title: Препоръка на Съвета от 28 юни 2011 година относно политики за намаляване на преждевременното напускане на училище  Текст от значение за ЕИП

text:
               1.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/1

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 28 юни 2011 година
   относно политики за намаляване на преждевременното напускане на училище
   (текст от значение за ЕИП)
   2011/C 191/01
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 165 и 166 от него,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като има предвид, че:

               (1)

               Понятието „преждевременно напускане на училище“ се използва във връзка с лицата, които напускат системата на образование и обучение след завършването на основно образование или по-ниска образователна степен, и които вече не участват в никаква форма на образование или обучение.

               (2)

               Намаляването на преждевременното напускане на училище е от съществено значение за постигането на редица основни цели в рамките на стратегия „Европа 2020“. Намаляването на преждевременното напускане на училище засяга както целите за „интелигентен растеж“ посредством повишаване на равнището на образованието и обучението, така и целите за „приобщаващ растеж“, като засяга един от основните рискови фактори за безработицата, бедността и социалното изключване. Поради това в стратегия „Европа 2020“ се съдържа приоритетната цел преждевременното напускане на училище да бъде намалено от 14,4 % през 2009 г. до по-малко от 10 % до 2020 г. Държавите-членки поеха ангажимента да установят национални цели, като отчитат своето относително изходно положение и обстоятелствата на национално равнище.

               (3)

               В насоките за политиките за заетост на държавите-членки, които се съдържат в Решение 2010/707/ЕС на Съвета (1), за изпълнение на стратегия „Европа 2020“ се съдържа призив към държавите-членки да положат всички необходими усилия за предотвратяване на преждевременното напускане на училище.

               (4)

               Водещата инициатива „Европейска платформа срещу бедността и социалното изключване“ установява рамка за действие с оглед гарантиране на социалното и териториалното сближаване, като се обръща особено внимание на разчупването на затворения кръг на неравностойното положение и засилването на превантивните действия. В нея се засяга приоритетната цел на стратегия „Европа 2020“ за преодоляване на бедността и социалното изключване за най-малко 20 милиона души през следващото десетилетие.

               (5)

               „Младежта в движение“ е водеща инициатива в рамките на стратегия „Европа 2020“, която има за цел „да бъдат подобрени резултатите и международната привлекателност на висшите учебни заведения в Европа и да бъде повишено цялостното качество на всички равнища на образование и обучение в ЕС, като се съчетаят върхови постижения и равенство, насърчава се студентската и стажантската мобилност и се подобрят възможностите за реализация на младите хора“.

               (6)

               В заключенията на Съвета от 5—6 май 2003 г. относно референтни нива за средните европейски постижения в областта на образованието и обучението (показатели) беше изтъкнато, че до 2010 г. делът на преждевременно напускащите училище следва да бъде под 10 %, като съгласно съдържащото се в заключенията определение „преждевременно напускащи училище“ са лицата между 18 и 24 години, завършили едва основно образование или по-ниска образователна степен, които вече не участват в никаква форма на образование или обучение. Този показател не беше достигнат. Понастоящем един на всеки седем млади хора напуска системата на образование и обучение, преди да е завършил средно образование.

               (7)

               В резолюцията на Съвета от 15 ноември 2007 г. относно нови умения за нови работни места (2) беше изтъкната необходимостта от повишаване на цялостното равнище на уменията, с отдаване на приоритет на образованието и обучението на хората, изложени на риск от икономическо и социално изключване, по-специално преждевременно напускащите училище. В резолюцията се подчертава необходимостта от оказване на съдействие на търсещите работа чрез предоставяне на професионално ориентиране и индивидуален план за обучение, както и от развиване на валидирането на познанията, получени посредством формално, неформално и самостоятелно учене.

               (8)

               В заключенията на Съвета от 22 май 2008 г. относно ученето за възрастни се признава ролята на ученето за възрастни при решаване на проблема с преждевременното напускане на училище, като се предлага втори шанс на лицата, които навлизат в зряла възраст без квалификация, и се обръща специално внимание на основните умения, уменията в областта на ИТ и усвояването на езици.

               (9)

               В заключенията си от 12 май 2009 г. относно стратегическа рамка за европейско сътрудничество в областта на образованието и обучението („ЕСЕТ 2020 г.“) Съветът изрази съгласие, че до 2020 г. делът на лицата, преждевременно напускащи системата на образование и обучение, следва да бъде под 10 %.

               (10)

               В заключенията на Съвета от 26 ноември 2009 г. относно образованието на деца с мигрантски произход се отбелязва, че макар голям брой деца с мигрантски произход успешно да завършват образованието си, като цяло учениците с мигрантски произход е по-вероятно да напуснат преждевременно училище. Сред мигрантите средният дял на преждевременно напускащите училище в Съюза е двойно по-голям от този на родените в съответната държава ученици. Наличните данни сочат, че преждевременното напускане на училище е още по-често срещано сред ромското население.

               (11)

               През май 2010 г. в заключенията си относно социалното измерение на образованието и обучението Съветът изрази съгласие, че успешното предотвратяване на преждевременното напускане на училище изисква да се развият познания за групите, които са изложени на риск от отпадане на местно, регионално и национално равнище, и да се разработят системи за ранно откриване на лицата, които са изложени на такъв риск, и посочва, че следва да се прилагат всеобхватни, междусекторни стратегии, които предоставят набор от системни политики, обхващащи цялостната училищна система, насочени към различните фактори, които водят до преждевременното напускане на училище.

               (12)

               Причините за преждевременното напускане на училище се различават значително в различните държави и в рамките на регионите. Политиките за намаляване на преждевременното напускане на училище следва да бъдат приспособени към конкретното положение в дадена област, регион или държава; не съществува единно решение за всички държави-членки.

               (13)

               Независимо от различията между държавите и регионите, във всички държави-членки са налице убедителни данни, че групите в неравностойно и уязвимо положение са засегнати в по-голяма степен. Освен това младите хора със специфични образователни потребности представляват най-значителна част от преждевременно напускащите системата на образование и обучение. Преждевременното напускане на училище едновременно е резултат от неравностойно социално положение и има за последица постоянен риск от социално изключване.

               (14)

               При пълно спазване на принципа на субсидиарност, една европейска рамка за всеобхватни политики във връзка с преждевременното напускане на училище може да помогне на държавите-членки да преразгледат съществуващите политики, да разработят свои национални програми за реформи в рамките на стратегията „Европа 2020“ и да приложат стратегии със значително въздействие и с добро съотношение на разходите и ползите. Тя може да предостави и основа за сътрудничество посредством отворения метод на координация и за насочване на вниманието към използването на инструментите на Съюза за финансиране.

               (15)

               За да доведат до резултати реформите в образованието, е необходимо време. С цел да се постигне намаляване на дела на преждевременно напускащите училище през следващото десетилетие и да се реализира целта по стратегия „Европа 2020“, следва възможно най-скоро да бъдат приложени всеобхватни и междусекторни стратегии във връзка с преждевременното напускане на училище,

         ПРЕПОРЪЧВА НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ:
   Да използват рамката, изложена в приложението към настоящата препоръка, в съответствие с обстоятелствата на национално равнище, с цел:

               1.

               да установят основните фактори за преждевременното напускане на училище и да наблюдават характеристиките на това явление на национално, регионално и местно равнище като основа за целенасочени и ефективни политики, основани на конкретни факти;

               2.

               да гарантират въвеждането до края на 2012 г. на всеобхватни стратегии във връзка с преждевременното напускане на училище, както и че те се осъществяват в съответствие с националните приоритети и целите на стратегията „Европа 2020“. Всеобхватните стратегии трябва да включват мерки за превенция, интервенция и компенсиране, като последните имат за цел да привлекат отново в училище лицата, отпаднали от системата на образование;

               3.

               да гарантират, че тези стратегии включват подходящи мерки по отношение на групите, които са силно застрашени от преждевременно напускане на училище в дадена държава-членка, като деца от среда в неравностойно социално-икономическо положение, с мигрантски или ромски произход или със специфични образователни потребности;

               4.

               да гарантират, че тези стратегии се отнасят по съгласуван начин както за общия курс на образование, така и за професионалното образование и обучение и за характерните за всяко от тях предизвикателства;

               5.

               да интегрират мерки в подкрепа на намаляването на дела на преждевременно напускащите училище в съответните политики, насочени към децата и младите хора, и да координират дейностите между различните сектори на политиката;

               6.

               като отчитат ключовата роля на учителите, училищните директори и останалия образователен персонал, да гарантират ангажимента на всички заинтересовани страни с тези мерки, така че да бъде оказана помощ на застрашените от преждевременно напускане на училище, в това число и на вече отпадналите от него;

         ПРИКАНВА КОМИСИЯТА:

               1.

               в рамките на „ЕСЕТ 2020 г.“ да допринася към полаганите от държавите-членки усилия, като наблюдава събитията на различните равнища на образование в държавите-членки, за да бъдат установени тенденциите;

               2.

               да подпомага стратегиите на държавите-членки чрез обмен на опит и добри практики, както и да улеснява ефективното учене на партньорска основа, изграждането на мрежи и експериментирането с новаторски подходи сред държавните-членки относно мерки, насочени към намаляване на преждевременното напускане на училище и към подобряване на резултатите от образованието при децата от групи, застрашени от преждевременно напускане на училище;

               3.

               да интегрира мерки, които спомагат за намаляването на дела на преждевременно напускащите училище, във всички съответни действия на Съюза, насочени към децата и пълнолетните млади хора;

               4.

               да подпомага разработването на ефективни политики срещу преждевременното напускане на училище посредством започването на сравнителни изследвания и проучвания и да насърчава сътрудничеството между държавите-членки в тази област;

               5.

               да гарантира, в сътрудничество с държавите-членки и без да се засягат преговорите по бъдещата финансова рамка, че програмите на Съюза в областта на ученето през целия живот, младежта и научните изследвания, както и европейските структурни фондове, спомагат и допринасят за изпълнението на стратегиите на държавите-членки във връзка с преждевременното напускане на училище;

               6.

               редовно да докладва относно напредъка по целта на „Европа 2020“ и относно изпълнението на стратегиите на държавите-членки във връзка с преждевременното напускане на училище посредством годишния обзор на растежа и в рамките на отчетните договорености по линия на „ЕСЕТ 2020 г.“.

      Съставено в Люксембург на 28 юни 2011 година.

            За Съвета

            Председател

         FAZEKAS S.

      (1)  ОВ L 308, 24.11.2010 г., стр. 46.

      (2)  ОВ С 290, 4.12.2007 г., стр. 1.

      ПРИЛОЖЕНИЕ

         РАМКА ЗА ВСЕОБХВАТНИ ПОЛИТИКИ ЗА НАМАЛЯВАНЕ НА ПРЕЖДЕВРЕМЕННОТО НАПУСКАНЕ НА УЧИЛИЩЕ

      Стратегиите във връзка с преждевременното напускане на училище следва да се основават на извършен на национално, регионално и местно равнище анализ на пораждащите това явление условия, тъй като зад средните стойности често се крият значителни разлики между отделните региони или държави. Преждевременно напускащите училище са група с нехомогенен състав и личните причини за преждевременното напускане на училище са твърде различни. Важни фактори в това отношение са семейната среда и социално-икономическите условия в по-широк план, като например притегателната сила на пазара на труда. Тяхното въздействие зависи от структурата на системата на образование и обучение, от съществуващите възможности за учение и от учебната среда. Важна роля за намаляване на преждевременното напускане на училище играе координирането на политиките, насочени към благосъстоянието на децата и младите хора, социалната сигурност, заетостта сред младите хора и бъдещите перспективи за професионално развитие.
      1.   Установяване на главните фактори и наблюдение

      Причините за процесите на преждевременно напускане на училище са сложни и многообразни, но те често са свързани с неравностойното социално-икономическо положение, с ниската степен на образованост, с отчуждаването от системите на образование и обучение или с постиганите в техните рамки слаби резултати, с упражняващи притегателна сила фактори на пазара на труда и/или със съчетание от социални, емоционални и образователни проблеми, които поставят отделните лица в опасност от отпадане от училище.
      Необходимо е да се взема предвид видът на образованието, в рамките на което са записани учениците. В някои държави-членки учениците, които са изпитали трудности в общия курс на образование, често се насочват към професионално образование и обучение („ПОО“). В такива случаи професионалните учебни заведения са изправени пред особена отговорност и предизвикателство по отношение на намаляването на преждевременното напускане на училище. Основаните на конкретни факти политики изискват да се обърне особено внимание на резултатите по отделни сектори на системата на образование или обучение.
      Разработването на основани на конкретни факти и на ефективност на разходите политики за борба с преждевременното напускане на училище прави необходимо събирането и съхраняването на данни относно това явление. Това следва да предостави възможност за анализ на местно, регионално и национално равнище. Тези данни могат да съдържат информация за дела на преждевременно напускащите училище, преходите между различните нива на образование, процента на записаните и на завършилите средно образование, както и за поведението, свързано с отсъстване и бягане от училище.

                  —

                  Събирането на информация следва да предостави възможност за анализ на главните причини за преждевременното напускане на училище за различни групи от ученици, училища, видове образователни институции и институции за обучение, общини или региони.

                  —

                  Съчетанието от данни относно преждевременното напускане на училище и контекстуални данни, например информация за социално-икономическото положение, може да е от помощ при определянето на насочеността на мерките и политиките. Събирането и анализирането на информация относно мотивите на преждевременно напускащите училище и техните перспективи за заетост и професионално развитие също може да е от помощ при определянето на насочеността на мерките и политиките.

                  —

                  Оценката на ефективността и ефикасността на съществуващите мерки на политиката, насочени към намаляване на преждевременното напускане на училище, е важна основа за усъвършенстването на стратегиите и програмите за повишаване на шансовете на учениците за успех в училище.

            2.   Рамка на политиката

      Всеобхватните стратегии във връзка с преждевременното напускане на училище включват съчетание от политики, координация между различните сектори на политиката и интегриране на мерки, които спомагат за намаляване на преждевременното напускане на училище, във всички съответни политики, насочени към децата и младите хора. Освен политиките в областта на образованието, които стимулират развитието на висококачествени образователни системи, това засяга главно политиката в областта на социална закрила и услугите по подпомагане, както и политиките в областта на заетостта, младежта, семейството и интеграцията. Еднакво важни са хоризонталното координиране между различните участници и вертикалното координиране между различни равнища на управление. Стратегиите във връзка с преждевременното напускане на училище следва да съдържат елементи на превенция, интервенция и компенсиране. Държавите-членки следва да подбират отделните компоненти на своите стратегии в съответствие със своите собствени обстоятелства и обстановка.

                  2.1.

                  ПОЛИТИКИТЕ ЗА ПРЕВЕНЦИЯ имат за цел намаляването на риска от преждевременно напускане на училище преди възникването на проблемите. Тези мерки оптимизират предоставянето на образование и обучение, за да се спомогне за постигането на по-добри учебни резултати и за да се премахнат пречките пред успеха в образованието.
                  Те имат за цел да изградят на ранен етап стабилна основа за развитие на потенциала на децата и за добра интеграция в училище. Политиките за превенция биха могли да включват:

                              1.

                              Предоставянето на висококачествени образование и грижи в ранна детска възраст е от полза за всички деца и е от особено значение за тези от тях, които са от среда в неравностойно положение, в това число за мигрантите и ромите. То повишава физическото благосъстояние, ускорява социалното и емоционалното развитие, езиковите и основните когнитивни умения. Предлаганите форми следва да са с високо качество, на достъпни цени, с подходящ личен състав и да са достъпни за семейства в неравностойно положение.

                        Политиките за превенция засягат организацията на системите за образование и обучение, средствата, с които разполагат училищата, наличието, пропускливостта и гъвкавостта на образователните модели. Освен това те засягат преодоляването на различията между половете, подпомагането на децата от среда в неравностойно положение или с различен майчин език. Политиките за превенция биха могли да включват:

                              2.

                              Разширяването на предлаганите форми на образование посредством удължаване на възможностите за образование и обучение и след навършването на предвидената за задължителното образование възраст може да повлияе върху поведението на младите хора и техните семейства и да доведе до увеличаване на броя на придобилите средно образование.

                              3.

                              Насърчаването на политики за активно премахване на сегрегацията и предоставянето на допълнителна помощ за училищата в области в неравностойно положение или с голям брой ученици от среда в неравностойно социално-икономическо положение помага на тези учебни заведения да разнообразят социалния състав и да подобрят предлаганите от тях форми на обучение. Това подобрява резултатите в образованието на учениците от среда в неравностойно социално-икономическо положение и намалява риска те да напуснат преждевременно училище.

                              4.

                              Акцентирането върху стойността на езиковото многообразие и подпомагането на децата с различен майчин език да подобрят познанията си по езика на преподаване и, ако е целесъобразно, по майчиния език, както и подпомагането на учителите при преподаването на деца, чиито езикови познания са на различни равнища, могат да подобрят резултатите в образованието на децата с мигрантски произход и да намалят опасността те да напуснат преждевременно училище.

                              5.

                              Повишаването на ангажимента на родителите, засилването на тяхното сътрудничество с училището и създаването на партньорства между училищата и родителите могат да увеличат мотивацията за учене сред учениците.

                              6.

                              Увеличаването на гъвкавостта и пропускливостта на моделите на образование (например чрез организирането на курсовете в модули или редуването на училище и работа) подпомага по-специално ученици с по-слаби учебни резултати и може да ги мотивира да продължат образованието или обучението, което по-добре съответства на техните потребности и способности. Това също способства за справяне със свързаните със съответния пол причини за преждевременно напускане на училище, като например ранното навлизане на пазара на труда или бременност в ранна младежка възраст. Освен това въвеждането на ограничения за повтаряне на учебни години и заместването на последното с форми на гъвкава индивидуална подкрепа се свързват с намаляване на преждевременното напускане на училище.

                              7.

                              Укрепването на висококачествените модели за професионално обучение и повишаването на тяхната привлекателност и гъвкавост предоставят на застрашените ученици надеждни алтернативи на преждевременното напускане на училище. Предоставянето на ППО, което е добре интегрирано в цялостните системи за образование и обучение, дава възможност за алтернативни модели за започване на средно и висше образование.

                              8.

                              Укрепване на връзката на системите на образование и обучение със сектора на заетостта, за да се изтъкнат ползите от завършване на образованието с оглед на бъдещата пригодност за заетост. Това би могло да се направи под формата на стажове или по-голяма ангажираност на работодателите в работата на училищата и колежите.

                  2.2.

                  ПОЛИТИКИТЕ ЗА ИНТЕРВЕНЦИЯ имат за цел предотвратяването на преждевременното напускане на училище посредством подобряване на качеството на образованието и обучението на равнището на образователните институции, посредством реагиране на проявяващи се на ранен етап предупредителни сигнали и посредством предоставяне на целенасочена подкрепа на ученици или групи от ученици, които са застрашени от преждевременно напускане на училище. Те се отнасят до всички равнища на образование, от образованието и грижите в ранна детска възраст до средното образование.
                  На равнището на училищата или институциите за обучение стратегиите срещу преждевременното напускане на училище са заложени в цялостната политика за училищно развитие. Те имат за цел създаването на благоприятна учебна среда, укрепването на качеството и новаторството в педагогическите методи, повишаването на уменията на преподавателския състав да се справя със социалното и културното многообразие, както и разработването на подходи за борба с насилието и недопускането на тормоз. Политиките за интервенция на равнището на училищата или институциите за обучение биха могли да включват:

                              1.

                              Развиване на училищата в учебни общности, основани върху споделяни от всички заинтересовани страни общи възгледи за училищно развитие, като се използват опитът и познанията на всички и като се осигури открита, вдъхновяваща и благоприятна среда, така че младите хора да бъдат насърчавани да продължават образованието и обучението си.

                              2.

                              Разработване на системи за ранно предупреждение по отношение на застрашени ученици, което може да спомогне да бъдат приети ефективни мерки, преди да се проявят проблемите и преди учениците да започнат да се отчуждават, да бягат или да отпадат от училище.

                              3.

                              Работа в мрежа с родителите и други заинтересовани лица извън училище, например местни общински служби, организации, представляващи мигрантите или малцинствата, спортни и културни сдружения, организации на работодателите и на гражданското общество, която предоставя възможност за цялостни решения за оказване на помощ на застрашените ученици и улеснява достъпа до външни възможности за подпомагане, например посредством психолози, служители от социалните служби и службите за младежта, службите за културни дейности и общинските служби. Това може да бъде улеснено посредством медиатори в местните общности, които могат да подпомагат комуникацията и да намалят недоверието.

                              4.

                              Подпомагане и предоставянето на права на учителите в тяхната работа със застрашени ученици, което е предпоставка за успешни мерки на равнището на училищата. Първоначалната подготовка на учителите и непрекъснатото професионално развитие на учителите и училищните директори им помагат да се справят с многообразието в класната стая, да подпомагат ученици от среда в неравностойно социално-икономическо положение и да се справят с трудни ситуации в рамките на преподавателската дейност.

                              5.

                              Извънучебни дейности след и извън училище и артистични, културни и спортни дейности, които могат да повишат самочувствието на застрашените ученици и да увеличат тяхната издръжливост спрямо срещаните в учението трудности.

                        Политиките за интервенция на равнището на отделните лица имат за цел да предоставят набор от механизми за подпомагане на отделните застрашени от отпадане ученици, като тези механизми могат да бъдат съобразени с техните потребности. Те са насочени както към личностното развитие с оглед изграждането на издръжливост у застрашените ученици, така и към справянето с конкретни трудности, които могат да бъдат от социално, когнитивно или емоционално естество. Политиките за интервенция на равнището на отделните лица биха могли да включват:

                              1.

                              Индивидуалното наставничество подпомага отделните ученици да преодолеят свързани с учението специфични трудности, както и трудности в социален или в личен план. В рамките на насочени към отделния ученик подходи (индивидуално наставничество) или в малки групи (групово наставничество) на учениците се оказва целенасочена помощ, която често се предоставя от учителския състав, от членове на общността или от техни равнопоставени партньори.

                              2.

                              Съобразяването на преподаването с потребностите на учениците, укрепването на индивидуализирани подходи за учене и предоставянето на помощ на застрашените ученици им помагат да се приспособят към изискванията на формалното учене и да преодолеят създадените от системата на образование и обучение пречки, като по този начин може да се спомогне за ограничаване на повтарянето на учебни години.

                              3.

                              Засилването на дейностите по ориентиране и консултиране подпомага учениците при избора на професия, при преходите в рамките на образованието или от образование към заетост. По този начин се намалява броят на неправилните решения, взети въз основа на погрешни очаквания или недостатъчна информация. Това подпомага младите хора да направят избор, който съответства на техните амбиции, лични интереси и дарби.

                              4.

                              Действия, гарантиращи, че на младите хора, чието икономическо положение може да доведе до преждевременното им отпадане от училище, се предоставя достъп до подходяща финансова подкрепа. Когато е целесъобразно, тази подкрепа може да бъде подчинена на определени условия или може да бъде обвързана със социалните плащания.

                  2.3.

                  ПОЛИТИКИТЕ ЗА КОМПЕНСИРАНЕ имат за цел да помогнат на преждевременно напусналите училище отново да се включат в образованието, като им предлагат пътища за завръщане в системата на образование и обучение и за придобиване на пропуснатите от тях квалификации. Политиките за компенсиране биха могли да включват:

                              1.

                              Успешни програми за предоставяне на втори шанс за образование, които да създадат учебна среда, която съответства на специфичните потребности на преждевременно напусналите училище, като се признава наученото от тях преди това и се спомага за тяхното добро състояние. Тези програми се различават от училищата както по отношение на организационните, така и по отношение на педагогическите методи, като за тях често са характерни малки учебни групи, индивидуализирани, съобразени с възрастта и новаторски преподавателски методи и гъвкави образователни модели. Доколкото е възможно, те трябва да са леснодостъпни и безплатни.

                              2.

                              Различни пътища за завръщане към общите за всички образование и обучение, чието предоставяне е важно. Преходни класове със засилен акцент върху предоставянето на насоки могат да спомогнат за преодоляване на празнината между предишния неуспех в училище и завръщането към общото за всички образование.

                              3.

                              Признаване и валидиране на наученото по-рано, включително на уменията, получени в хода на неформалното и самостоятелното учене, което повишава увереността и самочувствието на младите хора и улеснява завръщането им в системата на образование. Това може да ги мотивира за продължат образованието и обучението си и им помага да открият своите дарби и да направят по-добър избор на професия.

                              4.

                              Целенасочено индивидуално подпомагане, което интегрира социално и финансово подпомагане, както и оказване на помощ в образованието и психологическа подкрепа на намиращите се в затруднение млади хора. Това е особено важно за младите хора, които се намират в тежко социално положение или емоционално състояние, което им пречи да продължат образованието или обучението си.


title: Препоръка на Комисията от 27 октомври 2011 година относно научноизследователската инициатива за съвместно планиране Предизвикателството на микробите — нарастваща заплаха за здравето на човека

text:
               28.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/1

         ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА
   от 27 октомври 2011 година
   относно научноизследователската инициатива за съвместно планиране „Предизвикателството на микробите — нарастваща заплаха за здравето на човека“
   2011/C 315/01
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 181 и член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Увеличаващата се резистентност към антимикробни лекарствени средства е причина предизвикателството на микробите да се нареди сред сериозните нарастващи заплахи за здравето на човека през XXI-ви век (1). Всяка година в Съюза над 25 000 пациенти умират от инфекции, причинени от т.нар. полирезистентни бактерии (2) — бактерии, които са устойчиви към множество антибиотици. В някои европейски държави (3) степента на резистентност към даден антибиотик надхвърля 40—50 %, а резистентността към множество антибиотици е общ и задълбочаващ се проблем.

               (2)

               Инфекциозните заболявания, причинени от резистентни бактерии, водят до допълнителни разходи за здравеопазване, както и до непреки разходи, дължащи се на отпуск по болест или пропусната производителност поради преждевременна смърт. В Европа общите преки разходи за обществото под формата на допълнителни разходи за здравеопазване и намалена производителност възлизат на 1,5 милиарда EUR годишно (4); а непреките разходи за европейските държави вероятно са неколкократно по-високи (5).

               (3)

               Устойчивостта към лекарства е естествено и неизбежно следствие от лекуването на инфекциозните заболявания с антимикробни препарати. Тя обаче се превърна в тревожен проблем поради безразборната употреба на антимикробни средства и разпространението в околната среда на бактерии, резистентни към антибиотици. Динамиката на човешките популации, включително пътуванията и движението на храните в световен мащаб, допринасят значително за бързото разпространение на устойчиви патогенни микроорганизми (6). Нещо повече, прекомерната употреба на антибиотици в животновъдството увеличава опасността от пренасяне чрез храна на резистентни микроорганизми от животните на човека (7). Същевременно рязко намалява разработването на нови антимикробни средства.

               (4)

               Всеобхватното решение на проблема налага предприемането на мерки в различни области на обществения живот: формирането на политики, здравеопазването, образованието, промишлеността, опазването на околната среда, ветеринарната медицина, научноизследователската дейност и други.

               (5)

               От особена важност е трансграничното сътрудничество, тъй като нарастващата антибиотична резистентност на микроорганизмите не се ограничава до отделни държави, а представлява реална заплаха за общественото здраве в цял свят. Съвместните усилия за ефективно преодоляване на предстоящите предизвикателства ще бъдат от полза за всички участващи държави и ще спомогнат за по-доброто овладяване и лечение на инфекциозните заболявания в бъдеще.

               (6)

               В цяла Европа се развива отлична научноизследователска дейност, но при все това положението с европейските изследвания в областта на антимикробната резистентност понастоящем изглежда доста сложно, а тези изследвания са разпокъсани. Много научноизследователски мрежи и организации на европейско и национално равнище разработват своите програми за изследване на антимикробната резистентност изолирано, което води до припокриване или до взаимно конкуриращи се изследвания — често под нужната критична маса.

               (7)

               В работния документ на службите на Комисията от 18 ноември 2009 г. относно антимикробната резистентност (8) са обобщени инициативите в тази сфера на равнището на Съюза. Бяха предложени няколко мерки, включително за подобрено наблюдение на резистентността към антимикробни средства и на употребата на тези средства, както и мерки за контрол на риска, и беше проследено тяхното изпълнение.

               (8)

               На своята среща на 1 декември 2009 г. (9) Съветът на Европейския съюз призова държавите-членки и Комисията „да подпомогнат споделянето на научноизследователски инфраструктури, набирането на научни работници, стимулирането и подкрепата на научноизследователското сътрудничество на международно равнище, по-широкото разпространение на научните резултати и знание посредством структури за обмен на информация и разглеждане на съществуващи и нови финансови инструменти“ с оглед на иновативни насърчителни мерки за ефикасни антибиотици.

               (9)

               На срещата си на 26 май 2010 г. (10) Съветът за конкурентоспособност набеляза и конкретизира съвкупност от потенциални инициативи за съвместно планиране (наричани по-долу „ИСП“), включително „Предизвикателството на микробите — нарастваща заплаха за здравето на човека“, като сфери, в които съвместното планиране на научни изследвания ще придаде голяма добавена стойност на разпокъсаните усилия, полагани понастоящем от държавите-членки. В тази връзка той прие заключения, в които се признава необходимостта от подемане на инициатива за съвместно планиране, посветена на този въпрос, и прикани Комисията да даде своя принос за подготовката.

               (10)

               Държавите-членки потвърдиха чрез официални писма ангажимента си за участие в тази ИСП.

               (11)

               Съвместното планиране на изследванията в областта на антимикробната резистентност в рамките на предложената инициатива „Предизвикателството на микробите — нарастваща заплаха за здравето на човека“ ще съдейства за съгласуване на усилията на държавите-членки в сферата на научните изследвания и ще засили мобилизацията на умения, знания и ресурси с цел да се задълбочи и укрепи водещата роля на Европа в научните изследвания в тази област. Чрез насочване на усилията към решаване на едно от големите обществени предизвикателства инициативата също така допълва стратегията „Европа 2020“ (11) и програмата „Съюз за иновации“ (12).

               (12)

               С оглед постигане на целите, заложени в настоящата препоръка, държавите-членки следва да гарантират сътрудничеството и полезното взаимодействие със свързаните с нея други важни инициативи, като например: Инициативата за иновативни лекарства, научно-изследователската и развойна дейност и иновациите, подпомагани от Рамковата програма, включително в областта на здравеопазването, храните, селското стопанство и опазването на околната среда, и осъществявани с помощта на информационни технологии, когато е необходимо, както и други инициативи, като например съответните инициативи ERA-NET.

               (13)

               За да може Комисията да докладва на Европейския парламент и на Съвета, държавите-членки следва да докладват редовно на Комисията относно напредъка, отбелязан по тази ИСП,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

               1.

               Държавите-членки се насърчават да разработят въз основа на мултидисциплинарен подход общо виждане относно начините за подобряване на сътрудничеството и съгласуване на научноизследователската дейност на равнището на Съюза, с което да се даде отговор на предизвикателствата, свързани с антимикробната резистентност, и да се извлече полза от съдържащите се в него възможности, за да се гарантира ефективността на съвместните усилия на държавите-членки.

               2.

               Държавите-членки се насърчават да разработят обща програма за стратегически научни изследвания (ПСНИ), определяща средно- и дългосрочните потребности от научни изследвания и цели в областта на антимикробната резистентност. ПСНИ следва да се допълни с план за осъществяването ѝ със заложени в него приоритети, основни цели и график, както и необходимите за изпълнението му инструменти и ресурси.

               3.

               Държавите-членки се насърчават да включат следните мерки в ПСНИ и в плана за изпълнението:

                           а)

                           определяне и обмен на информация относно съответните национални програми и научноизследователски дейности;

                           б)

                           укрепване на капацитета за съвместно прогнозиране и технологична оценка;

                           в)

                           обмен на информация, ресурси, най-добри практики, методики и насоки;

                           г)

                           определяне на областите или научноизследователските дейности, които биха спечелили от координиране, от съвместни покани за представяне на предложения или от обединяване на ресурси;

                           д)

                           разработване на подробни процедури за съвместното провеждане на научноизследователската дейност в областите, посочени в буква г);

                           е)

                           отчитане на нуждите на лечението на пациенти и на здравните системи при определянето на целите на научноизследователските програми върху антимикробната резистентност;

                           ж)

                           съвместно използване, когато е уместно, на съществуващите научноизследователски инфраструктури или разработване на нови инструменти, като координирани бази данни, или разработване на модели за изучаване на процесите на антимикробна резистентност;

                           з)

                           насърчаване на по-добро сътрудничество между публичния и частния сектор, както и свободен достъп до иновациите между различните научноизследователски дейности и стопанските сектори, които имат отношение към антимикробната резистентност;

                           и)

                           предаване и разпространение на знания, новаторски идеи и интердисциплинарни методологични подходи, както и откриване и преодоляване на пречките в системата за научни изследвания и иновации, които възпрепятстват новаторски решения, чиято по-бърза пазарна реализация би била от полза за обществото;

                           й)

                           създаване на връзки между центровете, занимаващи се с научни изследвания в областта на антимикробната резистентност.

               4.

               Държавите-членки се насърчават да поддържат ефикасна обща управленска структура в областта на изследванията върху антимикробната резистентност, с пълномощия за определяне на съответните условия, правила и процедури за сътрудничество и координация, както и за надзор на изпълнението на ПСНИ. Управленската структура следва да бъде опростена, ефикасна и гъвкава и да отчита Доброволните насоки за рамковите условия за съвместно планиране в областта на научните изследвания, разработени от групата на високо равнище за съвместно планиране (ГСП).

               5.

               Държавите-членки се насърчават да изпълняват съвместно ПСНИ посредством националните си програми за научноизследователска дейност в съответствие с Доброволните насоки за рамковите условия за съвместно планиране в областта на научните изследвания, разработени от ГСП, или чрез други национални научноизследователски дейности.

               6.

               Държавите-членки се насърчават да доразвиват натрупания експертен опит на Комисията и да отчитат Доброволните насоки за рамковите условия при разработването и осъществяването на ПСНИ с оглед на съгласуването на ИСП с други програми и инициативи в тази област.

               7.

               Държавите-членки се насърчават да докладват редовно на Съвета и на Комисията за напредъка и резултатите от тази ИСП, включително и за натрупания опит във връзка с постигането на оптимална ефективност.

      Съставено в Брюксел на 27 октомври 2011 година.

            За Комисията

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Член на Комисията

      (1)  Priority Medicines for Europe and the World, Kaplan W. Laing R. Geneva: Световна здравна организация (2004 г.).

      (2)  Предизвикателството на бактериите: време е за реагиране. Съвместен технически доклад на Европейския център за профилактика и контрол на заболяванията и Европейската агенция по лекарствата (септември 2009 г.).

      (3)  Goldstein FW. Penicillin-resistant Streptосоccus pneumoniae: selection by both beta lactam and non-beta lactam antibiotics. J Antimicrob Chemother 44:141-144 (1999).

      (4)  Виж бележка под линия на стр. 2.

      (5)  Доклад на конференцията „Новаторски стимули за ефикасни антибактериални средства“ (2009 г.).

      (6)  Световен доклад за здравеопазването 2007 г. По-безопасно бъдеще: обществената здравна сигурност в целия свят през XXI-ви век. СЗО (2007 г.).

      (7)  Съвместно становище относно антимикробната резистентност (АМР) с акцент върху зоонозите. EFSA Journal 7(11):1372 (2009 г.).

      (8)  SANCO/6867/2009r6.

      (9)  Съвет на Европейския съюз. Заключения на Съвета за иновативни насърчителни мерки за ефикасни антибиотици. Приети на 2980-тото заседание на Съвета по заетост, социална политика, здравеопазване и потребителски въпроси, Брюксел, 1 декември 2009 г.

      (10)  10246/10.

      (11)  COM(2010) 2020.

      (12)  COM(2010) 546.


title: 2014/118/ЕС: Препоръка на Комисията от 3 март 2014 година относно мониторинга на следи от бромирани забавители на горенето в храните  текст от значение за ЕИП

text:
               5.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 65/39

      ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА

   от 3 март 2014 година
   относно мониторинга на следи от бромирани забавители на горенето в храните
   (текст от значение за ЕИП)
   (2014/118/ЕС)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Бромираните забавители на горенето са органобромни съединения, които се прилагат по отношение на продуктите с цел предотвратяване или забавяне на запалването на горими материали в случай на пожар. Те се използват обичайно в широка гама от потребителски стоки, например електроника, автомобили, мебели и строителни материали, за да се намали запалимостта на продукта. Бромираните забавители на горенето могат да се отделят от продуктите, в които са били използвани, чрез просмукване или изпаряване. Тъй като в края на цикъла им на използване потребителските стоки се изхвърлят, с течение на времето тези вещества са замърсили околната среда и хранителната верига.

               (2)

               Множество бромирани забавители на горенето обаче са устойчиви, биоакумулиращи и токсични както за хората, така и за околната среда. За тях се предполага, че причиняват невроповеденчески ефекти и нарушаване на функциите на ендокринната система и са били открити в живите организми в околната среда.

               (3)

               Ето защо Комисията поиска от Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) да изготви научно становище относно рисковете за общественото здраве, свързани с наличието на бромирани забавители на горенето в храните.

               (4)

               В периода между септември 2010 г. и септември 2012 г. експертната научна група на ЕОБХ по замърсителите в храните прие шест научни становища (1) относно различни класове бромирани забавители на горенето.

               (5)

               За голям брой от тези класове ЕОБХ препоръча да бъдат събрани допълнителни данни за равнищата им в храните и в човека.

               (6)

               Равнищата на бромирани забавители на горенето в храните от животински произход могат да бъдат свързани с присъствието на тези вещества във фуражите и следователно, въз основа на първите резултати от мониторинга на храните през 2014 г., през 2015 г. може да последва препоръка по отношение на мониторинга на фуражи,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

               1.

               През 2014 и 2015 г. държавите членки следва да извършват мониторинг на наличието на бромирани забавители на горенето в храните. Мониторингът следва да включва голямо разнообразие от отделни хранителни продукти, чиято употреба отразява потребителските навици, за да се даде точна оценка на експозицията, като за различните класове бромирани забавители на горенето следва да бъдат включени различни хранителни стоки.

               2.

               Държавите членки следва да спазват процедурите за вземане на проби, определени в приложение II към Регламент (ЕС) № 252/2012 на Комисията (2), за да се гарантира, че пробите са представителни за партидата, от която е взета пробата.

               3.

               Държавите членки следва да извършат анализ на различните класове бромирани забавители на горенето, с цел да се открие наличието на следните вещества в съответните хранителни стоки:

                           а)

                           за класа на полибромираните дифенилови етери (PBDE): 2,2′,4-трибромодифенилов етер (BDE-28, CAS № 41318-75-6); 2,2′,4,4′-тетрабромодифенилов етер (BDE-47, CAS № 5436-43-1); 2,2′,4,5′-тетрабромодифенилов етер (BDE-49, CAS № 243982-82-3); 2,2′,4,4′,5-пентабромодифенилов етер (BDE-99, CAS № 60348-60-9); 2,2′,4,4′,6-пентабромодифенилов етер (BDE-100, CAS № 189084-64-8); 2,2′,3,4,4′,5′-хексабромодифенилов етер (BDE-138, CAS № 67888-98-6); 2,2′,4,4′,5,5′-хексабромодифенилов етер (BDE-153, CAS № 68631-49-2); 2,2′,4,4′,5,6′-хексабромодифенилов етер (BDE-154, CAS № 207122-15-4); 2,2′,3,4,4′,5′,6-хептабромодифенилов етер (BDE-183, CAS № 207122-16-5) и 2,2′,3,3′,4,4′,5,5′,6,6′-декабромодифенилов етер (BDE-209, CAS № 1163-19-5), в яйцата и яйчените продукти, млякото и млечните продукти, мазнините и маслата от животински и растителен произход, рибата и други морски хранителни продукти, диетичните продукти, храните за кърмачета и за малки деца, с използване на методи за анализ с граница за количествено определяне, равна на 0,01 ng/g мокро тегло или по-ниска;

                           б)

                           за класа на хексабромоциклододеканите (HBCDD): (+/–)-α-HBCDD (1,2,5,6,9,10-хексабромо-(1R,2R,5S,6R,9R,10S)-отн-циклододекан, CAS № 134237-50-6); (+/–)-β-HBCDD (1,2,5,6,9,10-хексабромо-(1R,2S,5R,6R,9R,10S)-отн-циклододекан, CAS № 134237-51-7) и (+/–)-γ-HBCDD (1,2,5,6,9,10-хексабромо-(1R,2R,5R,6S,9S,10R)-отн-циклододекан, CAS № 134237-52-8) в рибата и други морски хранителни продукти, месото и месните продукти, млякото и млечните продукти, яйцата и яйчените продукти, както и храните за кърмачета и храните за малки деца Методите за анализ, използвани за определяне на HBCDD, включват определянето на стереоизомери и следва да имат граница за количествено определяне от 0,01 ng/g мокро тегло или по-ниска;

                           в)

                           за класа на тетрабромобисфенол A (TBBPA) и неговите производни: тетрабромобисфенол A (TBBPA, CAS № 79-94-7) и вероятно бис(метилов) етер на TBBPA (TBBPA-bME, CAS № 70156-79-5); бис(2-хидроксиетилов) етер на TBBPA (TBBPA-bOHEE, CAS № 4162-45-2); бис(алилов) етер на TBBPA (TBBPA-bAE, CAS № 25327-89-3); бис(глицидилов) етер на TBBPA (TBBPA-bGE, CAS № 3072-84-2) и бис(2,3-дибромопропилов) етер на TBBPA (TBBPA-bDiBPrE, CAS № 21850-44-2) в рибата и други морски хранителни продукти, месото и месните продукти, млякото и млечните продукти, и яйцата и яйчените продукти. Методите за анализ, използвани за определяне на тетрабромобисфенол A и неговите производни, следва да имат граница за количествено определяне от 0,1 ng/g мокро тегло или по-ниска;

                           г)

                           за класа на бромираните феноли и техните производни: 2,4,6-трибромофенол (2,4,6-TBP, CAS № 118-79-6); 2,4-дибромофенол (2,4-DBP, CAS № 615-58-7); 4-бромофенол (4-BP, CAS № 106-41-2); 2,6-дибромофенол (2,6-DBP, CAS № 608-33-3); тетрабромиран бисфенол S (TBBPS, CAS № 39635-79-5); бис(метилов) етер на тетрабромобисфенол S (TBBPS-BME, CAS № 70156-79-5) в рибата и други морски хранителни продукти. Методите за анализ, използвани за определяне на бромирани феноли и техните производни, следва да имат граница за количествено определяне от 0,1 ng/g мокро тегло или по-ниска;

                           д)

                           за новопоявяващите се и новите бромирани забавители на горенето: трис(2,3-дибромопропил)фосфат (TDBPP, CAS № 126-72-7); N,N′-етиленбис(тетрабромофталимид) (EBTEBPI, CAS № 32588-76-4); хексабромоциклодекан (HBCYD, CAS № 25495-98-1); бис(2-етилхексил)тетрабромофталат (BEH-TEBP, CAS № 26040-51-7); 2-етилхексил-2,3,4,5-тетрабромобензоат (EH-TBB, CAS № 183658-27-7) и дибромонеопентилгликол (DBNPG, CAS № 3296-90-0) в рибата и други морски хранителни продукти, месото и месните продукти (включително карантия, годна за консумация), мазнините и маслата от животински и растителен произход, млякото и млечните продукти, яйцата и яйчените продукти и храните за кърмачета и за малки деца. Методите за анализ, използвани за определяне на новопоявяващи се и нови бромирани забавители на горенето, следва да имат граница за количествено определяне от 1 ng/g мокро тегло или по-ниска.

               4.

               Държавите членки следва да извършват анализа на бромирани забавители на горенето в съответствие с приложение III към Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (3), с използване на метод за анализ, при който е доказано, че се получават надеждни резултати.

               5.

               Държавите членки следва редовно да предоставят на ЕОБХ данните от мониторинга, изразени на база общо тегло или на база мазнини, с информацията и в електронния формат за докладване, определени от ЕОБХ, с оглед обединяване в една база данни. Те следва да включват наличните данни, получени през предходни години с използване на метод за анализ, при който е доказано, че се получават надеждни резултати, за да се наблюдават тенденциите при експозицията.

      Съставено в Брюксел на 3 март 2014 година.

            За Комисията

         Tonio BORG

            Член на Комисията

      (1)  Експертна група на ЕОБХ по замърсителите в хранителната верига (CONTAM); Научно становище относно полибромирани бифенили (PBBs) в храните. EFSA Journal (Бюлетин на ЕОБХ) 2010 г.; 8(10):1789. [151 стр.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1789.
   Научно становище относно полибромирани дифенилови етери (PBDE) в храните. EFSA Journal (Бюлетин на ЕОБХ) 2011 г.; 9(5):2156. [274 стр.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2156.
   Научно становище относно хексабромоциклододекани (HBCDD) в храните. EFSA Journal (Бюлетин на ЕОБХ) 2011 г.; 9(7):2296. [118 стр.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2296.
   Научно становище относно тетрабромобисфенол A (TBBPA) и неговите производни в храните. EFSA Journal (Бюлетин на ЕОБХ) 2011 г.; 9(12):2477. [61 стр.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2477.
   Научно становище относно бромирани забавители на горенето (BFR) в храните: Бромирани феноли и техните производни. EFSA Journal (Бюлетин на ЕОБХ) 2012 г.; 10(4):2634. [42 стр.] doi:10.2903/j.efsa.2012.2634.
   Научно становище относно новопоявяващи се и нови бромирани забавители на горенето (BFR) в храните: EFSA Journal (Бюлетин на ЕОБХ) 2012 г.; 10(10):2908. [125 стр.] doi:10.2903/j.efsa.2012.2908.

      (2)  Регламент (ЕС) № 252/2012 на Комисията от 21 март 2012 г. за определяне на методи за вземане на проби и анализ за целите на официалния контрол на съдържанието на диоксини, диоксиноподобни полихлорирани бифенили (PCB) и недиоксиноподобни PCB в определени храни, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1883/2006 (ОВ L 84, 23.3.2012 г., стр. 1).

      (3)  Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (ОВ L 165, 30.4.2004 г., стр. 1).


title: Препоръка на Съвета от 12 юли 2016 година относно националната програма за реформи на Белгия за 2016 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Белгия за 2016 г.

text:
               18.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 299/36

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 12 юли 2016 година
   относно националната програма за реформи на Белгия за 2016 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Белгия за 2016 г.
   (2016/C 299/09)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 ноември 2015 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2016 г. за координация на икономическите политики. На 17—18 март 2016 г. Европейският съвет одобри приоритетите на годишния обзор на растежа. На 26 ноември 2015 г., въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета (2), Комисията прие Доклада за механизма за предупреждение, в който беше посочено, че Белгия е една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед. На същата дата Комисията прие и препоръка за препоръка на Съвета относно икономическата политика на еврозоната. Тази препоръка беше одобрена от Европейския съвет на 18—19 февруари 2016 г. и приета от Съвета на 8 март 2016 г. (3). Като държава, чиято парична единица е еврото, и с оглед на тясната взаимообвързаност между икономиките в икономическия и паричен съюз, Белгия следва да гарантира пълното и навременно изпълнение на препоръката.

               (2)

               Докладът за Белгия за 2016 г. беше публикуван на 26 февруари 2016 г. В него бе оценен напредъкът на Белгия в изпълнението на специфичните за страната препоръки, приети от Съвета на 14 юли 2015 г., и включва задълбочения преглед съгласно член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011. На 8 март 2016 г. Комисията представи резултатите от задълбочения преглед. Анализът на Комисията ѝ дава основание да заключи, че в Белгия няма макроикономически дисбаланси. Слабото представяне на външните пазари, в съчетание с високата публична задлъжнялост, може да създадат рискове в бъдеще. Последните развития обаче показват, че има подобрение на конкурентоспособността. Коригиращите мерки — включващи задържане на заплатите и намаляване на размера на социалноосигурителните вноски — са довели до забавяне на растежа на разходите за труд. Държавният дълг не намалява, но краткосрочните рискове изглеждат овладени.

               (3)

               На 29 април 2016 г. Белгия представи своята Национална програма за реформи за 2016 г. и своята програма за стабилност за 2016 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (4)

               Съответните специфични за държавата препоръки бяха взети предвид при програмирането на европейските структурни и инвестиционни фондове за периода 2014—2020 г. Както е предвидено в член 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), когато това е необходимо за подпомагане на изпълнението на съответните препоръки на Съвета, Комисията може да поиска от дадена държава членка да преразгледа своето споразумение за партньорство и съответните програми и да предложи изменения в тях. Комисията предостави допълнителни подробности за начина, по който ще използва тази разпоредба, в насоките относно прилагането на мерките, обвързващи ефективността на европейските структурни и инвестиционни фондове с доброто икономическо управление.

               (5)

               В Програмата за стабилност за 2016 г. се посочва, че извънредният приток на бежанци през 2015 и 2016 г. и извънредните мерки за сигурност през 2016 г. са оказали значително въздействие върху бюджета, и се предоставят достатъчно доказателства за обхвата и естеството на тези допълнителни бюджетни разходи. Според Комисията допустимите допълнителни разходи за бежанците възлизат на 0,03 % от БВП през 2015 г., а допълнителното въздействие през 2016 г. се оценява на 0,17 % от БВП за разходите, свързани с бежанците, и на 0,12 % от БВП за мерките за сигурност. Разпоредбите, съдържащи се в член 5, параграф 1 и член 6, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1466/97, позволяват обслужването на тези допълнителни разходи, тъй като притокът на бежанци, както и сериозната терористична заплаха са извънредни събития, тяхното въздействие върху публичните финанси на Белгия е значително и устойчивостта няма да бъде засегната, като се даде възможност за временно отклонение от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел. Ето защо размерът на изискваната корекция за постигане на средносрочната бюджетна цел за 2015 г. бе намален, за да се вземат под внимание допълнителните разходи, свързани с бежанците. Що се отнася до 2016 г., през пролетта на 2017 г. ще бъде направена окончателната оценка, включително относно допустимите суми, въз основа на наблюдаваните данни, предоставени от белгийските органи.

               (6)

               Спрямо Белгия понастоящем се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж. На 18 май 2016 г. Комисията публикува доклад по член 126, параграф 3 от ДФЕС, тъй като Белгия не постигна достатъчен напредък в спазването на правилото за дълга през 2015 г. В анализа се стига до заключението, че следва да се счита, че критерият за дълга е спазен. В своята програма за стабилност за 2016 г. правителството планира постепенно да подобри номиналното салдо — от дефицит в размер на 2,6 % от БВП през 2015 г. до -0,2 % от БВП през 2019 г. Преразгледаната средносрочна бюджетна цел, определена при балансирано в структурно отношение състояние на бюджета, се очаква да бъде постигната през 2018 г. Преизчисленото структурно салдо (5) обаче все още показва структурен дефицит от 0,4 % от БВП през 2018 г. Според Програмата за стабилност съотношението дълг/БВП се очаква да достигне своя връх от 106,2 % от БВП през 2016 г. и да спадне до 99,6 % от БВП до 2019 г. Макроикономическият сценарий, на който се основават тези бюджетни прогнози, е реалистичен. Въпреки това необходимите мерки в помощ на планираните цели за дефицита от 2017 г. нататък все още не са достатъчно конкретни. Въз основа на прогнозата на Комисията от пролетта на 2016 г. съществува риск от значително отклонение от препоръчаната корекция през 2016 г., както и през 2016 г. и 2017 г., разглеждани заедно, ако политиките останат непроменени. Ако в оценката не се вземе предвид въздействието върху бюджета от извънредния приток на бежанци и от извънредните мерки за сигурност, прогнозираното отклонение през 2016 г. вече не е значително. Не се очаква Белгия да се да се съобрази с преходното правило за дълга през 2016 г., нито с референтния показател за съкращаване на дълга след края на преходния период. Въз основа на своята оценка на Програмата за стабилност и предвид прогнозата на Комисията от пролетта на 2016 г., Съветът смята, че съществува риск Белгия да не спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж. По тази причина ще са необходими допълнителни мерки за гарантиране на съответствие през 2016 г. и 2017 г.

               (7)

               Високата публична задлъжнялост е съчетана със слаби резултати за износа и конкурентоспособността. Представянето на външните пазари се влошава от 2000 г. насам, както е видно от загубата на пазарни дялове на световно равнище, и се утежнява от насочването на износа предимно към по-слабо динамични пазари. Въпреки че през последните години е спряла отрицателната тенденция при пазарните дялове, натрупаните загуби остават значителни по размер. Специализацията в пазарни сегменти, изложени в по-голяма степен на ценова конкуренция, също ограничава капацитета за износ на страната. Това е особено трудно съвместимо с високите разходи за труд в страната. Доскоро разходите за труд за единица продукция се увеличаваха бързо в резултат на ниския растеж на производителността, и в частност на бързия растеж на заплатите. Последният може да се обясни с някои характеристики на системата за определяне на заплатите. От една страна, маржовете за растежа на реалните заплати многократно са били определяни на твърде високи равнища. От друга страна, инфлацията многократно е надхвърлила очакванията и инфлацията в съседните държави. Структурната разлика между същинската инфлация в Белгия и в съседните страни се дължи главно на по-големия ръст на цените в сферата на услугите и на неоптималното функциониране на пазара на дребно. Тази инфлация се е отразила на ръста на заплатите чрез общата практика на автоматична индексация. Тези два фактора са отслабили ефективността на тясно координираната система за определяне на заплатите. За да се спрат намаляването на конкурентоспособността и отрицателното му въздействие върху резултатите за износа и върху заетостта, белгийските органи са се намесили в процеса на определяне на заплатите през последните години. Наложени са мерки за задържане на заплатите, включително ограничения на увеличенията на реалните заплати, както и преустановяване на схемите за индексация на заплатите. Освен това се въвеждат намаления на размера на социалноосигурителните вноски. За да се гарантира устойчивостта на корекцията обаче, са необходими структурни реформи в рамката за определяне на заплатите в съответствие с препоръките на Съвета от предходни години. Въпреки че правителството възнамерява да преразгледа Закона от 1996 г. за насърчаване на заетостта и защита на конкурентоспособността, който осигурява основата, върху която социалните партньори определят „нормата за заплатите“ на всеки две години — досега е постигнат малък напредък. Установяването на по-непосредствена връзка между заплатите и производителността ще позволи да бъдат запазени неотдавнашните постижения и да бъде предотвратено повторното възникване на минали проблеми.

               (8)

               Известен напредък бе постигнат по отношение на цялостното функциониране на пазара на труда. Стимулите за работа бяха укрепени от мерки за намаляване на данъчната тежест и от промени в системата за обезщетения при безработица. Значителните разлики в равнището на заетост между определени групи от населението обаче продължават да водят до хронично ниско използване на работната ръка, особено сред нискоквалифицираните, младите хора, по-възрастните хора и хората с мигрантски произход. Освен това пределните данъчни ставки при навлизането или завръщането на пазара на труда водят до „капана“ на неактивността и на ниските заплати за вторите работещи членове на домакинството и за специфични видове домакинства, като например неженените/неомъжените лица и самотните родители. Ето защо е важно да се усъвършенстват и прилагат политики, чиято цел е да се насърчи преминаването от незаетост или безработица към заетост. Неравенствата в образованието, свързани със социално-икономическо положение, са сред най-високите в Съюза и незадоволителните резултати на образователната система обясняват отчасти слабото представяне на пазара на труда на хората с мигрантски произход. Понастоящем се въвеждат реформи в образователната система, които са разработени специално за справяне с преждевременното напускане на училище и за подобряване на предоставянето на грижи и образование в ранна детска възраст. Компетентните органи се стремят и към подобряване на качеството и на практическата приложимост на системата на професионалното обучение. Тези реформи биха могли да улеснят прехода към икономика, основана на знанието и насочена все повече към сектора на услугите, да намалят несъответствията между търсените и предлаганите умения и да облекчат недостига на работна ръка в някои професии. Освен това предвид много ниските активност и равнище на заетост на по-възрастните работници са необходими политики, с които се насърчава активният живот на възрастните хора и се стимулира търсенето на пазара на труда на по-възрастни работници. И накрая, може да бъде оправдано въвеждането на допълнителни данъчни мерки, за да се улесни започването на работа.

               (9)

               Налице е все още значителен потенциал за подобряване на неразходното измерение на външната конкурентоспособност. За да бъдат съхранени и повишени настоящите равнища на благосъстояние, трябва да бъде поставен по-силен акцент върху повишаването на производителността и върху инвестициите в създаването на капитал, основан на знанието. За това са необходими постоянни усилия за преминаване към продукти и свързаните с тях услуги, които се намират по-високо по веригата за създаване на стойност, въз основа на по-добри резултати в областта на иновациите и остойностяването на научноизследователската и развойната дейност. Независимо от висококачествената си публична система за научни изследвания в Белгия има относително малък брой бързо растящи предприятия в иновационни сектори. Освен това бизнес средата е възпрепятствана от административна и регулаторна тежест, която пречи на създаването и разрастването на дружествата. Изискванията за притежаване на акции или дялове и ограниченията по отношение на правата на глас, правната форма и мултидисциплинарните дейности отслабват динамиката на пазара за бизнес услуги. Същият ефект в сектора на търговията на дребно имат ограниченията от оперативно естество и ограниченията относно това къде търговците на дребно могат да установят своите помещения. Освен това има недостатъци в ефективността на съдебната система — с ниска степен на навлизане на информационни и комуникационни технологии. Взети заедно, тези фактори представляват значителни пречки пред частните инвестиции. Недостатъчната инфраструктура и продължаващите затруднения също имат възпиращ ефект върху растежа на производителността и инвестициите. Транспортната мрежа изпитва най-остра нужда от инвестиции. Географското местоположение на Белгия, в съчетание с присъствието на международни организации, дават възможност на страната да привлече много разпределителни центрове, логистични бази и международни централи на различни дружества. Все по-големият проблем със задръстванията в пиковите часове обаче намалява привлекателността на страната за чуждестранните инвеститори и води до значителни икономически и екологични разходи. Белгия също така се очаква да не изпълни своята цел за намаляване на емисиите на парникови газове до 2020 г. и страда от сериозни проблеми, свързани със замърсяването на въздуха. Като се има предвид високата концентрация на икономическа дейност в района около столицата и пристанищата, най-неотложните предизвикателства са да се подобри основната железопътна и пътна инфраструктура и да се премахнат липсващите връзки между основните икономически центрове. Същевременно е важно да се разреши проблемът със задръстванията в пиковите часове чрез подобряване на услугите на обществения транспорт, оптимизиране на управлението на трафика и премахване на вредните пазарни ефекти и на неблагоприятните данъчни стимули, като например благоприятното третиране на служебните автомобили.

               (10)

               Друго предизвикателство е свързано с адекватността на производството на електроенергия на вътрешния пазар и сигурността на доставките като цяло. Непланираното спиране на работата на няколко ядрени инсталации породи опасения относно начина за постигане на баланс между търсенето и предлагането на електроенергия, но многократно променяният график за извеждане от експлоатация на ядрените съоръжения създава климат, който не благоприятства вземането на дългосрочни инвестиционни решения. Това намира отражение в по-високия внос и във все по-слабата сигурност на доставките. Въпреки че рисковете за доставките са овладени в краткосрочен план, все още са необходими значителни инвестиции в по-дългосрочна перспектива. Освен значителен нов капацитет на вътрешното производство и допълнително увеличение на инфраструктурните връзки е необходимо да се изградят интелигентни енергийни мрежи за управление на търсенето. Като се имат предвид значителното време за големи проекти в енергийния сектор и голямата нужда от заместващи мощности през следващото десетилетие, ще бъдат необходими бързи действия, по-специално под формата на подходяща правна рамка, която да насърчава увеличаването на производствения капацитет.

               (11)

               Белгия е отбелязала известен напредък в реформата на данъчната система, по-специално чрез прехвърляне на данъчната тежест от труда към други данъчни основи, което постепенно ще намали данъчната тежест върху труда. Намаляването на подоходното облагане на физическите лица, както и на социалноосигурителните вноски на работодателите също ще имат благоприятен ефект. Въпреки това данъчната система продължава да е сложна; данъчните основи се подкопават от специфични изключения, приспадания и намалени данъчни ставки. Някои от тях водят до загуба на приходи, вредни икономически ефекти и голяма административна тежест. Освен това прехвърлянето на данъчната тежест не изглежда неутрално от бюджетна гледна точка. Все още има значителни възможности за подобряване на структурата на данъчната система чрез допълнително разширяване на данъчната основа, което да даде възможност както за по-ниски законоустановени ставки, така и за по-малко вредни ефекти. Съществува и значителен потенциал за „екологично“ прехвърляне на данъчната тежест, с оглед на, наред с другото, по-благоприятното данъчно третиране на служебните автомобили и на картите за покупка на гориво. Това третиране увеличава замърсяването, задръстванията и емисиите на парникови газове.

               (12)

               През последните години Белгия е постигнала значителен напредък в реформирането на пенсионната система. Със закона от 10 август 2015 г. — за увеличението на пенсионната възраст, условията за ранно пенсиониране и минималната възраст за получаване на наследствени пенсии, се установяват нова минимална възраст и критерии за продължителността на трудовия стаж при обикновените пенсии. Дори след неотдавнашните реформи обаче прогнозираното увеличение на пенсионните разходи към БВП остава значително. Въвеждането на автоматична връзка с промените в средната продължителност на живота, както беше препоръчано в миналото, би понижило средносрочните и дългосрочните рискове за устойчивостта. В това отношение правителството обяви намерението си да въведе пенсионна система, основаваща се на кредити, която да даде възможност за механизми за автоматична корекция в отговор на демографските промени. Тези въпроси ще продължат да се наблюдават отблизо в рамките на европейския семестър.

               (13)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Белгия и го публикува в доклада за страната от 2016 г. Тя извърши и оценка на Програмата за стабилност и на Националната програма за реформи и на последващите мерки, свързани с препоръките, отправени към Белгия през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива бюджетна и социално-икономическа политика в Белгия, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид на необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на ЕС чрез принос на равнище ЕС към бъдещите решения на държавите членки. Препоръките в рамките на европейския семестър са изразени в препоръки 1—3 по-долу.

               (14)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа Програмата за стабилност на Белгия, като становището му (6) е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу,

         ПРЕПОРЪЧВА на Белгия да предприеме следните действия през 2016 г. и 2017 г.:

               1.

               Да постигне годишна фискална корекция от 0,6 % от БВП за постигане на средносрочната бюджетна цел през 2016 и 2017 г. Да използва извънредните приходи, за да ускори намаляването на съотношението на консолидирания държавен дълг към БВП. Да бъде договорено задължително разпределение на бюджетните цели между всички равнища на управление. Да опрости данъчната система и да премахне нарушаващите търговията данъчни разходи.

               2.

               Да извърши планираното преразглеждане на Закона от 1996 г. за насърчаване на заетостта и защита на конкурентоспособността, след консултация със социалните партньори. Да гарантира, че заплатите се променят в съответствие с производителността. Да гарантира ефективност на политиките за активизиране на пазара на труда. Да постигне напредък в реформите в образованието и професионалното обучение и да осигурява подкрепа в областта на обучението за групите в неравностойно положение, особено за хората с мигрантски произход.

               3.

               Да увеличи капацитета за иновации, по-специално чрез насърчаване на инвестициите в създаването на интелектуален капитал. Да увеличи конкуренцията в сектора на бизнес услугите и сектора на търговията на дребно чрез премахване на неоправданите оперативни ограничения и ограничения пред установяването. Да вземе мерки по отношение на инвестициите в транспортна инфраструктура и в мощности за производство на енергия.

      Съставено в Брюксел на 12 юли 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         P. KAŽIMÍR

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25).

      (3)  ОВ C 96, 11.3.2016 г., стр. 1.

      (4)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).

      (5)  Структурното салдо, преизчислено от Комисията по общоприетата методика въз основа на информацията в Програмата за стабилност.

      (6)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.