title: Препоръка на Съвета от 9 юли 2013 година относно националната програма за реформи на Полша за 2013 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Полша за периода 2012—2016 г.

text:
               30.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/63

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

   от 9 юли 2013 година
   относно националната програма за реформи на Полша за 2013 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Полша за периода 2012—2016 г.
   2013/C 217/16
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   след консултация с Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическите политики, която стратегия се съсредоточава върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоки за политиките за заетост на държавите членки (2), като двата акта заедно представляват т.нар. „интегрирани насоки“. Държавите членки бяха приканени да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националната си икономическа политика и политика по заетостта.

               (3)

               На 29 юни 2012 г. държавните и правителствените ръководители на държавите членки взеха решение относно Пакт за растеж и работни места, с който се предоставя съгласувана рамка за действие на национално равнище, на равнището на ЕС и на еврозоната, като се използват всички възможни лостове, инструменти и политики. Те взеха решение относно действията, които да бъдат предприети на равнище държави членки, като по-конкретно изразиха пълната си ангажираност с постигането на целите на стратегията „Европа 2020“ и с изпълнението на специфичните за държавите препоръки.

               (4)

               На 10 юли 2012 г. Съветът прие препоръка (3) относно националната програма за реформи на Полша за 2012 г. и даде становището си относно програмата за конвергенция на Полша за периода 2012—2015 г.

               (5)

               На 28 ноември 2012 г. Комисията прие Годишния обзор на растежа, с което постави началото на Европейския семестър за координация на икономическите политики за 2013 г. Също на 28 ноември 2012 г. въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (4) Комисията прие Доклада за механизма за предупреждение, в който Полша не беше посочена като една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед.

               (6)

               Европейският парламент участва надлежно в Европейския семестър в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 и на 7 февруари 2013 г. прие Резолюция относно аспектите, свързани със заетостта и социалните въпроси, в Годишния обзор на растежа за 2013 г. и Резолюция относно приноса към Годишния обзор на растежа за 2013 г.

               (7)

               На 14 март 2013 г. Европейският съвет одобри приоритетите, насочени към осигуряване на финансова стабилност, фискална консолидация и действия за стимулиране на растежа. Той подчерта необходимостта от провеждане на диференцирана и благоприятстваща растежа фискална консолидация, възстановяване на нормалните условия за отпускане на заеми в икономиката, насърчаване на растежа и конкурентоспособността, справяне с безработицата и социалните последици от кризата и модернизиране на публичната администрация.

               (8)

               На 30 април 2013 г. Полша представи своята национална програма за реформи за 2013 г. и своята програма за конвергенция за периода 2012—2016 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (9)

               В периода 2011—2012 г. Полша положи значителни усилия за бюджетна консолидация в съответствие с препоръката на Съвета. Предвид влошаващата се икономическа ситуация в световен план обаче срокът за коригиране на прекомерния дефицит не беше спазен и е нужно повече време за неговото коригиране. Съгласно извършената в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 оценка на програмата за конвергенция Съветът е на мнение, че макроикономическият сценарий, въз основа на който са изготвени бюджетните прогнози в програмата, е оптимистичен. По-конкретно се очаква по-голямо увеличение на частното потребление и частните инвестиции в сравнение с прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2013 г., което води до по-висок общ темп на растеж за 2013 г. (1,5 % срещу 1,1 %). Целта на очертаната в програмата за конвергенция бюджетна стратегия е намаляване на дефицита на 3,5 % от БВП до 2013 г. (една година след първоначалния краен срок съгласно процедурата при прекомерен дефицит (ППД) — 2012 г.) и постигане на средносрочната бюджетна цел (СБЦ) до 2016 г. Съгласно програмата за конвергенция обаче се планира краен срок за намаляване на номиналния дефицит под 3 % от БВП чак до 2015 г. Предвид прекалено оптимистичните прогнози за растежа и приходите, съдържащи се в програмата за конвергенция, Съветът счита, че предвидените от властите усилия за фискална консолидация не са съвместими с едно реално коригиране на прекомерния дефицит до 2013 г., освен ако бъдат предприети значителни допълнителни мерки за тяхното подсилване за тази година. Програмата за конвергенция се основава на оптимистичен сценарий и не е подкрепена в достатъчна степен от конкретни мерки, така че убедително да се гарантира корекция на дефицита най-късно до 2014 г. Следователно са нужни допълнителни усилия, основаващи се на подробни мерки, и за 2013 г., и за 2014 г.
               Властите не са се възползвали в достатъчна степен от условията на растеж преди кризата, за да реформират структурата на публичните разходи, така че да отредят приоритет на елементите, способстващи за растежа. Програмата за конвергенция потвърждава предишната СБЦ от – 1 % от БВП, която отразява целите на Пакта. Въз основа на (преизчисления) структурен дефицит не се прогнозира постигане на СБЦ до 2016 г., както се предвижда в програмата за конвергенция, тъй като планираният годишен напредък към постигане на СБЦ от 0,3 % от БВП (в структурно изражение) през 2015 г. и 0,7 % от БВП през 2016 г. е недостатъчен. Темпът на увеличаване на бюджетните разходи, при отчитане на дискреционните мерки по отношение на приходите, е в съответствие с целевия показател в Пакта за стабилност и растеж през целия период, обхванат от програмата. Може да са нужни допълнителни усилия, както и промени в структурата на корекцията също и през последните години от програмата за конвергенция, тъй като за напредъка към постигане на СБЦ се разчита главно на мащабни съкращения на публичните разходи за инвестиции, без той да се подкрепя в достатъчна степен с конкретни мерки. Прогнозира се, че през периода, обхванат от програмата, консолидираният държавен дълг на Полша ще остане под 60 % от БВП. Националните органи прогнозират, че той ще се задържи на сравнително постоянно ниво от малко над 55,5 % от БВП до 2014/2015 г. (и ще отбележи спад през 2016 г.), докато Комисията, вземайки предвид възможните рискове по отношение на плановете за консолидация и елементите за намаляване на дълга, очаква увеличение до около 59 % от БВП през 2014 г. Данъчната дисциплина остава ключов въпрос от гледна точка на борбата с укриването на данъци, който също така изисква да се намали административната тежест за данъкоплатците и да се повиши ефективността на данъчната администрация. За да се осигури успехът на стратегията за фискална консолидация, е важно мерките за фискална консолидация да бъдат подкрепени от всеобхватни структурни реформи.

               (10)

               Ниският дял на способстващи за растежа разходи (образование, научни изследвания и иновации) и намаляващите публични инвестиции влошават изгледите за растеж в дългосрочен план. В сектора на здравеопазването в Полша са налице ограничения в достъпа до грижи и неефективност на разходите, като същевременно се очаква заради застаряването на населението разходите за здравеопазване значително да се увеличат в средносрочен до дългосрочен план, увеличавайки тежестта върху публичните финанси. Системата може да се подобри, като се подсилят системата на първичните здравни грижи и системата за направления и се използва потенциалът за увеличаване на ефективността на разходите при болничните грижи.

               (11)

               Правителството все още не е въвело постоянно правило по отношение на разходите, съответстващо на Европейската система от сметки. Освен това Полша е отбелязала само несъществен напредък при средносрочното планиране и подобряването на координацията сред различните равнища на управление, що се отнася до бюджетния процес.

               (12)

               Младежката безработица се увеличава, като това наред с другото се дължи на недостатъчното съответствие между образователните резултати и нуждите на пазара на труда. Макар провежданите реформи в системите на образованието да целят премахване на несъответствието между търсените и предлаганите квалификации, все още е необходимо да се увеличат възможностите за стажове и обучение в процеса на работа, да се засили сътрудничеството между училищата и работодателите и да се подобри качеството на преподаването. Прилагането на гаранция за младежта въз основа на полаганите в момента усилия би допринесло за подпомагане на младите хора за получаване на работно място. Делът на възрастните, участващи в схеми за учене през целия живот, продължава да е много нисък и все още не е приета стратегията за учене през целия живот.

               (13)

               Що се отнася до грижите за малки деца, усилията на правителството бяха съсредоточени в прилагането на Програмата за малки деца. В резултат през последните две години броят на детските ясли се увеличи почти двойно, но все още е изключително нисък като съотношение и не задоволява търсенето. Полша предприе само по-незначителни стъпки за справяне с широко разпространената временна заетост. Полша е на трето място в Съюза по размер на дяла на лицата, които не по свое желание работят на срочен договор, по-специално във възрастовата група 15—24 години. Въпреки че за срочните договори често се твърди, че представляват инструмент, чрез който безработните лица да навлязат на пазара на труда с перспективата на по-късен етап да се прехвърлят на безсрочен договор, изглежда, че за по-голямата част от работещите в Полша това не е така. Вместо това изглежда, че широкото използване на такива договори се отразява негативно върху качеството на човешкия капитал и върху производителността, тъй като работещите на срочен договор служители често имат по-малък достъп до професионално обучение. Ощетяването по отношение на заплащането при срочните договори също е относително високо, като в резултат се отчита един от най-високите в Съюза дялове на бедност сред работещите. Освен това е широко разпространено използването на последователни граждански договори със значително намалени права на социална закрила. Според правителствения доклад „Младеж 2011 г.“ над 50 % от младите работещи са назначени на такива договори.

               (14)

               Полша е изправена пред ниски равнища на заетост сред по-възрастните работници. Въпреки че възможностите за ранно пенсиониране бяха значително намалени и бе извършена обща пенсионна реформа, продължава да съществува специална пенсионна схема за миньорите. Освен това системата за социална сигурност за земеделските производители (KRUS) създава стимули за дребните земеделски производители да останат в сектора на селското стопанство главно защото доходите на отделните земеделски стопани не се проследяват правилно в системата. Това води до скрита безработица в селските райони, като пречи на увеличаването на производителността и на регионалната и секторната трудова мобилност.

               (15)

               Полша е сред държавите членки с най-ниско ниво на разходи за научноизследователска и развойна дейност (НИРД) и отчита едни от най-лошите резултати при по-общите показатели за иновации. Общият дял на разходите за НИРД от БВП в Полша — 0,77 % през 2011 г. — бе сред най-ниските в Съюза. Малък е по-специално размерът на разходите за НИРД в частния сектор (0,2 % от БВП през 2011 г.). Полските предприятия до голяма степен разчитат на усвояване на технологии, т.е. прилагането на вече съществуващи технологии чрез инвестиции в дълготрайни активи. Макар това да бе успешна практика при осигуряването на ръст на производителността и икономически растеж, сега Полша се нуждае от преминаване към модел, основаващ се в по-голяма степен на местните иновации. Реформите в системите на науката и висшето образование дадоха ход на мащабно преструктуриране с цел установяване на сътрудничество между науката и бизнеса. Все още не е извършена оценка на тези реформи. Необходим е по-цялостен подход, за да се съгласуват усилията в сферите на научните изследвания, иновациите и политиката за промишлеността, чрез който да се гарантира, че съществуват подходящи инструменти за подпомагане на целия иновационен цикъл.

               (16)

               Все още са налице много високи потенциални ползи от извършването на подобрения в енергийната ефективност във всички сектори на икономиката на Полша, особено чрез изолация на сгради, като тези ползи биха могли да способстват за растежа. Националната електропреносна мрежа все още е претоварена, но се отбелязва напредък по отношение на плановете за създаване на допълнителен капацитет за междусистемно свързване към съседните пазари. На конкуренцията на пазара на газ все още пречат редица фактори, по-специално все още не е завършило поетапното премахване на регулираните цени, историческият оператор притежава пазарен дял от около 97 % в търговията на едро и дребно и 90 % от вноса на природен газ е от Русия.

               (17)

               Въпреки че е отбелязан известен напредък, недостатъчно развитата транспортна инфраструктура на Полша продължава да е голяма пречка пред растежа. Големите проекти за пътна инфраструктура отбелязаха напредък, но железопътните инвестиционни проекти до голяма степен все още се бавят. Увредената железопътна инфраструктура изисква значителни нарастващи инвестиции, тъй като само 36 % от близо 20 000 km действащи железопътни линии са в добро техническо състояние. Въпреки положените напоследък усилия Полша все още значително изостава от други държави членки, що се отнася до оползотворяването на потенциала за растеж на информационните и комуникационните технологии (ИКТ). Покритието със стационарен широколентов достъп е сред най-ниските в Съюза както на национално равнище, така и в селските райони. Инвестициите във водоснабдителните мрежи продължиха да са недостатъчни.

               (18)

               Резултатите на публичната администрация на Полша са под средните за ЕС. Сред основните проблеми са прозрачността, сложността на данъчната система и разходите, свързани с изпълнението на данъчните задължения, увеличаващата се средна продължителност на производствата по граждански и търговски дела, както и дългите производства по несъстоятелност и ниският процент на събиране на вземанията. Използването на електронно управление в публичната администрация също остава под средното за ЕС. Полша започна реформа с цел улесняване на достъпа до регулираните професии, която изостава от първоначално обявения график.

               (19)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Полша. Тя извърши оценка на националната програма за реформи и на програмата за конвергенция. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Полша, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнище ЕС към бъдещите национални решения. Нейните препоръки в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1—7 по-долу.

               (20)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за конвергенция, като становището му (5) е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу,

         ПРЕПОРЪЧВА на Полша да предприеме следните действия през периода 2013—2014 г.:

               1.

               Да подобри и изпълни бюджетната стратегия за 2013 г. и следващите години, като я подкрепи с достатъчно конкретни мерки както за 2013 г., така и за 2014 г., за да осигури своевременно и устойчиво коригиране на прекомерния дефицит до 2014 г. и осъществяването на мерките за фискална консолидация, посочени в препоръките на Съвета в контекста на ППД. За трайното коригиране на фискалните неравновесия се изисква надеждно осъществяване на амбициозни структурни реформи, които биха повишили капацитета за приспособяване и биха увеличили потенциалния растеж и заетост. След коригирането на прекомерния дефицит да осъществи мерките за структурна корекция, които ще позволят на Полша да постигне средносрочната цел до 2016 г. С цел подобряване качеството на публичните финанси да сведе до минимум съкращенията на способстващите за растежа инвестиции и да преразгледа разходните политики, подобрявайки насочеността на социалните политики и повишавайки ефективността и ефикасността на разходите в сектора на здравеопазването. Да подобри данъчната дисциплина, по-специално чрез повишаване на ефективността на данъчната администрация.

               2.

               Да гарантира прилагането на постоянно правило по отношение на разходите през 2013 г., съответстващо на правилата на Европейската система от сметки. Да предприеме мерки за засилване на механизмите за бюджетна координация на годишна основа и в средносрочен план между отделните нива на управление.

               3.

               Да увеличи усилията за намаляване на младежката безработица, например чрез гаранция за младежта, да увеличи възможностите за стажове и обучение в процеса на работа, да засили сътрудничеството между училищата и работодателите и да подобри качеството на преподаването. Да приеме предложената стратегия за учене през целия живот. Да се бори с бедността сред работещите и сегментацията на пазара на труда, включително чрез по-добро преминаване от срочна към постоянна заетост и чрез ограничаване на прекомерното използване на граждански договори.

               4.

               Да продължи да полага усилия за увеличаване участието на жените на пазара на труда, по-специално като инвестира в достъпни и качествени грижи за деца и предучилищно образование, и като осигури стабилно финансиране и квалифициран персонал. С цел подобряване на секторната трудова мобилност да предприеме трайни стъпки за реформиране на KRUS. Да премахне поетапно специалната пенсионна система за миньорите с оглед на интегрирането им в общата схема. Да подкрепи общата пенсионна реформа с мерки за насърчаване пригодността за заетост на по-възрастните работници, за да повиши възрастта на напускане на пазара на труда.

               5.

               Да предприеме допълнителни мерки за осигуряване на благоприятна за иновациите бизнес среда чрез засилване на връзките между научните изследвания, иновациите и политиката за промишлеността, чрез допълнително развиване на револвиращи механизми и данъчни облекчения и чрез по-добро насочване на съществуващите инструменти към различните етапи на иновационния цикъл.

               6.

               Да обнови и разшири мощностите за производство на енергия и да повиши ефективността по цялата енергийна верига. Да ускори и разшири развиването на електропреносната мрежа, включително на трансграничните междусистемни връзки, и да премахне пречките пред трансграничния обмен на електроенергия. Да засили конкуренцията в газовия сектор чрез постепенното премахване на регулираните цени. Да засили ролята и увеличи ресурсите на регулаторния орган за железопътния пазар и незабавно да осигури ефективното изпълнение на железопътните инвестиционни проекти. Да ускори усилията за увеличаване на покритието с широколентов достъп. Да подобри управлението на отпадъците и водите.

               7.

               Да предприеме допълнителни стъпки за подобряване на бизнес средата, като опрости процедурите за осигуряване изпълнението на договорите и изискванията за получаване на разрешения за строителство и намали разходите, свързани с изпълнението на данъчните задължения. Да приеме и извърши планираната либерализация на достъпа до професионални услуги.

      Съставено в Брюксел на 9 юли 2013 година.

            За Съвета

            Председател

         R. ŠADŽIUS

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Продължават да се прилагат и през 2013 г. с Решение 2013/208/ЕС на Съвета от 22 април 2013 г. относно насоки за политиките за заетост на държавите членки (ОВ L 118, 30.4.2013 г., стр. 21).

      (3)  ОВ C 219, 24.7.2012 г., стр. 65.

      (4)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (5)  Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка на Европейската централна банка от 4 февруари 2013 година до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Central Bank of Cyprus (ЕЦБ/2013/3)

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/1

         ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
   от 4 февруари 2013 година
   до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Central Bank of Cyprus
   (ЕЦБ/2013/3)
   2013/C 37/01
   УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
   като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 27.1 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Отчетите на Европейската централна банка (ЕЦБ) и на националните централни банки се проверяват от независими външни одитори, препоръчани от Управителния съвет на ЕЦБ и одобрени от Съвета на Европейския съюз.

               (2)

               Мандатът на сегашните външни одитори на Central Bank of Cyprus ще изтече след одита за финансовата 2012 година. Поради това е необходимо да се назначат външни одитори за периода, започващ от финансовата 2013 година.

               (3)

               Central Bank of Cyprus избра KPMG Limited за свои външни одитори за финансовите години от 2013 до 2017,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   Препоръчва се назначаването на KPMG Limited за външни одитори на Central Bank of Cyprus за финансовите години от 2013 до 2017.

      Съставено във Франкфурт на Майн на 4 февруари 2013 година.

            Председател на ЕЦБ

         Mario DRAGHI


title: Препоръка на Съвета от 9 юни 2009 година относно безопасността на пациентите, включително профилактиката и контрола на инфекциите, свързани със здравни грижи

text:
               3.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/1

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

   от 9 юни 2009 година
   относно безопасността на пациентите, включително профилактиката и контрола на инфекциите, свързани със здравни грижи
   2009/C 151/01
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 152, параграф 4, втора алинея от него,
   като взе предвид предложението на Комисията,
   като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
   като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
   като взе предвид становището на Комитета на регионите (3),
   като има предвид, че:

               (1)

               Съгласно член 152 от Договора, действията на Общността, които допълват националните политики, се насочват към подобряването на общественото здраве, предотвратяването на болестите и заболеваемостта при хората и отстраняването на източниците на опасност за човешкото здраве.

               (2)

               Според направените изчисления, в държавите-членки между 8 % и 12 % от приетите в болница пациенти стават жертва на нежелани събития в процеса на получаване на здравни грижи (4).

               (3)

               Според изчисленията на Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията средно един на всеки двадесет хоспитализирани пациента страда от инфекции, свързани със здравни грижи, което възлиза на 4,1 милиона пациента годишно в ЕС, а 37 000 смъртни случая се причиняват ежегодно от подобни инфекции.

               (4)

               Незадоволителното ниво на безопасност на пациентите представлява сериозен проблем за общественото здраве и значителна икономическа тежест за ограничените ресурси в тази сфера. Голяма част от нежеланите събития могат да бъдат предотвратени, както в болничните заведения, така и при първоначалната медицинска помощ, тъй като по-голямата част от тях се дължат на системни фактори.

               (5)

               Настоящата препоръка се основава върху, и допълва работата в областта на безопасността на пациента, извършена от Световната здравна организация (СЗО) чрез нейния Световен съюз за безопасност на пациентите, от Съвета на Европа и от Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР).

               (6)

               Със Седмата рамкова програма за научноизследователска и развойна дейност (5) Общността подкрепя в рамките на тематична област „Здравеопазване“ научноизследователската дейност в здравните системи, по-конкретно по отношение на качеството на предоставяните здравни грижи, включително като се обръща специално внимание на безопасността на пациентите. На безопасността на пациентите се обръща специално внимание и в рамките на темата „Информационни и комуникационни технологии“.

               (7)

               В Бялата книга „Заедно за здраве: стратегически подход за ЕС 2008—2013 г.“ от 23 октомври 2007 г., Комисията отбелязва безопасността на пациентите като област на действие.

               (8)

               Според наличните данни отделните държави-членки са на различни етапи в разработването и изпълнението на ефективни и всеобхватни стратегии за безопасността на пациентите (6). Следователно с настоящата препоръка се цели да се създаде рамка за насърчаване на разработването на политики и бъдещи действия във и между държавите-членки, за да бъдат разрешени основните проблеми, свързани с безопасността на пациентите, които се наблюдават в ЕС.

               (9)

               Пациентите следва да бъдат информирани и да им се предоставят права чрез тяхното участие в дейностите, свързани с безопасността на пациентите. Те следва да бъдат осведомявани за стандартите на безопасност на пациентите, най-добрите налични практики и/или мерки за безопасност и за това как могат да намерят достъпна и разбираема информация относно механизми за подаване на жалби и за обезщетяване.

               (10)

               Държавите-членки следва да създават, поддържат и подобряват широкообхватни системи за сигнализиране и узнаване, които да дадат възможност за отразяване на мащаба и причините за нежеланите събития с цел разработване на ефикасни решения и начини за намеса. Въпросът за безопасността на пациентите следва да бъде неотменна част от програмите за образование и обучение на здравни работници в качеството им на лица, предоставящи здравни грижи.

               (11)

               На общностно равнище следва да се събират съпоставими и агрегирани данни, за да се изградят ефикасни и прозрачни програми, структури и политики за безопасност на пациентите, като между държавите-членки следва да се обменят най-добрите практики. За да се улесни процесът на взаимно обучение, е необходимо да се разработи обща терминология за безопасността на пациентите и общи показатели, като това се извършва чрез сътрудничество между държавите-членки и Европейската комисия, при отчитане на дейността на имащи отношение към темата международни организации.

               (12)

               Средствата от областта на информационните и комуникационните технологии като електронни здравни досиета или електронни рецепти могат да допринесат за повишаването на безопасността на пациентите, например посредством системно наблюдение за потенциални взаимодействия на лекарствени продукти или алергии. Средствата от областта на информационните и комуникационните технологии следва също да целят подобряването на информираността на потребителите относно медицинските продукти.

               (13)

               Следва да бъде разработена национална стратегия, допълваща стратегиите, насочени към разумното използване на антимикробни агенти (7), която да включва профилактиката и контрола на инфекциите, свързани със здравни грижи, в целите на националното обществено здравеопазване и да цели намаляването на риска от инфекции, свързани със здравни грижи, в здравните заведения. От съществено значение е необходимите ресурси за реализиране на компонентите от националната стратегия да бъдат разпределени като част от основното финансиране за предоставянето на здравни грижи.

               (14)

               Профилактиката и контролът на инфекциите, свързани със здравни грижи, следва да се превърнат в дългосрочен стратегически приоритет за здравните заведения. Следва да се установи сътрудничество между всички йерархични нива и функции за постигане на ориентирано към постигане на резултати поведение в тази област и на организационна промяна, като се определят отговорностите на всички нива, предоставят се необходимите съоръжения и технически ресурси на местно равнище и се създадат процедури за оценка.

               (15)

               Не винаги е налице достатъчно информация за свързаните със здравни грижи инфекции, която да позволи на мрежите за наблюдение да извършват показателна съпоставка между различните здравни заведения, да провеждат наблюдение на епидемиологията на патогените, свързани със здравни грижи, да извършват оценка и да приемат насоки за политиките за профилактика и контрол на инфекции, свързани със здравни грижи. Следователно е необходимо да се създадат или наложат системи за наблюдение на равнище здравни заведения, на регионално и на национално равнище.

               (16)

               Държавите-членки следва да се стремят към намаляване броя на засегнатите от свързани със здравни грижи инфекции. За постигането на намаление на свързаните със здравни грижи инфекциите следва да се насърчава наемането на здравни специалисти по контрола върху инфекциите. Освен това държавите-членки и техните здравни заведения следва да обмислят използването на служители за връзка, подпомагащи специалистите по контрола на инфекциите на болнично равнище.

               (17)

               Държавите-членки следва да работят в тясно сътрудничество с отрасъла за здравни технологии, с цел да насърчат по-доброто разработване на технологии за безопасност на пациентите и така да намалят броя на нежеланите събития при предоставяне на здравни грижи.

               (18)

               За постигане на посочените по-горе цели за безопасността на пациентите, включително профилактиката и контрола на свързаните със здравни грижи инфекции, държавите-членки следва да осигурят всеобхватен подход, като едновременно с това отчитат най-подходящите елементи, които имат реално въздействие върху разпространението и тежестта на нежеланите събития.

               (19)

               Действията на Общността в областта на общественото здраве зачитат изцяло отговорностите на държавите-членки при организирането и предоставянето на здравни услуги и медицински грижи,

         ПРЕПОРЪЧВА,
   За целите на настоящата препоръка се прилагат следните определения:

               „нежелано събитие“ означава инцидент, който причинява вреда на пациента;

               под „вреда“ се разбира нарушение на структура или функция на тялото и/или неблагоприятна последица, произтичаща от това;

               „инфекция, свързана със здравни грижи“ означава заболявания или патологии, свързани с наличието на инфекциозен агент или негови продукти, свързани с контакт със здравни заведения или със здравни процедури или лечение;

               „безопасност на пациента“ означава липса на ненужна или вероятна вреда за пациента, свързана със здравни грижи;

               „показател за процесите“ означава показател, свързан с изпълнението на съгласувани дейности като хигиена на ръцете, наблюдение, стандартни оперативни процедури;

               „структурен показател“ означава показател за даден ресурс като персонал, инфраструктура или комитет,

         ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ:
   I.   ПРЕПОРЪКИ ПО ВЪПРОСИ ОТ ОБЩ ХАРАКТЕР, СВЪРЗАНИ С БЕЗОПАСНОСТТА НА ПАЦИЕНТИТЕ

               1.

               Да подкрепят създаването и разработването на национални политики и програми за безопасност на пациентите чрез:

                           а)

                           определяне на компетентен орган или органи или друга компетентна структура или структури, отговорни за безопасността на пациентите на тяхната територия;

                           б)

                           включване на въпроса за безопасността на пациентите като приоритетен в политиките и програмите за здравеопазването както на национално, така и на регионално и местно равнище;

                           в)

                           оказване на подкрепа при разработването на по-безопасни и лесни за употреба системи, процеси и средства, включително и използване на информационни и комуникационни технологии;

                           г)

                           редовен преглед и осъвременяване на стандартите за безопасност и/или най-добрите практики, приложими по отношение на предоставяните на тяхната територия здравни грижи;

                           д)

                           насърчаване на съсловните организации в сферата на здравеопазването да играят активна роля по отношение на безопасността на пациентите;

                           е)

                           включване на специфичен подход за насърчаване на безопасни практики за предотвратяване на най-честите нежелани събития, като например свързаните с лекарствени средства събития, свързаните със здравни грижи инфекции и усложнения по време или след хирургическа интервенция.

               2.

               Да предоставят права и информация на пациентите чрез:

                           а)

                           включване на организации на пациентите и техни представители в разработването на политики и програми за безопасност на пациентите на всички подходящи равнища;

                           б)

                           разпространяване на информация сред пациентите относно:

                                       i)

                                       съществуващите стандарти за безопасност на пациентите;

                                       ii)

                                       риска, съществуващите мерки за безопасност и намаляване или предотвратяване на грешки и вреди, включително най-добри практики, както и правото на информирано съгласие за лечение, за да се улесни изборът на пациента и процесът на вземане на решение;

                                       iii)

                                       процедурите за подаване на жалби и наличните средства за правна защита и обезщетение, както и относно приложимите условия.

                           в)

                           разглеждане на възможностите за развиване у пациентите на основни компетенции по отношение на безопасността им, по-специално основни познания, нагласи и умения, необходими за постигане на по-голяма безопасност на грижите.

               3.

               Да подпомогнат създаването или налагането на системи за сигнализиране и узнаване за нежелани събития, които нямат наказателен характер, и които:

                           а)

                           предоставят адекватна информация за мащаба, вида и причините за грешките, нежеланите събития и ситуациите, близки до инциденти;

                           б)

                           насърчават здравните работници активно да сигнализират за нежелани събития посредством създаването на среда за такова сигнализиране, която е открита, справедлива и няма за цел налагане на наказания. Това сигнализиране следва да се разграничава от дисциплинарните системи и процедури на държавите-членки по отношение на здравните работници, като правните въпроси, касаещи отговорността на здравните работници, следва да бъдат изяснени, ако това е необходимо;

                           в)

                           предоставят, според случая, възможност на пациентите, техните роднини и други непрофесионални предоставящи грижи лица да съобщават за своя личен опит;

                           г)

                           допълват други системи за сигнализиране като системите за фармакологична бдителност и за медицински средства, като се избягва повтарянето на сигнали, когато това е възможно.

               4.

               Да насърчават на подходящо равнище образоването и обучението на здравните работници по безопасност на пациентите чрез:

                           а)

                           насърчаване на мултидисциплинарно образование и обучение за всички професионално заети в сферата на здравеопазването, други здравни работници и съответен управленски и административен персонал в здравните заведения;

                           б)

                           включване на безопасността на пациентите в програмите за университетско и следдипломно образование, обучение на работното място, както и в продължаващото професионално развитие на работещите в сферата на здравеопазването;

                           в)

                           разглеждане на възможността за развиване на основни компетенции по отношение на безопасността на пациентите (напр. основни познания, нагласи и умения, необходими за постигане на по-голяма безопасност на грижите), които да бъдат популяризирани сред всички здравни работници и съответния управленски и административен персонал;

                           г)

                           предоставяне и разпространение на информация сред всички здравни работници относно стандартите за безопасност на пациентите, риска и съществуващите мерки за предотвратяване и намаляване на грешките и вредите, включително най-добри практики, и насърчаване на участието на здравните работници;

                           д)

                           сътрудничество с организации, свързани с професионално обучение в областта на здравните грижи, за да се гарантира, че на безопасността на пациентите се обръща необходимото внимание в програмите на висшите училища, както и в продължаващото образование и обучение на професионално заетите в сферата на здравеопазването, включително развиването на необходимите умения за управление и за възприемане на промени в поведението, необходими за подобряване на безопасността на пациентите посредством промяна на системата.

               5.

               Да класифицират и измерват безопасността на пациентите на общностно равнище, като сътрудничат помежду си и с Комисията:

                           а)

                           за изготвяне на общи определения и терминология, като отчитат международните дейности за стандартизация, между които разработения от СЗО международен класификатор за безопасността на пациентите и дейността на Съвета на Европа в тази сфера;

                           б)

                           за разработване на набор надеждни и съпоставими показатели, за набелязване на проблеми с безопасността, за оценка на ефективността на намесите, целящи подобряване на безопасността, и за подпомагане на обмена на опит между държавите-членки. Следва да бъдат отчетени работата на национално равнище и международните дейности, между които проектът на ОИСР за показателите за качество на здравеопазването и проектът на Общността за здравни показатели;

                           в)

                           за събиране и обмен на съпоставими данни и информация за резултати в областта на безопасността на пациентите, като се обръща внимание на вида и броя им, с цел улесняване на държавите-членки при бъдещото оповестяване на съответните показатели пред обществеността.

               6.

               Да обменят знания, опит и най-добри практики, като сътрудничат помежду си и с Комисията, както и с имащите отношение към темата европейски и международни структури по отношение на:

                           а)

                           създаването на ефикасни и прозрачни програми, структури и политики за безопасност на пациентите, в това число на системи за сигнализиране и узнаване, с цел предотвратяването на нежелани събития;

                           б)

                           ефективността на намеси и решения, свързани с безопасността на пациентите, на равнище здравни заведения и оценяване на възможността за прилагането им на други места;

                           в)

                           своевременното сигнализиране за важни рискове за безопасността на пациентите.

               7.

               Да развиват и насърчават научните изследвания в областта на безопасността на пациентите.

         II.   ДОПЪЛНИТЕЛНИ ПРЕПОРЪКИ ОТНОСНО ПРОФИЛАКТИКАТА И КОНТРОЛА НА ИНФЕКЦИИТЕ, СВЪРЗАНИ СЪС ЗДРАВНИ ГРИЖИ

               8.

               Да приемат и прилагат на подходящото равнище стратегия за профилактика и контрол на инфекции, свързани със здравни грижи, като се стремят към постигането на следните цели:

                           а)

                           прилагане на мерки за профилактика и контрол на национално или на регионално равнище, които да помогнат за овладяването на инфекциите, свързани със здравни грижи, по-специално:

                                       i)

                                       прилагане на стандарти и базирани на риска мерки за профилактика и контрол на инфекциите във всички здравни заведения, когато е уместно;

                                       ii)

                                       насърчаване на последователност при и съобщаване на мерките за профилактика и контрол на инфекциите между здравните заведения, които лекуват или се грижат за даден пациент;

                                       iii)

                                       изготвяне на насоки и препоръки на национално равнище;

                                       iv)

                                       насърчаване на спазването на мерките за профилактика и контрол, като се използват структурни показатели и показатели за процесите, както и резултатите от съществуващите процедури за акредитация и сертифициране;

                           б)

                           засилване на профилактиката и контрола на инфекциите на равнище здравни заведения, по-специално чрез насърчаване на здравните заведения да въведат:

                                       i)

                                       програма за профилактика и контрол на инфекциите, която разглежда аспекти като организационни и структурни договорености, диагностични и терапевтични процедури (например управление на употребата на антимикробни вещества), изисквания за ресурсите, цели на наблюдението, обучение и информиране на пациентите;

                                       ii)

                                       подходящи организационни договорености за управление, целящи разработването и наблюдението на програмата за профилактика и контрол на инфекциите;

                                       iii)

                                       подходящи организационни договорености и квалифициран персонал, отговарящ за изпълнението на програмата за профилактика и контрол на инфекциите;

                           в)

                           създаване или укрепване на системите за активно наблюдение чрез:

                                       i)

                                       на национално или регионално равнище:

                                                   —

                                                   организиране на проучвания за разпространението на редовни интервали от време, когато е уместно,

                                                   —

                                                   отчитане на значението на наблюдението върху контролираните видове инфекции с цел създаване на национални справочни данни, съпътствани от показатели за процесите и структурни показатели, по които да се оцени националната стратегия,

                                                   —

                                                   организиране на навременна диагностика и сигнализиране на съответния орган за потенциално опасни организми, свързани със здравни грижи, или на струпвания от инфекции, свързани със здравни грижи, съгласно изискванията на равнище държави-членки,

                                                   —

                                                   сигнализиране за струпвания и видове инфекции от значение на общностно или на международно равнище, в съответствие със съществуващото общностно законодателство (8) или международна уредба,

                                       ii)

                                       на равнище здравни заведения:

                                                   —

                                                   насърчаване на качеството на документацията за микробиологичните данни и досиетата на пациентите,

                                                   —

                                                   провеждане на наблюдение за честотата на наблюдаваните видове инфекции, съпътствано от показатели за процесите и структурни показатели за оценка на изпълнението на мерките за контрол на инфекциите,

                                                   —

                                                   обмисляне на възможността за наблюдение върху определени видове инфекции и/или конкретни щамове на патогени, свързани със здравни грижи, с цел навременна диагностика на потенциално опасни организми, свързани със здравни грижи, или на струпвания от инфекции, свързани със здравни грижи,

                                       iii)

                                       използване, когато е целесъобразно, на препоръчаните от Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията методи за наблюдение и показатели, и на съгласуваните на общностно равнище определения за отделните случаи в съответствие с разпоредбите на Решение № 2119/98/ЕО;

                           г)

                           насърчаване на образованието и обучението на здравните работници чрез:

                                       i)

                                       на равнище държави-членки или на регионално равнище — определяне и провеждане на специализирано обучение за контрол на инфекциите и/или образователни програми за специалистите по контрола на инфекциите, и укрепване на образованието по профилактика и контрол на инфекции, свързани със здравни грижи, за други здравни работници;

                                       ii)

                                       на равнище здравни заведения:

                                                   —

                                                   редовно предлагане на обучение за всички служители, предоставящи здравни грижи, включително за служителите на ръководни позиции, по основните принципи на хигиена и профилактика и контрол на инфекциите,

                                                   —

                                                   редовно осигуряване на обучение на високо ниво за персонал, на който са възложени конкретни задачи, свързани с профилактиката и контрола на инфекциите, свързани със здравни грижи,

                           д)

                           подобряване на качеството на информацията, предоставяна на пациентите от здравните заведения:

                                       i)

                                       предоставяне на обективна и разбираема информация за риска от инфекции, свързани със здравни грижи, за взетите от здравното заведение мерки за профилактиката им и за това как пациентите могат да помогнат за профилактиката им;

                                       ii)

                                       предоставяне на конкретна информация, например за мерките за профилактика и контрол, за пациенти, колонизирани или инфектирани с патогени, свързани със здравни грижи;

                           е)

                           подпомагане на научните изследвания в области като епидемиология, приложения на нанотехнологии и наноматериали, нови технологии за профилактика, терапия и интервенции, рентабилност на профилактиката и контрола.

               9.

               За целите на съгласуваното прилагане на стратегията, посочена в точка 8, както и на обмена на информация и координацията с Комисията, Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията, Европейската агенция по лекарствата и останалите държави-членки, да обмислят създаването, при възможност не по-късно от 9 юни 2011 г., на междусекторен механизъм или равностойни системи, съобразени с инфраструктурата във всяка държава-членка, който да работи съвместно или да бъде част от действащия междусекторен механизъм, създаден съгласно Препоръка 2002/77/ЕО на Съвета от 15 ноември 2001 г. относно разумното използване на антимикробни агенти в хуманната медицина (9).

         III.   ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ ПРЕПОРЪКИ

               10.

               Да разпространяват съдържанието на настоящата препоръка до организации от сферата на здравните грижи, съсловни организации и образователни институции, като ги насърчават да следват предложените в нея подходи, така че основните ѝ елементи да бъдат прилагани в ежедневната работа.

               11.

               Да представят пред Комисията доклади за напредъка в изпълнението на настоящата препоръка не по-късно от 9 юни 2011 г., както и след това, при искане от страна на Комисията, с оглед да допринесат за проследяването на изпълнението на препоръката на общностно равнище,

         ПРИКАНВА КОМИСИЯТА:
   Да представи пред Съвета доклад за изпълнението не по-късно от 9 юни 2012 г., в който да направи оценка на въздействието от настоящата препоръка, въз основа на информацията, предоставена от държавите-членки, да оцени степента, в която предложените мерки функционират ефикасно, и да разгледа необходимостта от по-нататъшни действия.

      Съставено в Люксембург на 8 юни 2009 година

            За Съвета

            Председател

         Petr ŠIMERKA

      (1)  Становище от 23 април 2009 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (2)  Становище от 25 март 2009 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (3)  Становище от 22 април 2009 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (4)  Технически доклад „Подобряване на безопасността на пациентите в ЕС“, изготвен за Европейската комисия и публикуван през 2008 г. от RAND Corporation.

      (5)  Решение № 1982/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно Седмата рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) (ОВ L 412, 30.12.2006 г., стр. 1).

      (6)  Проект „Подобряване на безопасността на пациентите в Европа“ (SIMPATIE), финансиран по програмата на Общността за общественото здравеопазване, 2003—2008 г., (http://www.simpatie.org).

      (7)  Напр. заключенията на Съвета относно антимикробната резистентност, приети на 10 юни 2008 г. (Док. 9637/08)

      (8)  Например Решение № 2119/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 1998 г. за създаване на мрежа за епидемиологично наблюдение и контрол на заразните болести в Общността и Международните здравни правила (ОВ L 268, 3.10.1998 г., стр. 1), както и Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 30.4.2004 г., стр. 1).

      (9)  ОВ L 34, 5.2.2002 г., стp. 13.


title: Препоръка на Съвета от 19 декември 2016 година относно повишаване на уменията: нови възможности за възрастните

text:
               24.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 484/1

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 19 декември 2016 година
   относно повишаване на уменията: нови възможности за възрастните
   (2016/C 484/01)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 165 и 166 от него,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като има предвид, че:

               (1)

               В днешното общество всеки човек се нуждае от широк набор от умения, знания и компетенции, включително достатъчно добро ниво на езикова и математическа грамотност и компетентност в областта на цифровите технологии, за да реализира своя пълен потенциал, да изпълнява активна роля в обществото и да поема своите обществени и граждански отговорности. Такива умения, знания и компетентности са от ключово значение и за получаване на достъп до пазара на труда, за напредък на пазара на труда, както и за участие в по-нататъшно образование и обучение.

               (2)

               Все по-често за свободните работни места се изискват умения от по-високо ниво и с по-широк обхват. В бъдеще ще има по-малко работни места, които не изискват квалифициран труд. Изискванията дори и за работни места, за които традиционно е необходима ниска квалификация или не се изисква квалификация, стават все по-големи. По-голямата част от работните места ще изискват известна компетентност в областта на цифровите технологии, а все по-голям брой елементарни работни места изискват известни основни или универсални умения (като например комуникация, решаване на проблеми, работа в екип и емоционална интелигентност).

               (3)

               През 2015 г. 64 милиона души, повече от една четвърт от населението на Съюза на възраст 25—64 години, са напуснали началното образование и обучение и са получили квалификация най-много за завършен прогимназиален етап на основното образование. Макар и да няма начини за измерване на нивата на основните умения на тези хора, проучването на Организация за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) за уменията на възрастните, в което са тествани нивата на езикова и математическа грамотност, както и умението за решаване на проблеми в богата на технологии среда, сочи, че подобен дял лица на възраст между 16 и 65 години са показали най-ниските нива на умения в 20 държави членки.

               (4)

               Освен това, данните за 2013 г. от Програмата на ОИСР за международно оценяване на учениците (PISA) подчертават значителния дял на лицата на възраст 15 години, които са с ниска успеваемост в четенето (17,8 %), математиката (22,1 %) и науките (16,6 %). Тези резултати остават над целевия показател от 15 % по „Образование и обучение 2020 (ЕТ 2020)“.

               (5)

               От PIAAC е видно, че възрастните с по-висока езикова и математическа грамотност и по-развити умения за решаване на проблеми в богата на технологии среда като цяло постигат повече успех на пазара на труда. Същевременно за 20 до 25 % от европейците на възраст от 16 до 65 години с ниски нива на владеене на тези умения има по-малка вероятност да участват в учене или да участват пълноценно в основаната на цифровите технологии икономика и общество. Те са изложени на по-голям риск от безработица, по-чести случаи на бедност и социално изключване, по-висок риск за здравето и по-кратка продължителност на живота, а техните деца са изложени на по-висок риск от посредствени резултати в образованието.

               (6)

               Нискоквалифицираните хора със съществени слабости в основните умения може да представляват висок дял от безработните (по-специално от дълготрайно безработните) и от другите уязвими групи, например на по-възрастните работници, икономически неактивните лица и гражданите на трети страни. Такива слабости правят тяхното влизане или връщане на пазара на труда по-трудно.

               (7)

               Политиките на държавите членки за намаляване на броя на преждевременно напусналите системите на образование и обучение в съответствие с препоръката на Съвета от 28 юни 2011 г. (1) и заключенията на Съвета от 23 ноември 2015 г. относно политиките за намаляване на преждевременното напускане на училище, които се основават на мерки за предотвратяване, намеса и компенсация, оказват положително въздействие. През 2015 г. средното за Съюза равнище на преждевременно напускане на училище във възрастовата група 18—24 години е било с около един процентен пункт под водещата за „Европа 2020“ цел от 10 %, но със значителни различия между държавите членки. Дори и водещата цел да бъде постигната, останалите 10 % от хората ще навлязат в зряла възраст, изправени пред сериозни проблеми по отношение на достъпа до устойчива заетост. Освен това има голям брой хора на възраст 25 и повече години, които са напуснали преждевременно училище, много от тях граждани на трети държави и други лица с мигрантски произход или произхождащи от семейства в неравностойно положение.

               (8)

               Участието в учене през целия живот на нискоквалифицираните възрастни остава четири пъти по-ниско отколкото на тези с висше образование. Достъпът до възможности за учене през целия живот остава неравномерен между отделните социално-икономическите групи и някои групи от населението в трудоспособна възраст, по-специално гражданите на трети държави, имат по-малък достъп. Следователно насърчаването на широко и приобщаващо участие е основното условие за успех на мерките за повишаване на уменията. Усилията за привличане на лицата, които може да се нуждаят от специална мотивация, подкрепа и професионално ориентиране през целия живот, особено за тези, които са най-отдалечени от пазара на труда или от образование и обучение, са от основно значение.

               (9)

               Пътищата за повишаване на уменията ще бъдат насочени към възрастните с ниски нива на умения, знания и компетенции, които не отговарят на изискванията за подпомагане по линия на гаранцията за младежта (2), и ще им предоставят гъвкави възможности за подобряване на тяхната езикова и математическа грамотност, за повишаване на компетентността им в областта на цифровите технологии, както и за напредък към по-високи нива по Европейската квалификационна рамка (ЕКР), които имат отношение към пазара на труда и активното участие в обществото. Това може да се постигне чрез осигуряване на образование и обучение в подходяща учебна среда от квалифицирани учители и преподаватели, които прилагат методи за преподаване на възрастни и използват възможностите на цифровото учене.

               (10)

               Като вземат предвид националното законодателство, специфичните условия и наличните ресурси, държавите членки могат да насочат пътищата за повишаване на уменията към приоритетните целеви групи, които са набелязали. Те биха могли да бъдат предоставени в съответствие с разпоредбите за изпълнение, въведени от държавите членки, и въз основа на ангажираността и интереса за участие на съответните лица.

               (11)

               Повишаването на уменията и компетентностите на възрастните съществено допринася за постигане на стратегическите цели на „Европа 2020“, както е отразено в политическия цикъл на европейския семестър.

               (12)

               В Хартата на основните права на Европейския съюз се признава правото на всички хора на образование и на достъп до професионално и продължаващо обучение.

               (13)

               В Целите на ООН за устойчиво развитие от 2015 г. се призовава да се гарантира всички младежи и значителна част от възрастните — както мъже, така и жени — да получат езикова и математическа грамотност до 2030 г.

               (14)

               В Препоръка 2006/962/EО на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно ключовите компетентности за учене през целия живот (3) се предвижда референтна рамка, която помага на държавите членки да гарантират, че до края на първоначалното образование и обучение младите хора ще са развили ключовите компетентности, с които да бъдат подготвени за зрялата възраст и за по-нататъшно учене и професионален живот. Освен това рамката подпомага държавите членки в усилията им да гарантират, че възрастните имат възможността да развиват и актуализират своите ключови компетентности през целия си живот.

               (15)

               Европейската рамка за компетентност в областта на цифровите технологии за гражданите предоставя общ европейски еталон за значението на понятието цифрова грамотност в съвременното общество и определя компетентности и равнища на компетентности в пет ключови области.

               (16)

               С Препоръката на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. за създаване на Европейска квалификационна рамка за обучение през целия живот (4) беше създадена обща квалификационна референтна рамка от осем нива, изразени под формата на резултати от обучението, които могат да бъдат постигнати посредством различни пътища за формално, неформално и самостоятелно учене.

               (17)

               В Съвместния доклад на Съвета и на Комисията относно прилагането на стратегическата рамка за европейско сътрудничество в областта на образованието и обучението („Образование и обучение 2020“) като приоритет се посочва областта на ученето за възрастни, inter alia, предлагането на учене за придобиване на езикова и математическа грамотност и умения в областта на цифровите технологии, както и на възможности за втори шанс, което да доведе до призната квалификация по ЕКР за тези, които нямат квалификации на ниво 4 на ЕКР. В Съвместния доклад са включени и средносрочни цели за професионалното образование и обучение („ПОО“), включително подобряване на достъпа до квалификации за всички чрез по-голяма гъвкавост и пропускливост на системите за ПОО, по-конкретно чрез предоставяне на ефективни и интегрирани услуги за професионално ориентиране и осигуряване на валидиране на неформалното и самостоятелното учене.

               (18)

               В препоръката на Съвета от 20 декември 2012 г. относно валидирането на неформалното и самостоятелното учене (5) държавите членки се призовават да установят до 2018 г. национална система за валидиране (установяване, документиране, оценяване и удостоверяване) на неформалното и самостоятелното учене. Това включва възможности безработните и застрашените от безработица да преминат през „проверка на уменията“, с цел да се установят техните знания, умения и компетентности.

               (19)

               В препоръката на Съвета от 22 април 2013 г. за създаване на гаранция за младежта се препоръчва младите хора под 25-годишна възраст да получават добро предложение за работа, продължаване на образованието, чиракуване или стаж в рамките на четири месеца след като останат без работа или напуснат системата на формалното образование. В нея държавите членки се приканват да предлагат на младежите, преждевременно напуснали училище, както и на младежите с ниска квалификация, пътища за повторно включване в системата на образованието и обучението или образователни програми, предлагащи втори шанс в учебна среда, съобразена със специфичните им потребности, в която могат да придобият пропуснатата квалификация.

               (20)

               В препоръката на Съвета от 15 февруари 2016 г. относно интеграцията на дълготрайно безработните лица на пазара на труда (6) се препоръчва на дълготрайно безработните лица да се предлага изготвянето на задълбочена индивидуална оценка и насоки, както и споразумение за работна интеграция, което включва индивидуално предлагане на услуги и определянето на единно звено за контакт, най-късно при достигането на 18 месеца от началото на безработицата.

               (21)

               В препоръка 2008/867/EО на Комисията от 3 октомври 2008 г. относно активното приобщаване на лицата, изключени от пазара на труда (7), държавите членки се приканват да увеличават и подобряват инвестициите в човешки капитал посредством приобщаващи политики за образование и обучение, включително ефективни стратегии за учене през целия живот, и да приспособят своите системи за образование и обучение в отговор на новите изисквания по отношение на компетентностите и необходимостта от умения в областта на цифровите технологии.

               (22)

               В заключенията на Съвета от 5 и 6 юни 2014 г. относно интеграцията на гражданите на трети държави, пребиваващи законно в Съюза, бяха утвърдени Общите основни принципи на политиката за интеграция на имигрантите в ЕС, приети през 2004 г., един от които е принципът, че „усилията в областта на образованието са от изключително значение за подготовката на имигрантите, и по-специално на децата на имигрантите, за да бъдат по-успешни и по-активни участници в обществото“.

               (23)

               В резолюцията на Съвета от 21 ноември 2008 г. относно по-успешно включване на професионалното ориентиране в стратегиите (8) за учене през целия живот държавите членки се приканват да прилагат четири ръководни принципа с цел подпомагане на преходите през целия живот на гражданите: насърчаване придобиването на умение за професионално ориентиране в течение на целия живот: улесняване на достъпа на всички граждани до услугите за професионално ориентиране: подобряване на качеството на услугите за професионално ориентиране: и поощряване на координацията и сътрудничеството между различните участници на национално, регионално и местно равнище.

               (24)

               Въпреки тези усилия достъпът на нискоквалифицирани възрастни и тяхното участие във възможности за образование и обучение продължават да бъдат предизвикателство. Активните политики по заетостта имат за цел възможно най-бързото намиране на работа на безработните лица, но невинаги осигуряват гъвкави персонализирани възможности за повишаване на уменията. Малко на брой публични политики обръщат внимание на нуждата от повишаване на уменията на хората, които вече имат работа, което ги излага на риск от неактуалност на уменията и загуба на работното място, като в същото време лицата, които са най-слабо свързани с пазара на труда, имат най-сериозна нужда от повишаване на уменията, но при тях трудността да бъдат достигнати е най-голяма.

               (25)

               Съветът и представителите на правителствата на държавите членки приканиха Комисията да представи предложението за нова програма за умения в Европа, в която, наред с останалото, да се разгледат начините да се насърчи развитието на умения и придобиването на знания, и да се признае, че завършването на горната степен на средното образование или равностойна на нея може да се разглежда като минимално изискване за осигуряване на успешния преход от образованието към пазара на труда, както и за получаване на достъп до по-нататъшно учене.

               (26)

               Базата знания, от която създателите на политики и практикуващите се нуждаят, се разраства, но е непълна. Органите на Съюза, по-специално Евростат, Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA) и Европейският център за развитие на професионалното обучение (Cedefop), могат да съдействат за доразработване на съответните изследвания, анализи и експертен опит. Резултатите от работата, извършена в рамките на европейското сътрудничество в областта на заетостта, образованието и на обучението, могат да допринесат допълнително за развитието на базата знания и взаимното учене.

               (27)

               Организациите на работодателите, работодателите, профсъюзите, промишлените, търговските и занаятчийските камари, националните субекти, участващи в планирането, организирането или насърчаването на образованието и обучението, както и в политиките в областта на интеграцията на мигрантите, службите по заетостта, доставчиците на образование и обучение, посредническите и браншовите организации, организациите на гражданското общество, местните и регионалните стопански субекти, библиотеките, общинските служби и самите възрастни учащи са сред ключовите заинтересовани страни в съгласуваните усилия, необходими за достигане, ангажиране, ориентиране и подпомагане на лицата в процеса на повишаване на уменията им.

               (28)

               Разнородността на целевата група и разпокъсаността и сложността на мерките на политиката в тази област често водят до липса на систематизирани подходи към повишаването на уменията на работната сила и до липса на осведоменост за социално-икономическите ползи от него. Ето защо биха били полезни съгласувани усилия на политиката въз основа на ефективна координация и партньорства във всички области на политиката.

               (29)

               Тъй като системите за образование и обучение и състоянието на пазара на труда се различават значително между държавите членки и регионите, не съществува универсален подход по отношение на пригодността за заетост. В този смисъл напредъкът към специфично ниво на квалификация е средство за подобряване на пригодността за заетост и активното участие в обществото, а не самоцел,

         ПРЕПОРЪЧВА НА ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ:
   В съответствие с националното законодателство, условия и налични ресурси и в тясно сътрудничество със социалните партньори и доставчиците на образование и обучение:

               1.

               Да предоставят на възрастните с ограничени умения, знания и компетентности, например тези, напуснали първоначалното образование или обучение, без да са завършили гимназиален етап на средното образование или негов еквивалент, и които не отговарят на изискванията за получаване на подкрепа по линия на гаранцията за младежта, достъп до пътища за повишаване на уменията, които да им позволят в съответствие с техните индивидуални потребности:

                           а)

                           да придобият минимално равнище на езикова и математическа грамотност и компетентност в областта на цифровите технологии; и/или

                           б)

                           да придобият по-широк набор от умения, знания и компетентности, които са от значение за пазара на труда и активното участие в обществото, въз основа на Препоръка 2006/962/EО относно ключовите компетентности за учене през целия живот, чрез напредък към получаването на квалификация на ниво 3 или 4 на ЕКР в зависимост от националните условия.

               2.

               Като отчитат националните условия, наличните ресурси и съществуващите национални стратегии, да определят приоритетни целеви групи, на които да бъдат осигурени пътища за повишаване на уменията на национално равнище. В този процес да вземат предвид също и пола, многообразието и различните подгрупи в рамките на целевите групи.

               3.

               Където е уместно, да структурират пътищата за повишаване на уменията на основата на три стъпки: оценка на уменията, предоставяне на персонализирани, гъвкави и висококачествени предложения за учене и валидиране и признаване на придобитите умения. Тези стъпки биха могли да се улеснят чрез мерки за ориентиране и подкрепа, както е предвидено в точки 12—14, както и чрез оптимално използване, ако е целесъобразно, на потенциала на цифровите технологии.

         Оценка на уменията

               4.

               Да предоставят на възрастните от приоритетните целеви групи, определени в съответствие с точка 2, възможност да се подложат на оценка, т.е. проверка на уменията, за да бъдат установени съществуващите умения и потребностите от повишаване на уменията.

               5.

               Да прилагат, когато е уместно, за нискоквалифицираните възрастни системите за валидиране, установени в съответствие с препоръката на Съвета от 20 декември 2012 г. относно валидирането на неформалното и самостоятелното учене, с цел установяване, документиране, оценяване и/или удостоверяване на съществуващите умения.

         Персонализирани и гъвкави предложения за учене

               6.

               Да осигуряват предложение за образование и обучение в съответствие с точка 1 по-горе, които съответстват на потребностите, установени в рамките на оценката на уменията. За мигранти от трети страни да включат, ако е уместно, възможности за изучаване на езици и подготовка за обучение.

               7.

               Ако това съответства на националните системи и условия, да позволят разширено използване на единици учебни резултати, които могат да бъдат документирани, оценени и валидирани, с цел да се документира напредъкът на учащите на различните етапи.

               8.

               Да отчитат, доколкото е възможно, потребностите на пазара на труда на местно, регионално и национално равнище, когато изготвят предложения в съответствие с точка 1, и да ги предоставят в тясно сътрудничество със съответните заинтересовани страни, по-специално социалните партньори и стопанските субекти на местно, регионално и национално равнище.

         Валидиране и признаване

               9.

               Въз основа на съществуващите системи за валидиране, установени в съответствие с препоръката на Съвета от 20 декември 2012 г. относно валидирането на неформалното и самостоятелното учене, да оценяват и удостоверяват придобитите знания, умения и компетентности, включително чрез учене на работното място, и да насърчават удостоверяването им за получаване на квалификация в съответствие с националните квалификационни рамки и системи.

               10.

               В съответствие с националното законодателство, условия и налични ресурси да осигурят пътища за повишаване на уменията въз основа на принципите, посочени в параграфи 11—18.

         Координация и партньорство

               11.

               Да осигуряват ефективна координация за изпълнение на настоящата препоръка и да подкрепят, когато е уместно, участието на съответните публични и частни субекти в областта на образованието и обучението, заетостта, социалната, културната и други области на политиката, както и насърчаването на партньорства между тях, включително трансгранично и регионално сътрудничество.

         Мерки за популяризиране, ориентиране и подкрепа

               12.

               Да въведат мерки за мотивиране и популяризиране, в т.ч. за повишаване на осведомеността за ползите от повишаването на уменията, като предоставят информация за съществуващите услуги за ориентиране, мерки за подпомагане, възможности за повишаване на уменията и отговорни органи, и като осигуряват стимули за най-слабо мотивираните лица да се възползват от тях.

               13.

               Да предоставят услуги за ориентиране и/или наставничество в подкрепа на напредъка на учащите на всички етапи от процеса на повишаване на уменията.

               14.

               Да обмислят изготвянето и прилагането на мерки за подкрепа, насочени по справедлив начин към преодоляване на пречките пред участието в пътищата за повишаване на уменията. Те биха могли да включват, inter alia, пряка подкрепа за учащите или косвено подпомагане за работодателите за повишаване на уменията на техните служители.

               15.

               Да оказват подкрепа за първоначалното обучение и непрекъснатото професионално развитие на персонала, ангажиран с осигуряването на пътища за повишаване на уменията, по-специално на преподавателите.

         Последващи действия и оценка

               16.

               Когато е възможно, в рамките на една година след приемането на настоящата препоръка, и най-късно до средата на 2018 г., и въз основа на съответните действащи национални разпоредби и съществуващите финансови рамки, да очертаят подходящи мерки за прилагането на настоящата препоръка на национално равнище.

               17.

               Да извършват оценка в съответствие със съществуващите национални рамки на всички мерки, посочени в точка 16, и на въздействието им върху напредъка на целевата група към придобиването на езикова и математическа грамотност и компетентности в областта на цифровите технологии и/или към получаването на квалификация на ниво 3 или 4 на ЕКР в зависимост от националните условия.

               18.

               Да използват резултатите от оценяването с цел да информират по подходящ начин структурата и осигуряването на пътища за повишаване на уменията на национално равнище и да дават информация за разработването на по-нататъшни политики и реформи, основаващи се на факти.

         ПРЕПОРЪЧВА НА КОМИСИЯТА:

               19.

               С подкрепата на Консултативния комитет за професионално обучение да предприеме последващи мерки, свързани с изпълнението на настоящата препоръка, по-специално чрез различни видове обмен, например взаимно учене, в сътрудничество със съответните европейски координационни органи и процеси в областта на политиките по заетостта и образованието и обучението.

               20.

               Да насърчава използването на съществуващите рамки за компетентност, като европейската рамка за компетентност в областта на цифровите технологии за гражданите, и съответните инструменти за оценка.

               21.

               Да улеснява взаимното учене между държавите членки и да предоставя на разположение в Електронната платформа за учене на възрастни в Европа (EPALE) ключови ресурси и информация.

               22.

               Да подпомага и извършва в сътрудничество с органи на Съюза и международни организации, като ОИСР или ЮНЕСКО, съответни научни изследвания и анализ на ученето за възрастни и оценки на уменията (например PIAAC).

               23.

               По целесъобразност, без да се засягат преговорите по следващата многогодишна финансова рамка, и в съответствие с приоритетите, определени за периода 2014—2020 г., да подкрепя използването на настоящите и бъдещите европейски програми за финансирането в областта на развитието на уменията, по-специално европейските структурни и инвестиционни фондове и програма „Еразъм+“, в съответствие с техните правни основания, за изпълнение на настоящата препоръка.

               24.

               До 31 декември 2018 г., въз основа на съществуващите процедури за докладване, да направи преглед на очертаните от държавите членки мерки за изпълнение.

               25.

               Да оценява, в сътрудничество с държавите членки и след консултация със съответните заинтересовани страни, предприетите действия в отговор на настоящата препоръка и в рамките на пет години от датата на приемането ѝ да докладва на Съвета за напредъка в повишаването на нивата на езикова и математическа грамотност и компетентността в областта на цифровите технологии сред нискоквалифицираните възрастни, за придобития опит и последиците за бъдещето.

      Съставено в Брюксел на 19 декември 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         L. SÓLYMOS

      (1)  ОВ C 191, 1.7.2011 г., стр. 1.

      (2)  Препоръка на Съвета от 22 април 2013 г. за създаване на гаранция за младежта (OВ C 120, 26.4.2013 г., стр. 1).

      (3)  ОВ L 394, 30.12.2006 г., стр. 10.

      (4)  ОВ С 111, 6.5.2008 г., стр. 1.

      (5)  ОВ С 398, 22.12.2012 г., стр. 1.

      (6)  ОВ С 67, 20.2.2016 г., стр. 1.

      (7)  ОВ L 307, 18.11.2008 г., стр. 11.

      (8)  ОВ С 319, 13.12.2008 г., стр. 4.