title: 2009/524/ЕО: Препоръка на Комисията от 29 юни 2009 година относно мерки за подобряване на функционирането на единния пазар (Текст от значение за ЕИП )

text:
               7.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 176/17

      ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА

   от 29 юни 2009 година
   относно мерки за подобряване на функционирането на единния пазар
   (текст от значение за ЕИП)
   (2009/524/ЕО)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 211 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Наличието на добре функциониращ единен пазар е от ключово значение за създаването на трудова заетост и икономически растеж, както и за осигуряването на икономическа стабилност. Колкото по-ефективен е единният пазар, толкова повече той ще подобри икономическата конюнктура, насърчавайки по този начин фирмите да инвестират и да създават работни места, и в толкова по-голяма степен той ще доведе до увеличаване на доверието на потребителите и на търсенето. Поради това добре функциониращият единен пазар е от ключово значение за улесняване на възстановяването на европейската икономика в контекста на икономическа рецесия.

               (2)

               От ключово значение за доброто функциониране на единния пазар са правилното транспониране, прилагането, осигуряването на спазването, наблюдението на изпълнението и хармонизирането в достатъчна степен на правилата на Общността, имащи отношение към функционирането на единния пазар (наричани по-долу „правилата на единния пазар“).

               (3)

               При направените допитване до обществеността и анализ за подготовката на съобщението на Комисията „Единен пазар за Европа през 21-ви век“ (наричано по-долу „преглед на единния пазар“) (1) бяха откроени редица слабости, които показват, че единният пазар все още не функционира толкова ефективно, колкото би трябвало. В много области и сектори все още е необходима допълнителна работа. Гражданите и предприятията често не са в състояние да се възползват от многото възможности, произтичащи от единния пазар, тъй като правилата не се прилагат и тяхното изпълнение не се осигурява в достатъчна степен.

               (4)

               Поради това при прегледа на единния пазар Комисията предложи пакет от конкретни мерки, за да се гарантира, че гражданите и предприятията ще продължават да се ползват от икономическите предимства, произтичащи от единния пазар (2).

               (5)

               Предприетите от държавите-членки мерки и тези по инициатива на Общността следва да се допълват взаимно. Координираният подход на сътрудничество, при партньорство между Комисията и държавите-членки, с обща цел подобряване на транспонирането, прилагането и осигуряването на изпълнението на правилата на единния пазар е от решаващо значение за осигуряването на доброто функциониране на единния пазар. Подходът на партньорство в контекста на настоящата препоръка надхвърля вече установеното сътрудничество в редица области на политиките на единния пазар. Той изисква установяването и поддържането на тясно сътрудничество в рамките на държавите-членки, помежду им, както и между тях и Комисията, във всички области, които имат отношение към единния пазар. Той предполага също така, че държавите-членки ще поемат съвместно отговорност в тази връзка, а следователно и по-активна роля при управлението на единния пазар.

               (6)

               При прегледа на единния пазар, и по-специално при последвалите обсъждания с държавите-членки бяха откроени някои области с решаващо значение за постигането на добре функциониращ единен пазар, а именно: осигуряване на координирането на въпросите, свързани с единния пазар; подобряване на сътрудничеството в рамките на държавите-членки, помежду им и между тях и Комисията; подобряване на транспонирането на правилата на единния пазар; наблюдение на пазарите и секторите с цел да се установят евентуални нарушения на доброто функциониране на пазарите; подобряване на прилагането на правилата на единния пазар; засилване на осигуряването на спазването на правилата на единния пазар и улесняване на разрешаването на проблемите; насърчаване на редовните оценки на националните законодателства и информиране на гражданите и предприятията относно техните права, произтичащи от единния пазар.

               (7)

               Настоящата препоръка се основава до голяма степен на вече въведени в някои държави-членки решения, които са доказали, че работят на практика в съответните държави-членки. Всяка държава-членка следва да избере практиките, които са най-подходящи за осигуряване на прилагането на настоящата препоръка, като се има предвид това, което би било най-ефективно в контекста на тази държава-членка, тъй като процедури и практики, които са ефективни в една държава, могат да не са толкова ефективни в друга.

               (8)

               Изследването показва, че държавите-членки трябва да подобрят вътрешната координация по въпросите, свързани с вътрешния пазар, тъй като в момента компетенциите са разпределени между различни национални органи (3). Тъй като прилагането на правилата на единния пазар може да е свързано с голямо многообразие от национални, регионални и местни органи във всяка държава-членка, трябва да се засили ефективното сътрудничество между тях. За тази цел държавите-членки следва да осигурят и да засилят координиращата функция по свързаните с единния пазар въпроси в рамките на националните си администрации, като тази функция може да варира в зависимост от специфичните национални административни структури и традиции. Органите, отговарящи за нея, следва да носят цялостна отговорност за планирането, надзора и оценката на прилагането на настоящата препоръка.

               (9)

               Тясното трансгранично сътрудничество между органите на държавите-членки, които са компетентни по въпросите, свързани с единния пазар, позволява изграждането на взаимно доверие и е от жизнено значение за правилното прилагане на правилата на единния пазар. Държавите-членки следва да предприемат необходимите мерки за гарантиране на функционирането на установените от Комисията трансгранични мрежи и системи за електронна информация (като например Информационната система за вътрешния пазар (IMI), RAPEX (4), RASFF (5) или мрежата за сътрудничество в областта на защитата на потребителите) чрез въвеждане на подходящи процедури, включително чрез разпределението на ресурсите.

               (10)

               Индексите за резултатите от функционирането на вътрешния пазар сочат, че все още съществува необходимост да се подобряват своевременността и качеството на транспонирането на директивите за единния пазар. Докато препоръката на Комисията от 12 юли 2004 г. относно транспонирането в националното право на директивите, отнасящи се до вътрешния пазар, (6) (наричана по-долу „препоръката на Комисията от 2004 г.“) като цяло се прилага и това води до значително подобряване на процента на транспониране, изпълнението на части от тази препоръка все още предстои да стане по-ефективно. В настоящата препоръка отново се припомня, че действията, посочени в препоръката на Комисията от 2004 г., на която продължават да се позовават осъществяващите транспонирането административни органи на държавите-членки, все още са необходими и те се развиват в още по-голяма степен. Настоящата препоръка се основава и на съобщенията на Комисията „Европа на резултатите — прилагане на правото на Общността“ (7) и „Преглед на процедурата Lamfalussy — засилване на сближаването на надзорните практики“ (8).

               (11)

               Наблюдението на пазара е необходимо, за да се установят секторите, в които пазарите не функционират правилно по отношение на потребителите и предприятията и политиките на единния пазар да се съсредоточат в тези области. Поради това то следва да стане неразделна част от визията за политиките на единния пазар и тяхното наблюдение (например чрез индекса за развитието на пазарите на дребно). Сътрудничеството между Комисията и органите на държавите-членки за наблюдение на пазара и за работата по събирането на данни ще допринесе за увеличаване на качеството на данните и анализите, използвани на национално и общностно равнище, и ще спомогне за изграждането на консенсус по въпросите, свързани с единния пазар. Държавите-членки се насърчават да участват в наблюдението на пазара, осъществявано от Комисията, и да осъществяват на национално равнище подобни инициативи, пригодени към специфичните национални нужди.

               (12)

               В различни национални изследвания се подчертава значението на обучението, което да подпомага длъжностните лица, включително съдии, на национално, регионално и местно равнище на администрацията при правилното транспониране, прилагане и осигуряване на спазването на правилата на единния пазар. В този контекст е важно да се гарантира, че тези правила и въздействието върху външната конкурентоспособност като цяло на Общността винаги се вземат предвид при изготвянето на националните законодателства. Значението на обучението се подчертава в още по-голяма степен в неотдавнашно проучване и резолюция на Европейския парламент относно ролята на националните съдии и в неговата резолюция от 2005 г. относно правото за защита на конкуренцията (9), както и в неотдавнашна резолюция на Съвета (10). На длъжностните лица следва да се предоставят и насоки относно правото на Общността като цяло и по-специално относно правилата на единния пазар.

               (13)

               За да се помогне на гражданите и предприятията да се възползват от гарантираните от Договора свободи, ключово значение имат ефективното осигуряване на спазването на правилата на единния пазар и подходящите мерки за разрешаване на проблемите, срещани от тях. Основавайки се на вече установеното сътрудничество в областта на разрешаването на проблеми, по-специално чрез SOLVIT (11), държавите-членки, с подкрепата на Комисията, следва да подобрят капацитета на механизмите за разрешаване на проблеми — в национални съдилища или чрез извънсъдебни механизми, за да се осигури ефективно право на защита. Важно е да се разгледат обстоятелствата, които пораждат различните възникнали проблеми.

               (14)

               Редовното наблюдение и оценка на националното законодателство са важни, тъй като те позволяват проверка на ефективността на прилагането на практика на правилата на единния пазар и идентифицирането на разпоредби, които могат да не позволят на гражданите и предприятията да извлекат изцяло ползите от тези правила. Такива инициативи следва да се осъществяват по-систематично във всички държави-членки.

               (15)

               Неотдавнашни социологически проучвания „Евробарометър“ (12) и искания, отправени към службите на Комисията за информация и разрешаване на проблеми, сочат, че е необходимо да се предоставя повече информация на гражданите и предприятията относно техните права във връзка с единния пазар, за да могат те да са в състояние по-добре да упражняват тези права на практика. Освен това следва да се даде възможност на гражданите и предприятията да получават подкрепа при упражняването на тези права. За тази цел държавите-членки с подкрепата на Комисията, и когато е подходящо в сътрудничество със заинтересованите страни, следва да осигурят предоставянето на практическа информация и консултации по въпроси, касаещи гражданите и предприятията, които искат да живеят, да се обучават, да работят, да създават дружества или да предоставят стоки или услуги в друга държава-членка.

               (16)

               В приложението към настоящата препоръка са изложени мерки, които държавите-членки могат да предприемат, за да изпълнят настоящата препоръка, и се предоставя списък от практики на някои държави-членки, въз основа на които са изготвени тези мерки. Счита се, че първоначално някои мерки могат да са свързани с разходи, но те следва да позволят осъществяването на икономии, например чрез опростяване на националните административни практики, и в дългосрочен план следва да доведат до по-добро функциониране на единния пазар и по този начин да донесат ползи за потребителите и предприятията.

               (17)

               Наблюдението на напредъка при изпълнението на настоящата препоръка следва да се осъществява в тясно сътрудничество между Комисията и държавите-членки, включително чрез основаващи се на еталони и показатели обсъждания в Консултативния комитет по въпросите на вътрешния пазар (IMAC). С цел четири години след публикуването на настоящата препоръка в Официален вестник Комисията да може да направи оценка на резултатите от нейното изпълнение държавите-членки следва да представят на Комисията три години след публикуването на препоръката в Официален вестник доклади относно предприетите действия за нейното прилагане,

         ПРЕПОРЪЧВА НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ:

               1.

               Да осигурят и засилят координираща функция по въпросите, свързани с единния пазар, с която да се стимулира ефективната координация в рамките на органите, отговарящи за тези въпроси на национално, регионално и местно равнище и помежду им, и която да функционира като референтно звено за единния пазар в рамките на администрацията.

               2.

               Да улесняват активното сътрудничество между административните органи, отговарящи за свързаните с единния пазар въпроси в различните държави-членки и в Комисията, чрез предоставянето на достатъчно ресурси.

               3.

               Да предприемат всички необходими мерки за подобряване на транспонирането на директивите, имащи отношение към единния пазар.

               4.

               Да подпомагат работата на Комисията по наблюдението на пазарите и събирането на данни в тази връзка като допринасят активно за осъществяването им на равнището на Общността и, ако е уместно, като разгледат възможността за подобни инициативи на национално равнище.

               5.

               Да гарантират, че националните органи и длъжностните лица имат достатъчни познания в областта на Общностното право като цяло и по-специално в областта на правилата на единния пазар, които да им позволят ефективно да прилагат тези правила и когато е необходимо да ги вземат предвид при подготовката и въвеждането на ново национално законодателство.

               6.

               Да улесняват и насърчават бързо и ефективно разрешаване на проблемите, които срещат гражданите и предприятията при упражняването на техните права, произтичащи от единния пазар, чрез — най-общо — предприемане на мерки за подобряване на правоприлагането на правилата на единния пазар и — по-специално — като гарантират че съдебните органи имат достатъчни познания в областта на Общностното право, включително в областта на правилата на единния пазар, и като оказват достатъчна подкрепа за механизмите за разрешаване на проблеми.

               7.

               Да правят редовно прегледи и оценки на националното законодателство, за да се осигури пълно спазване на правилата на единния пазар, като заедно с това наблюдават всички освобождавания или дерогации, предвидени в действащата правна рамка за единния пазар.

               8.

               Да подобрят предоставянето на практическа информация на гражданите и на предприятията по въпроси, свързани с единния пазар.

               9.

               Да разгледат изложените в приложението мерки и практики и, като имат предвид националните си институционални традиции, да приемат тези практики, които ще доведат или може да се очаква да доведат до подобряване на функционирането на единния пазар и които ще са най-подходящи за прилагането на настоящата препоръка.

               10.

               Да си сътрудничат с Комисията и с други държави-членки при наблюдението на прилагането на настоящата препоръка, да информират редовно Комисията за предприетите действия при нейното прилагане и да предоставят на Комисията заключителен доклад три години след публикуването на настоящата препоръка в Официален вестник.

      Съставено в Брюксел на 29 юни 2009 година.

            За Комисията

         Charlie McCREEVY

            Член на Комисията

      (1)  COM(2007) 724 окончателен, 20.11.2007 г.

      (2)  За периода 1992—2006 г. БВП на Общността нарасна с 2,15 % и бяха създадени 2,75 милиона допълнителни работни места, а за периода между 1995 г. и 2005 г. вътреобщностната търговия нарасна с 30 %. SEC(2007) 1521 от 20.11.2007 г.

      (3)  Работен документ на службите на Комисията относно инструменти за модернизиране на политиката в областта на единния пазар, SEC(2007) 1518 от 20.11.2007 г.

      (4)  Система за бърз обмен на информация за опасни нехранителни продукти.

      (5)  Система за бърз обмен на информация за храни и фуражи.

      (6)  ОВ L 98, 16.4.2005 г., стр. 47.

      (7)  COM(2007) 502 окончателен, 5.9.2007 г.

      (8)  COM(2007) 727 окончателен, 20.11.2007 г.

      (9)  Резолюция на Европейския парламент относно ролята на националните съдии в европейската съдебна система INI/2007/2027 от 9.7.2008 г.; Резолюция на Европейския парламент във връзка с доклад на Комисията относно политиката в областта на конкуренцията за 2004 г. INI/2005/2209 от 20.3.2006 г.

      (10)  Резолюция на Съвета и на представителите на правителствата на държавите-членки, заседаващи в рамките на Съвета, 14757 от 28 октомври 2008 г.

      (11)  Съобщение на Комисията „Ефективно разрешаване на проблеми във вътрешния пазар („SOLVIT“)“, COM(2001) 702 окончателен, 27.11.2001 г.

      (12)  http://ec.europa.eu/internal_market/strategy/index_en.htm#061204

      ПРИЛОЖЕНИЕ

         Мерки и практики за подобряване на функционирането на единния пазар

      1.   МЕРКИ ЗА ОСИГУРЯВАНЕ НА ПО-ДОБРА КООРДИНАЦИЯ ПО ВЪПРОСИТЕ, СВЪРЗАНИ С ЕДИННИЯ ПАЗАР
      Държавите-членки се приканват да предприемат следните мерки:

                  а)

                  да възложат на нов или на съществуващ орган в националните администрации отговорността за координацията на въпросите, свързани с единния пазар;

                  б)

                  да осигурят координация между националните министерства и агенции по въпросите, свързани с единния пазар;

                  в)

                  да осигурят координация между националните министерства и агенции, от една страна, и регионалните и местни органи, от друга, а също и между самите регионални органи и местни органи;

                  г)

                  да гарантират, че съответните национални министерства и агенции, както и другите институции, се съобразяват с правилата на единния пазар;

                  д)

                  да разгледат възможността за обединяване в рамките на само един орган на отговорностите за редица дейности, свързани с единния пазар, като вземат предвид организацията на националните администрации;

                  е)

                  да планират, наблюдават и оценяват прилагането на настоящата препоръка.

                  Съществуващи практики в някои държави-членки във връзка с предлаганите мерки

                  Отговорност за координацията на въпросите, свързани с единния пазар

                              —

                              Някои правителствени органи вече са много близо до осъществяването на координираща функция за единния пазар. Те са в тясно сътрудничество с други органи по въпроси, свързани с единния пазар, осигуряват съответствието на националното право с правилата на единния пазар и отговарят за редица дейности във връзка с единния пазар;

                  Междуведомствено сътрудничество

                              —

                              Представители на съответните органи се събират в рамките на междуведомствени работни групи по въпроси, свързани с единния пазар;

                  Вертикална координация

                              —

                              Съществуват специални мрежи, напр. в областта на обществените поръчки или на наблюдението на пазара, които представляват връзка между регионалните и местните органи. Тези мрежи разполагат с общи бази данни или интернет страници;

                              —

                              Регионалните и местните представители участват в работата на междуведомствените групи по теми, представляващи интерес за тях;

                  Политическа видимост

                              —

                              Редовно се осъществяват обсъждания по политиките относно въпроси, свързани с единния пазар, например в подкомитети на националните министерски съвети;

                              —

                              Националните парламенти участват активно при анализа на въпросите, свързани с единния пазар, например като изготвят доклади или осъществяват проучвания по тези въпроси;

                  Защита

                              —

                              Правителствен орган осигурява съответствието на националното законодателство с правилата на единния пазар, inter alia, като прави преглед на проектите за национално законодателство;

                  Обединяване на дейностите във връзка с единния пазар

                              —

                              Някои държавни органи отговарят за редица дейности във връзка с единния пазар като SOLVIT, IMI, нотификации относно Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) и Регламент (ЕО) № 2679/98 на Съвета (2), координиране на създаването на единни звена за контакт във връзка с Пакета за стоките.

            2.   МЕРКИ ЗА ПОДОБРЯВАНЕ НА СЪТРУДНИЧЕСТВОТО МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ–ЧЛЕНКИ И КОМИСИЯТА
      Държавите-членки се приканват да предприемат следните мерки:

                  а)

                  да предоставят постоянно: съответни езикови, IT и други обучения и да повишават осведомеността относно съществуващите мрежи и съответните правила за защита на данните, за да станат мрежите на Общността (като например Информационната система за вътрешния пазар (IMI), RAPEX, RASFF, мрежите за сътрудничество в областта на защитата на потребителите и други) напълно оперативни на национално равнище;

                  б)

                  да организират, например чрез съществуващите мрежи, обмен на длъжностни лица в националните администрации, отговарящи за въпросите, свързани с единния пазар;

                  в)

                  да гарантират, че активното сътрудничество между органите, отговарящи за въпросите, свързани с единния пазар, в различните държави-членки е част от националната административна култура;

                  г)

                  да предприемат организационни мерки, за да се гарантира, че държавите-членки са в състояние своевременно да отговарят на исканията на Комисията за информация относно прилагането на национално равнище на правилата на единния пазар и по-специално в контекста на пилотния проект на ЕС (3) и на процедурите при нарушения.

                  Съществуващи практики в някои държави-членки във връзка с предлаганите мерки

                  Сътрудничество между националните органи

                              —

                              Между Северните и Балтийските държави съществува тясно сътрудничество по отношение на наблюдението на пазара, прилагането на Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (4) и други въпроси, свързани с единния пазар;

                              —

                              Сътрудничество съществува и между националните органи в областта на обществените поръчки (например чрез мрежата за обществени поръчки) и на наблюдението на пазара. Националните органи за наблюдение на пазара в областта на безопасността на (нехранителните) продукти за потребление са в тясно сътрудничество чрез мрежата PROSAFE, а системата ICSMS улеснява наблюдението на пазара на технически продукти;

                  Административен обмен

                              —

                              Националните органи за защита на конкуренцията участват в обмен на национални длъжностни лица в контекста на Европейската мрежа за защита на конкуренцията;

                              —

                              Редица национални органи за наблюдение на пазара и органи, отговарящи за осигуряване на спазването на законите за защита на потребителите, участват в обмени на длъжностни лица в контекста на мрежата по безопасност на потребителите в рамките на Директива 2001/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5) и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (6);

                  Подпомагане на финансовите и човешките ресурси

                              —

                              Бяха определени отделни екипи, които да създадат Информационната мрежа за вътрешния пазар (IMI), като са им предоставени достатъчни човешки и финансови ресурси за развитието на IMI в техните държави-членки;

                  Обучение

                              —

                              Представители на националните органи обучават други членове на мрежата IMI на национално равнище, след като са преминали обучения на Комисията. Тази практика работи най-добре, когато ролята на обучител е включена в длъжностната характеристика на тези служители.

            3.   МЕРКИ ЗА ПОДОБРЯВАНЕ НА ТРАНСПОНИРАНЕТО НА ПРАВИЛАТА НА ЕДИННИЯ ПАЗАР
      Държавите-членки се приканват да предприемат следните мерки:

                  а)

                  ефективно да подготвят предварително транспонирането, прилагането и осигуряването на спазването на директивите за единния пазар на национално равнище;

                  б)

                  да осигуряват тясно сътрудничество между всички длъжностни лица, които имат отношение, и да улесняват участието в преговорите по съответните директиви и на длъжностните лица, които отговарят за тяхното транспониране и прилагане на национално равнище;

                  в)

                  да подобряват сътрудничеството между националната администрация и националните, регионалните и делегираните парламенти, както и регионалните и местните органи, участващи в транспонирането, и да им предоставят, когато е необходимо, цялата относима информация във връзка с преговорите и процеса на транспониране;

                  г)

                  да предоставят информация на заинтересованите страни по време на процеса на транспониране, когато е уместно, относно законодателни предложения за единния пазар, които могат да представляват интерес за гражданите и предприятията;

                  д)

                  да избягват добавянето на допълнителни разпоредби, които не са необходими за транспонирането на определена директива (7);

                  е)

                  да улесняват диалога с Комисията относно транспонирането на директивите за единния пазар чрез използването на различни способи като таблици за съответствие, имащи за цел да се увеличат прозрачността и удобството при ползването на националното законодателство.

                  Съществуващи практики в някои държави-членки във връзка с предлаганите мерки

                  Ранна подготовка

                              —

                              При предлагането на директива от страна на Комисията се изготвят национални оценки на въздействието. Те включват подробен анализ на въздействието за съответната държава-членка и потенциални последствия от транспонирането или прилагането. Те се актуализират по време на процеса на транспониране;

                  Непрекъснатост

                              —

                              Осигурява се тясно сътрудничество между длъжностните лица, участващи в преговорите, транспонирането и съблюдаването на спазването на директивите. Необходимостта от такава непрекъснатост се подчертава в националните насоки за транспониране;

                  Сътрудничество с парламентите

                              —

                              На националните парламенти се изпраща редовно информация на ранен етап по отношение на развитието на транспонирането на директивите на Общността, inter alia, чрез тримесечни индекси на транспонирането;

                  Сътрудничество с регионалните и местните органи

                              —

                              Длъжностни лица от регионални или делегирани органи участват в работата на междуведомствените групи за координация на транспонирането;

                              —

                              Организират се обучения и конференции за всички равнища на публичните администрации и за неправителствените организации;

                  Комуникация със заинтересованите страни

                              —

                              Обществеността има достъп чрез интернет до опростена база данни за транспонирането. На интернет страниците на министерствата е достъпна информация за напредъка при транспонирането, а списък на директивите, които не са транспонирани навреме, се публикува в интернет;

                              —

                              Националните органи са задължени да предоставят насоки на гражданите относно новите закони, с които се осъществява транспонирането, поне 12 седмици преди тяхното влизане в сила;

                  Избягване на „ненужни допълнителни изисквания“

                              —

                              Въвеждат се специфични процедури за управление и контрол на риска от добавяне на подчертано ненужни мерки при транспонирането на директивите, като например определянето на държавен комитет, който да извършва систематичен контрол на националните проектозакони за осъществяване на транспонирането, с което се надхвърля изискваното в директивите;

                  Таблици за съответствие

                              —

                              Използват се таблици за съответствие с цел информация и осъществяване на преглед.

            4.   МЕРКИ ЗА ПО-ДОБРО НАБЛЮДЕНИЕ НА ПАЗАРИ И СЕКТОРИ С ЦЕЛ ДА СЕ УСТАНОВЯТ ЕВЕНТУАЛНИ НАРУШЕНИЯ НА ДОБРОТО ИМ ФУНКЦИОНИРАНЕ
      Държавите-членки се приканват да предприемат следните мерки:

                  а)

                  да събират количествена и качествена информация относно наблюдаваните пазари и сектори, например чрез осъществяване на пазарни анализи от академичните среди, от консултанти или от заинтересовани страни или чрез данни, събрани от националните статистически служби и органи за обработка на жалби;

                  б)

                  да установят местни източници на информация и да улесняват ангажирането на местни заинтересовани страни в процеса на наблюдение на пазарите; например чрез организиране на местни консултации или срещи между Комисията и ключови местни заинтересовани страни;

                  в)

                  да участват в работата по наблюдението на специфични аспекти, например относно анализ на конкуренцията, регулаторни оценки или събиране на данни за измерване на функционирането на пазарите по отношение на потребителите (напр. чрез редовно събиране на средни цени на съпоставими продукти за потребление и услуги, класификация на жалби на потребители и разработване на подходящи индикатори за измерване на качеството на осигуряването на спазването на разпоредбите).

                  Съществуващи практики в някои държави-членки във връзка с предлаганите мерки

                  Събиране на информация

                              —

                              Държавите-членки предоставят информация на Комисията относно наблюдаваните пазари или сектори (напр. в контекста на наблюдението на пазарите на търговия на дребно);

                  Специфични аспекти на наблюдението

                              —

                              Наблюдението се осъществява и от гледна точка на потребителите (напр. ежегодно се публикува индекс за положението на потребителите, чрез който 57 пазара се сравняват един спрямо друг, а неговата методика се следва в други държави-членки) или от гледна точка на конкуренцията (напр. наблюдение от гледна точка на конкуренцията на национален сектор на търговия на дребно);

                  Наблюдение на национално равнище

                              —

                              В тясно сътрудничество с Комисията се осъществява пилотен преглед, за да се види дали методиката на Комисията може да се използва на равнището на страната и да се предоставят насоки за допълнителни задълбочени анализи в държавите-членки.

            5.   МЕРКИ ЗА ПОДОБРЯВАНЕ НА ПРИЛАГАНЕТО НА ПРАВИЛАТА НА ЕДИННИЯ ПАЗАР
      Държавите-членки се приканват да предприемат следните мерки по отношение на длъжностните лица, които отговарят за прилагането на правилата на единния пазар:

                  а)

                  да предоставят обучение по правото на Общността като цяло и по-специално относно правилата на единния пазар при постъпването на работа;

                  б)

                  да създадат непрекъснати програми за обучение „на работното място“ относно правото на Общността като цяло и по-специално относно правилата на единния пазар;

                  в)

                  да предоставят практически насоки и консултации относно правилата на единния пазар и тяхното прилагане.

                  Съществуващи практики в някои държави-членки във връзка с предлаганите мерки

                  Обучение

                              —

                              Организира се задължително обучение по Общностно право за длъжностни лица, напр. общностното право е задължителна част от подготвителната фаза за достъп до кариера в публичната администрация; организират се задължителни семинари по въпроси, свързани с публичната администрация, включително въведение по въпроси във връзка с Общността;

                  Непрекъснато обучение „на работното място“

                              —

                              Организира се обучение чрез интерактивни модули за обучение по въпроси, свързани с Общността и единния пазар; подготвят се редовни информационни бюлетини; в рамките на националните администрации се организират конференции или регулярни сесии за обучение;

                              —

                              Съществуват специфични програми за обучение в областта на вътрешния пазар;

                  Практически насоки и консултации

                              —

                              Специфичен наръчник по вътрешния пазар подпомага подобряването на познанията и уменията на националните длъжностни лица; след приемането на Пакета за стоките са разработени и подробни насоки относно взаимното признаване;

                              —

                              Определено е бюро за справки, което разглежда запитвания на длъжностни лица във връзка с вътрешния пазар;

                              —

                              На интернет страниците на националните министерства се публикуват насоки за обяснение на начина, по който следва да разбира и тълкува определен правен акт, имащи за цел да се предостави специфична информация относно прилагането;

                  Образование и тестове относно общностното право и правилата на единния пазар

                              —

                              Общностното право е задължителна част от образованието по право;

                              —

                              Длъжностните лица са задължени да преминат изпит, включващ общностното право и правилата на единния пазар, за да постъпят на работа в държавната администрация.

            6.   МЕРКИ ЗА ЗАСИЛВАНЕ НА ОСИГУРЯВАНЕТО НА СПАЗВАНЕТО НА ПРАВИЛАТА НА ЕДИННИЯ ПАЗАР И ЗА РАЗВИТИЕ НА МЕХАНИЗМИТЕ ЗА РАЗРЕШАВАНЕ НА ПРОБЛЕМИ
      1)   Извънсъдебни механизми за разрешаване на проблеми
      Държавите-членки се приканват да предприемат следните мерки:

                  а)

                  да осигурят наличието на прозрачни, опростени и евтини процедури за алтернативно разрешаване на спорове, с които да разполагат гражданите и предприятията;

                  б)

                  да участват и активно да допринасят — особено чрез достатъчни ресурси — за функционирането и по-нататъшното развитие на механизмите за разрешаване на спорове на равнището на Общността, като SOLVIT и Пилотния проект на ЕС;

                  в)

                  да предоставят достатъчно информация на гражданите и предприятията — на интернет страници във връзка с единния пазар — относно съществуващите механизми за разрешаване на проблеми на национално и на общностно равнище;

                  г)

                  да разглеждат причините, пораждащи проблемите, за които се налага да се използват механизми за разрешаване на проблеми.

            2)   Национални съдилища
      Държавите-членки се приканват да предприемат следните мерки:

                  а)

                  да предоставят на съдиите начално обучение по правото на Общността като цяло и по-специално относно правилата на единния пазар при постъпването им на работа, както и програми за непрекъснато обучение „на работното място“, включително чрез Европейската мрежа за съдебно обучение (8), която организира и финансира обмен на съдии;

                  б)

                  да осигурят лесен достъп до пълна и актуализирана информация за общностното законодателство във връзка с единния пазар и за съдебната практика на Съда на Европейските общности, включително чрез бъдещия портал на Общността за електронно правосъдие (9), който ще предоставя обслужване на „едно (електронно) гише“ за информация относно европейското правосъдие и достъп до европейските съдебни процедури;

                  в)

                  да насърчават националните съдилища и правораздавателни органи да събират и да предоставят достъп до информация относно важни национални съдебни решения в областта на единния пазар, по-специално национални съдебни решения за прилагане на преюдициални заключения на Съда на Европейските общности;

                  Съществуващи практики в някои държави-членки във връзка с предлаганите мерки

                  Механизми за алтернативно разрешаване на спорове

                              —

                              С цел да се достигне до решение по-бързо, по-ефективно и с по-малко средства функционира мрежа от малки съдилища по граждански дела, предназначени за малки спорове. Тя включва съдебно и извънсъдебно разрешаване на спорове;

                  Участие в механизми на Общността за алтернативно разрешаване на спорове

                              —

                              При незадоволително сътрудничество от страна на компетентен национален орган, центровете SOLVIT запознават със случая по-високо равнище в рамките на администрацията като втора инстанция с цел да се намери решение;

                  Информация за механизмите за алтернативно разрешаване на спорове

                              —

                              SOLVIT се насърчава чрез тясно сътрудничество с групи заинтересовани страни и като им се изпращат информационни фишове;

                  Обучение

                              —

                              Министерството на правосъдието организира специални курсове за обучение на съдии, прилагащи правилата на единния пазар;

                              —

                              Задължителни програми за обучение по общностно право за съдиите-стажанти;

                  Лесен достъп до информация

                              —

                              Специален отдел в националното министерство, специализирано в областта на правилата на единния пазар, подготвя обобщения на общностната съдебна практика, които да се използват от съдебните органи;

                              —

                              Обобщения на значимите съдебни решения се публикуват в правен бюлетин;

                  Споделяне на информация относно важни национални съдебни решения във връзка с прилагането на правилата на единния пазар

                              —

                              Националните съдилища са задължени да докладват относно важни съдебни решения във връзка с правото на Общността и решения за преюдициални заключения и те се публикуват в брошура.

            7.   МЕРКИ ЗА НАСЪРЧАВАНЕ НА ОСЪЩЕСТВЯВАНЕТО НА РЕДОВНИ ОЦЕНКИ НА НАЦИОНАЛНИТЕ ЗАКОНОДАТЕЛСТВА
      Държавите-членки се приканват да предприемат следните мерки:

                  а)

                  да развият систематичен подход за наблюдение и оценка на националното законодателство за прилагане на правилата на единния пазар с цел установяване на евентуални несъответствия при прилагането му, включително чрез консултация със заинтересованите страни, обратна информация от съществуващите механизми за разрешаване на проблеми и т.н.;

                  б)

                  да направят преглед, когато е осъществимо, на съществуващите национални правила и административни практики с цел да се открият разпоредби, които могат да попречат на гражданите и предприятията да извлекат изцяло ползите от възможностите, предоставени от единния пазар; както и да адаптират националната регулаторна рамка, когато е необходимо;

                  в)

                  да предприемат организационни мерки, за да се осигури внимателно наблюдение на съдебната практика на Съда на Европейските общности и в този контекст редовно да се преценява дали националното законодателство и административните практики са съвместими с правилата на единния пазар.

                  Съществуващи практики в някои държави-членки във връзка с предлаганите мерки

                  Оценка на изпълнението

                              —

                              Разработват се доклади за еx-post оценки на въздействието и одити с цел да се наблюдава прилагането на директивите за единния пазар;

                              —

                              Развива се систематичен процес на консултации със заинтересованите страни, за да се обсъжда как (ако изобщо) се прилагат избрани пакети от взаимосвързани правила на единния пазар и тяхното отражение върху предприятията и гражданите;

                  Преглед на националните правила и процедури

                              —

                              Осъществява се цялостен преглед на националното законодателство в областта на свободното движение на стоки и услуги;

                  Проверка на отражението на преюдициални заключения

                              —

                              Националните органи систематично анализират дали следва да се измени националното законодателство след нови съдебни решения на Съда на Европейските общности.

            8.   МЕРКИ ЗА ПО-ДОБРО ИНФОРМИРАНЕ НА ГРАЖДАНИТЕ И ПРЕДПРИЯТИЯТА ЗА ТЕХНИТЕ ПРАВА, ПРОИЗТИЧАЩИ ОТ ЕДИННИЯ ПАЗАР
      Държавите-членки се приканват да предприемат следните мерки:

                  а)

                  да насърчават и повишават осведомеността относно информационните услуги на Общността (10) в рамките на националната администрация и във външен план на национално, регионално и местно равнище успоредно с работата на Комисията, по-специално относно услугите за подпомагане във връзка с единния пазар (SMAS);

                  б)

                  да осигурят увеличаване на координация между националните звена за контакт, отговарящи за информационните услуги на Общността;

                  в)

                  да предоставят практическа информация на други езици относно правата и задълженията, произтичащи от единния пазар, която да е лесно достъпна чрез интернет страница; както и да въведат ясни препратки между всички съответни национални и общностни портали с информация във връзка с единния пазар и по-специално чрез портала „Вашата Европа“;

                  г)

                  да организират информационни кампании и програми относно ползите и възможностите, произтичащи от единния пазар.

                  Съществуващи практики в някои държави-членки във връзка с предлаганите мерки

                  Развитие на информационните услуги на Общността

                              —

                              На най-силно засегнатите групи от заинтересовани страни се предоставя целенасочена информация чрез интернет, брошури, листовки, семинари и кампании за повишаване на осведомеността;

                  Координиране на информационните услуги на Общността на национално равнище

                              —

                              Координационна група обединява Europe Direct, мрежата „Enterprise Europe“, Eurojus, Европейските потребителски центрове (ECC Net) и звената за контакт FIN-NET;

                  Лесно достъпна информация

                              —

                              Значителна по обем информация по въпроси, свързани с единния пазар, и консултации за чуждестранни граждани и предприятия, както и за местни граждани, които искат да отидат в чужбина, се предоставя чрез хоризонтални електронни административни портали, национални интернет страници, специализирани по въпросите на Общността, или на специфични интернет страници, които са насочени към предприятията и гражданите;

                              —

                              Планира се създаването на национални ресурси за онлайн информация относно единния пазар. Те ще се спонсорират от един държавен орган и ще се поддържат от всички останали заинтересовани органи;

                  Информационни кампании

                              —

                              Разработва се информационна кампания относно единния пазар, която ще включва предоставянето на публикувани материали, курсове за обучение и открити лекции за информиране на гражданите и предприятията относно възможностите, произтичащи от единния пазар.

         (1)  Директива от 22 юни 1998 г. относно определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (ОВ L 204, 21.7.1998 г., стр. 37).

         (2)  Регламент от 7 декември 1998 г. относно функционирането на вътрешния пазар по отношение на свободното движение на стоки между държавите-членки (ОВ L 337, 12.12.1998 г., стр. 8).

         (3)  Началото на изпитателната фаза на „Пилотния проект на ЕС“, който има за цел да се постигнат по-бързи отговори на запитвания и жалби относно правилното тълкуване и прилагане на общностното право чрез по-неформални работни методи между Комисията и държавите-членки, е дадено през април 2008 г. с участието на 15 държави-членки.

         (4)  ОВ L 376, 27.12.2006 г., стр. 36.

         (5)  ОВ L 11, 15.1.2002 г., стр. 4.

         (6)  ОВ L 364, 9.12.2004 г., стр. 1.

         (7)  Без да се засяга транспонирането на разпоредбите за определяне на минимални изисквания в директивите, произтичащи от споделени компетенции в съответствие с Договора за ЕО (по-специално член 137 от Договора за ЕО).

         (8)  http://www.ejtn.net/www/en/html/index.htm

         (9)  Началото на европейския портал за електронно правосъдие ще бъде поставено на 14 декември 2009 г.

         (10)  Като например, наред с останалите, Europe Direct, службата за ориентиране на гражданите, „Вашата Европа“, EURES, Европейски потребителски центрове, мрежата „Enterprise Europe“.


title: 2010/102/ЕС: Препоръка на Съвета от 16 февруари 2010 година относно освобождаване на Комисията от отговорност във връзка с изпълнението на операциите на Европейския фонд за развитие (Осми ЕФР) за финансовата 2008 година

text:
               20.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 45/15

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 16 февруари 2010 година
   относно освобождаване на Комисията от отговорност във връзка с изпълнението на операциите на Европейския фонд за развитие (Осми ЕФР) за финансовата 2008 година
   (2010/102/ЕС)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Четвъртата конвенция АКТБ-ЕИО, подписана в Ломе на 15 декември 1989 г. (1), изменена със Споразумението, подписано в Мавриций на 4 ноември 1995 г. (2),
   като взе предвид Вътрешното споразумение между представителите на правителствата на държавите-членки, заседаващи в рамките на Съвета, относно финансирането и управлението на помощта от Общността по Втория финансов протокол към Четвъртата конвенция АКТБ-ЕО (3), наричано по-нататък „Вътрешното споразумение“ за създаване, наред с другото, на Осмия европейски фонд за развитие (Осми ЕФР) и по-специално член 33, параграф 3 от него,
   като взе предвид Финансовия регламент от 16 юни 1998 г., приложим за финансовото сътрудничество за развитие по Четвъртата конвенция АКТБ-ЕО (4), и по-специално членове 66—74 от него,
   като разгледа приходните и разходните сметки и счетоводния баланс за операциите на Осмия ЕФР към 31 декември 2008 г. и доклада на Сметната палата за финансовата 2008 година, заедно с отговорите на Комисията (5),
   като има предвид, че:

               (1)

               Съгласно член 33, параграф 3 от Вътрешното споразумение освобождаването от отговорност за финансовото управление на Осмия ЕФР се дава на Комисията от Европейския парламент по препоръка на Съвета.

               (2)

               Цялостното изпълнение на операциите на Осмия ЕФР през финансовата 2008 година от страна на Комисията е удовлетворително,

         ПРЕПОРЪЧВА на Европейския парламент да освободи Комисията от отговорност във връзка с изпълнението на операциите на Осмия ЕФР за финансовата 2008 година.

      Съставено в Брюксел на 16 февруари 2010 година.

            За Съвета

            Председател

         E. SALGADO

      (1)  ОВ L 229, 17.8.1991 г., стр. 3.

      (2)  ОВ L 156, 29.5.1998 г., стр. 3.

      (3)  ОВ L 156, 29.5.1998 г., стр. 108.

      (4)  ОВ L 191, 7.7.1998 г., стр. 53.

      (5)  ОВ C 269, 10.11.2009 г., стр. 257.


				|

		52014DC0428

			Препоръка за ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА относно националната програма за реформи на Швеция за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Швеция за 2014 г. /* COM/2014/0428 final */

Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
националната
програма за
реформи на
Швеция за 2014 г.
и съдържаща
становище на
Съвета
относно програмата
за
конвергенция
на Швеция за 2014
г.
Съветът
на
Европейския
съюз,
като
взе предвид
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз, и
по-специално
член 121,
параграф 2 и
член 148,
параграф 4 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета от 7
юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху състоянието
на бюджета и
на надзора и
координацията
на икономическите
политики[1], и
по-специално
член 9,
параграф 2 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕС) № 1176/2011 на
Европейския
парламент и
на Съвета от 16
ноември 2011 г.
относно
предотвратяването
и коригирането
на
макроикономическите
дисбаланси[2], и
по-специално
член 6,
параграф 1 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Европейската
комисия,[3]
като
взе предвид
резолюциите
на Европейския
парламент[4],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като
взе предвид
становището
на Комитета по
заетостта,
като взе
предвид
становището
на
Икономическия
и финансов
комитет,
като
взе предвид
становището
на Комитета за
социална
закрила,
като
взе предвид
становището
на Комитета за
икономическа
политика,
като
има предвид,
че:
(1)
На 26 март 2010
г.
Европейският
съвет
постигна
съгласие по
предложението
на Комисията
да се започне
изпълнението
на нова
стратегия за
растеж и
работни
места —
стратегията „Европа
2020“ — въз основа
на засилена
координация
на
икономическите
политики,
която стратегия
е
съсредоточена
върху
ключовите области,
в които е
необходимо
да се
предприемат действия
за
повишаване
на
потенциала
на Европа за
устойчив
растеж и
конкурентоспособност.
(2)
На 13 юли 2010
г. въз основа
на
предложенията
на Комисията
Съветът прие
препоръка
относно общите
насоки за
икономическите
политики на
държавите
членки и на
Съюза (за периода
2010—2014 г.), а на 21
октомври 2010 г.
прие решение
относно
насоки за
политиките
за заетост на
държавите
членки, като
заедно двата
акта представляват
т. нар.
„интегрирани
насоки“. Държавите
членки бяха приканени
да се
съобразят с
интегрираните
насоки при
провеждането
на
националната
си
икономическа
политика и
политика за
заетост.
(3)
На 29 юни 2012
г. държавните
и
правителствените
ръководители
на държавите
членки взеха
решение
относно Пакт
за растеж и
работни
места, с
който се
предоставя
съгласувана
рамка за
действие на
равнището на
отделните
държави, ЕС и
еврозоната,
като се
използват
всички
възможни
лостове,
инструменти
и политики.
Те взеха
решение
относно
действията,
които да
бъдат
предприети
на равнището
на държавите
членки, като
по-конкретно
изразиха
пълната си
ангажираност
с постигането
на целите на
стратегията
„Европа 2020“ и с
изпълнението
на
специфичните
за държавите
препоръки.
(4)
На 9 юли
2013 г. Съветът
прие
препоръка
относно националната
програма за
реформи на
Швеция за 2013 г.
и даде
становището
си относно
актуализираната
програма за
конвергенция
на Швеция за
периода 2012—2016 г.
(5)
На 13
ноември 2013 г.
Комисията
прие
годишния обзор
на растежа[5], с
което
постави
началото на
европейския
семестър за 2014
г. за
координация
на
икономическите
политики. На
същия ден въз
основа на
Регламент
(ЕС) № 1176/2011
относно
предотвратяването
и коригирането
на
макроикономическите
дисбаланси Комисията
прие Доклад
за механизма
за предупреждение[6], в
който беше
посочено, че
Швеция е една
от държавите
членки, за
които ще се
извърши
задълбочен
преглед.
(6)
На 20
декември 2013 г.
Европейският
съвет одобри
приоритетите,
насочени към
осигуряване на
финансова
стабилност,
бюджетна
консолидация
и действия за
стимулиране
на растежа.
Той подчерта
необходимостта
от
продължаване
на
диференцирана
бюджетна
консолидация,
благоприятстваща
растежа,
възстановяване
на
нормалните
условия за
отпускане на
заеми за
икономиката,
насърчаване
на растежа и
конкурентоспособността,
справяне с безработицата
и социалните
последици от
кризата и
модернизиране
на
публичната
администрация.
(7)
На 5 март
2014 г.
Комисията
публикува
резултатите
от
задълбочения
преглед за
Швеция[7],
извършен
съгласно
член 5 от
Регламент
(ЕС) № 1176/2011.
Анализът на
Комисията
дава
основание да
се заключи,
че в Швеция
са налице
макроикономически
дисбаланси,
които трябва
да бъдат
следени и за
които са
необходими
политически
действия.
По-специално
промените, свързани
със
задлъжнялостта
на
домакинствата,
съчетано с
липсата на
ефективност
на пазара на
недвижими
имоти,
продължават
да изискват
внимание.
Въпреки че
големият
излишък по
текущата
сметка не
поражда
рискове от рода
на големи
дефицити и е
отчасти
свързан с необходимостта
от
намаляване
на задлъжнялостта,
Комисията ще
продължи да
следи промените
в текущата
сметка на
Швеция в
контекста на
европейския
семестър.
(8)
На 16
април 2014 г.
Швеция
представи
своята национална
програма за
реформи за
2014 г. и своята програма
за
конвергенция
за 2014 г. Двете
програми
бяха оценени
едновременно,
за да бъдат
отчетени
взаимовръзките
между тях.
(9)
Целта на
бюджетната
стратегия,
заложена в програмата
за
конвергенция
за 2014 г., е да се
гарантира
излишък по
консолидирания
държавен
бюджет от
средно 1 % от
БВП за
икономическия
цикъл, както
е предвидено
от шведската
фискална
рамка. В
програмата
се
потвърждава
средносрочната
бюджетна цел,
заложена в
предходната
програма, за
структурен
дефицит от 1 %
от БВП, което
отразява
изискванията
на Пакта за
стабилност и
растеж. Въз
основа на (преизчисленото)
структурно
салдо в
програмата
за
конвергенция
се планира
средносрочната
бюджетна цел
да бъде
надхвърляна
през целия
период на
програмата.
Според програмата
се предвижда
държавният
дълг, който продължава
да бъде доста
под
референтната
стойност от
60 % от БВП, да
намалее от 41,5 %
от БВП през
2014 г. на 35 % през
2017 г. Като цяло
бюджетната
стратегия,
заложена в
програмата,
съответства
на
изискванията
на Пакта за
стабилност и
растеж.
Макроикономическият
сценарий в
основата на
бюджетните
прогнози в програмата
е
реалистичен.
По отношение
на
дългосрочната
устойчивост
на публичните
финанси —
голям дял от
БВП се
изразходва
за
дългосрочни
грижи, като е
предвидено и значително
увеличение
на разходите
в дългосрочен
план поради
застаряването
на населението,
което ще
доведе до 2060 г.
до разходи в
Швеция в
размер на 6,4 % от
БВП. Във
връзка с това,
за да се
гарантира
дългосрочна
фискална
устойчивост,
Швеция би
трябвало да
осигури
достатъчно
първични
излишъци,
както и да
ограничи
по-нататъшното
нарастване
на разходите,
свързани със
застаряването
на
населението.
Въз основа на
своята
оценка на
програмата
за
конвергенция
за 2014 г. и прогнозата
на Комисията,
в
съответствие
с Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета,
Съветът е на
мнение, че
програмата
на Швеция е в
съответствие
с правилата
на Пакта за
стабилност и
растеж и че
рисковете за
бюджетните цели
са
ограничени.
(10)
Високата
задлъжнялост
на частния
сектор, и
по-специално
на шведските
домакинства,
продължава
да буди
безпокойство.
Освен това
експозицията
на
финансовия
сектор по отношение
на
домакинствата,
за разлика от
корпоративния
сектор, се
увеличава в
съответствие
с дълга на
сектора на домакинствата,
който в
момента
възлиза на 83 %
от БВП, или
около 160 % от
разполагаемия
доход. Задлъжнялостта
е поощрявана
от продължаващия
растеж на
кредитите и
бавния темп
на
ипотечните
амортизации. В случай
на
увеличения
на лихвения
процент, спад
на цените
и/или на
неблагоприятно
макроикономическо
развитие
високата
задлъжнялост
на сектора на
домакинствата
ще бъдат
рисков
фактор.
Такива
процеси биха
засегнали
домакинствата
и техните
модели на
потребление.
Това би могло
да има
последващо
неблагоприятно
въздействие
върху
банковия
сектор чрез
увеличаване
на броя на
необслужваните
кредити и
разходите за
пазарно
финансиране.
Швеция не е
обявила, нито
е приела
мерки за отстраняване
от данъчното
облагане на
елементите,
благоприятстващи
задлъжнялостта
при жилищната
собственост,
което би
могло да бъде
извършено в
рамките на
изместване
на данъчната
тежест без
увеличаване
на общата данъчна
тежест.
Швеция
предприе
обаче през май
2013 г.
някои
действия за
насърчаване
на предпазливото
отпускане на
заеми чрез
въвеждане спрямо
експозициите
на ипотечни
кредити на
долна
граница на
рисковото
тегло от 15 %, като
бе обявено и
допълнително
увеличение. Въпреки
това,
практиките
на
амортизация
остават
облекчени с
много дълги
периоди на амортизация,
когато
съотношението
кредит/обезпечение
е под 75 %, без да
са взети
строги мерки
в това
отношение
предвид
доброволния
характер на
препоръката
от октомври 2013 г.
относно
индивидуалните
амортизационни
планове. През
март 2014 г.
шведската
банкова
асоциация
направи
по-стриктна
своята препоръка,
като
призовава за
амортизация
при
съотношение
на
кредит/стойност
на имота от 70 %
или повече.
Накрая,
Швеция взе
мерки относно
благоприятстващите
задлъжнялостта
елементи в
корпоративното
данъчно облагане
чрез
допълнително
засилване на
ограниченията
за
приспадане
на лихвата,
като от
януари 2013 г.
разшири
прилагането
им върху всички
видове
вътрешногрупови
заеми, и въвеждане
на т.нар.
„данъчно
приспадане
за
инвеститори“,
което би
отслабило
действието
на горепосочените
елементи. Корпоративният
данък е също
намален от 26,3 % на
22 %, считано от
началото на
2013 г.
(11)
Шведския
жилищен
пазар,
характеризиращ
се с рязко
увеличение
на цените
през
последните
две
десетилетия,
остава
потенциален
източник на
нестабилност.
Предлагането
на жилища е
все още
неефективно,
особено в
резултат на
сложните
процедури на
градоустройство,
ограничената
конкуренция
в
строителния
сектор и
високата
степен на
регулиране
на наемите.
Заедно с
данъчното облагане,
което
стимулира
задлъжнялостта,
тази
неефективност
поражда
тенденция за
нарастване
на цените на
жилищата.
Швеция предприе
някои мерки
на този
пазар, но те
изглеждат
недостатъчни
за
решаването
на основния
структурен
проблем,
свързан със
слабата  гъвкавост
на системата
на наемане на
жилища. В
представената
на 9 април 2014 г.
пролетна законодателна
програма на
шведското
правителство
не бяха
включени
никакви
мерки по отношение
на пазара на
отдаване под
наем. Швеция
прие мерки за
преодоляване
на недостатъците
на
процедурите
на зониране и
градоустройство,
както и
общинския
монопол в
градоустройството,
като изисква
от общините
при
определянето
на нуждите от
жилищно
настаняване
да вземат
предвид
регионалната
перспектива.
Това са мерки
в правилната
посока.
Засега не
всички от тях
са изпълнени
и не се
предвиждат
санкции за
общините,
които не се
съобразят с
тях.
(12)
Въпреки
високите
нива на
финансиране,
налице са
данни според
направените
международните
оценки на
учениците, че
учебните
резултати в
задължителното
училище са
по-лоши,
отколкото в
началото на
2000-те години,
като
отчетените
стойности за Швеция
сега са под
средните за
ЕС и ОИСР в трите
области на
проверка
(четене,
математика и
точни науки).
При това
връзката между
социално-икономическата
среда и постигнатите
резултати е
станала
по-изявена и
разликите
между
училищата са
се увеличили.
Мерките,
предложени
от
правителството,
са стъпки в
правилната
насока, но
изглежда, че
ще са
необходими
по-радикални
структурни
промени. За
тази цел
Швеция ще
направи преглед
на
ефективността
на
училищната система
с оглед
възстановяването
на високите
резултати.
(13)
Ролята
на младите
хора, на
нискоквалифицираните
и на тези с
мигрантски
произход на пазара
на труда
продължава
да бъде
незначителна.
Макар че
шведското
правителство
е направило
стъпки за
решаването
на тези въпроси,
изглежда, че
някои
трудности
може да са
свързани с
проблеми в
областта на
образованието,
като
шведската
образователна
система не
успява да
осигури
достатъчно
млади хора с
необходимите
умения за
успешна интеграция
на пазара на
труда. По
отношение на
интеграцията
на пазара на
труда и
образованието
и обучението
Швеция е
приела мерки
за
улесняване
на прехода от
училище към
работа
(реформа на
чиракуването
включително „чирашка
заплата“) и
подпомагане
на младите
хора да
придобият
професионален
опит
(„работно място
за навлизане
в
професията“).
Преходът de facto
е укрепен
чрез
въвеждането
на ранни
мерки за
тези, за
които се
смята, че са в
най-голяма нужда.
Налице е
обаче все още
слабо
покритие и
обхващане на
нерегистрираните,
които не
участват във
форма на заетост,
образование
или обучение.
Швеция също
така работи,
за да се
ускори
интеграцията
на
мигрантите,
но
продължават
да съществуват
предизвикателства,
особено във
връзка с мигрантите
от държави
извън ЕС.
Накрая,
Швеция е в
процес на
извършване
на оценка на
ефективността
на
понастоящем
намалената
ставка на ДДС
за
ресторантите
и кетъринг
услугите по
отношение на
създаването
на работни
места.
Окончателната
оценка се
очаква да бъде
готова през
януари 2016 г.
(14)
В
рамките на
европейския
семестър
Комисията
направи
цялостен
анализ на
икономическата
политика на
Швеция. Тя
извърши
оценка на
програмата
за
конвергенция
и националната
програма за
реформи. Тя
взе предвид не
само тяхното
значение за
провеждането
на устойчива
бюджетна и
социално-икономическа
политика в
Швеция, но и
тяхното
съответствие
с правилата и
насоките на
ЕС предвид на
необходимостта
от засилване
на
цялостното
икономическо
управление
на
Европейския
съюз чрез
принос на
равнището на
ЕС към
бъдещите
национални
решения.
Препоръките
ѝ в рамките
на
европейския семестър
са изразени в
препоръки 1— 4
по-долу.
(15)
С оглед
на тази
оценка
Съветът
разгледа програмата
за
конвергенция
на Швеция,
като становището
му[8]
е изразено
по-специално
в препоръка 1
по-долу.
(16)
С оглед
на
задълбочения
преглед,
направен от
Комисията, и
тази оценка
Съветът
разгледа
националната
програма за
реформи и програмата
за
конвергенция.
Неговите
препоръки по
член 6 от
Регламент
(ЕС) № 1176/2011 са
изразени
по-специално
в препоръки 2
и 3 по-долу,
ПРЕПОРЪЧВА
на Швеция да
предприеме
следните
действия
през периода
2014—2015 г.:
1.           Да
продължи да
провежда
благоприятстваща
растежа
фискална
политика и да
запази стабилна
бюджетна
позиция, като
гарантира, че
се придържа
към средносрочната
бюджетна цел
през целия
период, обхванат
от
програмата
за
конвергенция,
с оглед също
така на
предизвикателствата
за дългосрочната
устойчивост
на публичните
финанси,
свързани със
застаряването
на населението.
2.           Да
ограничи
нарастването
на кредитирането
на сектора на
домакинствата
и на частната
задлъжнялост.
За тази цел
да намали последиците
от
благоприятстващото
задлъжнялостта
лично
подоходно
облагане
чрез постепенно
ограничаване
на данъчните
отчисления
за лихвите по
ипотеките
и/или чрез
увеличаване
на
постоянните
данъци върху
недвижимата
собственост.
Да
предприеме
допълнителни
мерки за
увеличаване
на темповете
на амортизация
на ипотеки.
3.           Да
повиши
допълнително
ефективността
на жилищния
пазар чрез
продължаващи
реформи на
системата за
определяне
на наемите.
По-специално,
да позволи
нива на наемите,
съответстващи
в по-голяма
степен на
пазара чрез
постепенен
отказ от
системата на
регулираните
наеми и
по-нататъшно
либерализиране
на някои
сегменти на
пазара на
наемите,
както и
по-голяма
свобода на
договор
между
отделните
наемателите
и наемодателите.
Да намали
продължителността
и сложността
на
градоустройствените
процедури и
процедурите
по обжалване
чрез намаляване
и сливане на
административните
изисквания,
хармонизиране
на
изискванията
и стандартите
по отношение
на сградите в
отделните
общини и увеличаване
на
прозрачността
на процедурите
на
парцелиране.
Да насърчи
общините да
предоставят
тяхна
поземлена
собственост
за строеж на
нови жилища.
4.           Да
предприеме
подходящи
мерки за
подобряване
на основните
умения и
улесняване
на прехода от
образование към
пазара на
труда,
включително
и чрез по-широкото
използване
на обучение
на работното
място и
чиракуване.
Да увеличи
усилията си
за
по-ефективно
насочване на
пазара на труда
и
образователните
мерки към
нискообразованите
млади хора и
тези с
мигрантски
произход. Да
засили
ранната
намеса и
приобщаването
по отношение
на младежите,
които не са
регистрирани
в социалните
служби.
Съставено
в Брюксел на […]
година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               ОВ L 209, 2.8.1997 г.,
стр. 1.
[2]               ОВ L 306, 23.11.2011 г.,
стр. 25.
[3]               COM(2014) 428 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 и P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 90 final.
[8]               Съгласно
член 9,
параграф 2 от
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета.


title: 2008/78/ЕО: Препоръка на Комисията от 10 януари 2008 година относно мерките за улесняване на бъдещото преминаване към еврото (нотифицирано под номер C(2007) 6912)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 23/30

      ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА

   от 10 януари 2008 година
   относно мерките за улесняване на бъдещото преминаване към еврото
   (нотифицирано под номер C(2007) 6912)
   (2008/78/ЕО)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 211 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Докато първата група участници преминаха през дълъг преходен етап, по време на който еврото беше тяхната валута, но още не беше въведено под формата на пари в брой, повечето от съществуващите национални планове за бъдещо преминаване към еврото предвиждат въвеждането на евромонети и евробанкноти от деня на приемането на еврото. Това различие и широката наличност на евро в брой предполага, че подготвящите се за приемането на еврото държави-членки следва да прилагат различна стратегия в сравнение със стратегията, следвана в периода между 1999 и 2002 г.

               (2)

               При тези променени обстоятелства разпоредбите на препоръката на Комисията от 11 октомври 2000 г. относно мерките за улесняване на подготовката на икономическите оператори за преминаване към еврото (1) не отговарят адекватно на въпросите, повдигнати от промяната на контекста. Ето защо, за да бъде отчетен този нов контекст и да бъде извлечена полза от придобития опит по време на въвеждането на еврото в брой през 2002, 2007 и 2008 г., следва да бъде приета нова препоръка,

         ПРЕПОРЪЧВА:
   Член 1
   Управление на организацията на смяната на валутата
   1.   Държавите-членки следва да създадат подходящи структури, предназначени да планират, координират и улесняват цялата необходима подготовка за въвеждането на еврото.
   2.   Следва да бъде изготвен национален план за смяна на валутата, който да покрива всички аспекти на организацията по преминаването към еврото и който трябва да бъде обсъден с представители на основните икономически оператори (кредитните институции, търговците на дребно, дружествата от сектора на комуникационните и информационните технологии, индустрията на вендинг-автоматите, сдруженията на потребители, търговските камари и т.н.) и да бъде редовно обновяван.
   Член 2
   Улесняване на подготовката на гражданите за еврото
   1.   Националното законодателство следва да наложи изискване за двойно изписване на цените и другите парични суми за плащане, кредитиране или дебитиране. Задължителното двойно изписване следва да започне възможно най-скоро след официалното приемане от Съвета на неотменимо фиксирания обменен курс между националната валута и еврото. Държавите-членки следва да създадат ограничения за търговците на дребно да използват двойното изписване преди официалното приемане на обменния курс. Държавите-членки следва също така да изискват отделно изписване на всякакви такси, налагани от икономическите оператори за приемане на плащания в евро в периода между фиксирането на обменния курс и приемането на еврото. Използването на обменен курс, различен от приетия от Съвета, следва да се забрани. Двойното изписване следва да остане задължително за срок от най-малко шест месеца и най-много една година след въвеждането на еврото. След изтичането на този срок двойното изписване следва да бъде прекратено, за да се даде на гражданите възможност да свикнат напълно с новата валута.
   2.   Държавите-членки следва да гарантират, че гражданите са добре информирани относно разпоредбите за преминаването към еврото, относно мерките за защита на евробанкнотите и монетите и относно защитните им елементи, както и да помагат на гражданите да научат скалата на стойността на новата валута. Този информационен поток следва да бъде поддържан известно време след въвеждането на еврото. По-конкретно следва да бъдат създадени специални информационни програми за уязвимите граждани (възрастните, страдащите от физически, сетивни или умствени заболявания и т.н.), както и за лицата, за които достъпът до информация е труден (скитници и бездомници, неграмотни хора и такива, които не могат да смятат).
   3.   Държавите-членки, кредитните институции и предприятията следва да организират обучения, за да могат служителите, които често работят с пари в брой, да опознаят добре еврото, така че да бъде осигурено по-добро разпознаване, правилно идентифициране на защитните елементи и по-бързо манипулиране с евробанкнотите и евромонетите. Освен това следва да се организират периодични обучения за хора със зрителни увреждания, за да им се помогне да развият сетивна памет за новата валута.
   4.   Публичните администрации следва да предоставят на предприятията и най-вече на малките и средните предприятия (МСП) точна информация относно графика за преминаването към еврото и съответните законодателни, данъчни и счетоводни правила. Търговските сдружения, информационните центрове за еврото, търговските камари, счетоводителите и бизнес консултантите следва да гарантират, че предприятията, с които имат контакт, извършват необходимата подготовка и могат да извършват всичките си операции в евро от датата на въвеждането му.
   5.   Кредитните институции следва да информират клиентите си относно практическите последици от преминаването към еврото. Те следва по-специално да насочат вниманието на клиентите си към факта, че вече няма да могат да извършват безналични плащания, нито да поддържат сметки в която и да е от старите национални валути след датата на въвеждането на еврото.
   6.   Предприемачите следва да проведат действия за повишаване на информираността на служителите си и да организират обучения ad hoc за тези от тях, които осъществяват контакт с граждани.
   7.   Държавите-членки следва да наблюдават подготовката на икономическите оператори за преминаването към еврото, по-специално чрез редовни проучвания.
   Член 3
   Осигуряване на бързо въвеждане на евро в брой
   1.   С оглед на намаляването на паричните суми, които трябва да се обменят физически, потребителите следва да бъдат насърчавани да депозират излишъците си от пари в брой през седмиците, предшестващи смяната на валутата. Договорите, обичайно включващи национална валута, които са сключени след решението на Съвета за неотменимо фиксиране на обменния курс, следва за предпочитане да се позовават на еврото, доколкото срокът им се простира след датата на въвеждането на еврото.
   2.   Кредитните институции и търговските обекти следва да използват възможността за предварително захранване и вторично предварително захранване с евробанкноти и евромонети в месеците преди смяната на валутата, както предвижда Европейската централна банка (2). Търговските обекти следва да бъдат вторично предварително захранени с банкноти и монети през последните седмици преди преминаването към еврото. Специални мерки, включително осигуряване на комплекти с монети евро за търговците на дребно, следва да бъдат предвидени за малките търговски обекти. За да се насърчават търговските обекти да участват във вторичното предварително захранване, следва да им бъдат предложени привлекателни условия за разсрочено дебитиране. Гражданите следва да имат възможност да придобиват комплекти с монети евро през трите седмици преди смяната на валутата, за да се гарантира, че всяко домакинство може да разполага поне с един комплект.
   3.   Банкоматите следва да бъдат приспособени за теглене на банкноти евро от датата на въвеждане на еврото. Банкоматите, които поради технически причини не могат да бъдат приспособени навреме, следва да бъдат затворени. Тегленето на пари в брой и обменът на валута в брой в кредитните институции през двете седмици преди и след преминаването към еврото следва да се извършват най-вече в банкноти с малък номинал.
   4.   Търговските обекти следва да бъдат задължени да връщат ресто единствено в евро от датата на въвеждането му, освен ако поради практически причини нямат възможност за това. Следва да бъдат вземани мерки ad hoc, за да бъде улеснено вторичното им предварително захранване с евробанкноти и евромонети и да бъдат намалени затрудненията, свързани с нарастването на обема на парите в брой в търговските обекти.
   5.   Всички електронни устройства за продажби с дебитни или кредитни карти (POS терминали) следва да бъдат пренастроени за работа с евро в деня на въвеждането му. Потребителите следва да бъдат насърчавани да използват формата на електронните разплащания по-често през първите дни след въвеждането на новата валута.
   6.   Главните салони на кредитните институции следва да бъдат отворени през първите дни от периода на двойното обращение, за да улесняват обмена на национална валута за евро. Освен това работното време на банките следва да бъде удължено през периода на преминаването към еврото. На търговците на дребно следва да бъдат предоставени специални улеснения, които да позволяват по-бързо захранване с пари в брой, за да бъде избегнато образуването на опашки.
   Член 4
   Предотвратяване на злоупотреби и на погрешно възприемане на изменението на цените от гражданите
   1.   За да бъде гарантирано неутрално въздействие на въвеждането на еврото върху цените, следва да бъдат сключени споразумения с представителите на секторите на търговията на дребно и услугите. Търговците на дребно по-специално следва да не увеличават цените поради въвеждането на еврото и да се опитат да минимизират измененията на цените, когато определят цените в евро след смяната на валутата. Тези споразумения следва да бъдат материализирани чрез приемането на лого, което да бъде видно и лесно разпознаваемо от потребителите. Логото следва да бъде рекламирано чрез комуникационни и информационни кампании. Строго наблюдение на изпълнението на задълженията по споменатите споразумения от страна на търговците на дребно следва да бъде извършвано в сътрудничество със сдруженията на потребители. За случаите на неизпълнение следва да бъдат предвидени възпиращи мерки, вариращи от публично оповестяване на наименованието на предприятието до евентуални глоби при най-сериозните случаи.
   2.   Държавите-членки следва да извършват внимателно и често наблюдение на цените през седмиците след приемането на обменния курс до края на срока за двойно изписване на цените. По-специално на гражданите следва да се предоставя ежеседмична информация за изменението на цените през седмиците непосредствено преди и след преминаването към еврото, за да се предотврати евентуалното грешно възприемане на това изменение.
   3.   След смяната на валутата за плащанията в евро следва да се прилагат същите банкови такси, каквито са се прилагали за плащанията в национална валута.
   Член 5
   Заключителна разпоредба
   Държавите-членки се приканват да подкрепят прилагането на настоящата препоръка.
   Член 6
   Адресати
   Адресати на настоящата препоръка са държавите-членки с дерогация в съответствие с определението по член 122 от Договора, както и кредитните институции, предприятията, търговските сдружения и организациите на потребители в посочените държави-членки.

      Съставено в Брюксел на 10 януари 2008 година.

            За Комисията

         Joaquín ALMUNIA

            Член на Комисията

      (1)  Препоръка 2000/С 303/05 (ОВ C 303, 24.10.2000 г., стр. 6).

      (2)  Вж. Насоките на Европейската централна банка от 14 юли 2006 г. относно някои приготовления за преминаването към еврото и предварителното захранване и вторичното предварително захранване с банкноти и монети евро извън еврозоната (ECB/2006/9, ОВ L 207, 28.7.2006 г., стр. 39).


				|

		52012PC0255

			Препоръка за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА за разрешаване на започването на преговори за адаптирането на следните споразумения с оглед на разширяването на ЕС с Хърватия: Споразумение за Европейското икономическо пространство, Споразумение между Кралство Норвегия и Европейския съюз за финансов механизъм на Норвегия за периода 2009—2014 г., Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга, относно свободното движение на хора и Споразумение за сътрудничество и митнически съюз със Сан Марино /* COM/2012/0255 final */

			   	ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ
Договорът за присъединяването на Република
Хърватия към Европейския съюз[1] бе
подписан на 9 декември 2011 г.
Европейският съюз и неговите държави членки
сключиха споразумения за Европейското икономическо пространство с Норвегия, Исландия
и Лихтенщайн, за финансов механизъм на Норвегия за периода 2009—2014 г.,
за свободното движение на хора с Швейцария, както и за сътрудничество и
митнически съюз със Сан Марино.
Тези споразумения трябва да бъдат адаптирани,
за да включват Хърватия като договаряща се страна след присъединяването ѝ към
Европейския съюз. Условията на адаптирането трябва да бъдат договорени между
настоящите договарящи се страни и присъединяващата се държава. Преговорите
следва да започнат своевременно, за да се гарантира, че инструментите за
адаптирането на тези споразумения ще влязат в сила на датата на
присъединяването на Хърватия към ЕС.
В съответствие с член 6 от Акта относно
условията за присъединяване на Република Хърватия (наричан по-долу „Актът за
присъединяване“), тези преговори следва да се проведат от Комисията на базата
на указанията за водене на преговори, одобрени от Съвета, и при провеждане на
консултации с комитет, съставен от представители на държавите членки.
Преговорите от името на Европейския съюз и неговите
държави членки следва да започнат въз основа на следните съображения:
1. Споразумение за Европейското
икономическо пространство
Съгласно член 6, параграф 5 от Акта
за присъединяване относно условията за присъединяване на Република Хърватия,
Хърватия се ангажира да се присъедини към Европейското икономическо
пространство (ЕИП), в съответствие с условията на този акт. Поради това, в
съответствие с член 128 от Споразумението за ЕИП, Хърватия ще внесе
заявлението си за членство в ЕИП.
За целта Комисията следва да бъде упълномощена
да преговаря, от името на ЕС и неговите държави членки, с договарящите се
страни от ЕИП и Хърватия за сключване на споразумение относно участието на
Хърватия в ЕИП.
Въз основа на опита от преговорите за
разширяването на ЕИП през 2007 г. следните въпроси бяха определени като
възможни теми за преговорите:
–
Дерогации и преходни периоди: Дерогациите и преходните периоди, договорени в контекста на Договора
за присъединяване, следва да бъдат включени в Споразумението за ЕИП. Малко вероятно
е Норвегия, Исландия и Лихтенщайн да се противопоставят на този основен
принцип.
–
Селскостопански продукти и преработени
селскостопански продукти: Хърватия има доста ограничен
дял в търговията в рамките на ЕИП. Не може обаче да бъде изключена възможността
Норвегия и Исландия да поискат компенсация за прекратяването на съществуващите
двустранни споразумения за свободна търговия с Хърватия от датата на
присъединяване. Що се отнася до селскостопанските и преработените
селскостопански продукти, тези адаптации следва да се договорят в рамките на
редовните преговори въз основа съответно на член 19 и протокол 3 към
Споразумението за ЕИП с цел да продължи либерализирането на търговията с тези
продукти.
–
ЕИП и финансови механизми на Норвегия: В Споразумението за разширяване на ЕИП от 2007 г. и трите
държави от ЕИП—ЕАСТ приеха да предоставят допълнително 72 милиона евро за
социалното и икономическото сближаване в разширеното ЕИП (21,5 милиона
евро за България и 50,5 милиона евро за Румъния) до 30 април
2009 г. включително. Само Норвегия предостави допълнително 68 млн.
евро в рамките на две двустранни програми за сътрудничество за насърчаване на
икономическия растеж и устойчивото развитие в България (20 милиона евро) и
Румъния (48 милиона евро). През периода 2009—2014 г., в рамките на
споразумението между Европейския съюз, Исландия, Лихтенщайн и Норвегия за
финансов механизъм на ЕИП за периода 2009—2014 г., и трите държави от
ЕИП—ЕАСТ ще предоставят общо 988,5 милиона евро за социалното и
икономическото сближаване в ЕИП. В рамките на споразумението между Европейския
съюз и Норвегия за финансов механизъм на Норвегия за периода 2009—2014 г.
само Норвегия ще предостави допълнително общо 800 милиона евро. За ЕС
отправна точка в преговорите беше обстоятелството, че държавите от ЕИП—ЕАСТ
като част от вътрешния пазар ще спечелят от разширения вътрешен пазар също
толкова, колкото и държавите — членки на ЕС, и поради това следва също да
участват в устойчивото и справедливо развитие на вътрешния пазар, като
допринасят за намаляването на социалните и икономическите несъответствия в
рамките на ЕС/ЕИП. Като се има предвид, че се предвижда през 2013 г.
държавите от ЕИП и Норвегия да започнат преговори с ЕС относно финансовото
участие в полза на държавите бенефициери в рамките на финансовите механизми на
ЕИП и Норвегия за периода 2015—2020 г., изглежда уместно при преговорите
относно Хърватия да се приложи същата логика както при България и Румъния,
както и държавите от ЕИП—ЕАСТ въз основа на същите критерии да допринесат с
финансово участие за социалното и икономическото сближаване в разширения ЕС/ЕИП
с финансовите механизми на ЕИП и Норвегия, и то на пропорционален принцип, до
2014 г., без да лишават настоящите държави бенефициери от предварително
договорените средства,. Разпределението на
допълнителните средства за Хърватия следва да се основава на същите критерии
като тези, които се прилагат за двата действащи финансови механизъма. При
преразглеждането на финансовите механизми следва също така да се припомни, че
всички съществуващи двустранни споразумения за помощ между държавите от
ЕИП—ЕАСТ и новата държава — членка на ЕС ще бъдат прекратени след
присъединяването на последната към ЕС.
По време на процеса на разширяване с
присъединяването на България и Румъния бе договорено, че Комисията „може да
проверява“ вместо да „проверява“ предложените проекти. Този въпрос следва да
бъде включен отново в преговорите.
По принцип преговорите следва да се ограничат
до основните въпроси, които са абсолютно необходими за разширяването на ЕИП, за
да се избегнат продължителни процедури, които биха застрашили едновременното
влизане в сила на разширяванията на ЕС и ЕИП.
2. Швейцария и Сан Марино
В съответствие с член 6, параграфи 2
и 3 от Акта за присъединяване относно условията за присъединяване на Република
Хърватия, Хърватия се ангажира да се присъедини към споразуменията, сключени
или подписани от настоящите държави членки и от Съюза, с една или повече трети
държави или с международна организация. Съгласно същата разпоредба,
присъединяването на Хърватия към тези споразумения се одобрява чрез сключването
на протокол към такива споразумения между Съвета, който гласува единодушно от
името на държавите членки, и съответната трета държава или държави или
международна организация. Тези протоколи[2]
трябва да бъдат договорени от Комисията въз основа на указанията за водене на
преговори, одобрени от Съвета с единодушие и след консултации с комитет,
съставен от представители на държавите членки, и да бъдат сключени от Съвета.
За тази цел Комисията следва да внесе в Съвета
препоръка за приемане на решение, с което Комисията се упълномощава да започне
преговори.
Споразумение за свободното движение на
хора с Швейцария
Във връзка с член 6, параграф 3 от Акта
за присъединяване Споразумението за свободното движение на хора с Швейцария
трябва да бъде адаптирано, за да включва новата държава — членка на ЕС.
Следните въпроси са възможни теми при преговорите:
Преходни периоди Споразумението за свободното
движение на хора съдържа преходни периоди, които позволяват на Швейцария при
определени условия да наложи количествени ограничения по отношение на достъпа
до дадена икономическа дейност. Тези периоди варират от 12 години след
влизането в сила на споразумението (до 31 май 2014 г.), 8 години
след влизането в сила на протокола от 2004 г. във връзка с участието, в
качеството им на договарящи се страни по споразумението, на държавите членки,
които се присъединиха към ЕС през 2004 г. (до 31 май 2014 г.) и
10 години след влизането в сила на протокола от 2008 г. относно
участието, в качеството им на договарящи се страни по споразумението, на
България и Румъния (до 31 май 2019 г.)[3].
Както и при предишното разширяване, на Швейцария следва да бъдат предоставени
подобни дерогации и преходни периоди като тези, които бяха договорени в контекста
на Договора за присъединяване. Количествените ограничения от страна на
Швейцария следва да бъдат изчислени, като се вземат предвид съществуващата
миграция от присъединяващата се държава и броят на нейното население.
Споразумение за сътрудничество и митнически
съюз със Сан Марино
Във връзка с член 6, параграф 2 от
Акта за присъединяване на Хърватия, това споразумение също трябва да бъде
адаптирано, за да включва новата държава — членка на ЕС. Не бяха установени
конкретни въпроси, по които следва да се водят преговори.
Следователно Комисията препоръчва на
Съвета:
–
да приеме приложеното решение за разрешаване на
започването на преговори с цел
–
адаптиране на Споразумението за Европейското
икономическо пространство в съответствие с разширяването на Европейския съюз с
Хърватия;
–
Адаптиране на Споразумението между Кралство
Норвегия и Европейския съюз за финансов механизъм на Норвегия за периода
2009—2014 г.;
–
адаптиране на Споразумението между Европейската
общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от
друга, относно свободното движение на хора в съответствие с разширяването на
Европейския съюз с Хърватия;
–
адаптиране на Споразумението за сътрудничество и
митнически съюз със Сан Марино в съответствие с разширяването на Европейския
съюз с Хърватия;
–
да приеме указанията за водене на преговори,
приложени към решението;
–
да определи специален комитет, с който трябва да се
провеждат консултации по време на преговорите.
Препоръка за
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
за разрешаване на започването на преговори за
адаптирането на следните споразумения с оглед на разширяването на ЕС с
Хърватия: Споразумение за Европейското икономическо пространство, Споразумение
между Кралство Норвегия и Европейския съюз за финансов механизъм на Норвегия за
периода 2009—2014 г., Споразумение между Европейската общност и нейните
държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга, относно
свободното движение на хора и Споразумение за сътрудничество и митнически съюз
със Сан Марино
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането
на Европейския съюз, и по-специално член 218, параграфи 3 и 4 от
него,
Като
взе предвид Договора между Кралство Белгия, Република България, Чешката
република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония,
Ирландия, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската
република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото
херцогство Люксембург, Република Унгария, Република Малта, Кралство
Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република,
Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия,
Кралство Швеция, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия,
(държави — членки на Европейския съюз) и Република Хърватия за присъединяването
на Република Хърватия към Европейския съюз[4],
подписан на 9 декември 2011 г., и по-специално член 3,
параграф 4 от него,
Като взе предвид Акта относно условията на
присъединяване на Република Хърватия и промените в Договора за Европейския
съюз, Договора за функционирането на Европейския съюз и Договора за създаване
на Европейската общност за атомна енергия[5],
и по-специално член 6, параграфи 2 и 5 от него,
като взе предвид препоръката на Европейската
комисия,
като има предвид, че с оглед на разширяването
на ЕС с Хърватия следва да започнат преговори за адаптиране на Споразумението
за Европейското икономическо пространство, Споразумението между Кралство
Норвегия и Европейския съюз за финансов механизъм на Норвегия за периода
2009—2014 г., Споразумението между Европейската общност и нейните държави
членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга, относно свободното
движение на хора и Споразумението за сътрудничество и митнически съюз със Сан
Марино,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
С настоящото Комисията се упълномощава да
преговаря, от името на Европейския съюз и неговите държави членки, за
измененията на Споразумението за Европейското икономическо пространство и на
Споразумението между Кралство Норвегия и Европейския съюз за финансов механизъм
на Норвегия за периода 2009—2014 г. с оглед на разширяването на
Европейския съюз с Хърватия.
Член 2
С настоящото Комисията се упълномощава да
преговаря, от името на Европейския съюз и неговите държави членки, включително
— при условие, че е влязъл в сила Договорът за присъединяване — Република
Хърватия, за измененията на Споразумението между Европейската общност и нейните
държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга, относно
свободното движение на хора и на Споразумението за сътрудничество и митнически
съюз със Сан Марино с оглед на разширяването на Европейския съюз с Хърватия.
Член 3
Указанията за водене на преговорите са
посочени в приложението.
Член 4
Преговорите се извършват при консултиране с
[наименование на специалния комитет — добавя се от Съвета].
Член 5
Адресат на настоящото решение е Комисията.
Съставено в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
ПРИЛОЖЕНИЕ
Указания за водене на преговорите
за
адаптиране, с оглед на разширяването на ЕС с Хърватия, на Споразумението за
Европейското икономическо пространство, Споразумението между Кралство Норвегия
и Европейския съюз за финансов механизъм на Норвегия за периода
2009—2014 г., Споразумението между Европейската общност и нейните държави
членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга, относно свободното
движение на хора и Споразумението за сътрудничество и митнически съюз със Сан
Марино,
1.           Обща цел
Адаптиране на горепосочените споразумения, за да
се даде възможност за присъединяването на Хърватия към тези споразумения при
нейното присъединяване към ЕС и преразглеждането на съответното финансово
участие за намаляване на икономическите и социалните несъответствия в
разширения ЕС.
2.           начало на преговорите
Преговорите относно адаптирането на горепосочените
споразумения с присъединяващата се държава, от една страна, и, съответно,
Исландия, Лихтенщайн, Норвегия/Швейцария/Сан Марино, от друга страна, следва да
започнат възможно най-скоро.
3.           Съдържание на инструментите за
адаптиране на съществуващите споразумения
Новата държава — членка на ЕС следва да се
присъедини към споразуменията.
Споразумение за Европейското икономическо
пространство (Споразумение за ЕИП) и Споразумение за финансов механизъм на
Норвегия
Дерогациите и преходните периоди, договорени в
Акта относно условията на присъединяване на Република Хърватия, следва да бъдат
включени в Споразумението за ЕИП. За Хърватия следва да се постигне
пропорционално увеличаване на съществуващите финансови механизми на ЕИП и
Норвегия до 2014 г. на базата на същите критерии като тези, които се
прилагат за съществуващите механизми. Във възможно най-голяма степен
преговорите следва да се ограничат до основните въпроси, които са абсолютно
необходими за разширяването на ЕИП.
Споразумение между Европейската общност и нейните
държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна,
относно свободното движение на хора
Дерогациите и преходните периоди, договорени в
Акта за присъединяване, следва да бъдат включени, когато е уместно.
Количествените ограничения от страна на Швейцария следва да бъдат изчислени,
като се вземат предвид съществуващата миграция от присъединяващата се държава и
броят на нейното население.
Споразумение за сътрудничество и митнически
съюз със Сан Марино
Това споразумение трябва да бъде адаптирано, така
че да включва и Хърватия след нейното присъединяване към ЕС. Не бяха установени
конкретни въпроси, които да изискват съществени преговори.
4.           Ратифициране и влизане в сила
Преговорите следва да бъдат приключени възможно
най-скоро, за да се даде възможност инструменти за адаптиране да влязат в сила
на датата на присъединяването на Хърватия и при условие че присъединяването
вече е факт. В случай че инструментите за адаптиране не могат да влязат в сила
на датата на присъединяване, следва да се предвиди временно прилагане, като се
вземат предвид съответните процедури в ЕС, както и в засегнатите трети държави.
 ФИНАНСОВА ОБОСНОВКА ||
   || ДАТА:
 1. || БЮДЖЕТЕН РЕД: не се прилага || БЮДЖЕТНИ КРЕДИТИ:
 2. || НАИМЕНОВАНИЕ:   Адаптиране на следните смесени споразумения с оглед на разширяването на ЕС с Хърватия: Споразумение за Европейското икономическо пространство, Споразумение между Кралство Норвегия и Европейския съюз за финансов механизъм на Норвегия за периода 2009—2014 г., Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора, Споразумение за сътрудничество и митнически съюз със Сан Марино
 3. || ПРАВНО ОСНОВАНИЕ: Членове 207, 217 и 218 от ДФЕС
 4. || ЦЕЛИ:
 5. || ФИНАНСОВО ОТРАЖЕНИЕ   Няма || ПЕРИОД ОТ 12 МЕСЕЦА (млн. евро) || ТЕКУЩА ФИНАНСОВА ГОДИНА [n] (млн. евро) || СЛЕДВАЩА ФИНАНСОВА ГОДИНА [n + 1] (млн. евро)
 5.0 || РАЗХОДИ -               ЗА СМЕТКА НА БЮДЖЕТА НА ЕС (ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ/ИНТЕРВЕНЦИИ) -               НА НАЦИОНАЛНИТЕ ОРГАНИ -               ДРУГИ ||     Няма ||     Няма ||     Няма
 5.1 || ПРИХОДИ -               СОБСТВЕНИ РЕСУРСИ НА ЕС (НАЛОЗИ/МИТА) -               НА НАЦИОНАЛНО РАВНИЩЕ ||     Няма ||     Няма ||     Няма
   ||   || [n + 2] || [n + 3] || [n + 4] || [n + 5]
 5.0.1 || ОЧАКВАНИ РАЗХОДИ ||   ||   ||   ||
 5.1.1 || ОЧАКВАНИ ПРИХОДИ ||   ||   ||   ||
 5.2 || МЕТОД НА ИЗЧИСЛЕНИЕ:
 6.0 || МОЖЕ ЛИ ПРОЕКТЪТ ДА БЪДЕ ФИНАНСИРАН ОТ БЮДЖЕТНИ КРЕДИТИ, ВПИСАНИ В СЪОТВЕТНАТА ГЛАВА НА ТЕКУЩИЯ БЮДЖЕТ? || ДА
 6.1 || МОЖЕ ЛИ ПРОЕКТЪТ ДА БЪДЕ ФИНАНСИРАН ЧРЕЗ ПРЕХВЪРЛЯНЕ МЕЖДУ ГЛАВИ ОТ ТЕКУЩИЯ БЮДЖЕТ? ||  НE
 6.2 || ЩЕ БЪДЕ ЛИ НЕОБХОДИМ ДОПЪЛНИТЕЛЕН БЮДЖЕТ? ||  НE
 6.3 || ЩЕ БЪДЕ ЛИ НЕОБХОДИМО ВПИСВАНЕТО НА БЮДЖЕТНИ КРЕДИТИ В БЪДЕЩИ БЮДЖЕТИ? ||  НE
 ЗАБЕЛЕЖКИ:
[1]               [Договор между Кралство Белгия, Република България,
Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република
Естония, Ирландия, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република,
Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва,
Великото херцогство Люксембург, Република Унгария, Република Малта, Кралство
Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република,
Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия,
Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия
(държави — членки на Европейския съюз) и Република Хърватия за присъединяването
на Република Хърватия към Европейския съюз, ОВ L 112,
24.4.2012 г.]
[2]               Освен тези, отнасящи се до споразумение, отнасящо се
изключително или предимно за общата външна политика и политика на сигурност.
[3]               Член 10 от Споразумението, допълнен с протоколите от
2004 г. и 2008 г.
[4]               ОВ L 112, 24.4.2012 г.
[5]               OВ L 112, 24.4.2012 г.