title: Препоръка на Съвета от 10 юли 2012 година относно националната програма за реформи на Кипър за 2012 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Кипър за периода 2012—2015 г.

text:
               24.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/13

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 10 юли 2012 година
   относно националната програма за реформи на Кипър за 2012 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Кипър за периода 2012—2015 г.
   2012/C 219/04
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   след консултация с Икономическия и финансов комитет,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се въведе нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическите политики, която стратегия е съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоки за политиките за заетост на държавите членки (3), като заедно двата акта представляват т. нар. „интегрирани насоки“. Държавите членки бяха приканени да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националната си икономическа политика и политика по заетостта.

               (3)

               На 12 юли 2011 г. Съветът прие препоръка (4) относно националната програма за реформи на Кипър за 2011 г. и даде становището си относно актуализираната програма за стабилност на Кипър за периода 2011—2014 г. (наричана по-долу „Препоръката на Съвета от 2011 г.“).

               (4)

               На 23 ноември 2011 г. Комисията прие втория годишен обзор на растежа, с което постави началото на втория европейски семестър за предварително и интегрирано координиране на политиката, залегнало в стратегията „Европа 2020“. Въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на 14 февруари 2012 г. Комисията прие Доклад за механизма за предупреждение, в който беше посочено, че Кипър ще бъде една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед.

               (5)

               На 1 декември 2011 г. Съветът прие заключения, в които Комитетът за социална закрила, в сътрудничество с Комитета по заетостта и с други комитети, се призовава да представи вижданията си относно действията, които се препоръчват в рамките на цикъла политики „Европа 2020“. Тези виждания са част от становището на Комитета по заетостта.

               (6)

               Европейският парламент участва надлежно в Европейския семестър в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 и на 15 февруари 2012 г. прие Резолюция относно аспектите, свързани със заетостта и социалните въпроси, в Годишния обзор на растежа за 2012 г. и Резолюция относно приноса към Годишния обзор на растежа за 2012 г.

               (7)

               На 2 март 2012 г. Европейският съвет одобри приоритетите, насочени към осигуряване на финансова стабилност, бюджетна консолидация и действия за насърчаване на растежа. Той подчерта необходимостта от продължаване на диференцирана бюджетна консолидация, благоприятстваща растежа, възстановяване на нормалните условия за отпускане на заеми за икономиката, насърчаване на растежа и конкурентоспособността, справяне с безработицата и социалните последици от кризата и модернизиране на публичната администрация.

               (8)

               На 2 март 2012 г. Европейският съвет прикани също държавите членки, участващи в пакта „Евро плюс“, да представят своите ангажименти достатъчно рано, за да бъдат включени в програмите им за стабилност или програмите им за конвергенция и в националните им програми за реформи.

               (9)

               На 7 май 2012 г. Кипър представи своята програма за стабилност, която обхваща периода 2012—2015 г., а на 10 май 2012 г. — своята национална програма за реформи за 2012 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях. В задълбочен преглед по член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 Комисията оцени също дали Кипър е засегнат от макроикономически дисбаланси. В своя задълбочен преглед Комисията заключи, че в Кипър е налице вътрешен дисбаланс, дължащ се на състоянието на неговия банков сектор и на задлъжнялостта на корпоративния сектор, както и външен и вътрешен дисбаланс по отношение на бюджетната динамика и конкурентоспособността, като тези дисбаланси не са прекомерни.

               (10)

               Съгласно извършената в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 оценка на програмата за стабилност Съветът е на мнение, че макроикономическият сценарий, въз основа на който са изготвени бюджетните прогнози в програмата, изглежда оптимистичен за периода 2012—2014 г. Въпреки че перспективата за растеж беше в голяма степен коригирана надолу, макроикономическият сценарий, въз основа на който са изготвени бюджетните прогнози в програмата за стабилност, продължава да е изложен на риск от постигане на по-лоши от предвидените резултати, свързан по-специално с развитието на вътрешното търсене в периода 2012—2013 г. Целта на заложената в програмата за стабилност бюджетна стратегия е да се коригира прекомерният дефицит до 2012 г. и да се постигне средносрочната бюджетна цел (СБЦ) до 2014 г., която да се запази и през 2015 г. В програмата за стабилност се потвърждава предишната СБЦ за балансиран в структурно изражение бюджет, който да отразява адекватно изискванията на Пакта за стабилност и растеж. Планираната корекция на прекомерния дефицит съответства на крайния срок, поставен в препоръката на Съвета, приета на 13 юли 2010 г. в рамките на процедурата при прекомерен дефицит. Въз основа на (преизчисленото) структурно бюджетно салдо (5) планираното средногодишно подобрение на бюджетното салдо е 1,5 % от БВП за периода 2011—2012 г. и се равнява на препоръчаното от Съвета подобрение. Предвиденият напредък към СБЦ през 2013 г. е достатъчен, тъй като според прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2012 г. и програмата за стабилност е над заложения в Пакта за стабилност и растеж целеви показател от 0,5 % от БВП.
               Темпът на нарастване на държавните разходи, като се отчитат дискреционните мерки по отношение на приходите, отговаря на целевия показател за разходите на Пакта за стабилност и растеж за периода 2013—2014 г., но не и за 2015 г. Съществуват рискове, съпътстващи бюджетните цели в програмата за стабилност, свързани с оптимистичния макроикономически сценарий за периода 2012—2014 г. и с планираната консолидация през 2013 г., за която се разчита частично на мерки, които не са напълно уточнени. Според програмата за стабилност съотношението дълг/БВП, което възлиза на 71,6 % през 2011 г., ще нарасне до 72,1 % през 2012 г., преди да спадне постепенно на 65,4 % през 2015 г. По отношение на целевия показател за намаляване на дълга по Пакта за стабилност и растеж Кипър ще бъде в преходен период през 2013—2015 г., а представените в програмата за стабилност планове ще гарантират достатъчен напредък по отношение на спазването на целевия показател за намаляване на дълга. Въпреки това съществуват рискове по отношение на тази прогноза, свързани с възможните спасителни операции за финансовите корпорации.

               (11)

               Ефективността на данъчната администрация се нуждае от значително подобряване, тъй като административните разходи във връзка със събирането на приходите в Кипър са много високи. Събирането на данъци е относително слабо. По-специално, разходите на данъчната администрация като дял от БВП и административните разходи във връзка с нетното събиране на приходите са високи и с тенденция да се повишават. Необходими са мерки за насърчаване на излизането от неформалния/недекларирания труд и за намиране на решение на проблема с укриването на данъци. Освен това следва да се засилят инициативите за по-ефективно събиране на данъци.

               (12)

               Поради голямата експозиция на кипърските банкови институции към гръцката икономика резултатите от управлението на активите, рентабилността и капиталовите и ликвидните буфери на банките бяха засегнати неблагоприятно от преструктурирането на гръцкия държавен дълг и от увеличаващите се като брой необслужвани кредити, отпуснати на гръцки заемополучатели. Общата експозиция на консолидирания банков сектор на Кипър към Гърция е много голяма. На 14 декември 2011 г. парламентът прие два закона за засилване на устойчивостта на финансовата система при банкови кризи. Въпреки това отбелязаният напредък в засилването на надзора върху кооперативните дружества за кредитиране, които държат около 40 % от всички вътрешни депозити, все още не е задоволителен.

               (13)

               Кипър среща затруднения в гарантирането на дългосрочната устойчивост на публичните финанси, по-специално в пенсионната област. Кипър приложи две важни структурни мерки за реформиране на пенсионната система. Въпреки това, макар и приетите мерки да са уместни и надеждни, предприетите от Кипър действия не са достатъчно амбициозни нито за да се осигурят устойчивост и адекватност, нито за да се подобри справедливостта на системата в по-дългосрочен план. Все още са необходими мерки, за да се запази възможността за заетост на работниците в предприятията и за да се осигури стабилна основа за увеличаването на ефективната пенсионна възраст. По отношение на бедността сред възрастните хора Кипър се справя само частично с високия процент на изложените на риск от бедност хора. Приетите мерки не са достатъчни, за да се подобри в краткосрочен план адекватността на доходите на пенсионерите, изложени на риск от бедност.

               (14)

               На неравнопоставеността и неефективността в сектора на здравеопазването не са намерени пълноценни решения. Въпреки препоръка 3 в препоръката на Съвета от 2011 г. досега не е представен ясен график за работата във връзка с националната здравноосигурителна система. В дългосрочен план това може да създаде рискове за контрола и устойчивостта на публичните финанси и за качеството на предоставяните здравни грижи.

               (15)

               Правителството предприе някои мерки в отговор на препоръката от 2011 г. относно индексирането на заплатите (надбавката за компенсиране на разходите за живот — COLA), по-специално като прие двугодишно замразяване на заплатите в широкия публичен сектор. Правителството и социалните партньори се споразумяха също така да започнат диалог за преглед на системата COLA до края на юни 2012 г. Следва да се проведе цялостна реформа на системата, чрез провеждане на консултации със социалните партньори и в съответствие с националната практика, за да се заздрави връзката между реалните заплати и промените в производителността на труда, както и за да стане системата по-справедлива. Това не само ще подпомогне конкурентоспособността на Кипър, но също така ще доведе до по-ефикасно разпределение на труда. Макар и тези промени да са първите стъпки в правилната посока, тяхната резултатност и надеждност зависят най-вече от степента на амбиция и от изпълнението на окончателния резултат от понастоящем водения социален диалог във връзка с реформата на системата за индексиране на заплатите.

               (16)

               Влошаването на макроикономическата перспектива оказа отрицателно влияние върху пазар на труда в Кипър, където беше отбелязано цялостно повишаване на коефициента на безработица и голям ръст на младежката безработица. Кипър предприе редица положителни мерки за справяне с това предизвикателство. Тези мерки са уместни, но не достатъчно амбициозни, особено в областта на образованието и професионалното обучение, където следва да се ускори прилагането им. Необходими са допълнителни усилия за намиране на решения за младежката безработица, както и за преквалифицирането и повишаването на квалификацията на работната сила, за да се улеснят необходимите преходи на пазара на труда, като се концентрира вниманието по-специално върху групите с нисък процент на участие в дейности по учене през целия живот например нискоквалифицираните и по-възрастните работници.

               (17)

               Що се отнася до сектора на услугите, Кипър транспонира Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар (6) („Директивата за услугите“) чрез хоризонтален закон, придружен с голям брой насочени към отделните сектори закони и подзаконови актове за изменение. Въпреки това за някои сектори (напр. търговията на дребно, туризма и строителството) все още няма прието законодателство за съответния сектор. Въпреки че Кипър заема благоприятна позиция в сравнение със средното положение за ЕС по отношение на уредбата на професионалните услуги и от 90-те регламентирани професии в Кипър само четири са в сферата на бизнес услугите, има няколко регламентирани професионални услуги, за които все още съществуват фиксирани или минимални тарифи, като например адвокати и архитекти.

               (18)

               Въз основа на анализа в задълбочения преглед може да се заключи, че Кипър е засегнат от дисбаланси. По-специално, макроикономическите развития в текущата сметка, публичните финанси и финансовия сектор е необходимо да се наблюдават отблизо и спешно да бъдат взети предвид в икономическата политика, за да се избегнат всякакви неблагоприятни последици за функционирането на икономиката и на Икономическия и паричен съюз. По-конкретно, в икономиката на Кипър се отчитат трайни и значителни дефицити по текущата сметка, породени от дефицити в обема на търговията вследствие на постепенна загуба в ценовата/разходната конкурентоспособност, на дисбаланси в публичните финанси, превърнали се в годишни дефицити, които се задълбочават, въпреки че икономиката се възстанови от рецесията, както и на увеличаване на задлъжнялостта на частния сектор. По-специално нефинансовите корпорации са много уязвими поради голямата им задлъжнялост, съчетана с ниската им рентабилност, което води до значително увеличение на необслужваните кредити в този сектор. Много е рискована също и голямата експозиция на банковия сектор към гръцките държавни ценни книжа и гръцката икономика. Освен това перспективите за растеж са неблагоприятни, което допълнително затруднява относително бавното компенсиране на дисбалансите.

               (19)

               Кипър пое редица ангажименти по пакта „Евро плюс“. Тези ангажименти и изпълнението на ангажиментите, поети през 2011 г., се отнасят до подобряването на конкурентоспособността, повишаването на равнището на заетост, устойчивостта на публичните финанси и укрепването на финансовата устойчивост. Комисията оцени изпълнението на ангажиментите по пакта „Евро плюс“. Резултатите от тази оценка са взети предвид в препоръките.

               (20)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Кипър. Тя извърши оценка на програмата ѝ за стабилност и националната ѝ програма за реформи и представи задълбочен преглед. Тя взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива бюджетна и социално-икономическа политика в Кипър, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнище ЕС към бъдещите решения на държавите членки. Препоръките ѝ в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1—7 по-долу.

               (21)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за стабилност, като становището му (7) е отразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

               (22)

               С оглед на резултатите от задълбочения преглед, направен от Комисията, и тази оценка Съветът разгледа националната програма за реформи и програмата за стабилност. Неговите препоръки по член 6 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 са отразени по-специално в препоръки 1, 2, и 7 по-долу,

         ПРЕПОРЪЧВА на Кипър да предприеме следните действия през периода 2012—2013 г.:

               1.

               Да предприеме допълнителни мерки за постигането на трайна корекция на прекомерния дефицит през 2012 г. Да прилага стриктно бюджетната стратегия с помощта на достатъчно конкретни мерки през 2013 г. и след това, за да се гарантира постигането на СБЦ до 2014 г. и съответствието с целевия показател за разходите, както и за да се гарантира задоволителен напредък по целевия показател за намаляване на дълга. Да ускори постепенното преминаване към изпълнима многогодишна бюджетна рамка със задължително законово основание и коригиращ механизъм. Да предприеме мерки за поддържане на строг контрол върху разходите и да започне възможно най-скоро програмно бюджетиране и бюджетиране въз основа на резултатите. Да засили данъчната дисциплина и борбата с укриването на данъци.

               2.

               Да хармонизира допълнително надзорната и регулаторната рамка за кооперативните дружества за кредитиране в съответствие със стандартите, които се прилагат спрямо търговските банки. Да усъвършенства регулаторните разпоредби за ефективната рекапитализация на финансовите институции с цел да се ограничи експозицията на финансовия сектор на външни шокове.

               3.

               Да подобри още повече дългосрочната устойчивост и адекватност на пенсионната система и да се справи с високото равнище на риск от бедност при възрастните хора. Да направи необходимото за повишаване на ефективната пенсионна възраст, включително чрез свързването на законоустановената пенсионна възраст с очакваната продължителност на живот.

               4.

               Въз основа на пътна карта и без забавяне да довърши и започне да прилага националната здравна система, при което следва едновременно да се гарантират нейната финансова устойчивост и универсалност.

               5.

               Да подобри квалификацията на работната сила, за да увеличи професионалната мобилност към дейности с висок растеж и висока добавена стойност. Да предприеме по-нататъшни мерки за справяне с младежката безработица, като обърне специално внимание на стажовете в предприятия и насърчаването на самостоятелната заетост. Да предприеме подходящи мерки на политиката спрямо търсенето, за да се насърчат иновациите в бизнеса.

               6.

               Да премахне неоправданите пречки на пазара на услуги, по-специално като усъвършенства прилагането на Директивата за услугите в секторите на услугите с най-голям потенциал за растеж (включително туризма) и като либерализира предоставянето на професионални услуги.

               7.

               Да подобри конкурентоспособността, включително чрез реформата на системата за индексиране на заплатите, като се консултира със социалните партньори и съблюдава националната практика, така че да се отчитат по-добре промените в производителността. Да предприеме мерки за диверсифициране на структурата на икономиката. Да изравни бюджетното салдо чрез ограничаване на разходите.

      Съставено в Брюксел на 10 юли 2012 година.

            За Съвета

            Председател

         V. SHIARLY

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (3)  Продължават да се прилагат през 2012 г. съгласно Решение 2012/238/ЕС на Съвета от 26 април 2012 г. относно насоки за политиките за заетост на държавите членки (ОВ L 119, 4.5.2012 г., стр. 47).

      (4)  ОВ C 210, 16.7.2011 г., стр. 12.

      (5)  Салдо, коригирано спрямо фазата на икономическия цикъл, без еднократните и другите временни мерки, преизчислено от службите на Комисията въз основа на информацията в програмата и с помощта на общоприетата методика.

      (6)  ОВ L 376, 27.12.2006 г., стр. 36.

      (7)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


				|

		52011SC0816

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Sloveniaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Slovenia 2011-2014

			   	Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
Националната
програма за
реформи на
Словения за 2011 г.
и за
представяне
на становище
на Съвета
относно
актуализираната
Програма за
стабилност
на Словения
за периода 2011—2014 г.
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
Като
взе предвид
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз, и
по-специално
член 121,
параграф 2 и
член 148,
параграф 4 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета от 7
юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху състоянието
на бюджета и
на надзора и
координацията
на
икономическата
политика[1]
и
по-специално
член 5,
параграф 3 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Европейската
комисия[2],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като
взе предвид
становището
на Комитета по
заетостта,
след
консултация
с
Икономическия
и финансов
комитет,
като
има предвид,
че:
(1)
На 26 март
2010 г.
Европейският
съвет
постигна съгласие
по
предложението
на
Европейската
комисия да се
започне
изпълнението
на нова
стратегия за
работни
места и
растеж — стратегията
„Европа 2020“ — въз
основа на
засилена
координация
на
икономическата
политика,
съсредоточена
върху
ключовите
области, в
които е
необходимо
да се
предприемат
действия за
повишаване
на
потенциала
за устойчив растеж
и
конкурентоспособността
на Европа.
(2)
На 13 юли
2010 г. Съветът
прие
препоръка
относно общите
насоки за
икономическата
политика на
държавите-членки
и на Съюза (за
периода 2010—2014 г.),
а на 21
октомври 2010 г.
Съветът прие
решение относно
насоките за
политиката
на държавите-членки
по заетостта[3],
като заедно
двата акта
представляват
т. нар.
„интегрирани
насоки“.
Държавите-членки
бяха
призовани да
се съобразят
с интегрираните
насоки при
провеждането
на националните
си
икономически
политики и
политики по
заетостта.
(3)
На 12 януари
2011 г.
Комисията прие
първия
годишен
обзор на
растежа, с
което
постави
началото на
нов цикъл на
икономическото
управление в
ЕС и на
първия
„европейски
семестър“ за
предварителна
интегрирана
координация
на
политиката
съгласно стратегията
„Европа 2020“.
(4)
На 25 март
2011 г. Европейският
съвет
утвърди
приоритетите
за
фискалната
консолидация
и
структурната
реформа (в
съответствие
със
заключенията
на Съвета от
15 февруари и
7 март 2011 г. и
въз основа на
годишния
обзор на
растежа,
изготвен от
Комисията).
Той подчерта
необходимостта
да се даде
приоритет на
възстановяването
на
стабилността
на бюджетите
и фискалната
устойчивост,
намаляването
на безработицата
чрез реформи
на пазара на
труда и полагането
на нови
усилия за
повишаване
на растежа.
Съветът
поиска от
държавите-членки
да превърнат
тези
приоритети в
конкретни
мерки, които
да бъдат
включени в
техните
програми за
стабилност
или в
програмите
за конвергенция
и в
националните
програми за
реформи.
(5)
На 25 март
2011 г.
Европейският
съвет също
така прикани
държавите-членки,
участващи в пакта
„Евро плюс“, да
представят
своите задължения
достатъчно
рано, за да
бъдат
включени в
програмите
им за
стабилност
или в програмите
им за
конвергенция
и в
националните
програми за
реформи.
(6)
На 18 и 19
април 2011 г.
Словения
представи
актуализираната
си програма
за
стабилност
за 2011 г.,
обхващаща
периода 2010—2014 г., и
националната
си програма
за реформи за
2011 г. Двете
програми
бяха оценени
едновременно,
за да бъдат
отчетени
взаимовръзките
между тях.
(7)
В
периода
преди
кризата в
Словения се
наблюдаваше
бърз
икономически
растеж, за
който
допринасяха
значителните
инвестиции и
големият износ.
Словения
обаче беше
силно
засегната от
кризата, като
в периода 2008—2010 г.
загуби почти
10 % от своя БВП,
което
отчасти
неутрализира
резултатите
от
предхождащия
процес на
наваксване.
Взаимодействието
на автоматичните
стабилизатори,
мерките за
възстановяване
и присъщата
на
словенската
икономика
силно
изразена
динамика на
разходите
заедно
доведоха до
увеличаването
на държавния
дефицит от 1,8 %
от БВП през
2008 г. на 6 % от БВП
през 2009 г. (с
равнища на
брутния дълг
съответно от
21,9 % и 35,2 % от БВП).
Пазарът на
труда реагира
със
значително
закъснение и
заетостта
продължава
да следва
низходяща
тенденция.
Макар
равнището на
безработицата
да продължава
да е под
средното за ЕС
ниво, то
рязко се
повиши от 4,4 %
преди кризата
на 7,3 % през 2010 г.
Икономическото
възстановяване
до момента е
сравнително
бавно и се очаква
то да доведе
до резултати
едва през 2012 г.
с очакван
ръст на БВП
от 2,5 %.
(8)
Въз
основа на
оценката на
актуализираната
програма за
стабилност в
съответствие
с Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета,
Съветът е на
мнение, че
макроикономическият
сценарий,
залегнал в
основата на
бюджетните
прогнози на
програмата, е
реалистичен
в краткосрочен
план и
прекалено
оптимистичен
за края на
периода на
програмата. В
програмата
се планира
държавният
дефицит от 5,6 %
от БВП през 2010 г.
да бъде
сведен до 2013 г.
под нивото на
референтната
стойност от
3 % от БВП
посредством
широкообхватно
ограничаване
на първичните
разходи.
Освен коригиране
на
прекомерния
дефицит в
програмата
се предвижда
лек напредък
към
средносрочната
цел за
балансирана
бюджетна
позиция в
структурно
изражение, но
не и
постигането
ѝ. Въпреки че
средносрочната
бюджетна цел
е определена
на по-високи
нива
отколкото в
предишната
програма,
това не може
да се разглежда
като
целесъобразно
на този етап,
тъй като не е
ясно дали тя
осигурява
достатъчно
бърз
напредък към
устойчивост
на публичните
финанси в
дългосрочен
план. Средногодишната
фискална
консолидация
за периода 2011—2013 г.,
според
изчисленията
на службите
на Комисията
въз основа на
информацията
в програмата
и съгласно
съвместно
приетата
методика, се
планира да е
около
0,5 процентни
пункта от
БВП, т.е. под
нивото,
препоръчано
от Съвета. Освен
това е
възможно
целите по отношение
на дефицита и
дълга да не
бъдат изпълнени. Очаква
се да се
приемат
допълнителни
мерки, като
част от
допълнителен
бюджет, за да
бъде
постигната
целта за
дефицита за
2011 г. В
програмата
не са
определени
мерки за ограничаване
на разходите
след 2011 г. и не
може да се
изключи
възможността
за допълнителни
финансови
спасителни
операции по
отношение на
дефицита и
дълга.
(9)
Макар
държавният
дефицит да е
намалял в сравнение
с високите
нива от 2009 г.,
основно предизвикателство
за Словения
продължава
да бъде по-нататъшната
консолидация,
насочена към коригиране
на
прекомерния
дефицит до 2013 г.
и постигането
на
средносрочната
цел след това.
В
съответствие
със
стратегията
за консолидация,
следвана
през
последните
години,
по-нататъшното
намаляване
на разходите,
предвидено в
програмата
за
стабилност
за периода 2011 — 2014
г., засяга
главно
разходите за
заплати в
публичния
сектор,
социалните
трансфери
(включително
пенсиите) и
публичните
инвестиции.
Същевременно
обаче
програмата за
стабилност
не представя
подробна информация
за
планираните
след 2011 г.
мерки. Необходимо
е
предприемането
на
допълнителни
коригиращи
действия, за
да бъде
постигната
целта
относно
дефицита за
2011 г. Надеждността
на
средносрочната
стратегия за
консолидация
ще се увеличи
чрез
въвеждането
на повече
структурни
мерки за
ограничаване
на разходите
— за разлика
от
временните
интервенции,
които
характеризираха
неотдавнашните
усилия за
консолидиране
– и чрез по-обвързваща
средносрочна
бюджетна
рамка. Програмата
за
стабилност
потвърждава
въвеждането
на правило за
разходите, но
остава да
бъдат разработени
ключови
разпоредби,
като например
относно
дефинирането
на
неспазването
на това
правило.
Накрая,
относително
ниската
ефективност
на разходите,
например в областта
на
здравеопазването
и образованието,
предполага,
че Словения
разполага с
допълнителни
възможности
за основана
на разходите
консолидация,
без да се
компрометира
качеството
на
публичните
услуги. В
програмата
за
стабилност
се посочват
инициативи
за рационализиране
на
публичните
услуги, трансфери
и субсидии и
се въвежда
единна
система за обществените
поръчки, но
липсват
подробности
в някои
отношения.
(10)
Дългосрочното
въздействие
на застаряването
на
населението
в Словения
върху бюджета
е значително
по-силно от
средното за
ЕС. Освен
това нивата
на участие и
заетост за
по-възрастните
работници са
много ниски
(36,5 % и 35 % в
сравнение
със средните
за ЕС
стойности
съответно от
49,7 % и 46,3 %),
основно поради
ниската
пенсионна
възраст и
недостатъчните
стимули за
активно
остаряване. Парламентът
прие
неотдавна
пенсионна
реформа, с
цел
увеличаване
на възрастта
за
пенсиониране,
като
същевременно
се запази
адекватността
на пенсиите. Според
програмата
за
стабилност
това би стабилизирало
разходването
на средства,
свързани със
застаряването
на
населението,
и
следователно
би било важна
първа крачка
за
постигането
на
устойчивост
на пенсионната
система.
Реформата бе
предмет на
референдум
на 5 юни 2011 г. и
бе
отхвърлена.
Проблемът с
устойчивостта
на
пенсионната
система
продължава
да е актуален
и трябва да
бъдат
намерени други
начини за
неговото
решаване.
(11)
Пазарът
на труда е
сравнително
сегментиран
поради
различните
видове
договори: работниците
на постоянни
договори се
ползват със
стабилна
трудово-правна
защита в
сравнение с работниците
на срочни
договори.
Делът на младите
работници на
възраст 15—24
години с временни
договори е
най-високият
в ЕС (67% през 2009 г.), а
преходът от
временни към
постоянни
договори
изглежда
сравнително
трудно
осъществим.
Предишните
опити за решаване
на този
проблем не
доведоха до
задоволителни
резултати.
Правителството
планира да
започне
преговори
със
социалните партньори
за
преразглеждане
на закона за
трудовите
правоотношения,
с оглед на
уеднаквяването
на правата и
задълженията,
произтичащи
от различните
видове
трудови
договори.
Освен това
„студентският
труд“
представлява
отделен
паралелен
пазар със
значителни
размери,
който е до
голяма
степен
нерегулиран
и изгоден по
отношение на
данъците.
Този важен
въпрос не е
засегнат в
националната
програма за реформи.

(12)
Освен
сегментацията
структурните
проблеми на
словенския
пазар на
труда се
предизвикват
и от
несъответствието
между нуждите
на пазара и
предлаганите
квалификации,
което се
признава в
националната
програма за
реформи. В
националната
програма за
реформи се
предвиждат
увеличени
инвестиции в
обучение за
подобряване
на
квалификациите
и
възможността
за намиране
на работа. В
нея се
очертават
планове за
внасянето на по-нататъшни
подобрения в
процеса на
излизане от образователната
система и
навлизане на
пазара на
труда, като
се обръща
особено внимание
на
предоставянето
на услуги за
професионално
ориентиране
в рамките на
образователната
система. В
програмата
се предвижда
модернизирането
на службите
по заетостта
с цел намирането
на по-пълно
съответствие
между
предлагането
на
квалификации
и нуждите на
пазара на
труда.
Успешното
изпълнение на
тези реформи
изисква
обаче
внасянето на подобрения
в системата
за
своевременно
установяване
на
настоящите и
прогнозиране
на бъдещите
потребности
на пазара на
труда.
(13)
Влошаването
на
икономическата
ситуация оказа
със
закъснение
влияние на
кредитните
портфейли,
като
увеличаващият
се дял на необслужваните
кредити
предизвика
нарастваща
обезценка на
банковите
кредити и
увеличаване
на разходите
за провизии.
Двете
основни
държавни банки
бяха
рекапитализирани,
което беше изключително
важно.
Правителството
предложи
също така
мерки за
ускоряване
на събирането
на вземания и
за създаване
на стимули за
предоставянето
на кредити за
производствени
дейности,
което може и
да не се
окаже
достатъчно
за
възстановяването
на
кредитните
потоци за
реалната
икономика и
да се наложи
предприемането
на
по-нататъшни
действия.
(14)
Някои
сегменти от
сектора на
услугите са защитени
от
конкурентен
натиск и се
характеризират
с високи
търговски
маржове и
висока концентрация,
което
увеличава
разходите в
икономиката.
Това, заедно
със
значителното
участие на
държавата в
икономиката,
е причина за
сравнително
слабото
присъствие
на потенциално
изгодни
преки чужди
инвестиции.
Словения
планира да
ускори
прилагането
на директивата
за услугите,
като в това
отношение са
натрупани
сериозни
закъснения.
Страната
планира също
да
предостави
пълна независимост
на Службата
за защита на
конкуренцията
и да определи
подходящи за
продажба
държавни
капиталови
инвестиции.
Тези планове
не са
изложени в
подробности
и
съществуват
рискове,
свързани с
изпълнението
им.
(15)
Словения
е подписала
пакта „Евро
плюс“. Макар в
словенската
национална
програма за
реформи да се
посочват
потенциални
ангажименти
и цели в четирите
области на
пакта „Евро
плюс“, а именно
стимулиране
на
конкурентоспособността
и заетостта,
действия за
постигане на
устойчивост
на
публичните
финанси и
укрепване на
финансовата
стабилност,
към 7 юни Комисията
не е
уведомена за
поемането на
твърди ангажименти.

(16)
Комисията
направи
оценка на
програмата за
стабилност и
на
националната
програма за
реформи[4]
Тя взе
предвид
тяхното
значение за
провеждането
на устойчива
фискална и
социално-икономическа
политика в
Словения и
доколко те са
в
съответствие
с правилата и
насоките на
ЕС, предвид
необходимостта
да се укрепи
цялостното
икономическо
управление
на
Европейския
съюз чрез
принос на
равнище ЕС
към бъдещите
решения на
държавите-членки.
В тази връзка
Комисията
счита, че
постигането
на целта за 2011 г.
по отношение
на дефицита,
определена в
програмата
за стабилност,
изисква
приемането
на допълнителни
мерки. Поради
факта, че в
програмата
за стабилност
не са
посочени
устойчиви
мерки за
ограничаване
на разходите,
след 2011 г.
съществуват
значителни
рискове за
целите по
отношение на
дефицита и
дълга. В
националната
програма за
реформи се
съдържат мерки
за
възстановяването
на
финансовия сектор,
но те може да
се окажат
недостатъчни
за целта.
Оценката
подсказва
също, че
вътрешните
източници на
растеж
трябва да
бъдат стимулирани,
особено
посредством
увеличаването
на участието
на младите и
по-възрастните
работници на
пазара на
труда, което
може да се
постигне
чрез
намаляване
на сегментирането
на пазара на
труда и
отстраняването
на несъответствието
между
търсените и
предлаганите
квалификации.
Накрая
следва да се
отбележи, че
има нужда от
засилване на
конкуренцията
и създаване
на
възможности
за инвестиции
и растеж в
сектора на
услугите и
мрежовите
индустрии.
(17)
В
контекста на
настоящата
оценка и
предвид
Препоръката
на Съвета от 2
декември 2009 г.
по член 126,
параграф 7 от
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз Съветът
разгледа
актуализираната
Програма за
стабилност
на Словения
за 2011 г., като становището
му[5] е
изразено
по-специално
в препоръки (1)
и (2) по-долу.
Като взе предвид
заключенията
на
Европейския
съвет от 25 март
2011 г., Съветът
разгледа
националната
програма за
реформи на
Словения,
ПРЕПОРЪЧВА
на Словения
да
предприеме
следните
действия
през периода
2011—2012 г.:
(1)
Да постигне
целта за 2011 г. по
отношение на
дефицита, да
набележи
конкретни
мерки за
осъществяването
на целта за 2012 г.
по отношение
на дефицита и
да проведе
изцяло
необходимата
консолидация,
като запази
готовност да
приема
допълнителни
мерки, за да
се предотвратят
възможни
отклонения.
Да придружи
належащия
процес на
консолидация,
имащ за цел
постигането
на подходяща
средносрочна
цел в рамките
на периода на
програмата, с
мерки за
ограничаване
на разходите
и да намери
решение на
установените
слабости посредством
по-строго
изпълнение
на
средносрочната
бюджетна
рамка.
(2)
Да
предприеме
стъпки, за да
гарантира
дългосрочната
устойчивост
на
пенсионната
система, като
в същото
време се
запази
адекватността
на пенсиите.
Да увеличи
равнището на
заетост на
по-възрастните
работници
чрез
въвеждането
на стимули за
по-късно
пенсиониране
и чрез
по-нататъшното
разработване
на активни
политики по
заетостта и
мерки за
учене през
целия живот.
(3)
Да
предприеме
допълнителни
мерки, за да
гарантира в
достатъчна
степен
признаването
на загуби по
кредити и
„изчистване“
на
обезценените
активи от
счетоводните
баланси в
банковия
сектор.
(4)
Да
предприеме
стъпки, в
консултации
със социалните
партньори и в
съответствие
с националните
практики, за
намаляване
на различията
в правата и
задълженията,
произтичащи
от постоянни
и временни
договори. Да
възобнови
усилията за
справяне с
паралелния
пазар на
труда със
„студентски
труд“.
(5)
Да
въведе
система за
прогнозиране
на необходимите
квалификации
и умения, за
да се постигне
адекватен
пазар на
труда. Да
направи
оценка на
ефективността
на
публичните
служби по
заетостта,
по-специално
на службите
за
професионално
ориентиране
и съвети, за
да се
постигне
по-добро
съответствие
на предлаганите
квалификации
и нуждите на
пазара на
труда.
(6)
Да
оптимизира
регулираните
професии и да
увеличи
капацитета
на службата
за защита на
конкуренцията
с цел
подобряване
на бизнес
средата и
привличането
на инвестиции.
Съставено
в Брюксел на [...]
година,
                                                                       За Съвета
                                                                       Председател
[1]               ОВ L 209, 2.8.1997 г.,
стр. 1.
[2]               ОВ C…, …г., стр....
[3]               Остават
валидни за
2011 г. съгласно
Решение 2011/308/ЕС
на Съвета от 19
май 2011 г.
[4]               SEC(2011) 732.
[5]               Предвидено
в член 5,
параграф 3 от
Регламент (EО)
№ 1466/97 на Съвета.


				|

		52011SC0827

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of the United Kingdomand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of the United Kingdom, 2011-2014

			   	Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
Националната
програма за
реформи на
Обединеното
кралство за 2011 г.
и за
представяне
на становище
на Съвета
относно
актуализираната
Програма за
конвергенция
на
Обединеното
кралство за
периода 2011—2014 г.
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
Като
взе предвид
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз и
по-специално
член 121,
параграф 2 и
член 148,
параграф 4 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета от 7
юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху
състоянието
на бюджета и
на надзора и
координацията
на
икономическата
политика[1], и
по-специално
член 9,
параграф 3 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Европейската
комисия[2],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като
взе предвид
становището
на Комитета
по заетостта,
след
консултация
с
Икономическия
и финансов
комитет,
като
има предвид,
че:
(1)
На 26 март
2010 г.
Европейският
съвет
постигна съгласие
по
предложението
на
Европейската
комисия да се
започне
изпълнението
на нова
стратегия за
работни
места и
растеж —
стратегията
„Европа 2020“ — въз
основа на
засилена
координация
на икономическата
политика,
съсредоточена
върху ключовите
области, в
които е
необходимо
да се
предприемат
действия за
повишаване
на потенциала
за устойчив
растеж и
конкурентоспособността
на Европа.
(2)
На 13 юли
2010 г. Съветът
прие
препоръка
относно
общите
насоки за
икономическата
политика на
държавите-членки
и на Съюза (за
периода 2010—2014 г.),
а на
21 октомври
2010 г. прие
решение относно
насоките за
политиката
на
държавите-членки
по заетостта[3],
като заедно
двата акта
представляват
т. нар.
„интегрирани
насоки“.
Държавите-членки
бяха
призовани да
се съобразят
с интегрираните
насоки при
провеждането
на националните
си
икономически
политики и
политики по
заетостта.
(3)
На
12 януари 2011 г.
Комисията
прие първия
годишен
обзор на
растежа, с
което
постави
началото на
нов цикъл на
икономическото
управление в
ЕС и на първия
европейски
семестър за
предварителна
интегрирана
координация
на политиката
съгласно
стратегията
„Европа 2020“.
(4)
На 25 март
2011 г.
Европейският
съвет
утвърди приоритетите
за
фискалната
консолидация
и структурната
реформа (в
съответствие
със заключенията
на Съвета от
15 февруари и
7 март 2011 г. и
въз основа на
годишния
обзор на
растежа,
изготвен от
Комисията).
Той подчерта
необходимостта
да се даде
приоритет на възстановяването
на
стабилността
на бюджетите
и фискалната
устойчивост,
намаляването
на
безработицата
чрез реформи
на пазара на
труда и
полагането
на нови
усилия за
повишаване
на растежа.
Европейският
съвет поиска от
държавите-членки
да превърнат
тези приоритети
в конкретни
мерки, които
да бъдат включени
в техните
програми за
стабилност или
в програмите
за
конвергенция
и в националните
програми за
реформи.
(5)
На
28 април 2011 г.
Обединеното
кралство
представи
актуализираната
си Програма
за
конвергенция
за 2011 г., обхващаща
периода 2011—2015 г.,
както и
своята Национална
програма за
реформи за
2011 г. Двете програми
бяха оценени
едновременно,
за да бъдат
отчетени
взаимовръзките
между тях.
(6)
Обединеното
кралство се
оказа особено
засегнато от
международната
финансова
криза поради
своя мащабен
и глобално
интегриран
финансов
сектор и
високите дългове
на
домакинствата.
През 2008 г. БВП
се понижи с 0,1 %,
а през 2009 г. — с 4,9 %.
Британското
правителство
предприе
масирана
интервенция
в подкрепа на
банките и
предостави
извънредна
допълнителна
ликвидност
за целия
сектор. За
две години
държавният
дефицит се
повиши с
8,5 процентни
пункта и през
2009 г. достигна
11,2 % от БВП.
Безработицата
нарасна от 5,3 %
през 2007 г. до 7,6 %
през 2009 г. През
четвъртото
тримесечие
на 2009 г. бе възстановена
тенденцията
на
тримесечния растеж,
макар че БВП
остава под
върховото равнище
от периода
преди
кризата.
Според краткосрочните
прогнози се
очаква
умерен растеж
в резултат на
високи
корпоративни
инвестиции и
възвръщаемост
в нетния износ,
предизвикана
от обменните
валутни курсове.
Растежът
обаче ще бъде
възпрепятстван
от слаб или
отрицателен
ръст в
потреблението
на
домакинствата
и публичното
потребление.
Очаква се
през 2011 г.
инфлацията
да се задържи
много над
заявената
цел от 2 %,
отразявайки
увеличението
на ДДС и
по-високите
цени на вноса
и енергията,
а през 2012 г. да
отбележи понижение.
Възможно е
високата
инфлация да доведе
до спад в
реалните
доходи, тъй
като ръстът
на заплатите
остава нисък.
Основните
рискове,
съпътстващи
прогнозите,
са свързани с
евентуалното
нереализиране
на
възвращаемостта
на
корпоративните
инвестиции
или нетния
износ и с
обстоятелството,
че
постоянната
висока
инфлация може
да попречи
при
прилагането
на парична политика
за компенсиране
на по-ниските
държавни
разходи.
(7)
Въз
основа на
оценката на
актуализираната
програма за
конвергенция
съгласно
Регламент (ЕО) № 1466/97
на Съвета
становището
на Съвета е,
че
залегналият
в основата на
бюджетните
прогнози
макроикономически
сценарий е
реалистичен,
с изключение
на донякъде
твърде
оптимистичните
предвиждания
за 2012 г. Макар в
програмата
да не се
съдържа
средносрочната
цел,
предвидена в
кодекса за
поведение, тя
може да бъде
изведена от
заложените в
програмата
задачи. Целта
на бюджетната
стратегия е
дефицитът да
се намали от
9,9 % през 2010—2011 г. до
1,7 % през 2015—2016 г.,
най-вече чрез
ограничаване
на разходите.
В програмата
се планира
намаляване
на дефицита
под
референтната
стойност от
3 % до
определения
от Съвета краен
срок 2014—2015 г.
Изхождайки
от дълговото
съотношение
от 78,7 % за
периода 2010—2011 г.
бюджетните
прогнози в програмата
сочат, че до
2013—2014 г. това
съотношение
ще нарасне
до 87,2 %, след
което ще
започне бавно
да намалява.
Средногодишната
фискална
консолидация
за периода
между 2010—2011 г. и
2014—2015 г е 1,6 %. Макар
този показател
да е малко
под
препоръчания
през декември
2009 г. от Съвета
(1,75 % от БВП), той
е адекватен
предвид
обстоятелството,
че
консолидационните
усилия
стартират от
значително по-нисък
от очакваното
бюджетен
дефицит за
периода 2009—2010 г.,
поради което
показателят
съответства
на целта за
намаляване
на
номиналния
дефицит под
референтните
стойности до
2014—2015 г. По отношение
на
дългосрочната
устойчивост
на публичните
финанси
Обединеното
кралство е
във
високорискова
позиция.
Дългосрочната
цена на
застаряването
на населението
е над
средното
равнище за
ЕС, а
текущото състояние
на бюджета
допълнително
утежнява
разходите,
свързани със
застаряването.
Въз основа на
сегашната
фискална
позиция има
вероятност
до 2020 г. дългът
да нарасне до
128 %. Независимо
че
цялостното
прилагане на
програмата
ще е
достатъчно
условие той
да започне да
намалява, до
2020 г.
равнището му
ще се запази над
80 %.
(8)
Едно от
основните
предизвикателства
продължава
да бъде
свързано с
прилагането
на
предложената
фискална консолидация.
От решаващо
значение за
възстановяването
на устойчива
фискална позиция
е да се
гарантира, че
няма да бъдат
допуснати
отклонения
от
публикуваните
разходни
планове. В
този
контекст
традиционно ниските
дялове на
инвестициите
в публичната
инфраструктура
и особено по
отношение на
транспорта
сочат, че
трябва да се
даде
приоритет на
разходите,
насърчаващи
растежа.
Предвиденото
в програмата
гарантиране
на достатъчни
първични
излишъци в
средносрочен
план ще подобри
устойчивостта
на
публичните
финанси.
(9)
Благодарение
на своя
гъвкав пазар
на труда
Обединеното
кралство
успя да се
справи сравнително
добре със
значителното
свиване на
БВП по време
на кризата.
От
увеличаването
на
безработицата
обаче
най-силно
засегнати се
оказаха
младите хора:
между 2008 г. и
2010 г. безработицата
сред тях
нарасна от 15 %
до почти 20 %. Незадоволителните
показатели
на пазара на труда
по отношение
на младите
хора са свързани
с по-общи и
структурни
недостатъци
в предлагането
на
квалифициран
труд. В Обединеното
кралство
делът на
младежите на
възраст
между 18 и
24 години,
напускащи
преждевременно
училище или
заведенията
за професионално
обучение, е 15,7 %,
което
надхвърля
средния
показател за
ЕС от 14,4 %. Макар
страната да
се отличава
със
значителен
дял висококвалифицирани
лица на
възраст
между 25 и
64 години,
съществуват
някои
проблеми при
групата на
средноквалифицираните,
чийто процент
понастоящем
е под
средните
европейски
показатели.
Друго важно
предизвикателство,
свързано с
пазара на
труда в Обединеното
кралство, е
високият
процент деца,
живеещи в
безработни
семейства —
техният дял
е 17,5 % спрямо
общия среден
показател за
ЕС от 10,2 %. Проблемът
е особено
сериозен при
семействата
с един
родител и се
дължи на
слабите финансови
стимули и
липсата на
достъпни възможности
за грижи за
децата: над 32 %
от лицата с
родителски
задължения
са неактивни
или работят
на непълно
работно време
поради липса
на услуги,
насочени към
подпомагане
на грижите за
децата (този
показател
надвишава с
4 процентни
пункта
средния за
ЕС).
(10)
В
десетилетието
преди
кризата бе отбелязан
подем в
цените на
недвижимите
имоти в
Обединеното
кралство.
След кризата
бе отчетен
рязък спад на
цените, които
впоследствие
отбелязаха
частично
възстановяване
и
понастоящем
са на
безпрецедентно
високи нива.
Сделките с
недвижими
имоти отбелязаха
рязък спад и
се задържаха
на много
ниско равнище.
Бумът в
цените на
жилищните
имоти допринесе
за
същественото
повишаване
на задлъжнялостта
на
домакинствата
и незначителния
ръст в
тяхното
потребление
в десетилетието
преди
кризата.
Сривът на
жилищните транзакции
причини спад
в приходите
от данъци
върху тези
сделки, което
допълнително
влоши фискалната
позиция на
Обединеното
кралство.
Проблемите,
свързани с
пазара на
недвижими
имоти в
страната,
обуславят
значителните
разходи за
субсидии за
жилищно
настаняване
и високия
процент хора,
живеещи в
субсидирани
от държавата
жилища.
Обединеното
кралство
обяви
реформи в
своята
система за
планиране и
нормативната
уредба,
уреждаща
отпускането
на жилищни
заеми. Тъй
като това предизвикателство
е от значение
за всички сектори
на
британската
икономика, е
необходимо
съответните
мерки да се
използват за
разработване
на
по-комплексен
пакет от
реформи, включително
в пазара на
жилищните
заеми и данъчното
облагане на
недвижимата
собственост,
с които да се
потърси
разрешение
на проблемите.
(11)
Възобновяването
на частните
инвестиции ще
бъде
съществен
компонент в
необходимото
преструктуриране
на
икономиката
и отдалечаването
ѝ от
вътрешното
потребление и
в
насърчаването
на
производителността.
Проучванията
показват, че
наличните
кредити и
разходите по
тях
представляват
значителна
пречка за
инвестициите
и плановете
за разширяване
в частния
сектор,
особено при
по-малките
дружества,
които
разчитат на
финансиране
от страна на
банките. От
края на 2009 г. се
отчита
отрицателен
годишен ръст
на заемите, предоставяни
на МСП, като
свиването
при заемите
за малките
предприятия
е още по-драстично.
Освен това,
макар да
изглежда, че
за средните
предприятия
отклоненията
над референтните
стойности са
се
стабилизирали,
при малките
предприятия
те са
отбелязали
известно
увеличение.
Неотдавна
Обединеното
кралство
въведе серия
от мерки за
подобряване
на достъпа на
МСП до
финансиране,
включително
държавно
спонсорирани
инвестиционни
средства, и
за постигане
на
споразумение
с британски
банки,
изискващо от
тях да увеличат
своето
брутното
кредитиране
на МСП. За да
се намери
решение,
което да
продължи да
работи без
системна
намеса от
страна на
правителството,
е необходима
по-нататъшна
реформа с цел
подобряване
на
конкуренцията
в банковия
сектор и
улесняване
на
развитието на
пазари за
небанково
финансиране,
достъпно за
по-малките
предприятия.
(12)
Комисията
направи
оценка на
програмата за
конвергенция
и на
националната
програма за
реформи[4].
Тя взе
предвид не
само тяхното
значение за
провеждането
на устойчива
фискална и
социално-икономическа
политика в
Обединеното
кралство, но
също така и
степента, в
която те
спазват
правилата и
насоките на
ЕС предвид
необходимостта
от засилване
на
цялостното
икономическо
управление
на
Европейския
съюз чрез
принос на
равнище ЕС
към бъдещите
решения на
държавите-членки.
Комисията е
на мнение, че
програмите
начертават
амбициозни
мерки за
намаляване
на дефицита и
насърчава
правителството
да продължи
прилагането
на планираните
действия.
Следва да се
предприемат
допълнителни
действия за
реформиране
на пазара на
жилища, за
ограничаване
на
безработицата
сред младите
хора, за
намаляване
на лицата,
които
напускат
преждевременно
училище, за
разрешаване
на проблема с
децата, живеещи
в безработни
семейства, и
за подобряване
на достъпа до
кредитиране
на частния сектор.
(13)
В
контекста на
настоящата
оценка и
предвид
препоръката
на Съвета по
член 126,
параграф 7 от
Договора за
функционирането
на Европейския
съюз от 2 юни
2010 г. Съветът
разгледа актуализираната
Програма за
конвергенция
на
Обединеното
кралство за
2011 г., като
становището
му[5] е
изразено
по-специално
в препоръки (1)
и (2) по-долу.
Като взе
предвид
заключенията
на Европейския
съвет от
25 март 2011 г.,
Съветът
разгледа
Националната
програма за
реформи на Обединеното
кралство,
ПРЕПОРЪЧВА
на
Обединеното
кралство да
предприеме
следните
действия в
периода 2011—2012 г.:
(1)
Да
приложи
планираната
фискална
консолидация
с оглед през
2012—2013 г. да се
постигне
дефицит в
размер на 6,2 %
от БВП, като
се гарантира,
че няма да
настъпи
отклонение
от амбициозните
цели за
съкращаване
на разходите,
с което да се
засили дългосрочната
устойчивост;
вследствие
на това да се
даде
приоритет на
разходите,
насърчаващи
растежа,
включително
научните
изследвания
и иновациите,
и на
инфраструктурните
инвестиции.
(2)
Да
разработи
програма за
реформи,
която да
противодейства
на
дестабилизиращия
ефект на
цикличните
промени в
цените на
жилищата
върху
публичните
финанси, финансовия
сектор и
икономиката,
с цел да се облекчат
трудностите,
свързани с
достъпността
и
потребността
от държавни
субсидии за
жилищно
настаняване.
В тази
програма
следва да се
включат
реформи на
пазара на
жилищни заеми,
данъчното
облагане
върху
недвижимата собственост
и системата
за планиране.
(3)
Да
предприеме
действия за
понижаване
на безработицата
сред младите
хора чрез
приемането
до края на 2012 г.
на цялостна
стратегия за
намаляване
на броя на
лицата,
напускащи
преждевременно
училище. Да
разреши
проблема с
недостига на
квалифицирана
работна ръка
чрез
повишаване
дела на
хората,
придобиващи
средна
квалификация,
в
съответствие
с потребностите
на пазара на
труда.
(4)
Да вземе
мерки за
намаляване
на високия дял
безработни
домакинства,
като увеличи
предлагането
на помощ при
отглеждането
на деца, с цел
да се улесни
приобщаването
към трудовия
пазар на
самотните
родители и
лицата,
печелещи
втори доход в
домакинствата.

(5)
Да вземе
мерки за
съществено
подобряване достъпността
на банковото
и
небанковото финансиране
за частния
сектор, и
по-специално
за МСП. Да
насърчава
конкуренцията
в банковия
сектор и да
търси начини
за подобряване
на достъпа до
небанково
финансиране
като рисков
капитал и публично
емитиран
дълг.
Съставено
в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               OВ L 209, 2.8.1997 г.,
стр. 1.
[2]               ОВ C…, …г., стр....
[3]               Остават
валидни за
2011 г. съгласно
Решение 2011/308/EС
на Съвета от 19
май 2011 г.
[4]               SEC(2011) 736.
[5]               Предвидено
в член 9,
параграф 3 от
Регламент (EО)
№ 1466/97 на Съвета.


title: 2007/562/ЕО: Препоръка на Съвета от 12 юни 2007 година относно обмена на информация за отвличания с терористична цел

text:
               17.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 214/9

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

   от 12 юни 2007 година
   относно обмена на информация за отвличания с терористична цел
   (2007/562/ЕО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като има предвид, че:

               (1)

               Отвличанията на групи/отделни лица, които могат да бъдат включени в спектъра на международния тероризъм, представляват огромно предизвикателство за държавите-членки.

               (2)

               С цел успешно разрешаване на подобни ситуации държавите-членки трябва да събират ориентировъчна информация, да установят контакти и да започнат дискусии в поверителна обстановка.

               (3)

               Капацитетът на дадена държава-членка би бил съществено засилен, ако тя е в състояние да използва опита, придобит от други държави-членки в подобни ситуации.

               (4)

               За тази цел всяка държава-членка следва да предостави на останалите държави-членки протокол с данни, съдържащ ключова информация за минали отвличания, като се дава само некласифицирана информация след приключване на инцидента, която да е ограничена до инциденти, свързани с международния тероризъм,

         ПРЕПОРЪЧВА:

               1)

               Държавите-членки:

                           а)

                           да предоставят, след приключване на инцидент с отвличане, следните данни (1):

                                       —

                                       държава и регион, в който се е случило отвличането

                                       —

                                       брой и националност на заложниците

                                       —

                                       време и дата на отвличането

                                       —

                                       време и дата на края на инцидента

                                       —

                                       извършители/терористична група, поела отговорност

                                       —

                                          modus operandi на отвличането

                                       —

                                       мотиви за отвличането

                                       —

                                       използван ли е бил посредник: да/не

                                       —

                                       лице за контакт в съответната държава-членка

                                 Тази информация следва да бъде предоставена в съответствие с формата, установена в приложение 1.

                           б)

                           при необходимост, да предостави и следната допълнителна информация:

                                       —

                                       причини, поради които заложникът е пребивавал в страната, езикови умения, пол на заложника

                                       —

                                       идеология, националност, езикови умения на извършителите

                                       —

                                       средства, използвани от извършителите при обръщението им към обществеността

                                       —

                                       подробности относно modus operandi на извършителите

                                 Тази незадължителна информация следва да бъде предоставена в съответствие с формата, установена в приложение 2.

               2)

               В случай че е необходимо да бъдат включени лични данни, те да се предоставят в съответствие с националното право.

               3)

               Държавите-членки да събират информация за всички инциденти, случили се след 1 януари 2002 г., и да предоставят тази информация в обобщен вид на останалите държави-членки.

               4)

               Държавите-членки да обменят информация въз основа на гореспоменатите принципи чрез мрежата BdL, за да се обменя информация за терористични инциденти в целия ЕС.

               5)

               Доколкото е възможно, държавите-членки да обменят информацията и с Europol, като въз основа на количеството и типа обменени данни, след една година, да проучат дали би било препоръчително да се създаде база данни в Europol.

               6)

               Държавите-членки да съставят списък с данни за връзка и да обменят помежду си този списък, с цел да улеснят пряката комуникация между точките за контакт.

      (1)  В случай на отвличане тази информация би могла да спомогне за бързо установяване дали друга държава-членка вече разполага с опит при отвличания на граждани на ЕС в същия регион, от същата терористична група или при сходни обстоятелства. Въпросната държава-членка може впоследствие да се свърже с посоченото лице за контакт. По-нататъшна информация следва да се обменя на двустранен принцип в съответствие с националното законодателство.

      ПРИЛОЖЕНИЕ 1
      Notification of terrorist kidnap
      (or suspected terrorist kidnap)

         Please complete all fields in this box

      ПРИЛОЖЕНИЕ 2
      Completion of the following information is optional in accordance with national law


title: Препоръка на Съвета от 9 юли 2013 година относно прилагането на общите насоки за икономическите политики на държавите членки, чиято парична единица е еврото

text:
               30.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/97

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

   от 9 юли 2013 година
   относно прилагането на общите насоки за икономическите политики на държавите членки, чиято парична единица е еврото
   2013/C 217/24
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 136 във връзка с член 121, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               Еврогрупата има свойствени задачи във връзка с икономическото управление на еврозоната. Икономическата и финансова криза ясно показа колко тесни са взаимовръзките в еврозоната, като изтъкна необходимостта от съгласувана обща политика, която да отразява силния ефект на разпространение между държавите членки, чиято парична единица е еврото („държавите членки от еврозоната“), както и от ефективни мерки за координиране на политиката, за да се реагира бързо на промените в икономическата среда.

               (2)

               С подписването на 2 март 2012 г. на Договора за стабилност, координация и управление в икономическия и паричен съюз държавите членки от еврозоната се ангажираха да проведат още широкомащабни реформи и да координират политиката си. Влизането в сила през 2013 г. на регламентите от така наречения „двоен пакет“ (3) („двойния пакет“) ще даде допълнителен тласък на координирането на бюджетната и икономическата политика в еврозоната.

               (3)

               Продължава работата по задълбочаване на икономическия и паричен съюз (ИПС). На 28 ноември 2012 г. Комисията представи съобщение за подробен план за задълбочен и истински икономически и паричен съюз. В плана се посочват мотивите и целите на един истински ИПС, както и необходимите за постигането им инструменти и стъпки. Стремежът е с него да се постави началото на дебат на европейско равнище. На 12 септември 2012 г. Комисията представи пътна карта за създаването на банков съюз. Предложението бе придружено от предложение за два регламента, необходими за създаването на единен надзорен механизъм. На 5 декември 2012 г. председателят на Европейския съвет представи доклад, разработен в тясно сътрудничество с председателя на Комисията, председателя на Еврогрупата и председателя на ЕЦБ, в който се съдържа конкретен план-график за постигането на истински ИПС. Структуриращите области са интегрирана финансова, бюджетна и икономическа законодателна рамка, както и демократична легитимност и отчетност.
               На 14 декември 2012 г. държавните и правителствените ръководители на държавите членки взеха решение работата да продължи на базата на пътна карта за завършване на ИПС, като признаха взаимозависимостта на икономиките на държавите членки от еврозоната, и ползата за тях и за Съюза като цяло от стабилността на еврозоната.

               (4)

               Европейският парламент се включи надлежно в Европейския семестър и изрази виждането си относно задълбочаването на ИПС в приетата на 20 ноември 2012 г. резолюция „Към постигане на действителен икономически и паричен съюз“.

               (5)

               Управлението на кризи в еврозоната се характеризира с твърда решимост. Ангажираността на всички държави членки и институции на ЕС за запазване на целостта на еврозоната е недвусмислена и категорична. За постигането обаче на напълно функционираща координация на равнище еврозона е необходимо ефективността на управлението на еврозоната, както и начинът, по който Еврогрупата управлява кризи, да бъдат усъвършенствани. Засилена координация е необходима и за съгласуването на общата линия на политика в еврозоната, както и за осигуряване на изпълнението на необходимите мерки. Постигането на тези цели ще укрепи доверието на гражданите и пазарите и така ще допринесе за икономическото възстановяване и финансовата стабилност в еврозоната.

               (6)

               Прилагането на двойния пакет ще засили още повече бюджетния надзор в еврозоната. В пакета се предвижда роля за Еврогрупата в обсъждането както на проектобюджетите на отделните държави членки, така и на бюджетните перспективи на еврозоната като цяло с оглед осигуряването на подходяща обща бюджетна политика. Дискусиите се основават на становищата на Комисията относно планираните проектобюджети на държавите от еврозоната, както и на оценката ѝ за еврозоната като цяло предвид тези планове и взаимовръзките между тях. Предизвикателството пред фискалната консолидация в еврозоната е поддържането на стабилна във времето низходяща тенденция на съотношението дълг/БВП. Такава може да бъде постигната чрез провеждането на диференцирани, благоприятстващи растежа политики на фискална консолидация, като същевременно се стимулира потенциалът за растеж на еврозоната.
               В корективната част на Пакта за стабилност и растеж се предвижда бюджетно приспособяване в структурно изражение към номиналната референтна стойност при отчитане на специфичните за всяка държава рискове пред устойчивостта — краткосрочни и средносрочни — и се осигурява действието на автоматичните стабилизатори по време на процеса. В превантивната част на Пакта за стабилност и растеж се предвижда постепенно приспособяване към средносрочните цели посредством базово годишно структурно подобрение от 0,5 %. То може да бъде модулирано за определена държава въз основа на цикличните условия и риска от нарушаване на устойчивостта на дълга. Надеждността на фискалната политика в средносрочен план би се повишила, ако структурата на бюджетните разходи и приходи отразяваше по-добре въздействието на разходните пера и източниците на приходи върху растежа. Освен това потенциалът на икономическия растеж може да бъде стимулиран и чрез провеждането на допълнителни структурни реформи и използването на възможностите, които предлага съществуващата фискална рамка на ЕС, за постигане на баланс между нуждите от продуктивни публични инвестиции и целите за спазване на бюджетна дисциплина в превантивната част на Пакта за стабилност и растеж.

               (7)

               Повечето показатели за риска, отнасящи се до финансовите пазари в ЕС, както и нагласата на пазара, се подобриха в сравнение с 2012 г. с отслабването на интензивността на подкопаващия доверието порочен кръг. Въпреки това е налице значителна пазарна фрагментираност. Съживяването на кредитирането за реалната икономика в резултат на подобрените условия за финансиране на банките все още предстои, а сред държавите членки съществуват и значителни разлики по отношение на банковото кредитиране и разходите на частния сектор за получаване на финансиране. Основни предизвикателства при настоящата обстановка са благоприятстването на планирано намаляване на задлъжнялостта не само на банковия, а и на нефинансовия частен сектор при същевременното съхраняване на кредитопотока за удовлетворяване на производствените нужди на реалната икономика, и в частност на малките и средните предприятия (МСП).

               (8)

               Допълнителното консолидиране на балансовите отчети на банките и продължаването, където това е необходимо, на процеса на укрепване на капиталовите буфери биха допринесли за възстановяването на кредитирането. В този контекст провежданите от Единния надзорен механизъм (ЕНМ) и Европейския банков орган (ЕБО) прегледи на качеството на активите и стрес тестове ще осигурят прозрачност на балансовите отчети на банките и ще спомогнат за установяването на евентуалните слаби места, засилвайки по този начин доверието в сектора като цяло. Рискът от допълнително фрагментиране на финансовия пазар и финансов хаос изтъква необходимостта за еврозоната от бърза крачка към създаването на банков съюз, като в същото време се избягват ad hoc подходите спрямо преструктурирането на банките.

               (9)

               По-доброто функциониране на стоковия пазар и пазара на труда се нуждае от структурни реформи в еврозоната, които да насърчат конкурентоспособността, да заздравят протичащия процес на консолидация и да гарантират устойчивото преразпределение на ресурсите. Структурните реформи играят и основна роля за улесняване процеса на ребалансиране и намаляване на задлъжнялостта. При държавите членки с дефицит повишаването на конкурентоспособността ще увеличи нетния износ, което ще допринесе за пренасочване на модела на растеж към по-продуктивни и по-малко трудоемки търгуеми сектори, като същевременно се подкрепи икономическото възстановяване и се намали съотношението дълг/БВП. Успоредно с това реформите за подобряване на условията на конкуренция в държавите членки, които имат излишък по текущата сметка, биха могли да допринесат за преразпределяне на ресурсите и насърчаване на инвестициите в нетъргуемите сектори. Това би засилило ролята на вътрешното търсене в структурата на растежа, което би довело до по-симетрична консолидация в еврозоната. Същевременно въздействието на кризата върху заетостта в държавите членки от еврозоната бе до голяма степен асиметрично, като най-силно тя засегна тези от тях с най-драстично свиване на вътрешното търсене в резултат на настъпилите в текущата сметка обрати. При липсата на ефективно и бързо абсорбиране на цикличната безработица може да възникне ефект на хистерезис — безработица с траен характер, по-малко влияеща се от динамиката на заплатите. Следователно структурното реформиране на пазара на труда остава от особено значение за смекчаване на рисковете пред социалното сближаване и потенциала за растеж в еврозоната. С подписването на 2 март 2012 г. на Договора за стабилност, координация и управление в икономическия и паричен съюз държавите членки от еврозоната се ангажираха да обсъждат предварително и, когато е уместно, да координират своите национални планове за основни икономически реформи с оглед на определянето на най-добрите практики и постигането на по-тясно координирана икономическа политика. Еврогрупата следва да следи въздействието на приетите мерки с цел да насърчи при необходимост допълнителни действия и да подсили процеса на реформи в държавите членки от еврозоната в съответствие с индивидуалните им препоръки.

         ПРЕПОРЪЧВА на държавите членки от еврозоната да предприемат действия индивидуално и колективно, без да се накърнява компетентността на Съвета по отношение на координацията на икономическите политики на държавите членки, но по-специално в контекста на координацията на икономическата политика в рамките на Еврогрупата, за периода 2013—2014 г., с цел:

               1.

               Да поемат отговорност за общата политика в еврозоната, за да осигурят доброто функциониране на еврозоната, да повишат растежа и заетостта и да придвижат работата по задълбочаването на икономическия и паричен съюз. Да предоставят на Еврогрупата възможност да играе централна роля в приложимата за държавите от еврозоната засилена надзорна рамка с оглед координиране и проследяване на провежданите на национално равнище и на равнището на еврозоната реформи, необходими за постигането на стабилна и надеждна еврозона и за осигуряването на съгласуваност на политиките, и в подготовката на срещите на високо равнище на държавите от еврозоната.

               2.

               Да осигурят възможност на Еврогрупата да координира и проследява фискалните политики на държавите от еврозоната и общата фискална политика за еврозоната като цяло с оглед постигането на диференцирана и благоприятстваща растежа фискална политика. За тази цел Еврогрупата следва да обсъжда становищата на Комисията относно проектобюджетите на отделните държави членки от еврозоната, както и относно бюджетната ситуация и перспективите за еврозоната като цяло въз основа на цялостната оценка на Комисията на тези планове и взаимовръзките между тях. Координацията следва да спомогне за осигуряването на диференциран ритъм на фискална консолидация в зависимост от фискалното и икономическото положение във всяка държава членка от еврозоната при бюджетно консолидиране в структурен план в съответствие с Пакта за стабилност и растеж, с действащи автоматични стабилизатори, а също така и за фискална политика, чиято надеждност в средносрочен план се подпомага, от една страна, от съчетание на разходни и приходни елементи, които като общ резултат са ефикасни и благоприятстват растежа, а от друга — от адекватни структурни реформи, стимулиращи потенциала за икономическо развитие.

               3.

               Да анализират в рамките на Еврогрупата причините за разликите в лихвените равнища при отпусканите, особено на МСП, заеми в отделните държави членки от еврозоната; да проучат последиците от фрагментираността на финансовите пазари в еврозоната и да представят начини за преодоляването ѝ.

               4.

               Да продължат започнатия през предишните години процес на рекапитализация и преструктуриране, насърчаване на още по-осезаемо оздравяване на балансовите отчети на банките като средство за преодоляване на фрагментираността на единния пазар и подобряване на кредитопотока към реалната икономика, и в частност към МСП. За тази цел: а) да осигурят приключване по приетия график на извършваните от единния надзорен механизъм (ЕНМ) в сътрудничество с Европейския банков орган (ЕБО) оценка на балансовите отчети и стрес тестове; б) да осигурят хармонизирани условия при прилагането на изискванията за поделяне на тежестта при рекапитализацията на банките; в) да осигурят наличието на надеждни фискални предпазни механизми във връзка с оценката на балансовите отчети и на стрес тестовете; г) да премахнат надзорните стимули за банките да съгласуват в национален мащаб размера на активите и пасивите; и д) да ускорят необходимите стъпки за създаването на банков съюз, посочени от Европейския съвет.

               5.

               Да координират на предварителен етап плановете на държавите членки от еврозоната за основни икономически реформи. Да следят прилагането на структурните реформи, по-специално на стоковия пазар и пазара на труда, и да анализират въздействието им върху еврозоната с отчитане на отправените от Съвета индивидуални препоръки към държавите членки от еврозоната. Да насърчават допълнителна консолидация в еврозоната, която да осигури коригирането на вътрешните и външните дисбаланси, iter alia чрез пълно провеждане на реформите, насочени към преодоляване на изкривените условия за спестяване и инвестиране както в държавите членки с дефицит по текущата сметка, така и в тези с излишък. Да предприемат необходимите стъпки за ефективно прилагане на процедурата при макроикономически дисбаланси, по-специално чрез оценка на напредъка в изпълнението на ангажиментите за реформи от държавите членки с прекомерни дисбаланси и оценка на хода на реформите в държавите членки с дисбаланси, които налагат решителни действия, за да не се допусне разпростиране на проблема в останалата част от еврозоната.

               6.

               В съответствие с ГОР 2013 за държавите членки от еврозоната е от особено голямо значение да предприемат съвместни значителни мерки, за да се справят със социалните последици от кризата и растящите нива на безработицата. Особено обезпокоително е положението с безработните млади хора и се препоръчват решителни действия в съответствие с Пакта за растеж и работни места и гаранцията за младежта на ЕС. Препоръчват се допълнителни реформи за улесняване на достъпа до заетост, за предотвратяване на ранното оттегляне от пазара на труда, намаляване на разходите за труд, борба със сегментацията на трудовия пазар и за подкрепа на иновациите.

      Съставено в Брюксел на 9 юли 2013 година.

            За Съвета

            Председател

         R. ŠADŽIUS

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (3)  Регламент (ЕС) № 472/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. за засилване на икономическото и бюджетно наблюдение над държавите членки в еврозоната, изпитващи или застрашени от сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност (ОВ L 140, 27.5.2013 г., стр. 1); Регламент (ЕС) № 473/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. относно общите разпоредби за мониторинг и оценка на проектите за бюджетни планове и за гарантиране на коригирането на прекомерния дефицит на държавите членки в еврозоната (ОВ L 140, 27.5.2013 г., стр. 11).


title: 2009/23/ЕО: Препоръка на Комисията от 19 декември 2008 година относно общи насоки за националните страни и емитирането на разменни евромонети (нотифицирано под номер C(2008) 8625)

text:
               14.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 9/52

      ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА

   от 19 декември 2008 година
   относно общи насоки за националните страни и емитирането на разменни евромонети
   (нотифицирано под номер C(2008) 8625)
   (само текстовете на английски, гръцки, испански, италиански, малтийски, немски, нидерландски, португалски, словенски, фински, френски и шведски език са автентични)
   (2009/23/ЕО)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 211 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Съгласно член 106, параграф 2 от Договора държавите-членки могат да емитират монети след като Европейската централна банка одобри размера на тиража.

               (2)

               В съответствие с член 106, параграф 2, второ изречение от Договора Съветът прие мерки за хармонизиране в тази област чрез Регламент (ЕО) № 975/98 на Съвета от 3 май 1998 г. относно купюрния строеж и техническите спецификации на разменните евромонети (1).

               (3)

               В съответствие с член 11 от Регламент (ЕО) № 974/98 на Съвета от 3 май 1998 г. относно въвеждането на еврото (2) монетите, деноминирани в евро и в цент и съответстващи на деноминациите и техническите спецификации, са законно платежно средство във всички „участващи държави-членки“, определени в посочения регламент.

               (4)

               Според обичайната практика сред участващите държави-членки разменните евромонети, включително и възпоменателните разменни монети, следва да бъдат пускани в обращение по номинална стойност. Това обаче не изключва възможността малък дял от общия брой на емитираните монети да бъдат продадени на по-висока цена, ако са произведени със специални качествени характеристики или се предлагат в специална опаковка.

               (5)

               Евромонетите циркулират не само в емитиращите държави-членки, но и в цялата еврозона, и дори извън нея. В тази връзка на националната страна на евромонетата следва ясно да се обозначава емитиращата държава-членка, за да могат заинтересованите потребители на монетите лесно да разпознават емитиращата държава-членка.

               (6)

               Евромонетите имат обща европейска страна и отличителна национална страна. Върху общата европейска страна на евромонетите са посочени както наименованието на единната парична единица, така и номиналът на монетата. Върху националната страна не се повтаря нито наименованието на единната парична единица, нито номиналът на монетата.

               (7)

               Изображенията върху националните страни на евромонетите се избират от всяка участваща държава-членка, но те трябва да са изцяло обградени от дванадесетте звезди на европейското знаме.

               (8)

               Участващите държави-членки следва да спазват общи правила по отношение на промените на националната страна на евромонетите. Изображенията върху националните страни на обикновените разменни евромонети принципно не следва да се променят, освен когато посоченият върху монетата държавен глава бъде сменен.

               (9)

               Възпоменателните монети представляват специфични разменни монети, при които стандартното национално изображение е заменено от друго национално изображение, с цел да се отбележи определено събитие. Монетата с номинал 2 EUR e най-подходяща за тази цел основно поради големия диаметър на монетата и нейните технически характеристики, осигуряващи необходимата защита срещу фалшифициране.

               (10)

               Възпоменателни разменни евромонети се емитират единствено по теми с голяма значимост на национално или европейско равнище, тъй като тези монети ще бъдат в обращение в цялата еврозона. Събитията с по-малка значимост следва да се отбелязват по-скоро чрез емитиране на колекционерски евромонети, които не са предназначени за пускане в обращение и които трябва лесно да се отличават от разменните евромонети. Едновременното емитиране на възпоменателни монети от всички участващи държави-членки следва да става само по повод на събития с най-висока европейска значимост.

               (11)

               Ограничението за годишно емитиране на една възпоменателна разменна евромонета за емитираща държава-членка дава добри резултати и следва да бъде запазено заедно с възможността за едновременно емитиране на възпоменателна разменна евромонета от всички участващи държави-членки. Освен това държавите-членки биха могли да емитират възпоменателна разменна евромонета и в случай на кратковременно отсъствие на държавен глава или преходно заемане на поста.

               (12)

               Необходимо е да бъдат установени определени ограничения на емисионното количество възпоменателни разменни монети, за да се запази техният малък дял от общия брой намиращи се в обращение монети с номинал 2 EUR. Същевременно тези ограничения в обема на емисиите не бива да пречат на емитирането на достатъчен обем монети, с който да се осигури действителното обращение на възпоменателните монети.

               (13)

               Тъй като евромонетите циркулират в цялата еврозона, характеристиките на тяхното национално изображение са предмет на общ интерес. Емитиращите държави-членки следва да се информират взаимно относно новите национални страни много преди планираната дата на емисията. За целта емитиращите държави-членки следва да изпращат своите проекти за изображения на евромонети до Комисията, която проверява съответствието с настоящата препоръка.

               (14)

               Беше осъществено допитване до държавите-членки относно изложените в настоящата препоръка насоки, за да се отчетат техните различни национални практики и приоритети в тази област.

               (15)

               Общността сключи парични споразумения с Княжество Монако, Република Сан Марино и Светия престол (градът-държава Ватикана), които им позволяват да емитират определени количества евромонети. Общите насоки следва също да се прилагат за разменните монети, емитирани от тези държави.

               (16)

               Преди края на 2015 г. следва да се изготви преразглеждане на настоящата препоръка, за да се установи дали насоките се нуждаят от промяна.

               (17)

               Настоящата препоръка следва да замени Препоръката на Комисията от 29 септември 2003 г. относно обичайната практика за внасяне на промени в изображението на националната страна на разменните евромонети (3) и Препоръката на Комисията от 3 юни 2005 г. относно общите насоки по отношение на националните страни на разменните евромонети (4),

         ПРЕПОРЪЧВА:
   1.   Пускане на евромонети в обращение
   Разменните евромонети се пускат в обращение по номинална стойност. Това обаче не изключва възможността малък дял от общата стойност на емитираните евромонети да бъдат продадени на по-висока цена, ако това се основава на специални качествени характеристики или опаковка.
   2.   Идентификация на емитиращата държава-членка
   Върху националните страни на разменните евромонети от всички номинали се обозначава емитиращата държава-членка посредством името на държавата-членка или негово съкращение.
   3.   Отсъствие на наименованието на паричната единица и номинала

               1.

               Върху националната страна на разменните евромонети не се повтаря изцяло или отчасти номиналът на монетата, нито наименованието на единната парична единица или на нейното деление, освен ако обозначението не е продиктувано от използването на различна азбука.

               2.

               Върху гурта на монетата с номинал 2 EUR може да се обозначи номиналът, при условие че се използва единствено цифрата 2 или думата „euro“, или и двете.

         4.   Изображение на националните страни
   Върху националната страна на разменните евромонети се изобразяват дванадесетте европейски звезди, обграждащи изцяло националното изображение, включително годината и обозначението на името на емитиращата държава-членка. Европейските звезди се изобразяват както върху европейското знаме.
   5.   Внасяне на промени в националните страни на обикновените разменни евромонети
   Без да се засяга точка 6, изображенията върху националните страни на разменните евромонети от всяка деноминация не се променят, освен когато посоченият върху монетата държавен глава бъде сменен. На всеки петнадесет години емитиращите държави-членки обаче имат право да актуализират изображението, представящо държавния глава върху евромонетите, с оглед отчитане на промяната във външния вид на държавния глава. Емитиращите държави-членки имат също така право да актуализират своите национални страни на евромонетите, за да ги приведат в пълно съответствие с настоящата препоръка.
   Кратковременно отсъствие на държавен глава или преходно заемане на поста не дава право за промяна на националните страни на обикновените разменни евромонети.
   6.   Емитиране на възпоменателни разменни евромонети

               1.

               Възпоменателни разменни монети с национално изображение, което се различава от това на обикновените разменни евромонети, се емитират единствено по теми с голяма значимост на национално или европейско равнище. Възпоменателни разменни евромонети, емитирани едновременно от всички участващи държави-членки съгласно посоченото в член 1 от Регламент (ЕО) № 974/98 (наричани по-долу „участващи държави-членки“), отбелязват единствено теми от общоевропейско естество и тяхното емитиране се одобрява от Съвета.

               2.

               При емитирането на възпоменателни разменни евромонети се спазват следните правила:

                           а)

                           броят на емисиите се ограничава до една емисия за емитираща държава-членка на година, освен когато:

                                       i)

                                       възпоменателните разменни монети се емитират едновременно от всички участващи държави-членки,

                                       ii)

                                       евентуално възпоменателна разменна евромонета се емитира в случай на кратковременно отсъствие на държавен глава или преходно заемане на поста;

                           б)

                           при тези емисии се използва единствено монетата с номинал 2 EUR;

                           в)

                           общият брой монети, пускани в обръщение при всяка отделна емисия, не надвишава по-високата от следните две горни граници:

                                       i)

                                       0,1 % от общия брой монети с номинал 2 EUR, пуснати в обращение от всички участващи държави-членки до началото на годината, предхождаща годината на емитиране на възпоменателната монета; границата може да достигне 2,0 % от общия брой монети с номинал 2 EUR в обращение на всички участващи държави-членки, ако темата на изображението е с глобално значение и има знаменателен характер; в този случай емитиращата държава-членка се въздържа от емисия на друга възпоменателна разменна монета, използвайки завишената горна граница, през следващите четири години и излага причините за избор на завишената горна граница при предоставяне на информацията, предвидена в точка 7,

                                       ii)

                                       5,0 % от общия брой монети с номинал 2 EUR, пуснати в обращение от съответната емитираща държава-членка до началото на годината, предхождаща годината на емитиране на възпоменателната монета;

                           г)

                           гуртът на възпоменателните разменни евромонети и на обикновените разменни евромонети е еднакъв.

         7.   Информационна процедура и публикуване на бъдещи промени
   Преди одобряването на изображенията държавите-членки се информират взаимно относно проектите за изображения на новите национални страни на евромонетите, включително гуртовете и обема на емисиите. За целта новите проекти за изображения на евромонети се изпращат от емитиращата държава-членка до Комисията като правило най-малко шест месеца преди планираната дата на емисията. Комисията проверява съответствието с насоките на настоящата препоръка и информира незабавно останалите държави-членки посредством ресорния подкомитет към Икономическия и финансов комитет. В случай че Комисията смята, че насоките на настоящата препоръка не са спазени, ресорният подкомитет към Икономическия и финансов комитет решава дали да одобри изображението.
   Ресорният подкомитет към Икономическия и финансов комитет одобрява проектите на възпоменателните разменни евромонети, емитирани едновременно от всички участващи държави-членки.
   Цялата необходима информация относно новите изображения на евромонетите се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
   8.   Обхват на препоръчваните практики
   Настоящата препоръка се прилага за националните страни и гурта както на обикновените, така и на възпоменателните разменни евромонети. Тя не се прилага за националните страни и гурта на обикновените и възпоменателните разменни евромонети, които са първоначално емитирани или одобрени в съответствие с договорената процедура по уведомяване, предхождаща приемането на настоящата препоръка.
   9.   Отмяна на предходни препоръки
   Препоръки 2003/734/ЕО и 2005/491/ЕО се отменят.
   10.   Адресати
   Адресати на настоящата препоръка са всички участващи държави-членки.

      Съставено в Брюксел на 19 декември 2008 година.

            За Комисията

         Joaquín ALMUNIA

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 139, 11.5.1998 г., стр. 6.

      (2)  ОВ L 139, 11.5.1998 г., стр. 1.

      (3)  ОВ L 264, 15.10.2003 г., стр. 38.

      (4)  ОВ L 186, 18.7.2005 г., стр. 1.


title: Препоръка на Европейската централна банка от 28 януари 2008 година до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Suomen Pankki (ЕЦБ/2008/1)

text:
               1.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 29/1

      ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА

   от 28 януари 2008 година
   до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Suomen Pankki
   (ЕЦБ/2008/1)
   (2008/C 29/01)
   УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
   като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 27.1 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Отчетите на Европейската централна банка (ЕЦБ) и на националните централни банки на Евросистемата се проверяват от независими външни одитори, препоръчани от Управителния съвет на ЕЦБ и одобрени от Съвета на Европейския съюз.

               (2)

               Мандатите на сегашните външни одитори на Suomen Pankki ще изтекат след одита за финансова 2007 година. Поради това е необходимо да се назначат външни одитори за периода, започващ от финансова 2008 година.

               (3)

               Suomen Pankki избра KPMG Oy Ab за свой независим външен одитор за финансовите години от 2008 до 2012,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   Препоръчва се назначаването на KPMG Oy Ab за външен одитор на Suomen Pankki за финансовите години от 2008 до 2012.

      Съставено във Франкфурт на Майн на 28 януари 2008 година.

            Председател на ЕЦБ

         Jean-Claude TRICHET