. Продължава преструктурирането на търгуемия сектор и той ще извлече ползи от разработването на нови пазари, продукти и услуги, особено тези с висока добавена стойност. Структурната промяна може да се улесни чрез политики в подкрепа на разширяването на дружествата, интернационализацията им и иновациите. През есента на 2015 г. бяха приети изменения в законодателството, но повечето от тях се очаква да бъдат приложени едва между 2016 г. и 2018 г. Правителството обяви, че ще бъдат осъществени допълнителни структурни реформи за повишаване на конкуренцията на пазара.

               (11)

               В контекста на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Финландия и го публикува в доклада за страната за 2016 г. Освен това Комисията направи оценка на програмата за стабилност, националната програма за реформи и последващите действия във връзка с препоръките, отправени към Финландия през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика във Финландия, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид на необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на ЕС чрез принос на равнище ЕС към бъдещите решения на национално равнище. Препоръките в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1—3 по-долу.

               (12)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за стабилност, като становището му (5) е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

               (13)

               С оглед на задълбочения преглед, направен от Комисията, и на тази оценка Съветът разгледа националната програма за реформи и програмата за стабилност. Неговите препоръки по член 6 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 са отразени в препоръки 2 и 3 по-долу,

         ПРЕПОРЪЧВА на Финландия да предприеме следните действия през 2016 г. и 2017 г.:

               1.

               Да постигне годишна фискална корекция от поне 0,5 % от БВП за постигане на средносрочната бюджетна цел през 2016 г. и от 0,6 % през 2017 г. Да използва всички извънредни приходи, за да ускори намаляването на съотношението на консолидирания държавен дълг към БВП. Да осигури навременното приемане и прилагане на административната реформа с оглед постигне на по-добра разходна ефективност на социалните и здравни услуги.

               2.

               Да гарантира, при зачитане на ролята на социалните партньори, че системата за определяне на заплатите засилва договарянето на заплатите на местно равнище и отстранява липсата на гъвкавост, като допринася за конкурентоспособността и за подход, ориентиран повече към износния сектор. Да увеличи стимулите за приемане на предложена работа и да осигури целенасочени и достатъчно активни мерки по заетостта, включително по отношение на хората с мигрантски произход. Да предприеме мерки за намаляване на несъответствията между търсените и предлаганите квалификации, както и на географските несъответствия.

               3.

               Да продължи усилията за повишаване на конкуренцията в сектора на услугите, включително в сектора на търговията на дребно. Да насърчи предприемачеството и инвестициите, включително чрез намаляване на административната и регулаторна тежест, за да стимулира растежа на производството с висока добавена стойност.

      Съставено в Брюксел на 12 юли 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         P. KAŽIMÍR

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (3)  ОВ C 96, 11.3.2016 г., стр. 1.

      (4)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).

      (5)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка за становище на Съвета относно актуализираната програма за сближаване на Полша, 2007─2010 г.

text:
   BG
BG    BG
 ---pagebreak---               КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ
                                           Брюксел, 11.6.2008
                                           SEC(2008) 2012 окончателен
                                Препоръка за
                        СТАНОВИЩЕ НА СЪВЕТА
   относно актуализираната програма за сближаване на Полша, 2007─2010 г.
                         (представена от Комисията)
BG                                                                       BG
 ---pagebreak---                                   ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ
   1.       ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ
   Пактът за стабилност и растеж се основава на целта за осигуряване на стабилни
   публични финанси като средство за засилване на предпоставките за ценова стабилност
   и висок и устойчив растеж, водещ до създаване на трудова заетост. Реформата на пакта
   от 2005 г. потвърждава неговото значение за укрепване на фискалната дисциплина,
   като в същото време има за цел да се повиши неговата ефективност и икономическа
   основа, както и да се съхрани устойчивостта на публичните финанси в дългосрочен
   план.
   Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета за засилване на надзора върху състоянието на
   бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики1, който е част от
   Пакта за стабилност и растеж, постановява, че държавите-членки трябва да представят
   пред Съвета и Комисията програми за стабилност или сближаване, както и техни
   годишни актуализации. Държавите-членки, които вече са приели единната валута,
   представят (актуализирани) програми за стабилност, а държавите-членки, които още не
   са я приели, представят (актуализирани) програми за сближаване. Първата програма за
   сближаване на Полша бе предоставена през май 2004 г. В съответствие с регламента, на
   5 юли 2004 г. Съветът излезе със становище относно програмата въз основа на
   препоръка на Комисията и след консултация с Икономическия и финансов комитет. По
   отношение на актуализираните програми за стабилност и сближаване, в регламента се
   предвижда те да бъдат оценявани от Комисията и разглеждани от комитета, като при
   необходимост и в съответствие с гореспоменатата процедура те могат да бъдат
   разгледани и от Съвета.
   2.       КОНТЕКСТ НА ОЦЕНКАТА НА АКТУАЛИЗИРАНАТА ПРОГРАМА
   Комисията разгледа последната актуализация на програмата за сближаване на Полша,
   представена на 26 март 2008 г., и прие препоръка за становище на Съвета във връзка с
   нея (вж. карето за основните пунктове, обхванати от оценката).
   С оглед представяне на обстоятелствата, при които е направена оценка на бюджетната
   стратегия в актуализираната програма за сближаване, в следващите параграфи се прави
   обобщение на:
   (1)    състоянието на страната в условията на корективните мерки на Пакта за
          стабилност и растеж (процедура при прекомерен дефицит),
   (2)    последната оценка на състоянието на страната предвид превантивните мерки на
          Пакта за стабилност и растеж (резюме на становището на Съвета относно
          предходната актуализация на програмата за сближаване)
   1
          OВ L 209, 2.8.1997 г., стр 1. Регламент, последно изменен с Регламент (ЕО) № 1055/2005 (ОВ L
          174, 7.7.2005 г., стр. 1). Документите, към които има позовавания в настоящия текст са достъпни
          на следния електронен адрес:
          http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.
BG                                                     2                                                  BG
 ---pagebreak---    (3)    актуализацията от май 2008 г. на специфичните за всяка държава общи насоки за
          икономическа политика в областта на бюджетната политика,
   (4)    оценката на Комисията на доклада от октомври 2007 г. за изпълнение на
          националната програма за реформи.
   2.1.    Процедура при прекомерен дефицит за Полша
   На 5 юли 2004 г. Съветът прие решение, в което заявява, в съответствие с член 104,
   параграф 6, че дефицитът на Полша е прекомерен въз основа на общ бюджетен
   дефицит от 4,1 % от БВП през 2003 г. В същото време Съветът отправи препоръка,
   съгласно член 104, параграф 7, да се коригира прекомерният дефицит. По-специално,
   на Полша бе препоръчано да предприеме действия в средносрочен план, за да намали
   дефицита под 3 % от БВП до 2007 г. по надежден и устойчив начин в съответствие със
   становището на Съвета относно програмата за сближаване от май 2004 г. През ноември
   2006 г. Съветът реши, че проведените до този момент действия от страна на полските
   власти са неподходящи. През февруари 2007 г. Съветът отправи нови препоръки, като
   потвърди 2007 г. като краен срок за коригиране. На полските власти бе препоръчано да
   осигурят подобрение на структурното салдо от поне 0,5 процентни пункта от БВП
   между 2006 г. и 2007 г. През ноември 2007 г. Комисията отправи съобщение до Съвета,
   в което определи действията на Полша, предприети в отговор на препоръките на
   Съвета, за съответстващи на тези препоръки. Въпреки това, по отношение на 2008 г. и
   2009 г. Комисията изрази опасения относно трайния характер на коригирането на
   прекомерния дефицит, без който процедурата при прекомерен дефицит не може да бъде
   отменена. Комисията и Съветът приканиха полските власти да представят възможно
   най-скоро актуализирана програма за сближаване, която описва тяхната средносрочна
   стратегия за целия мандат, съответстваща на трайна корекция на прекомерния дефицит
   и по-нататъшен напредък към средносрочната цел.
   Заедно с настоящата препоръка за становище на Съвета, Комисията препоръчва на
   Съвета да вземе решение за отмяна на процедурата при прекомерен дефицит за Полша,
   тъй като — предвид цялостната оценка — следва, че ситуацията на прекомерен
   дефицит в Полша е коригирана. За 2007 г. общият бюджетен дефицит е 2,0 % от БВП,
   под референтната стойност от 3 % от БВП. Прогнозата на службите на Комисията от
   пролетта на 2008 г. посочва, че дефицитът през 2008 г. и 2009 г. ще остане под
   референтната стойност от 3 % от БВП.
   2.2.    Оценка на предходната актуализация в становището на Съвета
   В становището си от 27 февруари 2007 г. Съветът обобщи по следния начин оценката
   си относно предходната актуализация на програмата за сближаване, която обхваща
   периода 2006—2009 г.: „Програмата предвижда корекция на прекомерния дефицит до
   2007 г., позовавайки се на изискването на член 2, параграф 7 от Регламент (ЕО) №
   1467/97 на Съвета, но Съветът напомня, че предприетите досега действия изглеждат
   неподходящи, а планираните мерки — недостатъчни за постигане на този резултат.
   Макар и през следващите години програмата да предвижда напредък към постигането
   на средносрочната цел, предвид очакванията за силен растеж, съществуват сериозни
   рискове за постигането на бюджетните цели и трайния характер на корекцията.“
   Като взе предвид новата препоръка, отправена към Полша да коригира прекомерния
   дефицит, приета от Съвета на 27 февруари 2007 г. в съответствие с член 104, параграф
BG                                            3                                         BG
 ---pagebreak---    7 от Договора, Съветът прикани Полша да „i) осигури коригиране на прекомерния
   дефицит до 2007 г. в съответствие с новата препоръка по член 104, параграф 7; ii)
   възползвайки се от периода на благоприятна икономическа конюнктура и като използва
   всеки допълнителен приход за намаляване на дефицита, след планираната корекция на
   прекомерния дефицит да засили темпа на корекция за постигане на средносрочните
   цели, като уточни и приложи допълнителните мерки, особено по отношение на
   разходите, необходими за постигането на предвидената корекция; iii) съхрани
   резултатите от пенсионната реформа“.
   2.3.    Актуализация от май 2008 г. на специфичните за страната общи
           икономически насоки в областта на бюджетната политика
   На 14 май 2008 г., Съветът прие препоръка относно актуализацията от 2008 г. на
   общите насоки за икономическата политика на държавите-членки и на Общността и
   относно изпълнението на политиките за трудова заетост на държавите-членки2. В
   областта на бюджетните политики на Полша бе препоръчано да „заздрави фискалната
   консолидация и да допълни номиналния държавен бюджетен дефицит "котва" (таван на
   дефицита) с допълнителни механизми за засилване на контрола над разходите“.
   2.4.    Оценка на Комисията относно доклада от октомври 2007 г. за
           изпълнението на националната програма за реформи
   На 11 декември 2007 г. Комисията прие своя Стратегически доклад за обновената
   Лисабонска стратегия за растеж и заетост, в който се включва оценка относно доклада
   от октомври 2007 г. за прилагане на националната програма за реформи на Полша3 и
   който е обобщен по-долу.
   Националната програма за реформи на Полша определи като основни
   предизвикателства консолидацията и по-доброто управление на публичните финанси,
   развитието на предприемачество, повече иновации от страна на дружествата,
   обновяването и развитието на инфраструктурата, гарантирането на конкурентна среда в
   мрежовите сектори, създаването и поддържането на работни места, намаляването на
   безработицата и подобряването на приспособимостта на работниците и предприятията.
   Оценката на Комисията бе, че Полша е постигнала ограничен напредък при
   изпълнението на своята национална програма за реформи през периода 2005—2007 г.
   Като взе предвид установените силни и слаби страни и отбелязания напредък,
   Комисията препоръча на Полша да предприеме действия в следните области: фискална
   консолидация (механизми за контрол на разходите), засилване на конкуренцията в
   мрежовите индустрии, публична изследователска дейност и подкрепа за частната
   научноизследователската и развойна дейност, гъвкавост и сигурност (flexicurity),
   включително активна политика на пазара на труда, социални придобивки, обучение
   през целия живот и образование.
   2
          OВ L 139, 29.5.2008 г., стр. 57.
   3
          Съобщение на Комисията до Европейския съвет, озаглавено „Стратегически доклад относно
          обновената Лисабонска стратегия за растеж и трудова заетост: начало на новия цикъл (2008-
          2010)“ – COM(2007) 803, 11.12.2007 г.
BG                                                4                                                 BG
 ---pagebreak---    В допълнение Полша се приканва да обърне внимание и на: транспортната
   инфраструктура, процеса на фирмена регистрация, електронно правителство,
   транспонирането на законодателството за вътрешния пазар и детските заведения.
   Въз основа на Стратегическия доклад на Комисията, на 14 май 2008 г. Съветът прие
   препоръки относно актуализирането за 2008 г. на общите насоки за икономическата
   политика на държавите членки, включително Полша.
                                Каре: Основни пунктове в оценката
   Съгласно член 5, параграф 1 (за програмите за стабилност) и член 9, параграф 1 (за програмите
   за сближаване) от Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета, предмет на оценка са следните
   пунктове:
   • дали икономическите предвиждания, на които се основава програмата, са реалистични;
   • каква е представената от държавата-членка средносрочна бюджетна цел (СБЦ), както и дали
      набелязаният за постигането ѝ път е подходящ;
   • дали мерките, предприети и/или предложени в рамките на набелязания път, са достатъчни за
      постигане на средносрочната бюджетна цел по време на икономическия цикъл;
   • при оценка на набелязания път за постигане на средносрочната бюджетна цел — дали се
      прави по-голямо усилие през периодите на благоприятна икономическа конюнктура, докато
      усилието може да бъде по-малко през периодите на неблагоприятна икономическа
      конюнктура, а за държавите-членки от еврозоната и валутно-курсовия механизъм (ВКМ II),
      дали държавата-членка поддържа годишно подобряване на коригираното спрямо фазата на
      икономическия цикъл бюджетно салдо (без отчитане на еднократните и други временни
      мерки) от поне 0,5 % от БВП за постигане на средносрочната бюджетна цел;
   • при определяне на набелязания път към средносрочната бюджетна цел (за държави-членки,
      които още не са я постигнали) или при разрешаване на временно отклоняване от нея (за
      държави-членки, които са я постигнали) — прилагането на главните структурни реформи,
      които имат пряко въздействие върху дългосрочното намаляване на разходите (включително
      чрез повишаване на потенциален растеж) и поради това оказват измерим ефект върху
      дългосрочната устойчивост на публичните финанси (при условие, че се осигурява
      достатъчен предпазен марж по отношение на референтната стойност от 3% от БВП и се
      очаква бюджетната позиция да се върне към средносрочната цел в рамките на периода на
      програмата), със специално внимание към пенсионните реформи, при които се въвежда
      многостълбова система, включваща задължителен стълб на финансиране чрез
      капитализация;
   • дали икономическата политика на държавата-членка е в съответствие с общите насоки за
      икономическата политика.
   Реалистичността на макроикономическите предвиждания на програмата се оценява спрямо
   прогнозите на службите на Комисията от пролетта на 2008 г. въз основа на всеобщо приета
   методология за прогнозиране на потенциалното производство и коригираните спрямо
   промените в икономическата конюнктура бюджетни салда.
   В оценката също така се разглеждат:
   • динамиката на съотношението на дълга към БВП и перспективите за дългосрочна
      устойчивост на публичните финанси, на които следва да се отдаде „достатъчно внимание в
      рамките на надзора на състоянието на бюджета“ съгласно доклада на Съвета от 20 март
      2005 г. относно „Подобряване на изпълнението на Пакта за стабилност и растеж“. В
BG                                               5                                               BG
 ---pagebreak---      съобщението на Комисията от 12 октомври 2006 г. се определя подхода за оценка на
     дългосрочната устойчивост4;
   • степента на съответствие с националната програма за реформи, представена от държавите-
     членки в контекста на Лисабонската стратегия за икономически растеж и трудова заетост,
     както и с доклада за изпълнението ѝ от октомври 2007 г. В своето придружаващо писмо от
     7 юни 2005 г. до Европейския съвет относно общите насоки за икономическа политика за
     периода 2005─2008 г., Съветът ЕКОФИН заявява, че националните програми за реформи
     трябва да бъдат съобразени с програмите за стабилност и сближаване;
   • спазването на кодекса на поведение5, който между другото препоръчва обща структура и
     таблици с данни за програмите за стабилност и сближаване.
   4
         Съобщение на Комисията до Съвета и Европейския парламент, „Дългосрочната устойчивост на
         публичните финанси в ЕС“, 12.10.2006 г., COM (2006) 574 окончателен и Европейска комисия,
         Генерална дирекция „Икономически и финансови въпроси“ (2006 г.), „Дългосрочната
         устойчивост на публичните финанси в Европейския съюз“, European Economy № 4/2006.
   5
         „Подробности за изпълнението на Пакта за стабилност и растеж и насоки относно формата и
         съдържанието на програмите за стабилност и сближаване“, одобрен от Съвета по икономически
         и финансови въпроси (ЕКОФИН) от 11 октомври 2005 г.
BG                                                6                                                BG
 ---pagebreak---                                                Препоръка за
                                       СТАНОВИЩЕ НА СЪВЕТА
       относно актуализираната програма за сближаване на Полша, 2007─2010 г.
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на
   надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на
   икономическите политики6, и по-специално член 9, параграф 3 от него,
   като взе предвид препоръката на Комисията,
   след консултации с Икономическия и финансов комитет,
   ИЗДАДЕ НАСТОЯЩОТО СТАНОВИЩЕ:
   (1)    На [8 юли 2008] г. Съветът разгледа актуализираната програма за сближаване на
          Полша за периода от 2007 г. до 2010 г.7
   (2)    Неотдавна Полша отбеляза напредък в преодоляването на разликата по
          отношение на средното ниво на доходи в ЕС, като действителното нарастване на
          БВП се увеличи от около средно 4,5 % през периода 2003─2005 г. до над 6 %
          през 2006─2007 г. Растежът в производствата, изискващи интензивно
          използване на работна ръка, значително подобри ситуацията на пазара на труда,
          като безработицата спадна от близо 20 % през 2003 г. до 9,5 % през 2007 г.
          Въпреки това спадът на безработицата е в резултат, освен на забележителния
          растеж в заетостта, и на намаляващия поради миграция брой работна ръка.
          Освен това нарушаването в стимулите за работа, заедно със значителна
          емиграция, засилват липсата на работна ръка в някои сектори. Затягането на
          пазара на труда упражнява натиск върху заплатите, като се отразява негативно
          върху инфлацията по Хармонизирания индекс на потребителските цени, която
          — след период на успешно овладяване от 2005 г. до средата на 2007 г. —
          значително се увеличи в края на 2007 г. След като достигна стойност от 6,25 %
   6
          OВ L 209, 02.08.1997, стр. 1. Регламент, последно изменен с Регламент (ЕО) № 1055/2005 (ОВ L
          174, 7.7.2005 г., стр. 1). Документите, към които има позовавания в настоящия текст, се намират
          на следния електронен адрес:
          http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.
   7
          Поради съставянето на ново правителство през ноември в резултат на общите парламентарни
          избори през октомври, актуализацията беше представена повече от 16 седмици след срока 1
          декември, определен в кодекса.
BG                                                     7                                                  BG
 ---pagebreak---        от БВП през 2003 г., общият бюджетен дефицит спадаше със средно с повече от
       1 процентен пункт годишно, достигайки 2 % от БВП през 2007 г. В последните
       години резултатите бяха най-общо по-добри от заложените цели, благодарение
       на изненадващ положителен растеж, който доведе до извънредни приходи, както
       и до непълно изпълнение на планираните разходи. Продължаването на
       бюджетната консолидация ще зависи до голяма степен от реформата на
       социално-осигурителната система (преди всичко ранното пенсиониране и
       обезщетения при нетрудоспособност) и от увеличаването на заетите на пазара на
       труда.
   (3) Макроикономическият сценарий, на който се основава програмата, предвижда
       реалното нарастване на БВП постепенно да намалее от 6,5 % през 2007 г. до
       средно 5,2 % през оставащия период на програмата. При оценка спрямо
       наличната понастоящем информация8 този сценарий се основава на
       правдоподобни предвиждания за растеж. Предвижданията на програмата за
       инфлация изглеждат по-скоро ниски и отразяват малко по-благоприятни
       прогнози за вносни цени и относително ниско нарастване на номиналното
       трудово възнаграждение.
   (4) Стойността на общия бюджетен дефицит за 2007 г. беше 2 % от БВП, в
       сравнение с предвидената в програмата за сближаване от ноември 2006 г.
       стойност от 3,4 %. Основната причина за това бе много по-висок от предвидения
       през ноември 2006 г. реален и номинален ръст на БВП, като също бяха
       ограничени и разходите. По-конкретно високата рентабилност на дружествата
       позволи да се запази нарастването на субсидиите, докато бързото намаляване на
       безработицата и липсата на индексация, наложена от плана „Хауснер“9 също
       намалиха нарастването на социалните трансфери. В допълнение, компенсацията
       за служители от публичния сектор бе по-ниска от планираната. Най-сетне,
       държавните инвестиции бяха по-ниски от предвидените поради по-бавно от
       предвиденото усвояване на средства от фондовете на ЕС. Като цяло
       съотношението на разходите към БВП беше с 1,5 процентни пункта по-ниско от
       предвиденото през ноември 2006 г. По отношение на приходите — приходите от
       непреки данъци и социално-осигурителни вноски се оказаха по-високи от
       предвидените през ноември 2006 г., благодарение преди всичко на далеч по-
       високата заетост и увеличение на възнагражденията. Това изненадващо
       положително развитие се компенсира от по-лоши резултати при други видове
       приходи (като преки данъци — поради увеличаване в данъчните категории).
       Като цяло това доведе до съотношение на приходите към БВП малко под
       планираното. С подобряването на съотношението на структурното салдо с около
       1,5 процентни пункта, изпълнението на бюджета през 2007 г. надхвърли
   8
       При оценката се взема предвид по-специално прогнозата на службите на Комисията от пролетта
       на 2008 г. и оценката на Комисията на доклада за изпълнението на националната програма за
       реформи от октомври 2007 г.
   9
       Най-пълният и конкретен опит за реформа на разходите досега, предложен през 2003 г. и целящ
       намаляването на публичните разходи за социална защита, публична администрация и държавни
       помощи. Наред с другото, планът „Хауснер“ замества годишната индексация с индексация,
       която се извършва след като натрупаната инфлация надхвърли 5 % или на всеки 3 години (което
       от двете предхожда).
BG                                              8                                                  BG
 ---pagebreak---        препоръката от становището на Съвета от 27 февруари 2007 г. относно
       предишната актуализация на програмата за сближаване10.
   (5) Основната цел на бюджетната стратегия е трайното намаляване на общия
       структурен бюджетен дефицит (коригиран спрямо фазата на икономическия
       цикъл дефицит без еднократни и други временни мерки), като се цели
       постигането на средносрочната бюджетна цел (СБЦ) за състоянието на бюджета,
       която е структурен дефицит от 1 % от БВП през 2011 г., т.е. една година след
       програмния период. Това е в съответствие с предходната програма за
       сближаване, която предвиждаше постигането на СБЦ „след 2010 г.“ След спад с
       0,5 процентни пункта до 2,5 % от БВП през 2008 г., се очаква основният дефицит
       да се установи на 1,5 % до 2010 г. Първичното салдо следва същата насока и се
       очаква да нарасне от −0,2 % от БВП през 2008 г. до 0,8 % през 2010 г. На фона на
       по-сдържан растеж на производството, се предвижда промените в структурното
       салдо, изчислени според общоприетата методология, да бъдат по-големи, като
       структурният дефицит се свива от около 2,75 %от БВП през 2008 г. до малко над
       1 % през 2010 г. Коригирането на бюджета е основано на разходите и е отложено
       за 2009 г. и 2010 г. През 2008 г. влошаването на дефицита се дължи основно на
       рязко повишаване в съотношението на инвестициите, както и на голямо
       намаляване на социалноосигурителните вноски (отчасти компенсирано от
       увеличаване на други приходи). През 2009─2010 г. консолидацията ще се
       постигне най-вече чрез ограничаване на компенсациите на заетите лица, в
       социалните трансфери и междинното потребление. Планираният темп на
       намаляване на дефицита между 2007 г. и 2009 г. е по-нисък от този в
       предишната актуализация, но отправната точка (2007 г.) и всяко от новите
       целеви равнища за дефицит, отбелязани в актуализацията на програмата за
       сближаване от март 2008 г. са по-добри от равнищата, залегнали в
       актуализацията от ноември 2006 г. Рисковете за бюджетните прогнози в
       програмата изглеждат добре балансирани през 2008 г., но резултатите след това
       биха могли да бъдат по-лоши от прогнозираните в програмата. Целевото
       равнище за дефицит за 2008 г., включено в програмата, е същото като това от
       прогнозата от пролетта на 2008 г. (2,5 % от БВП). Финансовите данни за
       държавния бюджет за първото тримесечие от 2008 г. сочат по-добри от
       прогнозираните приходи, но програмата предполага малко по-висок растеж през
       2008 г. отколкото прогнозата на Комисията от пролетта на 2008 г. и
       продължаващият натиск за повишаване на заплатите в публичния сектор
       представлява риск за публичните финанси. От друга страна, по-високата от
       прогнозираната в програмата инфлация ще намали съотношението на разходите
       през 2008 г., тъй като разходите са фиксирани преди всичко в номинални
       стойности. Въпреки това, по-високата инфлация през 2008 г. би могла през 2009
       г. да стимулира растеж на заплатите в публичния сектор и да доведе до по-
       високи от предвидените в програмата пенсии и социални придобивки, като
       допълнително влияние ще има реформата на механизма за индексация, която от
       2008 г. нататък ще обвърже социалните придобивки не само с потребителските
       цени, но отчасти и със заплатите. Докато парламентът вече прие мерки, чийто
       ефект е повишаване на дефицита (по-ниски ставки за данък върху доходите на
       физическите лица), компенсиращите мерки са неясни, а отражението им върху
       бюджета — несигурно (с изключение на покачването на акцизите, свързано с
   10
       ОВ С 72, 29.3.2007 г., стр. 13.
BG                                          9                                           BG
 ---pagebreak---        хармонизацията с правилата на ЕС, което няма да компенсира напълно по-
       ниското данъчно облагане на физическите лица). Ако не се поддържа по-
       нататъшният растеж на заетостта, предвиден от правителството, продължаването
       на бюджетната консолидация от 2006─2007 г., основана на нарастване на
       заетостта, може да се окаже трудно след 2008 г. От друга страна, равносметката
       за еволюцията на бюджетното салдо е добра: приходите често са по-високи от
       прогнозираните, докато планираните разходите са изпълнени само отчасти.
   (6) Предвид оценката на риска, бюджетната ориентация на програмата изглежда
       съответства на трайна корекция на прекомерния дефицит до 2007 г., както
       препоръчва Съветът. Въпреки това, през програмния период предпазеният марж
       срещу превишаване на прага на дефицита от 3 % от БВП не можа да бъде
       гарантиран. Освен това може да се окаже, че бюджетната ориентация в
       програмата не е подходяща, за да осигури постигането на средносрочната цел до
       2011 г., както е заложено в програмата. Като се вземат предвид условията на
       благоприятен икономически растеж, темпът на корекция за постигане на
       средносрочната цел, включен в програмата, е недостатъчен и следва да бъде
       ускорен през 2008 г., за да съответства на Пакта за стабилност и растеж. Той
       трябва в последствие да бъде подкрепен от съответните мерки. Освен това, при
       евентуален инфлационен натиск и натиск за повишение на заплатите, ще е
       необходима по-рестриктивна фискална позиция от предвидената в програмата,
       за да се избегне прегряване.
   (7) Полша изглежда изложена на нисък риск по отношение на устойчивостта на
       публичните финанси. Според прогнозите, направени през 2005 г. и основани на
       общата методология, дългосрочното въздействие на застаряването на
       населението върху бюджета е сред най-слабите в ЕС. Въпреки това, от 2008 г.
       нататък социалните придобивки ще се индексират не само според
       потребителските цени, но отчасти и според заплатите, което в дългосрочен план
       ще увеличи разходите. Бюджетното състояние през 2007 г. с малък структурен
       основен дефицит, въпреки че е по-добро от изходната позиция на предишната
       програма, представлява риск за устойчивостта на публичните финанси преди да
       бъде взето под внимание дългосрочното влияние на застаряването на
       населението върху бюджета. Следователно по-нататъшно консолидиране на
       публичните финанси, включително реформата на ранното пенсиониране
       (въвеждането на „преходни пенсии“, които ограничават възможността за ранно
       пенсиониране до някои трудни професии), както е предвидено в програмата за
       сближаване, би допринесло както за стимулиране на трудовата дейност и
       заетостта, така и за ограничаване на рисковете за устойчивостта на публичните
       финанси.
   (8) Програмата за сближаване се счита за съответстваща на доклада от октомври
       2007 г. за изпълнението на националната програма за реформи. По-конкретно и
       двете програми предвиждат реформа на ранното пенсиониране и на
       обезщетенията за инвалидност, реформа на социалния фонд за фермери,
       реформа на здравеопазването, реорганизация и децентрализация на публичните
       финанси, многогодишно бюджетиране, основано на задачи. При все това
       програмата за сближаване не съдържа качествена оценка за общото въздействие
       на доклада от октомври 2007 г. за изпълнението на националната програма за
       реформи в рамките на средносрочната фискална стратегия (като разглежда
       например въздействието върху потенциалния растеж и заетостта). Все пак
BG                                        10                                          BG
 ---pagebreak---           програмата осигурява систематична информация за преките бюджетни разходи
          или икономии от основните реформи, предвиждани в националните програми за
          реформи.
   (9)    Бюджетната стратегия в програмата за сближаване съответства частично на
          общите насоки за икономическата политика за страната, включени в
          интегрираните насоки в областта на бюджетната политика, определени в
          рамките на Лисабонската стратегия. Макар че програмата предвижда по-
          нататъшна консолидация, в нея не се споменават допълнителни механизми за
          засилване на контрола над разходите.
   (10)   Относно посочените в кодекса на програмите за стабилност и за сближаване
          изисквания за предоставянето на данни, програмата има някои пропуски по
          отношение на незадължителните данни.
   Общото заключение е, че след коригирането на общия бюджетен дефицит през 2007 г.
   и макар дефицитът и дългът да останат под референтни стойности от съответно 3 % и
   60 % от БВП, програмата предвижда влошаване на бюджетното салдо с 0,5 процентни
   пункта от БВП през 2008 г. и отложен във времето напредък към средносрочната цел
   през следващите години в контекста на благоприятни прогнози за растеж. През 2008 г.
   планираното структурно влошаване от почти 0,5 процентни пункта от БВП не е в
   съответствие с Пакта за стабилност и растеж. Като се имат предвид рисковете за
   бюджетните цели след 2009 г., най-вече поради липса на определени мерки, възможно е
   средносрочната цел да не бъде постигната до 2011 г., както е планирано в програмата.
   Освен това, при евентуален инфлационен натиск ще е необходима по-рестриктивна
   фискална позиция от предвидената в програмата. По отношение на дългосрочната
   устойчивост на публичните финанси, рискът за Полша изглежда нисък, но системата за
   ранно пенсиониране се нуждае от реформиране.
   С оглед на горепосочената оценка и необходимостта да се гарантират устойчиви
   публични финанси, Полша се приканва да се възползва от благоприятните условия на
   растеж, за да засили темпа на структурните промени за постигане на средносрочната
   цел, по-конкретно за да удържи възможен инфлационен натиск, като използва всякакви
   допълнителни приходи и неизползвани ресурси за намаляване на дефицита през 2008 г.
   и като определи и изпълни мерки, особено в разходната част, през следващите години.
BG                                          11                                          BG
 ---pagebreak---               Сравнение на ключови макроикономически и бюджетни прогнози
                                                       2006     2007      2008      2009            2010
                                 ПС март 2008 г.        6.2       6.5       5.5       5.0             5.0
           Реален БВП
                                КОМ април 2008 г.       6.2       6.5       5.3       5.0     няма данни
          (промяна в %)
                                CP ноември 2006 г.      5.4       5.1       5.1       5.6     няма данни
        Инфлация според          ПС март 2008 г.        1.3       2.6       3.5       2.9             2.5
     Хармонизирания индекс      КОМ април 2008 г.       1.3       2.6       4.3       3.4     няма данни
    на потребителските цени
             (ХИПЦ)             CP ноември 2006 г.      1.4       2.1       2.5       2.5     няма данни
                (%)
      Реален – потенциален       ПС март 2008 г.        0.5       1.1       0.7      −0.2            −0.9
               БВП              КОМ април 2008 г.2      0.6       1.2       0.5      −0.7     няма данни
   (% от потенциалния БВП)      CP ноември 2006 г.      0.5       0.5       0.3       0.4     няма данни
               Нето              ПС март 2008 г.       −2.6      −2.6     −3.5       −4.2            −4.6
     предоставени/получени      КОМ април 2008 г.2     −2.5      −2.6     −2.3       −3.6     няма данни
     заеми спрямо останалия
               свят             CP ноември 2006 г.     −1.6     −1.8      −2.2       −2.7     няма данни
            (% от БВП)
   Салдо на консолидирания       ПС март 2008 г.       −3.8      −2.0     −2.5       −2.0            −1.5
        държавен бюджет         КОМ април 2008 г.2     −3.8      −2.0     −2.5       −2.6     няма данни
            (% от БВП)          CP ноември 2006 г.     −3.9     −3.4      −3.1       −2.9     няма данни
                                 ПС март 2008 г.       −1.1       0.2     −0.2        0.3             0.8
         Първично салдо
                                КОМ април 2008 г.2     −1.1       0.6       0.2       0.1     няма данни
            (% от БВП)
                                CP ноември 2006 г.     −1.5     −1.0      −0.7       −0.6     няма данни
       Салдо, коригирано с       ПС март 2008 г.       −4.0      −2.4     −2.8       −1.9            −1.1
     отчитане на промените в    КОМ април 2008 г.2     −4.0      −2.5     −2.7       −2.3     няма данни
         икономическата
           конюнктура1          CP ноември 2006 г.     −4.1     −3.6      −3.2       −3.0     няма данни
            (% от БВП)
                                 ПС март 2008 г.       −4.0      −2.4     −2.8       −1.9            −1.1
        Структурно салдо3
                                КОМ април 2008 г.2     −4.0      −2.5     −2.7       −2.3     няма данни
            (% от БВП)
                                CP ноември 2006 г.     −4.1     −3.6      −3.2       −3.0     няма данни
                                 ПС март 2008 г.       47.6      44.9     44.2       43.3            42.3
      Брутен държавен дълг
                                КОМ април 2008 г.2     47.6      45.2     44.5       44.1     няма данни
            (% от БВП)
                                CP ноември 2006 г.     48.9      50.0     50.3       50.2     няма данни
   Забележки:
   Разликата между фактическия и потенциалния БВП и салдото, коригирано спрямо фазата на
   икономическия цикъл според програмите, преизчислени от службите на Комисията въз основа на
   информацията в тези програми.
   2
     Въз основа на прогнозния потенциален растеж от съответно 5,2 %, 5,9 %, 6,0 % и 6,2 % в периода 2006-
   2009 г.
   3
     Салдо, коригирано според промените в икономическата конюнктура, без отчитане на еднократните и
   други временни мерки. В прогнозите на службите на Комисията от есента няма предвидени еднократни
   и други временни мерки.
   Източник :
   Програма за стабилност (CP); Икономически прогнози на службите на Комисията от пролетта на
   2008 г. (КОМ); Изчисления на службите на Комисията
BG                                                  12                                                    BG


title: Препоръка (ЕС) 2017/432 на Комисията от 7 март 2017 година за по-ефективен процес на връщане при прилагането на Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета

text:
               11.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 66/15

         ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2017/432 НА КОМИСИЯТА
   от 7 март 2017 година
   за по-ефективен процес на връщане при прилагането на Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               В Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) се установяват общи стандарти и процедури, които държавите членки да прилагат за връщането на незаконно пребиваващи граждани на трети страни.

               (2)

               Механизмът за оценка по Шенген (2) и информацията, събрана чрез Европейската мрежа за миграцията (3), дадоха възможност да се извърши задълбочена оценка на това, как държавите членки изпълняват политиката на Съюза в областта на връщането.

               (3)

               Оценките показват, че свободата на преценка на държавите членки, която Директива 2008/115/ЕО позволява, е довела до непоследователно транспониране в националните законодателства, което има отрицателно влияние върху ефективността на политиката на Съюза в областта на връщането.

               (4)

               След влизането в сила на Директива 2008/115/ЕО и с оглед на нарастващия миграционен натиск върху държавите членки предизвикателствата, на които политиката на връщане на Съюза трябва да отговори, се увеличиха и този аспект на цялостната европейска миграционна политика бе изведен на преден план. В заключенията си от 20 — 21 октомври 2016 г. (4) Европейският съвет призова за укрепване на националните административни процедури за връщане.

               (5)

               В декларацията от срещата на държавните и правителствените ръководители в Малта (5) на 3 февруари 2017 г. беше подчертана необходимостта от преразглеждане на политиката на връщане на ЕС въз основа на обективен анализ на начина, по който се използват правните, оперативните, финансовите и практическите инструменти, с които разполагат ЕС и държавите членки. В декларацията беше приветствано намерението на Комисията да представи в кратък срок актуализиран план за действие на ЕС относно връщането и да предостави насоки за по-оперативно връщане от страна на ЕС и на държавите членки и ефективно обратно приемане въз основа на действащите достижения на правото на ЕС.

               (6)

               С оглед на настоящото увеличаване на броя на гражданите на трети страни, които влизат и пребивават незаконно в държавите членки, и с цел да се осигури подходящ капацитет за закрила на нуждаещите се, е необходимо да се използват в пълна степен възможностите за гъвкавост, предвидени в Директива 2008/115/ЕО. По-ефективното прилагане на тази директива ще намали възможностите за злоупотреба с процедурите и ще отстрани недостатъците, като същевременно се гарантира защитата на основните права, залегнали в Хартата на основните права на Европейския съюз.

               (7)

               В настоящата препоръка се предоставят насоки как да се използват разпоредбите на Директива 2008/115/ЕО, за да се постигне по-голяма ефективност при процедурите за връщане, и се отправя призив към държавите членки да предприемат необходимите мерки, за да премахнат правните и практическите пречки пред връщането.

               (8)

               Една ефективна политика за връщане на Съюза изисква ефективни и пропорционални мерки за залавянето и установяването на самоличността на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, бързо обработване на техните случаи и достатъчен капацитет, за да се осигури присъствието на тези лица с оглед на тяхното връщане.

               (9)

               За да се организира връщането, на национално равнище е нужна съгласувана и добре интегрирана организация от мултидисциплинарни компетентности. Освен това то налага използването на процедури и инструменти, които да позволяват на компетентните органи да имат своевременен достъп до информация, както и да дават възможност за сътрудничество между всички участници в различните процедури.

               (10)

               Необходими са служители с разностранни профили и умения, които заедно да обединяват всички необходими компетентности, така че националните органи да бъдат в състояние да отговарят на нуждите, особено в случаите, когато държавите членки понасят значителна тежест при изпълнение на задължението за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни. При организиране на този интегриран и координиран подход държавите членки следва да използват в пълна степен наличните финансови инструменти, програми и проекти на Съюза в областта на връщането, по-специално Фонд „Убежище, миграция и интеграция“. Във връзка с това държавите членки следва да вземат предвид и миграционния натиск, с който трябва да се справят компетентните органи.

               (11)

               В съответствие с член 6, параграф 1 от Директива 2008/115/ЕО държавите членки следва систематично да издават решение за връщане на граждани на трети страни, които пребивават незаконно на тяхна територия. Законодателството и практиката в държавите членки не способстват за пълното изпълнение на това задължение при всички обстоятелства, като по този начин се подкопава ефективността на системата за връщане на Съюза. Така например някои държави членки не издават решения за връщане след отрицателно решение по молба за убежище или за разрешение за пребиваване или не издават подобни решения по отношение на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, които не притежават валиден документ за самоличност или за пътуване.

               (12)

               В зависимост от институционалното устройство на държавите членки, по-специално в случаите, когато в процеса на връщане участват различни органи, след издаването на решение за връщане не следва непременно или непосредствено искане до органите на трети страни за проверка на самоличността на незаконно пребиваващ гражданин на трета страна и за издаване на валиден документ за пътуване.

               (13)

               Съгласно член 13 от Кодекса на шенгенските граници (6) лице, което незаконно е преминало граница и което няма право на престой на територията на съответната държава членка, се задържа и за него се прилагат процедурите, съобразени с Директива 2008/115/ЕО.

               (14)

               В Директива 2008/115/ЕО се предвижда при нейното прилагане да се взема надлежно предвид здравословното състояние на съответните граждани на трети страни, както и да се предоставят спешни медицински грижи и основно лечение на болести преди връщането. От основно значение е обаче да се гарантира изпълнението на решенията за извеждане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни и да се предприемат мерки за предотвратяването на действия, които затрудняват или възпрепятстват връщането, като например представянето на нови неверни медицински оплаквания. Освен това е необходимо да се въведат мерки, с които по ефективен начин да се преодолее проблемът с подаването на молби за убежище единствено с цел да се забави или затрудни изпълнението на решения за връщане.

               (15)

               Директива 2008/115/ЕО задължава незаконно пребиваващия гражданин на трета страна да напусне територията на Съюза, но изисква решенията за връщане да бъдат изпълнени само от издаващата ги държава членка. Процесът на връщане може да бъде започнат във всяка държава членка, в която е заловен съответният незаконно пребиваващ гражданин на трета страна. Взаимното признаване на решенията за връщане, както е предвидено в Директива 2001/40/ЕО на Съвета (7) и Решение 2004/191/ЕО на Съвета (8), ще ускори процеса на връщане и ще възпре неразрешените вторични движения в рамките на Съюза.

               (16)

               Задържането може да бъде важен елемент за по-голяма ефективност на системата за връщане на Съюза, като в съответствие с член 15, параграф 1 от Директива 2008/115/ЕО то следва да се използва единствено ако не могат да се приложат ефективно други достатъчни, но по-леки мерки. Задържането може да способства за успешната подготовка и организация на операциите по връщане, по-конкретно когато то е необходимо, за да се гарантира, че незаконно пребиваващите граждани на трети страни няма да се укрият.

               (17)

               Някои държави членки задържат незаконно пребиваващите лица за максимален срок, който е значително по-кратък от допускания от Директива 2008/115/ЕО срок и от срока, необходим за успешното приключване на процедурата за връщане. Тези кратки срокове на задържане спъват ефективното извеждане.

               (18)

               Между отделните държави членки има значителни разлики в прилаганите крайни срокове за обжалване на решения, свързани с връщането, като те варират от няколко дена до един месец или повече. Крайният срок следва да осигури достатъчно време, така че да се гарантира достъп до ефективна защита и да бъдат спазени основните права, но същевременно следва да се има предвид, че дългите срокове могат да имат отрицателно въздействие върху процедурите за връщане.

               (19)

               Незаконно пребиваващите граждани на трети страни следва да се ползват от правото да бъдат изслушани от компетентния орган, преди да бъде взета каквато и да било индивидуална мярка, която ги засяга.

               (20)

               Съгласно Директива 2008/115/ЕО жалбите срещу решения за връщане следва да имат автоматичен суспензивен ефект, когато в случай на връщане съответният гражданин на трета страна би бил изложен на реален риск от малтретиране, в противоречие с член 19, параграф 2 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съгласно тълкуването на Съда на Европейския съюз (9).

               (21)

               Голям брой държави членки провеждат многократни оценки на риска от нарушаване на принципа на забрана за връщане на различните етапи от процедурата за убежище и процедурата за връщане, което може ненужно да забави връщането на незаконно пребиваващи граждани на трети страни.

               (22)

               Връщането на непридружено малолетно или непълнолетно лице в третата страна на произход и събирането му отново с членовете на неговото семейство може да е във висшия интерес на детето. Забраната да се издават решения за връщане на непридружени малолетни или непълнолетни лица, която съществува в националното право на няколко държави членки, не дава възможност на държавите членки да спазват изцяло задължението си да отчитат висшия интерес на детето и да обръщат внимание на конкретните обстоятелства във всеки един случай. Такива забрани могат да породят неочаквани последствия за незаконната имиграция, като подбуждат непридружени малолетни или непълнолетни лица да предприемат опасни пътувания, за да стигнат до територията на Съюза.

               (23)

               Решенията относно правния статут на непридружени малолетни или непълнолетни лица и решенията за връщане на такива лица следва винаги да се основават на индивидуални, мултидисциплинарни и надеждни оценки на техния висш интерес, включително издирване на семейството и оценка на дома. Тези оценки следва да бъдат надлежно документирани.

               (24)

               В съответствие с член 17 от Директива 2008/115/ЕО, който определя условията, при които държавите членки могат да задържат непридружени малолетни и непълнолетни лица и семейства с малолетни или непълнолетни лица единствено като крайна мярка и за най-краткия подходящ срок, държавите членки следва да гарантират наличието на алтернативи на задържането на деца. Когато обаче не съществуват такива алтернативи, абсолютната забрана на задържането в такива случаи може да възпрепятства пълното спазване на задължението да бъдат взети всички необходими мерки, така че да се гарантира връщането, което води до отмяна на операции по връщане поради укриване на лицата.

               (25)

               В очакване да бъде прието предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно използването на Шенгенската информационна система за целите на връщането на незаконно пребиваващи граждани на трети държави (10) държавите членки следва да се възползват изцяло от възможността да въвеждат сигнали за забрана за влизане в съответствие с член 24, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1987/2006 на Европейския парламент и на Съвета (11).

               (26)

               Настоящата препоръка следва да се отправи до всички държави членки, обвързани от Директива 2008/115/ЕО.

               (27)

               Държавите членки следва да дадат указания на своите национални органи, компетентни за изпълнението на задачи, свързани с връщането, да прилагат настоящата препоръка при изпълнение на служебните си задължения.

               (28)

               Настоящата препоръка спазва основните права и принципите, признати в Хартата на основните права на Европейския съюз. По-специално настоящата препоръка осигурява пълното зачитане на човешкото достойнство и прилагането на членове 1, 4, 14, 18, 19, 24 и 47 от Хартата и трябва да бъде прилагана в съответствие с това,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

      ЗАСИЛЕН И ПО-ДОБЪР КАПАЦИТЕТ ЗА ВРЪЩАНЕ

               1)

               За да се даде отговор на процедурните, техническите и оперативните пречки за постигането на по-ефективни връщания, до 1 юни 2017 г. държавите членки следва да засилят своя капацитет за извършване на връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, като осигурят интегриран и координиран подход.

               2)

               Целите на подобен интегриран и координиран подход в областта на връщането следва да бъдат:

                           а)

                           осигуряване на бързи процедури за връщане и значително увеличаване на дела на връщане;

                           б)

                           мобилизиране, според необходимото, на правоприлагащите и имиграционните органи и координиране на действията със съдебните органи, органите по задържането, системите за настойничество, медицинските и социалните служби, така че да се гарантира наличието на бързи и адекватни мултидисциплинарни ответни действия от всички органи, участващи в процедурите за връщане;

                           в)

                           осигуряване на достатъчен брой обучен и компетентен персонал от всички органи с компетенции в областта на процедурите за връщане, който да е на разположение, ако е необходимо в непрекъснат режим 24 часа в денонощието и 7 дни в седмицата, за да осигури бърз отговор, особено когато е налице нарастващ натиск за изпълнение на задължението за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни;

                           г)

                           в зависимост от конкретната ситуация на държавата членка — разполагане на допълнителни служители по външните граници на Съюза с правомощия и капацитет да предприемат незабавни мерки за определяне и проверка на самоличността и правния статут на гражданите на трети страни и незабавно да отказват влизане или да издават решения за връщане на лицата, които нямат право да влизат или да пребивават в Съюза.

               3)

               В рамките на интегрирания и координиран подход в областта на връщането следва да се изпълняват по-специално следните задачи:

                           а)

                           извършване на бързи медицински прегледи, за да се избегнат евентуални злоупотреби в ситуациите, посочени в точка 9, буква б);

                           б)

                           сътрудничество и обмен на оперативна информация с другите държави членки и Европейската агенция за гранична и брегова охрана за изпълнението на техните цели и задачи;

                           в)

                           пълноценно използване на съответните информационни системи, като Евродак, Шенгенската информационна система (ШИС) и Визовата информационна система (ВИС) за получаването на своевременна информация за самоличността и правното положение на съответните граждани на трети страни.

               4)

               Държавите членки следва да гарантират, че звената или структурите, натоварени с изпълнението на интегрирания и координиран подход, разполагат с всички необходими човешки, финансови и материални ресурси.

      СИСТЕМАТИЧНО ИЗДАВАНЕ НА РЕШЕНИЯ ЗА ВРЪЩАНЕ

               5)

               С цел да се гарантира, че систематично се издават решения за връщане на граждани на трети страни, които нямат или са загубили правото си да пребивават в Европейския съюз, държавите членки следва:

                           а)

                           да въведат мерки за ефективно откриване и залавяне на незаконно пребиваващи граждани на трети страни;

                           б)

                           да издават решения за връщане, независимо дали незаконно пребиваващият гражданин на трета страна притежава документ за самоличност или за пътуване;

                           в)

                           да използват по най-добрия начин възможността, предвидена в член 6, параграф 6 от Директива 2008/115/ЕО, за съчетаване в един акт или едновременно приемане на решение за прекратяване на законен престой и решение за връщане, при условие че са спазени съответните гаранции и разпоредби за всяко отделно решение.

               6)

               Държавите членки следва да гарантират, че решенията за връщане се издават с неограничен срок на действие, така че да могат да бъдат прилагани във всеки един момент, без да е необходимо повторно стартиране на процедурите за връщане след определен период от време. Това следва да не засяга задължението да се отчита всяка промяна в личното положение на съответните граждани на трети страни, включително рискът от нарушаване на принципа на забрана за връщане.

               7)

               Държавите членки следва систематично да включват в решенията за връщане информацията, че от гражданите на трети страни се изисква да напуснат територията на държавата членка и да достигнат трета страна, с цел да се възпрепятстват и предотвратят неразрешените вторични движения.

               8)

               Държавите членки следва да се възползват от изключението по член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2008/115/ЕО, когато това може да доведе до по-ефективни процедури, по-специално в ситуации на значителен миграционен натиск.

      ЕФЕКТИВНО ИЗПЪЛНЕНИЕ НА РЕШЕНИЯТА ЗА ВРЪЩАНЕ

               9)

               С цел да се осигури бързото връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни държавите членки следва:

                           а)

                           да организират, в съответствие с Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (12), процедури за бързо разглеждане на молбите за международна закрила в рамките на ускорена процедура или, където е целесъобразно, на процедура на границата, включително когато молбата за убежище е подадена единствено с цел да забави или затрудни изпълнението на решение за връщане;

                           б)

                           да предприемат стъпки за предотвратяване на евентуални злоупотреби във връзка с неверни нови медицински оплаквания, които целят да осуетят връщането, например като гарантират наличието на медицински лица, назначени от компетентния национален орган, които да предоставят обективни и независими становища;

                           в)

                           да гарантират, че решенията за връщане са последвани незабавно от искане към третата страна, която следва да приеме обратно лицето, да издаде валидни документи за пътуване или да приеме използването на европейския пътен документ за връщане, издаден в съответствие с Регламент (ЕС) 2016/1953 на Европейския парламент и на Съвета (13);

                           г)

                           да използват взаимното признаване на решения за връщане, предвидено в Директива 2001/40/ЕО и в Решение 2004/191/ЕО.

               10)

               С цел да се осигури на практика извеждането на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, държавите членки следва:

                           а)

                           да използват задържането според необходимото и целесъобразното в случаите, предвидени в член 15, параграф 1 от Директива 2008/115/ЕО, и по-специално когато съществува опасност от укриване, както е предвидено в точки 15 и 16 от настоящата препоръка;

                           б)

                           да предвидят в националното си законодателство максимален начален срок на задържане от шест месеца, който може да бъде адаптиран от съдебните органи според обстоятелствата по случая, и възможност за по-нататъшно удължаване на срока на задържане до 18 месеца в случаите, предвидени в член 15, параграф 6 от Директива 2008/115/ЕО;

                           в)

                           да приведат капацитета за задържане в съответствие с действителните нужди, включително като при необходимост използват дерогацията за извънредни ситуации, както е предвидено в член 18 от Директива 2008/115/ЕО.

               11)

               Държавите членки следва да обмислят налагането, в съответствие с националното си законодателство, на санкции на незаконно пребиваващите граждани на трети страни, които умишлено възпрепятстват процеса на връщане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи и не трябва да възпрепятстват постигането на целта на Директива 2008/115/ЕО.

      ПРОЦЕДУРНИ ГАРАНЦИИ И СРЕДСТВА ЗА ЗАЩИТА

               12)

               Държавите членки следва:

                           а)

                           да слеят, в рамките на възможното, в една процедурна стъпка административните изслушвания, провеждани от компетентните органи за различни цели, като например за издаване на разрешително за пребиваване, за връщане или за задържане. Освен това следва да се разработят нови начини за провеждането на тези изслушвания на граждани на трети страни, например чрез използването на видеоконферентна връзка;

                           б)

                           да предвиждат най-краткия възможен краен срок за обжалване на решения за връщане въз основа на националното право в сравними ситуации, за да се избегнат злоупотреби с права и процедури, по-специално подаването на жалби малко преди предвидената дата за извеждане;

                           в)

                           да гарантират, че се предвижда автоматичен суспензивен ефект на жалбите срещу решения за връщане само когато това е необходимо за съблюдаване на член 19, параграф 2 и член 47 от Хартата;

                           г)

                           да избягват многократните оценки на риска от нарушаване на принципа на забрана за връщане, ако спазването на този принцип вече е било оценено при други процедури, оценката е окончателна и няма промяна в личното положение на съответните граждани на трети страни.

      СЕМЕЙСТВО И ДЕЦА

               13)

               За да се гарантира спазването на правата на детето и като се отчитат в пълна степен висшият интерес на детето и семейният живот в съответствие с член 5 от Директива 2008/115/ЕО, държавите членки следва:

                           а)

                           да въведат ясни правила за правния статут на непридружените малолетни или непълнолетни лица, така че да е възможно да се издават решения за връщане и да се извършват връщания или да им се предоставя право на престой;

                           б)

                           да гарантират, че решенията за правния статут на непридружени малолетни или непълнолетни лица винаги се основават на индивидуална оценка на висшите интереси на лицето. Тази оценка следва систематично да отчита дали връщането на непридруженото малолетно или непълнолетно лице в държавата на произход и събирането му със семейството отговаря на неговия висш интерес;

                           в)

                           да въведат целеви политики за реинтеграция на непридружените малолетни или непълнолетни лица;

                           г)

                           да гарантират систематично извършване на оценка на висшите интереси на детето от страна на компетентните органи въз основа на мултидисциплинарен подход, изслушване на непридруженото малолетно или непълнолетно лице и надлежно участие на настойника.

               14)

               Като се съблюдават основните права и условията, установени с Директива 2008/115/ЕО, в своето национално законодателство държавите членки не следва да изключват възможността за задържане на малолетни или непълнолетни лица, когато това е строго необходимо, за да се гарантира изпълнението на окончателно решение за връщане, доколкото държавите членки не са в състояние да гарантират по-леки мерки в сравнение със задържането, които да могат да бъдат ефективно прилагани с цел да се гарантира ефективно връщане.

      ОПАСНОСТ ОТ УКРИВАНЕ

               15)

               Всяко от следните обективни обстоятелства следва да представлява оборима презумпция, че е налице опасност от укриване:

                           а)

                           лицето отказва да сътрудничи в процедурата за установяване на самоличността, използва фалшиви или подправени документи за самоличност, унищожава или по друг начин премахва съществуващи документи, отказва да предостави дактилоскопични отпечатъци;

                           б)

                           лицето се противопоставя със сила или чрез измама на операцията за връщане;

                           в)

                           лицето не спазва мярка, целяща да се предотврати укриването му и наложена в приложение на член 7, параграф 3 от Директива 2008/115/ЕО, като например не се представя пред компетентните органи или не остава на определено място;

                           г)

                           лицето не спазва съществуваща забрана за влизане;

                           д)

                           лицето извършва неразрешени вторични движения към друга държава членка.

               16)

               Държавите членки следва да предвидят надлежно отчитане на следните критерии като показател за опасността незаконно пребиваващият гражданин на трета страна да се укрие:

                           а)

                           изрично изразено намерение да не се спази решение за връщане;

                           б)

                           неспазване на срок за доброволно напускане;

                           в)

                           постановена присъда за тежко престъпление в държавите членки.

      ДОБРОВОЛНО НАПУСКАНЕ

               17)

               Държавите членки следва да предоставят възможност за доброволно напускане единствено след искане от страна на съответния гражданин на трета страна, като същевременно гарантират, че гражданите на трети страни са информирани за възможността да подадат подобно заявление.

               18)

               В решението за връщане държавите членки следва да предвиждат най-краткия възможен срок за доброволно напускане, необходим за организиране и осъществяване на връщането, като се вземат предвид конкретните обстоятелства по случая.

               19)

               При определянето на продължителността на срока за доброволно напускане държавите членки следва да оценят конкретните обстоятелства по случая, и по-специално перспективата за връщане и готовността на незаконно пребиваващия гражданин на трета страна да сътрудничи с компетентните органи с оглед на връщането.

               20)

               Срок, по-дълъг от седем дни, следва да се разрешава само когато незаконно пребиваващият гражданин на трета страна сътрудничи активно с оглед на връщането.

               21)

               Не следва да се предоставя срок за доброволно напускане в случаите, предвидени в член 7, параграф 4 от Директива 2008/115/ЕО, по-специално когато е налице опасност лицето да се укрие, според предвиденото в точки 15 и 16 от настоящата препоръка, и в случай на предишни присъди за тежки престъпления в други държави членки.

      ПРОГРАМИ ЗА ПОДПОМАГАНЕ НА ДОБРОВОЛНОТО ВРЪЩАНЕ

               22)

               До 1 юни 2017 г. държавите членки следва да разполагат с оперативни програми за подпомагане на доброволното връщане, които да са в съответствие с общите стандарти за програми за подпомагане на доброволното връщане и на реинтеграцията, разработени от Комисията в сътрудничество с държавите членки и одобрени от Съвета (14).

               23)

               Държавите членки следва да предприемат действия, за да подобрят процеса на разпространение на информация относно доброволното връщане и програмите за подпомагане на доброволното връщане сред незаконно пребиваващите граждани на трети страни, в сътрудничество с националните образователни, социални и здравни услуги.

      ЗАБРАНИ ЗА ВЛИЗАНЕ

               24)

               За пълноценно използване на забраните за влизане държавите членки следва:

                           а)

                           да гарантират, че забраните за влизане са валидни от деня, в който гражданите на трети страни напуснат ЕС, така че действителната им продължителност не е неправомерно съкратена; това следва да се гарантира в случаите, когато датата на заминаване е известна на националните органи, а именно в случаите на извеждане и на напускане във връзка с програма за подпомагане на доброволното връщане;

                           б)

                           да въведат начини за проверка дали гражданин на трета страна, който пребивава незаконно в Европейския съюз, е заминал в рамките на срока за доброволно напускане, и да осигурят ефективно проследяване, в случай че лицето не е заминало, включително чрез издаването на забрана за влизане;

                           в)

                           систематично да въвеждат в Шенгенската информационна система от второ поколение сигнал за забрана за влизане в приложение на член 24, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1987/2006; както и

                           г)

                           да въведат система за издаване на решение за връщане в случаите, когато незаконното пребиваване е установено в момента на проверка при излизане. Когато е обосновано, след извършването на индивидуална оценка и при прилагане на принципа на пропорционалността, следва да се издава забрана за влизане с цел да се предотвратят бъдещи рискове от незаконен престой.

      Съставено в Брюксел на 7 март 2017 година.

            За Комисията

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Член на Комисията

      (1)  Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, 24.12.2008 г., стр. 98).

      (2)  Регламент (ЕС) № 1053/2013 на Съвета от 7 октомври 2013 г. за създаването на механизъм за оценка и наблюдение с цел проверка на прилагането на достиженията на правото от Шенген и за отмяна на решението на изпълнителния комитет от 16 септември 1998 г. за създаване на Постоянен комитет за оценка и прилагане на Споразумението от Шенген (ОВ L 295, 6.11.2013 г., стр. 27).

      (3)  Решение 2008/381/ЕО на Съвета от 14 май 2008 г. за създаване на Европейска мрежа за миграцията (ОВ L 131, 21.5.2008 г., стр. 7).

      (4)  Заключения на Европейския съвет от 20 — 21 октомври 2016 г. (EUCO 31/16).

      (5)  Съобщение за печата на Европейския съвет 43/17 от 3 февруари 2017 г.

      (6)  Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 г. относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (ОВ L 77, 23.3.2016 г., стр. 1).

      (7)  Директива 2001/40/ЕО на Съвета от 28 май 2001 г. относно взаимното признаване на решения за експулсиране на граждани на трети страни (ОВ L 149, 2.6.2001 г., стр. 34).

      (8)  Решение 2004/191/ЕО на Съвета от 23 февруари 2004 г. за определяне на критериите и практическите договорености за компенсирането на финансовите дисбаланси, получени в резултат на прилагането на Директива 2001/40/ЕО относно взаимното признаване на решенията относно експулсирането на граждани на трети страни (ОВ L 60, 27.2.2004 г., стр. 55).

      (9)  Решение на Съда на Европейския съюз по дело C-562/13 от 18 декември 2014 г., ECLI:EU:C:2014:2453.

      (10)  COM(2016) 881 final.

      (11)  Регламент (ЕО) № 1987/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. за създаването, функционирането и използването на Шенгенска информационна система от второ поколение (ШИС II) (ОВ L 381, 28.12.2006 г., стр. 4).

      (12)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 29.6.2013 г., стр. 60).

      (13)  Регламент (ЕС) 2016/1953 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2016 г. за утвърждаване на европейски пътен документ за връщането на незаконно пребиваващи граждани на трети държави и за отмяна на Препоръката на Съвета от 30 ноември 1994 г. (ОВ L 311, 17.11.2016 г., стр. 13).

      (14)  Заключения на Съвета от 9 — 10 юни 2016 г.