title: Препоръка (ЕС) 2021/801 на Комисията от 18 май 2021 година относно данъчното третиране на загубите по време на кризата с COVID-19

text:
               20.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 179/10

      ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2021/801 НА КОМИСИЯТА
      от 18 май 2021 година
      относно данъчното третиране на загубите по време на кризата с COVID-19
      ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  Пандемията от COVID-19 доведе до безпрецедентни действия на национално равнище и на равнището на Съюза за подкрепа на икономиката на ЕС и улесняване на нейното възстановяване. По-голямата част от краткосрочните мерки за реакция при кризи имат за цел да гарантират, че предприятията разполагат с достатъчен паричен поток.

                  (2)

                  Малките и средните предприятия (МСП) (1) в частност бяха тежко засегнати от мерките в областта на общественото здраве, тъй като в сравнение с по-големите дружества те често нямат възможност да покриват или финансират загуби. МСП също така е по-вероятно да извършват дейност в стопански сектори, които трябваше да бъдат затворени поради мерки в областта на общественото здраве, като хотели, ресторанти, кафенета и барове.

                  (3)

                  Много юрисдикции предприеха бързи действия за облекчаване на непосредствената данъчна тежест за предприятията чрез подходящи мерки за подкрепа, значителна част от които бяха предмет на правилата на Съюза за държавната помощ, по-специално новата Временна рамка за мерки за държавна помощ (2). Въпреки че най-често срещаният вид данъчна мярка за увеличаване на паричните потоци на предприятията беше отсрочването на плащането на данъци, промените в разпоредбите за компенсиране на загубите също бяха важен инструмент на данъчната политика.

                  (4)

                  Държавите членки обикновено разрешават три основни начина за третиране на загубите за данъчни цели. Загубите обикновено могат да бъдат а) използвани през текущия счетоводен период, през който възникват, така че през този период да не се дължи данък. Освен това превишението на загубите може да бъде: б) пренесено и приспаднато от следващата налична бъдеща печалба с цел намаляване на данъчните задължения; или, в някои държави членки, в) пренесено и приспаднато от общата печалба през предходната данъчна година или от няколко предходни години, за да се получи възстановяване на платения по-рано данък.

                  (5)

                  Като мярка на политиката пренасянето на загуби за бъдещи периоди е по-малко полезно за незабавно подпомагане на изпитващите затруднения предприятия, тъй като данъкоплатецът ще се възползва от ликвидността само когато отново е рентабилен и подлежи на данъчно облагане. Загубите от предходни години могат да се използват през текущия счетоводен период, но това не би освободило ликвидност, освен ако данъкоплатецът реализира печалба. Пренасянето на загуби към минали периоди е много по-ценно за предприятията, засегнати от кризата, тъй като води до възстановяване на данъците, платени през предходни данъчни години, и осигурява допълнителна ликвидност за дружествата. Това би било от полза по-специално за МСП.

                  (6)

                  Предимството на пренасянето на загуби към минали периоди е, че то е от полза само за предприятията, които са били рентабилни в годините преди пандемията, което означава, че по принцип това би подпомогнало стабилните предприятия. На практика само предприятията, които са реализирали печалба и са плащали данъци през годините преди 2020 г., ще могат да компенсират своите загуби за 2020 г. и 2021 г. от тези данъци. Това гарантира, че мярката е насочена към предприятията, които страдат като пряк резултат от пандемията, и че публичните средства не се изразходват в опит да се помогне на частни предприятия, които са в затруднение по причини, които не са свързани с кризата.

                  (7)

                  За да се гарантира, че мярката е целенасочена, държавите членки, които решат да разрешат пренасянето към минали периоди за повече от една година, следва да ограничат това до предприятия, които не са реализирали загуби през предходните години. Следователно, ако пренасянето на загуби към минали периоди е разрешено за две или три години, това следва да се прилага за предприятия, които не са реализирали загуби през 2019 г., 2018 г. или 2017 г.

                  (8)

                  Разходите за такива мерки биха били основно въпрос на времево планиране: предприятията получават парите сега, когато най-спешно се нуждаят от тях, и няма да се наложи да чакат до момента, когато ще могат да използват загубите си срещу бъдещо данъчно задължение. Държавите членки ще се откажат от данъчни приходи сега, но в бъдеще ще получават данъчни приходи от предприятия, които са останали жизнеспособни и ще възстановят своята рентабилност. Освен това използването на пренасяне на загуби към минали периоди ще намали съществуващите пренасяния на загуби към бъдещи периоди, което допълнително смекчава въздействието върху данъчните приходи.

                  (9)

                  Някои държави членки вече въведоха или обявиха мерки, позволяващи пренасяне на загуби за данъчната 2020 година, което ще позволи на данъкоплатците да прехвърлят своите данъчни загуби от 2020 г. към печалбите, реализирани през предходните бюджетни години.

                  (10)

                  Държавите членки обаче обикновено прилагат различни правила за третиране на загубите, което често създава неравнопоставени условия на конкуренция.

                  (11)

                  Настоящата препоръка към държавите членки относно националното третиране на загубите въз основа на най-добрите практики би могла да спомогне за осигуряването на еднакви условия на конкуренция за дружествата в целия Съюз.

                  (12)

                  Препоръката следва да се прилага за бюджетните 2020 и 2021 години, за да се помогне на предприятията по време на кризата с COVID-19.

                  (13)

                  Държавите членки следва да позволят на предприятията да пренасят загуби към минали периоди поне към предходната финансова година, т.е. до 2019 г. За да може обаче да се даде възможност на данъкоплатците да използват пълния размер на своите загуби от вече платените данъци, държавите членки могат да удължат пренасянето до предходните три години, т.е. до 2017 г. По-малките предприятия с по-ниски печалби могат да извлекат най-големи ползи от този удължен период на пренасяне до три предходни години.

                  (14)

                  Мярката следва да бъде ограничена, за да се предотврати прекомерното въздействие върху националните бюджети. Ограничение от 3 млн. евро на бюджетна година, през която са отбелязани загуби, би осигурило ценна подкрепа, по-специално за по-малките дружества, като същевременно ще гарантира, че всички данъкоплатци ще получат известни ползи.

                  (15)

                  Комисията припомня, че когато държавите членки въвеждат мерки, които отговарят на условията, за да бъдат определени като държавна помощ, която не е освободена от задължението за уведомяване, те трябва да уведомят Комисията за тези мерки в съответствие с процедурите, общоприложими за държавната помощ,

            ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА
      1.   ПРЕДМЕТ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕ

      С цел да се предоставят ползи на предприятията в контекста на икономическата ситуация, предизвикана от пандемията от COVID-19, в настоящата препоръка се определя координиран подход за третирането на загубите, понесени от предприятията през бюджетните 2020 и 2021 години.
      2.   ДАНЪЧНО ТРЕТИРАНЕ НА ЗАГУБИТЕ

      Предвид извънредните икономически обстоятелства през 2020 и 2021 г. в резултат на пандемията от COVID-19 държавите членки следва да позволят пренасянето на загуби за предприятията поне към предходната бюджетна година, т.е. поне към 2019 г.
      Държавите членки могат да удължат този период, за да се позволи пренасянето на загуби към предходните три години, като по този начин се даде възможност на дружествата да компенсират своите загуби за бюджетните 2020 и 2021 години от вече обложената с данъци печалба през бюджетните 2019, 2018 и 2017 години.
      Държавите членки следва да позволят на предприятията незабавно да поискат пренасянето на загубите, които според техните оценки те ще понесат през бюджетната 2021 година, без да е необходимо да чакат до края на годината.
      3.   ОГРАНИЧЕНИЯ

      За да се ограничи въздействието върху националните бюджети, държавите членки следва да ограничат размера на загубите, които могат да бъдат пренесени към минали периоди. Максималната сума за пренасяне на загуби към минали периоди, през която са отбелязани загуби, следва да бъде 3 млн. евро на бюджетна година.
      Ако държавите членки разрешат пренасянето на загуби до 2017 г., отговарящите на критериите предприятия следва да не са понесли загуби през нито една от бюджетните 2019, 2018 и 2017 години.
      4.   ПОСЛЕДВАЩИ ДЕЙСТВИЯ

      От държавите членки се изисква да информират Комисията за последващите мерки, предприети в отговор на настоящата препоръка, както и за всички промени в тях.
      Държавите членки се приканват да обсъдят с Комисията плановете си за разрешаване на предприятията да пренасят загуби към минали периоди.
      5.   АДРЕСАТИ

      Адресати на тази препоръка са държавите членки.

         Съставено в Брюксел на 18 май 2021 година.

               За Комисията

            Paolo GENTILONI

               Член на Комисията

         (1)  Вж. определението на МСП в Препоръка 2003/361/EO на Комисията от 6 май 2003 г. относно определението за микро-, малки и средни предприятия (ОВ L 124, 20.5.2003 г., стр. 36).

         (2)  Съобщение на Комисията – Временна рамка за мерките за държавна помощ в подкрепа на икономиката в условията на сегашния епидемичен взрив от COVID-19 (ОВ C 91 I, 20.3.2020 г., стр. 1), изменено със съобщения на Комисията C(2020) 2215 (ОВ C 112 I, 4.4.2020 г., стр. 1), C(2020) 3156 (ОВ C 164, 13.5.2020 г., стр. 3), C(2020) 4509 (ОВ C 218, 2.7.2020 г., стр. 3), C(2020) 7127 (ОВ C 340, 13.10.2020 г., стр. 1) и C(2021) 564 (ОВ C 34, 1.2.2021 г., стр. 6).


title: Препоръка (ЕС) 2021/816 на Съвета от 20 май 2021 година за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение

text:
               21.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 182/1

      ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2021/816 НА СЪВЕТА
      от 20 май 2021 година
      за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение
      СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, букви б) и д) и член 292, първо и второ изречение от него,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  На 30 юни 2020 г. Съветът прие Препоръка (ЕС) 2020/912 относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (1).

                  (2)

                  На 2 февруари 2021 г. Съветът измени Препоръка (ЕС) 2020/912 относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (2), за да актуализира критериите, използвани за оценка на това дали неналожителните пътувания от трети държави са безопасни и следва да бъдат разрешени.

                  (3)

                  Със същото изменение бяха въведени механизми за ограничаване на разпространението на будещи безпокойство варианти на вируса SARS-COV-2 на територията на ЕС+ (3).

                  (4)

                  Оттогава се провеждат масови кампании за ваксинация срещу вируса SARS-COV-2 на територията на ЕС+, както и в много други региони и трети държави.

                  (5)

                  На 17 март 2021 г. Комисията предложи два регламента (4), за да се създадат цифрови зелени сертификати с цел улесняване на безопасното свободно движение в ЕС по време на пандемията от COVID-19. В рамките на ЕС цифровият зелен сертификат ще представлява доказателство, че дадено лице е било ваксинирано срещу COVID-19, е получило отрицателен резултат от тест или е преболедувало COVID-19. Държавите членки остават отговорни за вземането на решение относно това кои ограничения в областта на общественото здраве могат да бъдат отменени за пътуващите, но следва да прилагат тази отмяна по недискриминационен начин за пътуващите, притежаващи цифров зелен сертификат.

                  (6)

                  Увеличават се наличните научни становища и емпирични доказателства за ефектите от ваксинацията, като те постоянно потвърждават факта, че ваксинирането помага за прекъсване на веригата на предаване.

                  (7)

                  Тези доказателства сочат, че в някои случаи ограниченията за пътуване могат да бъдат безопасно отменени за лицата, които могат да докажат, че са получили последната препоръчителна доза ваксина срещу COVID-19, разрешена в ЕС съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета (5), и че такива отмени могат също да бъдат обосновани, доколкото дадено лице е било ваксинирано с ваксина срещу COVID-19, приключила процедура за включване в списъка на СЗО за употреба при извънредни ситуации.

                  (8)

                  Децата, които поради възрастта си са изключени от ваксинацията срещу COVID-19, следва да могат да пътуват с ваксинираните си родители, при условие че имат отрицателен резултат от PCR тест за COVID-19, извършен най-рано 72 часа преди преминаване на границата на територията на ЕС+. В тези случаи държавите членки могат да изискват допълнително тестване след пристигането.

                  (9)

                  Все още обаче има малко или не съществуват проучвания за това дали вариантите, будещи безпокойство, избягват имунния отговор, предизвикан от различните ваксини срещу COVID-19. Поради това, в съответствие с подхода на предпазливост, следва да се създаде механизъм за „аварийна спирачка“, за да могат държавите членки да приемат, по координиран начин, спешни и ограничени във времето мерки, за да реагират бързо на появата на вариант на вируса в дадена трета държава, който е бил предмет на специално наблюдение, и по-специално когато той е бил посочен от Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) като вариант, представляващ интерес. Тази „аварийна спирачка“ следва да позволява предприемането на подходящи мерки, включително ограничения за влизането, с цел предотвратяване на внасянето и разпространяването на варианта на вируса на територията на ЕС+. Тези мерки следва да бъдат предмет на бърза координация в Съвета, за да може да бъде възприет общ подход.

                  (10)

                  При оценяването на епидемичната обстановка в трета държава следва да бъде взет предвид напредъкът с ваксинирането срещу вируса на населението на съответната държава.

                  (11)

                  След като бъдат приети, регламентите за цифровия зелен сертификат ще осигурят основата, чрез акт за изпълнение на Комисията, за третиране на сертификатите за ваксинация, издавани от трети държави, като равностойни на цифровите зелени сертификати или за издаване на такива сертификати на лица, които са били ваксинирани в трети държави. За да се гарантира координиран подход на държавите членки и да се улесни продължаването на пътуването на пътуващи от трети държави в рамките на територията на ЕС+, следва да се предприемат стъпки за улесняване на използването на тези разпоредби. За тази цел държавите членки биха могли да обмислят създаването на портал, на който лицата, пребиваващи извън територията на ЕС+, да могат да поискат признаване на своя сертификат за ваксинация, издаден от трета държава, като надеждно доказателство за ваксинация и/или издаване на „цифров зелен сертификат“.

                  (12)

                  Когато държавите членки приемат доказателство за ваксинация с цел премахване на ограниченията, въведени в съответствие с правото на Съюза за ограничаване на разпространението на COVID-19, като например изисквания за поставяне под карантина/в самоизолация или за тестване за инфекция със SARS-CoV-2, те следва по принцип да отменят тези изисквания за пътуващите, пребиваващи в трета държава, които не повече от 14 дни преди влизането си на територията на ЕС+ са получили последната препоръчителна доза ваксина срещу COVID-19, получила разрешение в ЕС съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004. Освен това държавите членки биха могли да вземат решение за отмяна на ограниченията за пътници, ваксинирани с друга ваксина срещу COVID-19, завършила процеса на включване в списъка на СЗО за употреба при извънредни ситуации. И двете обаче следва да не се прилагат, когато дадена държава членка е използвала „аварийната спирачка“. До приемането и влизането в сила на регламентите за цифровия зелен сертификат и до приемането от Комисията на акт за изпълнение за третирането на издадени от трети държави сертификати за ваксинация, равностойни на цифровия зелен сертификат, държавите членки следва да могат да приемат сертификати от трети държави, съдържащи най-малко минималния набор от данни въз основа на националното право, като вземат предвид способността за проверка на автентичността, валидността и целостта на сертификата и дали той съдържа всички съответни данни.

                  (13)

                  В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящата препоръка и не е обвързана от нея, нито от нейното прилагане. Доколкото настоящата препоръка представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящата препоръка Дания взема решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали да я приложи.

                  (14)

                  Настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (6). Следователно Ирландия не участва в приемането на настоящата препоръка и не е обвързана от нея, нито от нейното прилагане.

                  (15)

                  По отношение на Исландия и Норвегия настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено между Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (7).

                  (16)

                  По отношение на Швейцария настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО (8), във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (9).

                  (17)

                  По отношение на Лихтенщайн настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО (10), във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (11).

                  (18)

                  Правният статут на настоящата препоръка, както се припомня в съображения 13—17, не засяга необходимостта всички държави членки, в интерес на правилното функциониране на Шенгенското пространство, да вземат решение относно премахването на ограничението на неналожителните пътувания до ЕС по координиран начин,

            ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
      Препоръка (ЕС) 2020/912 се изменя, както следва:

                  1.

                  Точка 2, пето тире, първа алинея се заменя със следното:

                              „ –

                              естеството на съществуващия в дадена държава вирус, по-специално дали са открити представляващи интерес или будещи безпокойство варианти на вируса. Представляващите интерес или будещите безпокойство варианти на вируса са оценени като такива от Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) въз основа на ключови характеристики на вируса като предаване, тежест и способност да избегне имунния отговор.“

                  2.

                  В точка 2, втора алинея числото „25“ се заменя със „75“.
                  В точка 2 трета алинея се заменя със следното:
                  „Данните относно „интензивността на тестването“, „процента на положителните проби“ и „будещите безпокойство или представляващите интерес варианти на вируса“ следва да бъдат предоставени от Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) въз основа на получената от него информация. Тези данни могат да бъдат допълнени от информация, предоставена от делегациите на ЕС, СЗО и други центрове за контрол върху заболяванията, когато такава е налична, както и въз основа на контролния списък, приложен към съобщението от 11 юни 2020 г.“
                  В точка 2 се добавя нова четвърта алинея със следния текст:
                  „В допълнение към информацията, посочена в точка 2, първа алинея, ECDC следва да публикува и редовно да актуализира карта на ситуацията по отношение на будещите безпокойство и представляващите интерес варианти на вируса в трети държави.“

                  3.

                  Точка 6 се изменя, както следва:

                              a)

                              след първата алинея се добавя следното изречение:
                              „В допълнение следва да се разрешат наложителните пътувания за специфичните категории пътуващи с ключови функции или нужди от първостепенно значение, посочени в приложение II.“;

                              б)

                              Предишната трета алинея се заличава.

                  4.

                  След точка 6 се вмъква следната нова точка 6а:

                              „6а.

                              Без да се засяга точка 6, букви а) и б), когато държавите членки приемат доказателство за ваксинация с цел премахване на ограниченията за пътуване за ограничаване на разпространението на COVID-19, държавите членки следва по принцип да отменят временното ограничение на неналожителните пътувания към ЕС по отношение на пътуващи от трети държави, които са получили последната препоръчителна доза от една от ваксините срещу COVID-19, разрешени в ЕС съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004 най-късно 14 дни преди влизането си на територията на ЕС+.
                              Държавите членки биха могли също така да премахнат временното ограничение на неналожителните пътувания до ЕС по отношение на такива пътуващи, които са получили последната препоръчителна доза от една от ваксините срещу COVID-19, приключили процедурата за включване в списъка на СЗО за употреба при извънредни ситуации, най-късно 14 дни преди влизането си на територията на ЕС+.
                              За тази цел пътуващи, които желаят да предприемат неналожително пътуване до държава членка, следва да притежават валидно доказателство за ваксинация срещу COVID-19. Държавите членки могат да приемат сертификати за ваксинация на трети държави, съдържащи най-малко минимум данни, като например идентификация на лицето, вида ваксина и датата на поставяне на ваксината, в съответствие с националното право, като вземат предвид необходимостта да могат да проверяват автентичността, валидността и целостта на сертификата и дали той съдържа всички съответни данни.
                              Когато държавите членки решат да премахнат ограниченията за пътуващи, които притежават валидно доказателство за ваксинация срещу COVID-19, държавите членки следва според конкретния случай да вземат предвид реципрочността, предоставена на територията на ЕС+.“

                  5.

                  В точка 7 в началото на първото изречение се добавят думите „без да се засяга точка 6а“.
                  Следните нови алинеи се вмъкват след третата алинея на точка 7 и стават нова точка 7а:
                  „Когато епидемичната обстановка в трета държава или регион се влоши бързо, и по-специално когато бъде открит будещ безпокойство или представляващ интерес вариант на вируса, държавите членки следва по изключение да приемат спешно временно ограничение на всяко пътуване до ЕС за граждани на трети държави, пребиваващи в тази трета държава. Това ограничение на пътуванията следва да не се прилага по отношение на лицата, посочени в точка 6, букви а) и б), и на пътуващите, изброени в точка i. и точки iv. — ix. от приложение II. Независимо от това, тези пътуващи следва да бъдат подложени на съответно редовно тестване, включително преди заминаване съгласно предвиденото в точка 7, и да бъдат поставяни в самоизолация/под карантина дори ако са получили последната препоръчителна доза от една от ваксините срещу COVID-19, разрешени в ЕС съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004, или от една от ваксините срещу COVID-19, приключили процедурата за включване в списъка на СЗО за употреба при извънредни ситуации, най-късно 14 дни преди влизането си на територията на ЕС+.
                  Когато държава членка прилага тези ограничения, държавите членки, заседаващи в рамките на структурите на Съвета, в тясно сътрудничество с Комисията следва спешно да направят координиран преглед на ситуацията. Тези ограничения следва да се преразглеждат най-малко на всеки две седмици, като се отчита развитието на епидемичната обстановка.“
                  Четвъртата и петата алинея на точка 7 се добавят след точка 7а и стават първа и втора алинея на нова точка 7б.

         Съставено в Брюксел на 20 май 2021 година.

               За Съвета

               Председател

            A. SANTOS SILVA

         (1)  Препоръка (ЕС) 2020/912 на Съвета от 30 юни 2020 г. относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (ОВ L 208 I, 1.7.2020 г., стр. 1).

         (2)  Препоръка (ЕС) 2021/132 на Съвета от 2 февруари 2021 г. за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (ОВ L 41, 4.2.2021 г., стр. 1).

         (3)  „Територията на ЕС+“ включва всички държави — членки на Шенген (включително България, Хърватия, Кипър и Румъния), както и четирите асоциирани към Шенген държави. Това включва и Ирландия, ако Ирландия реши да се присъедини към изпълнението.

         (4)  Предложение за Регламент на Европейския парламент и на Съвета относно рамка за издаването, проверката и приемането на оперативно съвместими удостоверения за ваксинация, направен тест и преболедуване с цел улесняване на свободното движение по време на пандемията от COVID-19 (Цифрово зелено удостоверение) (COM(2021) 130 final) и Предложение за Регламент на Европейския парламент и на Съвета относно рамка за издаването, проверката и приемането на оперативно съвместими удостоверения за ваксинация, направен тест и преболедуване на граждани на трети държави, които престояват законно или пребивават законно на територията на държавите членки, по време на пандемията от COVID-19 (Цифрово зелено удостоверение) (COM(2021) 140 final).

         (5)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. за установяване на процедури на Съюза за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 30.4.2004 г., стр. 1).

         (6)  Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20).

         (7)  ОВ L 176, 10.7.1999 г., стр. 36.

         (8)  ОВ L 53, 27.2.2008 г., стр. 52.

         (9)  Решение 2008/146/ЕО на Съвета от 28 януари 2008 г. за сключване от името на Европейската общност на Споразумение между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария за асоцииране на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (ОВ L 53, 27.2.2008 г., стр. 1).

         (10)  ОВ L 160, 18.6.2011 г., стр. 21.

         (11)  Решение 2011/350/ЕС на Съвета от 7 март 2011 г. за сключване от името на Европейския съюз на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, по отношение на премахването на проверките по вътрешните граници и движението на хора (ОВ L 160, 18.6.2011 г., стр. 19).


title: Препоръка на Европейския Съвет за Системен риск от 30 април 2021 година за изменение на Препоръка ЕССР/2015/2 относно оценката на трансграничните ефекти и доброволната реципрочност за мерките на макропруденциалната политика (ECCP/2021/3) 2021/C 222/01

text:
                  11.6.2021

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  C 222/1

         ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК
         от 30 април 2021 година
         за изменение на Препоръка ЕССР/2015/2 относно оценката на трансграничните ефекти и доброволната реципрочност за мерките на макропруденциалната политика
         (ECCP/2021/3)
         (2021/C 222/01)
         ГЕНЕРАЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК,
         като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
         като взе предвид Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаване на Европейски съвет за системен риск (1), и по-специално член 3 и членове 16—18 от него,
         като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (2), и по-специално член 458, параграф 8 от него,
         като взе предвид Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО (3), и по-специално член 134, параграф 5 от нея,
         като взе предвид Решение ЕССР/2011/1 на Европейския съвет за системен риск от 20 януари 2011 г. за приемане на процедурен правилник на Европейския съвет за системен риск (4), и по-специално членове 18—20 от него,
         като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (5), и по-специално приложение IX към него,
         като има предвид, че:

                     (1)

                     За да се гарантират ефективни и последователни национални мерки на макропруденциалната политика, е важно задължителната реципрочност, изискуема от правото на Съюза, да бъде допълнена с доброволна реципрочност.

                     (2)

                     С рамката на доброволна реципрочност за мерките на макропруденциалната политика, установена в Препоръка ЕССР/2015/2 на Европейския съвет за системен риск (6), се цели да се гарантира, че спрямо всички основани на експозиции мерки на макропруденциалната политика, активирани в една държава членка (7), е приложена реципрочност в другите държави членки.

                     (3)

                     Решение на Съвместния комитет на ЕИП № 79/2019 от 29 март 2019 г. за изменение на приложение IX (Финансови услуги) към Споразумението за ЕИП [2019/2133] (8) включи Директива 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 575/2013 в Споразумението за Европейското икономическо пространство (Споразумението за ЕИП), считано от 1 януари 2020 г. Директива (ЕС) 2019/878 на Европейския парламент и на Съвета (9) и Регламент (ЕС) 2020/873 на Европейския парламент и на Съвета (10), с които се въвеждат значителни изменения на Директива 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 575/2013, все още не са включени в Споразумението за ЕИП.

                     (4)

                     Finansdepartementet (норвежкото министерство на финансите) действа като определен орган за целите както на член 133, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС, така и на член 458, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, тъй като посочената директива и посоченият регламент съответно се прилагаха за и в Норвегия на 1 януари 2020 г. съгласно условията на Споразумението за ЕИП (наричани по-долу съответно „ДКИ, приложима за и в Норвегия на 1 януари 2020 г.“ и „РКИ, приложим за и в Норвегия на 1 януари 2020 г.“). На 5 ноември 2020 г. Finansdepartementet уведоми ЕССР съгласно член 133, параграф 11 от ДКИ, приложима за и в Норвегия на 1 януари 2020 г., за намерението си да определи ниво на буфера за системен риск, приложимо за кредитни институции, и долни граници на средното рисково тегло, приложими за експозиции в жилищни и търговски недвижими имоти на кредитни институции, които използват вътрешнорейтинговия подход (ВРП).

                     (5)

                     На 4 декември 2020 г. ЕССР прие Препоръка ЕССР/2020/14 на Европейския съвет за системен риск (11), в която препоръчва предложеното ниво на буфера за системен риск, което да се прилага в Норвегия, да се счита за обосновано, подходящо, пропорционално, ефективно и ефикасно по отношение на риска, обхванат от Finansdepartementet. Съгласно член 458, параграф 10 от РКИ, приложим за и в Норвегия на 1 януари 2020 г., независимо от процедурата, предвидена в член 458, параграф 4 от посочения регламент, държавите членки могат да увеличат рисковите тегла над предвидените в посочения регламент.

                     (6)

                     След 31 декември 2020 г. по отношение на лицензирани в Норвегия кредитни институции се прилага: i) изискване за буфер за системен риск за експозиции в Норвегия при ниво от 4,5 % съгласно член 133 от ДКИ, приложима за и в Норвегия на 1 януари 2020 г.; ii) долна граница на средното рисково тегло от 20 % за експозиции към жилищни недвижими имоти в Норвегия съгласно член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от РКИ, приложим за и в Норвегия на 1 януари 2020 г.; и iii) долна граница на средното рисково тегло от 35 % за експозиции към търговски недвижими имоти в Норвегия съгласно член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от РКИ, приложим за и в Норвегия на 1 януари 2020 г. За кредитни институции обаче, които не използват усъвършенствания ВРП, нивото на буфера за системен риск, приложимо за всички експозиции, е определено на 3 % до 31 декември 2022 г., а след това нивото на буфера за системен риск, приложимо за вътрешни експозиции, е определено на 4,5 %.

                     (7)

                     На 2 февруари 2021 г. Finansdepartementet подаде до ЕССР искане за реципрочност на нивото на буфера за системен риск съгласно член 134, параграф 4 от ДКИ, приложима за и в Норвегия на 1 януари 2020 г., и за долните граници на средното рисково тегло съгласно член 458, параграф 8 от РКИ, приложим за и в Норвегия на 1 януари 2020 г.

                     (8)

                     След искането на Finansdepartementet до ЕССР и с цел: i) предотвратяване проявяването на отрицателни трансгранични ефекти под формата на изтичания и регулаторен арбитраж, които биха могли да произтекат от прилагането на мерките на макропруденциалната политика, приложени в Норвегия, и ii) запазване на равнопоставеността между ипотекарните кредитори в ЕС, Генералният съвет на ЕССР реши да включи тези мерки в списъка с мерките на макропруденциалната политика, за които се препоръчва да бъде приложена реципрочност съгласно Препоръка ЕССР/2015/2.

                     (9)

                     Като се има предвид, че лицензираните в Норвегия кредитни институции все още не са обхванати от Директива (ЕС) 2019/878, съответните органи в държавите членки, които вече са въвели посочената директива, следва да могат да прилагат реципрочност по отношение на норвежкото ниво на буфер за системен риск по начин и на равнище, което отчита всяко припокриване или разлика в капиталовите изисквания, приложими в тяхната държава членка и Норвегия, докато Директива (ЕС) 2019/878 също бъде включена в Споразумението за ЕИП.

                     (10)

                     С оглед на продължаващите последици от пандемията от COVID-19 по отношение на банковия сектор и размера на нивото на буфера за системен риск е целесъобразно да се предвиди достатъчно време за реципрочност на нотифицираните мерки.

                     (11)

                     Поради това Препоръка ЕССР/2015/2 следва да бъде съответно изменена,

               ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

            ИЗМЕНЕНИЯ

         Препоръка ЕССР/2015/2 се изменя, както следва:

                     1.

                     В раздел 1, подпрепоръка В параграф 1 се заменя със следното:

                                 „1.

                                 На съответните органи се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо мерките на макропруденциалната политика, приети от други съответни органи, за които ЕССР е препоръчал реципрочност. Препоръчва се да бъде прилагана реципрочност спрямо следните мерки, допълнително описани в приложението:
                                 Белгия:

                                             —

                                             надбавка от рисково тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на кредитни институции, лицензирани в Белгия и използващи ВРП за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания, и съставена от:

                                                         а)

                                                         фиксирана надбавка от рисково тегло в размер на 5 процентни пункта; и

                                                         б)

                                                         пропорционална надбавка от рисково тегло, състояща се от 33 % от претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена по отношение на портфейла експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия;

                                       Франция:

                                             —

                                             ограничаване до 5 % от приемливия капитал на максималния размер на големите експозиции, предвиден в член 395, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, което се прилага в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013 към експозициите към силно задлъжнели големи нефинансови предприятия със седалище във Франция и се налага на глобалните системно значими институции (Г-СЗИ) и други системно значими институции (Д-СЗИ) на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър;

                                       Люксембург:

                                             —

                                             правно обвързващи ограничения на съотношението кредит/стойност (Кр/Ст) за нови ипотечни кредити за жилищни недвижими имоти, намиращи се в Люксембург, с различни ограничения на Кр/Ст, приложими за различните категории кредитополучатели:

                                                         а)

                                                         ограничение на Кр/Ст от 100 % за купувачи за първи път, придобиващи основното си жилище;

                                                         б)

                                                         ограничение на Кр/Ст от 90 % за други купувачи, т.е. различни от купувачи за първи път, придобиващи основното си жилище. Това ограничение се прилага пропорционално чрез портфейлна квота. По-конкретно кредиторите могат да емитират 15 % от портфейла от нови ипотечни кредити, предоставени на тези кредитополучатели с Кр/Ст над 90 %, но под максималната стойност на Кр/Ст от 100 %;

                                                         в)

                                                         ограничение на Кр/Ст от 80 % за други ипотечни кредити (включително сегмента „покупка с цел отдаване под наем“).

                                       Норвегия:

                                             —

                                             ниво на буфер за системен риск в размер на 4,5 % за експозиции в Норвегия, прилагано в съответствие с член 133 от Директива 2013/36/ЕС, приложима за и в Норвегия на 1 януари 2020 г. съгласно условията на Споразумението за Европейското икономическо пространство (*1) (Споразумението за ЕИП) (наричана по-долу „ДКИ, приложима за и в Норвегия на 1 януари 2020 г.“), по отношение на всички кредитни институции, лицензирани в Норвегия;

                                             —

                                             долна граница на средното рисково тегло от 20 % за експозиции към жилищни недвижими имоти в Норвегия, прилагана в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013, приложим за и в Норвегия на 1 януари 2020 г. съгласно условията на Споразумението за ЕИП (наричан по-долу „РКИ, приложим за и в Норвегия от 1 януари 2020 г.“), по отношение на кредитните институции, лицензирани в Норвегия и използващи вътрешнорейтинговия подход (ВРП) за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания;

                                             —

                                             долна граница на средното рисково тегло от 35 % за експозиции към търговски недвижими имоти в Норвегия, прилагана в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от РКИ, приложим за и в Норвегия на 1 януари 2020 г., по отношение на кредитните институции, лицензирани в Норвегия и използващи ВРП за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания.

                                       Швеция:

                                             —

                                             специфична за кредитната институция долна граница в размер на 25 % за претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на портфейла от обезпечени с недвижими имоти експозиции на дребно към длъжници, пребиваващи в Швеция, по отношение на кредитните институции, лицензирани в Швеция и използващи ВРП за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания.

                        (*1)  ОВ L 1, 3.1.1994 г., стр. 3.“;"

                     2.

                     Приложението се заменя с приложението към настоящата препоръка.

            Съставено във Франкфурт на Майн на 30 април 2021 година.

                  Ръководител на секретариата на ЕССР,

                  от името на Генералния съвет на ЕССР,

               Francesco MAZZAFERRO

            (1)  ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 1.

            (2)  ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1.

            (3)  ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 338.

            (4)  OВ C 58, 24.2.2011 г., стр. 4.

            (5)  ОВ L 1, 3.1.1994 г., стр. 3.

            (6)  Препоръка ЕССР/2015/2 на Европейския съвет за системен риск от 15 декември 2015 г. относно оценката на трансграничните ефекти и доброволната реципрочност за мерките на макропруденциалната политика (ОВ C 97, 12.3.2016 г., стр. 9).

            (7)  В параграф 14, буква а) и параграф 14а, буква а) от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство се предвижда, че в допълнение към значението си в Директива 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 575/2013 понятията „държава(и) членка(и)“ и „компетентни органи“ включват съответно държавите от ЕАСТ и техните компетентни органи.

            (8)  ОВ L 321, 12.12.2019 г., стр. 170.

            (9)  Директива (ЕС) 2019/878 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2019 г. за изменение на Директива 2013/36/ЕС по отношение на освободените субекти, финансовите холдинги, финансовите холдинги със смесена дейност, възнагражденията, надзорните мерки и правомощия и мерките за запазване на капитала (OВ L 150, 7.6.2019 г., стр. 253).

            (10)  Регламент (ЕС) 2020/873 на Европейския парламент и на Съвета от 24 юни 2020 г. за изменение на регламенти (ЕС) № 575/2013 и (ЕС) 2019/876 по отношение на някои корекции в отговор на пандемията от COVID-19 (ОВ L 204, 26.6.2020 г, стр. 4).

            (11)  Препоръка ЕССР/2020/14 на Европейския съвет за системен риск от 4 декември 2020 г. относно уведомлението на Норвегия за намерението ѝ да определи ниво на буфера за системен риск в съответствие с член 133 от Директива 2013/36/ЕС, налична на уебсайта на ЕССР.

            ПРИЛОЖЕНИЕ

                     „ПРИЛОЖЕНИЕ

                        Белгия

                           Надбавка от рисково тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, наложена на кредитни институции, лицензирани в Белгия и използващи ВРП, и приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013. Надбавката се състои от два компонента:

                                 а)

                                       фиксирана надбавка от рисково тегло в размер на 5 процентни пункта; и

                                 б)

                                       пропорционална надбавка от рисково тегло, състояща се от 33 % от претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена по отношение на портфейла от експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия.

                           I.   Описание на мярката

                                 1.

                                 Белгийската мярка, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 и наложена на кредитните институции, лицензирани в Белгия и използващи ВРП, се състои от надбавка от рисково тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, която е съставена от два компонента:

                                             а)

                                             първият компонент се състои от увеличение от 5 процентни пункта на рисковото тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, получено след изчисляване на втората част от надбавката от рисково тегло в съответствие с буква б);

                                             б)

                                             вторият компонент се състои от увеличение на рисковото тегло в размер на 33 % от претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложено по отношение на портфейла от експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия. Претеглената по експозиции средна стойност е средната стойност на рисковите тегла на отделните кредити, изчислена съгласно член 154 от Регламент (ЕС) № 575/2013, претеглена чрез съответната стойност на експозицията.

                           II.   Реципрочност

                                 2.

                                 В съответствие с член 458, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на съответните органи на засегнатите държави членки се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо белгийската мярка, като я прилагат към разположени в Белгия клонове на вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП, в рамките на крайния срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                                 3.

                                 На съответните органи се препоръчва да приложат реципрочност спрямо белгийската мярка, като я прилагат към вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП, които имат преки експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия. В съответствие с подпрепоръка В, параграф 2 на съответните органи се препоръчва да прилагат същата мярка като вече приложената в Белгия от активиращия орган в рамките на крайния срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                                 4.

                                 Ако същата мярка на макропруденциалната политика не съществува в тяхната юрисдикция, на съответните органи се препоръчва да прилагат, след консултация с ЕССР, съществуващата в юрисдикцията им мярка на макропруденциалната политика, която има ефект, най-близък до този на горепосочената мярка, за която е препоръчана реципрочност, включително като приемат надзорни мерки и правомощия, посочени в дял VII, глава 2, раздел IV от Директива 2013/36/ЕС. На съответните органи се препоръчва да приемат еквивалентната мярка не по-късно от четири месеца след публикуването на настоящата препоръка в Официален вестник на Европейския съюз.

                           III.   Праг на същественост

                                 5.

                                 Мярката е допълнена от специфичен за институцията праг на същественост от 2 милиарда евро за регулиране на потенциалното прилагане на принципа de minimis от съответните органи, прилагащи реципрочност на мярката.

                                 6.

                                 Съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатата държава членка могат да освободят отделни вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП и имащи несъществени експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти в Белгия, които са под прага на същественост от 2 милиарда евро. При прилагането на прага на същественост съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите, като им се препоръчва да прилагат белгийската мярка към освободени преди това отделни вътрешно лицензирани кредитни институции, когато прагът на същественост от 2 милиарда евро бъде нарушен.

                                 7.

                                 Когато липсват кредитни институции, лицензирани в засегнатите държави членки, с разположени в Белгия клонове или с преки експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти в Белгия, които използват ВРП и имат експозиции в размер на 2 милиарда евро или повече на белгийския пазар на жилищни недвижими имоти, съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатите държави членки могат да решат да не прилагат реципрочност спрямо белгийската мярка. В този случай съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите, като им се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо белгийската мярка, когато кредитна институция с ВРП надхвърля прага от 2 милиарда евро.

                                 8.

                                 В съответствие с раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 прагът на същественост от 2 милиарда евро е препоръчано максимално ниво на прага. Поради това, вместо да прилагат препоръчания праг, съответните органи, прилагащи реципрочност, могат да определят по-нисък праг за своите юрисдикции, когато е подходящо, или да прилагат реципрочност спрямо мярката без праг на същественост.

                        Франция

                           Ограничаване до 5 % от приемливия капитал на максималния размер на големите експозиции, предвиден в член 395, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, което се прилага в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013 към експозициите към силно задлъжнели големи нефинансови предприятия със седалище във Франция и се налага на глобалните системно значими институции (Г-СЗИ) и други системно значими институции (Д-СЗИ) на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър.

                     I.   Описание на мярката

                                 1.

                                 Френската мярка, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013 и наложена на Г-СЗИ и Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър (не на подконсолидирано равнище), се състои от ограничаване на максималния размер на големите експозиции до 5 % от приемливия им капитал, приложимо към експозиции към силно задлъжнели големи нефинансови предприятия със седалище във Франция.

                                 2.

                                 Нефинансово предприятие е физическо или юридическо лице съгласно частното право със седалище във Франция, което на своето равнище и на най-високото равнище на консолидация принадлежи към сектор „Нефинансови предприятия“ съгласно определението в точка 2.45 от приложение А към Регламент (ЕС) № 549/2013 на Европейския парламент и на Съвета (*1).

                                 3.

                                 Мярката се прилага за експозиции към нефинансови предприятия със седалище във Франция и за експозиции към групи от свързани нефинансови предприятия, както следва:

                                             а)

                                             за нефинансови предприятия, които са част от група свързани нефинансови предприятия със седалище на най-високото равнище на консолидация във Франция, мярката се прилага спрямо сумата от нетните експозиции към групата и всички нейни свързани лица по смисъла на член 4, параграф 1, точка 39 от Регламент (ЕС) № 575/2013;

                                             б)

                                             за нефинансови предприятия, които са част от група свързани нефинансови предприятия със седалище на най-високото равнище на консолидация извън Франция, мярката се прилага спрямо сумата от:

                                                         i)

                                                         експозициите към тези нефинансови предприятия със седалище във Франция;

                                                         ii)

                                                         експозициите към лицата във Франция или в чужбина, над които нефинансовите предприятия, посочени в подточка i), имат пряк или непряк контрол по смисъла на член 4, параграф 1, точка 39 от Регламент (ЕС) № 575/2013; и

                                                         iii)

                                                         експозициите към лицата във Франция или в чужбина, които са икономически зависими от нефинансовите предприятия, посочени в подточка i), по смисъла на член 4, параграф 1, точка 39 от Регламент (ЕС) № 575/2013.

                                       Нефинансови предприятия, които нямат седалище във Франция, не са дъщерно предприятие или икономически зависимо предприятие на нефинансово предприятие със седалище във Франция и не са пряко или непряко контролирани от нефинансово предприятие със седалище във Франция, попадат извън обхвата на мярката.
                                 В съответствие с член 395, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 мярката е приложима след отчитане на ефекта от техниките за редуциране на кредитния риск и изключенията в съответствие с членове 399—403 от Регламент (ЕС) № 575/2013.

                                 4.

                                 Г-СЗИ или Д-СЗИ трябва да счита нефинансово предприятие със седалище във Франция като голямо, ако нейната първоначална експозиция към нефинансовото предприятие или към групата от свързани нефинансови предприятия по смисъла на параграф 3 е равна на или по-голяма от 300 милиона евро. Стойността на първоначалната експозиция се изчислява в съответствие с членове 389 и 390 от Регламент (ЕС) № 575/2013, преди да се отчетат ефектът от техниките за редуциране на кредитния риск и изключенията, посочени в членове 399—403 от Регламент (ЕС) № 575/2013, съгласно отчетеното в съответствие с член 9 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014 на Комисията (*2).

                                 5.

                                 Нефинансово предприятие се счита за силно задлъжняло, ако има отношение на ливъридж, което е по-голямо от 100 %, и отношение на покритие на финансови тежести, което е под три, изчислени на най-високото равнище на консолидация на групата, както следва:

                                             а)

                                             отношението на ливъридж е отношението между общия дълг нето от паричните средства и собствения капитал; и

                                             б)

                                             отношението на покритие на финансови тежести е отношението между, от една страна, добавената стойност плюс оперативните субсидии, намалени със: i) заплати, ii) оперативни данъци и задължения, iii) други нетни обичайни оперативни разходи с изключение на нетни лихви и други подобни задължения, и iv) обезценяване и амортизация; и от друга страна, лихви и други подобни задължения.

                                       Отношенията се изчисляват на база на счетоводни агрегирани стойности, определени в приложимите стандарти, представени във финансовите отчети на нефинансовото предприятие, заверени от одитор, когато е приложимо.

                           II.   Реципрочност

                                 6.

                                 На съответните органи се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо френската мярка, като я прилагат към вътрешно лицензирани Г-СЗИ и Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация в рамките на юрисдикцията на техния банков пруденциален периметър.

                                 7.

                                 Ако същата мярка на макропруденциалната политика не съществува в тяхната юрисдикция, съгласно подпрепоръка В, параграф 2 на съответните органи се препоръчва да прилагат, след консултация с ЕССР, съществуващата в юрисдикцията им мярка на макропруденциалната политика, която има ефект, най-близък до този на горепосочената мярка, за която е препоръчана реципрочност. На съответните органи се препоръчва да приемат еквивалентната мярка не по-късно от шест месеца след публикуването на настоящата препоръка в Официален вестник на Европейския съюз.

                           III.   Праг на същественост

                                 8.

                                 Мярката е допълнена от комбиниран праг на същественост за регулиране на потенциалното прилагане на принципа de minimis от съответните органи, прилагащи реципрочност на мярката, който се състои от:

                                             а)

                                             праг от 2 милиарда евро за всички първоначални експозиции на вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на банковия пруденциален периметър към френския сектор „Нефинансови предприятия“;

                                             б)

                                             праг от 300 милиона евро, приложим към вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ, които са достигнали или надхвърлили прага, посочен в буква а), за:

                                                         i)

                                                         единична първоначална експозиция към нефинансово предприятие със седалище във Франция;

                                                         ii)

                                                         сумата на първоначални експозиции към група от свързани нефинансови предприятия, която има седалище на най-високото равнище на консолидация във Франция, изчислена в съответствие с параграф 3, буква а);

                                                         iii)

                                                         сумата на първоначалните експозиции към нефинансови предприятия със седалище във Франция, които са част от група свързани нефинансови предприятия със седалище на най-високото равнище на консолидация извън Франция, съгласно отчетеното в образци C 28.00 и C 29.00 от приложение VIII към Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014;

                                             в)

                                             праг от 5 % от приемливия капитал на Г-СЗИ или Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация за експозиции, установени в буква б), след отчитане на ефекта от техниките за редуциране на кредитния риск и изключенията в съответствие с членове 399—403 от Регламент (ЕС) № 575/2013.

                                       Праговете, посочени в букви б) и в), следва да се прилагат независимо дали съответното лице или нефинансово предприятие е силно задлъжняло или не.
                                 Стойността на първоначалната експозиция, посочена в букви а) и б), се изчислява в съответствие с членове 389 и 390 от Регламент (ЕС) № 575/2013 преди да се отчетат ефектът от техниките за редуциране на кредитния риск и изключенията, посочени в членове 399—403 от Регламент (ЕС) № 575/2013, съгласно отчетеното в съответствие с член 9 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014.

                                 9.

                                 Съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатите държави членки могат да освободят вътрешно лицензирани Г-СЗИ или Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър, които не нарушават комбинирания праг на същественост, посочен в параграф 8. При прилагане на прага на същественост съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите на вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ към френския сектор „Нефинансови предприятия“, както и концентрацията на експозициите на вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ към големи нефинансови предприятия със седалище във Франция, като им се препоръчва да прилагат френската мярка към освободени преди това вътрешно лицензирани Г-СЗИ или Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър, когато е нарушен комбинираният праг на същественост, посочен в параграф 8. Съответните органи също така се насърчават да сигнализират другите участници на пазара в тяхната юрисдикция за системните рискове, свързани с увеличения ливъридж на големите нефинансови предприятия със седалище във Франция.

                                 10.

                                 Когато липсват Г-СЗИ или Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър, които са лицензирани в засегнатите държави членки и имат експозиции към френския сектор „Нефинансови предприятия“ над прага на същественост, посочен в параграф 8, съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатите държави членки могат да решат да не прилагат реципрочност спрямо френската мярка. В този случай съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите на вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ към френския сектор „Нефинансови предприятия“, както и концентрацията на експозициите на вътрешно лицензираните Г-СЗИ и Д-СЗИ към големи нефинансови предприятия със седалище във Франция, като им се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо френската мярка, когато Г-СЗИ или Д-СЗИ на най-високото равнище на консолидация на техния банков пруденциален периметър надхвърли комбинирания праг на същественост, посочен в параграф 8. Съответните органи също така се насърчават да сигнализират другите участници на пазара в тяхната юрисдикция за системните рискове, свързани с увеличения ливъридж на големите нефинансови предприятия със седалище във Франция.

                                 11.

                                 В съответствие с раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 комбинираният праг на същественост, посочен в параграф 8, е препоръчано максимално ниво на прага. Поради това, вместо да прилагат препоръчания праг, съответните органи, прилагащи реципрочност, могат да определят по-нисък праг за своите юрисдикции, когато е подходящо, или да прилагат реципрочност спрямо мярката без праг на същественост.

                        Люксембург:

                           Правно обвързващи ограничения на съотношението кредит/стойност (Кр/Ст) за нови ипотечни кредити за жилищни недвижими имоти, намиращи се в Люксембург, с различни ограничения на Кр/Ст, приложими за различните категории кредитополучатели:

                                 а)

                                       ограничение на Кр/Ст от 100 % за купувачи за първи път, придобиващи основното си жилище;

                                 б)

                                       ограничение на Кр/Ст от 90 % за други купувачи, т.е. различни от купувачи за първи път, придобиващи основното си жилище. Това ограничение се прилага пропорционално чрез портфейлна квота. По-конкретно кредиторите могат да емитират 15 % от портфейла от нови ипотечни кредити, предоставени на тези кредитополучатели с Кр/Ст над 90 %, но под максималната стойност на Кр/Ст от 100 %;

                                 в)

                                       ограничение на Кр/Ст от 80 % за други ипотечни кредити (включително сегмента „покупка с цел отдаване под наем“).

                           I.   Описание на мярката

                                 1.

                                 Люксембургските власти са активирали правно обвързващи ограничения на Кр/Ст за нови ипотечни кредити за жилищни недвижими имоти, намиращи се в Люксембург. След препоръката на Comité du Risque systémique (Комитета за системен риск) (1) Commission de Surveillance du Secteur Financier (Комисията за надзор на финансовия сектор) (2), действаща съвместно с Banque centrale du Luxembourg, активира ограничения на Кр/Ст, които се различават при три категории кредитополучатели. Ограниченията на Кр/Ст за всяка от трите категории са, както следва:

                                             а)

                                             ограничение на Кр/Ст от 100 % за купувачи за първи път, придобиващи основното си жилище;

                                             б)

                                             ограничение на Кр/Ст от 90 % за други купувачи, т.е. различни от купувачи за първи път, придобиващи основното си жилище. Това ограничение се прилага пропорционално чрез портфейлна квота. По-конкретно кредиторите могат да емитират 15 % от портфейла от нови ипотечни кредити, предоставени на тези кредитополучатели с Кр/Ст над 90 %, но под максималната стойност на Кр/Ст от 100 %;

                                             в)

                                             ограничение на Кр/Ст от 80 % за други ипотечни кредити (включително сегмента „покупка с цел отдаване под наем“).

                                 2.

                                 Кр/Ст е съотношението между сумата на всички кредити или кредитни траншове, обезпечени от кредитополучателя с жилищен имот към момента на предоставяне на кредита, и стойността на имота към същия момент.

                                 3.

                                 Ограниченията на Кр/Ст се прилагат независимо от вида на собствеността (напр. пълна собственост, плодоползване, гола собственост).

                                 4.

                                 Мярката се прилага за всеки частен кредитополучател, който взема ипотечен кредит за закупуване на жилищен недвижим имот в Люксембург за нетърговски цели. Мярката се прилага и ако кредитополучателят използва правна структура като дружество за инвестиции в недвижими имоти, за да сключи тази сделка, както и в случай на съвместни заявления. „Жилищен недвижим имот“ включва земя за застрояване, независимо дали строителните работи се извършват непосредствено след покупката или години след това. Мярката се прилага и ако се предоставя кредит на кредитополучател за закупуване на имот с договор за дългосрочен наем. Недвижимият имот може да бъде за обитаване от собственика или за отдаване под наем.

                           II.   Реципрочност

                                 5.

                                 На държави членки, чиито кредитни институции, застрахователни (осигурителни) дружества и лица, извършващи професионална дейност по отпускане на кредити (ипотекарни кредитори), имат съответни съществени кредитни експозиции в Люксембург чрез пряк трансграничен кредит, се препоръчва да прилагат реципрочност на люксембургската мярка в своята юрисдикция. Ако същата мярка не съществува в тяхната юрисдикция за всички съответни трансгранични експозиции, съответните органи следва да прилагат съществуващите мерки, които имат ефект, най-близък до този на активираната мярка на макропруденциалната политика.

                                 6.

                                 Държавите членки следва да уведомят ЕССР, че са приложили реципрочност по отношение на люксембургската мярка или са използвали изключения de minimis в съответствие с препоръка Г от Препоръка ЕССР/2015/2. Уведомлението следва да бъде предоставено не по-късно от един месец след приемането на реципрочната мярка, като се използва съответният образец, публикуван на уебсайта на ЕССР. ЕССР публикува уведомленията на уебсайта на ЕССР, като по този начин оповестява публично националните решения за реципрочност. Това публикуване включва всички изключения, направени от държавите членки, прилагащи реципрочност, и техния ангажимент да наблюдават за изтичания и да предприемат действия при необходимост.

                                 7.

                                 На държавите членки се препоръчва да прилагат реципрочност по мярка в срок от три месеца от публикуването на настоящата препоръка в Официален вестник на Европейския съюз.

                           III.   Праг на същественост

                                 8.

                                 Мярката се допълва от два прага на същественост за регулиране на потенциалното прилагане на принципа de minimis от държавите членки, прилагащи реципрочност: специфичен за държавата праг на същественост и специфичен за институцията праг на същественост. Специфичният за държавата праг на същественост за общия размер на трансграничното ипотечно кредитиране за Люксембург е 350 милиона евро, което съответства на приблизително 1 % от общия местен пазар на ипотечни кредити за жилищни имоти през декември 2020 г. Специфичният за институцията праг на същественост за общия размер на трансграничното ипотечно кредитиране за Люксембург е 35 милиона евро, което съответства на приблизително 0,1 % от общия местен пазар на ипотечни кредити за жилищни имоти в Люксембург през декември 2020 г. Реципрочността се изисква само когато са надхвърлени както специфичният за държавата праг, така и специфичният за институцията праг.

                        Норвегия

                                 —

                                    ниво на буфер за системен риск в размер на 4,5 % за експозиции в Норвегия, прилагано в съответствие с член 133 от Директива 2013/36/ЕС, приложима за и в Норвегия на 1 януари 2020 г. съгласно условията на Споразумението за Европейското икономическо пространство (Споразумението за ЕИП) (наричана по-долу „ДКИ, приложима за и в Норвегия на 1 януари 2020 г.“), по отношение на всички кредитни институции, лицензирани в Норвегия;

                                 —

                                    долна граница на средното рисково тегло от 20 % за експозиции към жилищни недвижими имоти в Норвегия, прилагана в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013, приложим за и в Норвегия на 1 януари 2020 г. съгласно условията на Споразумението за ЕИП (наричан по-долу „РКИ, приложим за и в Норвегия от 1 януари 2020 г.“), по отношение на кредитните институции, лицензирани в Норвегия и използващи вътрешнорейтинговия подход (ВРП) за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания;

                                 —

                                    долна граница на средното рисково тегло от 35 % за експозиции към търговски недвижими имоти в Норвегия, прилагана в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от РКИ, приложим за и в Норвегия на 1 януари 2020 г., по отношение на кредитните институции, лицензирани в Норвегия и използващи ВРП за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания.

                           I.   Описание на мерките

                                 1.

                                 След 31 декември 2020 г. Finansdepartementet (норвежкото министерство на финансите) въведе три мерки, а именно: i) изискване за буфер за системен риск за експозиции в Норвегия при ниво от 4,5 % съгласно член 133 от ДКИ, приложима за и в Норвегия на 1 януари 2020 г.; ii) долна граница на средното рисково тегло от 20 % за експозиции към жилищни недвижими имоти в Норвегия съгласно член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от РКИ, приложим за и в Норвегия на 1 януари 2020 г.; и iii) долна граница на средното рисково тегло за експозиции към търговски недвижими имоти в Норвегия съгласно член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от РКИ, приложим за и в Норвегия на 1 януари 2020 г.

                                 2.

                                 Нивото на буфера за системен риск е определено на 4,5 % и се прилага по отношение на вътрешните експозиции на всички кредитни институции, лицензирани в Норвегия. За кредитни институции обаче, които не използват усъвършенствания ВРП, нивото на буфера за системен риск, приложимо за всички експозиции, е определено на 3 % до 31 декември 2022 г., а след това нивото на буфера за системен риск, приложимо за вътрешни експозиции, е определено на 4,5 %.

                                 3.

                                 Мярката за долна граница на рисковото тегло за жилищни недвижими имоти е специфична за институцията долна граница на средните рискови тегла за експозиции към жилищни недвижими имоти в Норвегия, приложима за кредитни институции, използващи ВРП. Долната граница на рисковото тегло за недвижими имоти се отнася до претегленото според размера на експозициите средно рисково тегло в портфейла от жилищни недвижими имоти. Експозиции към норвежки жилищни недвижими имоти следва да се разбират като експозиции на дребно, обезпечени с недвижим имот в Норвегия.

                                 4.

                                 Мярката за долна граница на рисковото тегло за търговски недвижими имоти е специфична за институцията долна граница на средните рискови тегла за експозиции към търговски недвижими имоти в Норвегия, приложима за кредитни институции, използващи ВРП. Долната граница на рисковото тегло за недвижими имоти се отнася до претегленото според размера на експозициите средно рисково тегло в портфейла от търговски недвижими имоти. Експозиции към норвежки търговски недвижими имоти следва да се разбират като експозиции към предприятия, обезпечени с недвижим имот в Норвегия.

                           II.   Реципрочност

                                 5.

                                 На съответните органи се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо норвежките мерки за експозиции, разположени в Норвегия, съответно съгласно член 134, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС и член 458, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013. На съответните органи се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо нивото на буфера за системен риск в срок от 18 месеца след публикуването на настоящата препоръка, изменена с Препоръка ЕССР/2021/3 на Европейския съвет за системен риск (*3), в Официален вестник на Европейския съюз, освен ако не е предвидено друго в параграф 7 по-долу. Спрямо долните граници на средното рисково тегло за експозиции към жилищни и търговски недвижими имоти в Норвегия следва да се прилага реципрочност в рамките на стандартния преходен период от три месеца, предвиден в Препоръка ЕССР/2015/2.

                                 6.

                                 Ако същите мерки на макропруденциалната политика не съществуват в тяхната юрисдикция, съгласно подпрепоръка В, параграф 2 на съответните органи се препоръчва да прилагат, след консултация с ЕССР, съществуващите в юрисдикцията им мерки на макропруденциалната политика, които имат ефект, най-близък до този на горепосочените мерки, за които е препоръчана реципрочност. На съответните органи се препоръчва да приемат еквивалентни мерки за реципрочност съответно на долните граници на средното рисково тегло за експозиции към жилищни и търговски недвижими имоти в рамките на 12 месеца и за реципрочност на нивото на буфера за системен риск в рамките на 18 месеца след публикуването на настоящата препоръка в Официален вестник на Европейския съюз, освен ако не е предвидено друго в параграф 7 по-долу за буфера за системен риск.

                                 7.

                                 Докато Директива (ЕС) 2019/878 стане приложима за и в Норвегия в съответствие с условията на Споразумението за ЕИП, съответните органи могат да прилагат реципрочност спрямо норвежката мярка за буфера за системен риск по начин и на равнище, което отчита всяко припокриване или разлика в капиталовите изисквания, приложими в тяхната държава членка и Норвегия, при условие че спазват следните принципи:

                                             а)

                                             покритие на риска: съответните органи следва да гарантират, че системният риск, към чието смекчаване е насочена норвежката мярка, е обхванат по подходящ начин;

                                             б)

                                             избягване на регулаторен арбитраж и осигуряване на равнопоставеност: съответните органи следва да намалят до минимум възможността за изтичане и регулаторен арбитраж и незабавно да отстранят пропуските в нормативната уредба, ако е необходимо. Съответните органи следва да гарантират равнопоставеност между кредитните институции.

                                       Настоящият параграф не се прилага за мерките за долна граница на средното рисково тегло за експозиции към жилищни и търговски недвижими имоти.

                           III.   Праг на същественост

                                 8.

                                 Мерките са допълнени от специфични за институцията прагове на същественост на базата на експозиции, разположени в Норвегия, за регулиране на потенциалното прилагане на принципа de minimis от съответните органи, прилагащи реципрочност на мерките, както следва:

                                             а)

                                             за нивото на буфера за системен риск прагът на същественост е определен в размер на рисково претеглената експозиция от 32 милиарда норвежки крони, което съответства на около 1 % от общия размер на рисково претеглените експозиции на кредитните институции в Норвегия;

                                             б)

                                             за долната граница на рисковото тегло на жилищни недвижими имоти прагът на същественост е определен в размер на брутно кредитиране от 32,3 милиарда норвежки крони, което съответства на около 1 % от брутното кредитиране на норвежки клиенти, обезпечено с жилищни недвижими имоти;

                                             в)

                                             за долната граница на рисковото тегло на търговски недвижими имоти прагът на същественост е определен в размер на брутно кредитиране от 7,6 милиарда норвежки крони, което съответства на около 1 % от брутното кредитиране на норвежки клиенти, обезпечено с търговски недвижими имоти.

                                 9.

                                 Съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатата държава членка могат да освободят отделни вътрешно лицензирани кредитни институции, имащи несъществени експозиции в Норвегия. Експозициите се считат за несъществени, ако са под определените в параграф 8 по-горе специфични за институцията прагове на същественост. При прилагането на праговете на същественост съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите, като им се препоръчва да прилагат норвежките мерки към освободени преди това отделни вътрешно лицензирани кредитни институции, когато определените по параграф 8 по-горе прагове на същественост бъдат надхвърлени.

                                 10.

                                 В съответствие с раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 праговете на същественост, определени в параграф 8 по-горе, са препоръчани максимални нива на праговете. Поради това, вместо да прилагат препоръчаните прагове, съответните органи, прилагащи реципрочност, могат да определят по-ниски прагове за своите юрисдикции, когато е подходящо, или да прилагат реципрочност спрямо мерките без праг на същественост.

                                 11.

                                 Когато липсват кредитни институции, лицензирани в държавите членки, със съществени експозиции в Норвегия, съответните органи на засегнатите държави членки могат да решат съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 да не прилагат реципрочност спрямо норвежките мерки. В този случай съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите, като им се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо норвежките мерки, когато вътрешно лицензирана кредитна институция надхвърли съответните прагове на същественост.

                        Швеция

                           Специфична за кредитната институция долна граница в размер на 25 % за претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на портфейла от обезпечени с недвижими имоти експозиции на дребно към длъжници, пребиваващи в Швеция, по отношение на кредитните институции, лицензирани в Швеция и използващи ВРП за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания.

                     I.   Описание на мярката

                                 1.

                                 Шведската мярка, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 и наложена на кредитните институции, лицензирани в Швеция и използващи ВРП, се състои от специфична за кредитната институция долна граница в размер на 25 % за претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена по отношение на портфейла от обезпечени с недвижими имоти експозиции на дребно към длъжници, пребиваващи в Швеция.

                                 2.

                                 Претеглената по експозиции средна стойност е средната стойност на рисковите тегла на отделните експозиции, изчислена съгласно член 154 от Регламент (ЕС) № 575/2013, претеглена чрез съответната стойност на експозицията.

                           II.   Реципрочност

                                 3.

                                 Съгласно член 458, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на съответните органи на засегнатите държави членки се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо шведската мярка, като я прилагат към разположени в Швеция клонове на вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП, в рамките на крайния срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                                 4.

                                 На съответните органи се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо шведската мярка, като я прилагат към вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП, които имат обезпечени с недвижими имоти преки експозиции на дребно към длъжници, пребиваващи в Швеция. Съгласно подпрепоръка В, параграф 2 на съответните органи се препоръчва да прилагат същата мярка като вече приложената в Швеция от активиращия орган в рамките на крайния срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                                 5.

                                 Ако същата мярка на макропруденциалната политика не съществува в тяхната юрисдикция, на съответните органи се препоръчва да прилагат, след консултация с ЕССР, съществуващата в юрисдикцията им мярка на макропруденциалната политика, която има ефект, най-близък до този на горепосочената мярка, за която е препоръчана реципрочност. На съответните органи се препоръчва да приемат еквивалентната мярка не по-късно от четири месеца след публикуването на настоящата препоръка в Официален вестник на Европейския съюз.

                           III.   Праг на същественост

                                 6.

                                 Мярката е допълнена от специфичен за институцията праг на същественост от 5 милиарда шведски крони за регулиране на потенциалното прилагане на принципа de minimis от съответните органи, прилагащи реципрочност на мярката.

                                 7.

                                 Съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатата държава членка могат да освободят отделни вътрешно лицензирани кредитни институции, използващи ВРП и имащи несъществени обезпечени с недвижими имоти експозиции на дребно към длъжници, пребиваващи в Швеция, които са под прага на същественост от 5 милиарда шведски крони. При прилагането на прага на същественост съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите, като им се препоръчва да прилагат шведската мярка към освободени преди това отделни вътрешно лицензирани кредитни институции, когато прагът на същественост от 5 милиарда шведски крони бъде надхвърлен.

                                 8.

                                 Когато липсват кредитни институции, лицензирани в засегнатите държави членки, които имат клонове в Швеция или обезпечени с недвижими имоти преки експозиции на дребно към пребиваващи в Швеция длъжници, използват ВРП и имат обезпечени с недвижими имоти експозиции на дребно в размер на 5 милиарда шведски крони или повече към пребиваващи в Швеция длъжници, съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатите държави членки могат да решат да не прилагат реципрочност спрямо шведската мярка. В този случай съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите, като им се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо шведската мярка, когато кредитна институция с ВРП надхвърля прага от 5 милиарда шведски крони.

                                 9.

                                 В съответствие с раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 прагът на същественост от 5 милиарда шведски крони е препоръчано максимално ниво на прага. Поради това, вместо да прилагат препоръчания праг, съответните органи, прилагащи реципрочност, могат да определят по-нисък праг за своите юрисдикции, когато е подходящо, или да прилагат реципрочност спрямо мярката без праг на същественост.

               .

               (*1)  Регламент (ЕС) № 549/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. относно Европейската система от национални и регионални сметки в Европейския съюз (OB L 174, 26.6.2013 г., стр. 1).

               (*2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014 на Комисията от 16 април 2014 г. за определяне, в съответствие с Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета, на техническите стандарти за изпълнение по отношение на предоставянето на информация от институциите на надзорните органи (ОВ L 191, 28.6.2014 г., стр. 1).

               (*3)  Все още непубликувана в Официален вестник.“

               (1)  Recommandation du comité du risque systémique du 9 novembre 2020 relative aux crédits portant sur des biens immobiliers à usage résidentiel situés sur le territoire du Luxembourg (CRS/2020/005).

               (2)  CSSF Regulation N.20-08 du 3 décembre 2020 fixant des conditions pour l’octroi de crédits relatifs à des biens immobiliers à usage résidentiel situés sur le territoire du Luxembourg.