title: Препоръка от Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ № 1/2020/SC относно уведомлението, подадено от Норвегия на 5 ноември 2020 г., за използването на буфер за системен риск съгласно член 133 от Директива 2013/36/ЕС относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, включена в Споразумението за ЕИП с Решение на Съвместния комитет на ЕИП № 79/2019 2021/C 65/06

text:
               25.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/7

      Препоръка от Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ № 1/2020/SC относно уведомлението, подадено от Норвегия на 5 ноември 2020 г., за използването на буфер за системен риск съгласно член 133 от Директива 2013/36/ЕС относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, включена в Споразумението за ЕИП с Решение на Съвместния комитет на ЕИП № 79/2019
      (2021/C 65/06)
      ПОСТОЯННИЯТ КОМИТЕТ НА ДЪРЖАВИТЕ ОТ ЕАСТ,
      Като има предвид, че:

                  1.

                  На 5 ноември 2020 г. Министерството на финансите на Норвегия („Finansdepartmentet“), наричано по-долу „Министерството“, което е определеният на национално равнище орган, отговарящ за прилагането на буфер за системен риск (наричан по-долу „SyRB“) съгласно член 133 от Директива 2013/36/ЕС, която бе включена в Споразумението за ЕИП с Решение на Съвместния комитет на ЕИП № 79/2019, уведоми Постоянния комитет на ЕАСТ за намерението си да увеличи настоящия размер на SyRB за вътрешни експозиции, наричано по-долу „уведомлението“.

                  2.

                  Понастоящем за кредитните институции в Норвегия се прилага SyRB от 3 % за всички експозиции, с изключение на две системно значими финансови институции, за които се прилага SyRB от 5 % за всички експозиции. Мярката, предмет на уведомлението, е SyRB от 4,5 %, който ще се прилага за вътрешните експозиции на всички кредитни институции, лицензирани в Норвегия, в това число пет дъщерни предприятия на дружества майки, установени в други държави — членки на Съюза. С буфера се цели да бъдат сведени до минимум системните рискове в Норвегия и да се насърчи вътрешната финансова стабилност, като се гарантира устойчивостта на финансовата система и наред с това се осигурява постоянен адекватен капитал за банките на фона на високото равнище на дългосрочен системен риск в Норвегия. Отделно Министерството също така уведоми, че има намерението да наложи буфер за две кредитни институции, категоризирани като други системно значими институции (Д-СЗИ) съгласно член 131 от Директива 2013/36/ЕС. Той ще бъде в размер на 2 % за едната от институциите и 1 % за другата.

                  3.

                  Посоченият в уведомлението SyRB ще се прилага от 31 декември 2020 г. за всички кредитни институции, с изключение на кредитните институции, които не използват „усъвършенствания вътрешнорейтингов подход“, тъй като за тях ще има преходен период, в който ще продължи да се прилага текущият буфер от 3 % за всички експозиции до 31 декември 2022 г. Мярката ще бъде преразглеждана от Министерството на всеки две години.

                  4.

                  Тъй като мярката, предмет на уведомлението, се отнася и за дъщерни предприятия на дружества майки, установени в други държави от ЕИП, се прилага процедурата, описана в член 133, параграф 14, трета алинея от пакет ДКИ IV, адаптиран с Решение № 79/2019 на Съвместния комитет на ЕИП. Поради това Министерството в ролята си на определен орган, отговарящ за прилагането на SyRB, уведомява за намерението си съответните органи на другите държави от ЕИП, както и Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ и Европейския съвет за системен риск (ЕССР). В рамките на един месец от уведомлението Постоянният комитет и ЕССР издават препоръка относно предприетите мерки.

                  5.

                  Целта на SyRB е да се смекчат дългосрочните структурни системни рискове в норвежката финансова система. Тези рискове произтичат основно от разпространяването и усилването на сътресения в самата система, в норвежкия банков сектор и в реалната икономика.

                  6.

                  Сред мотивите за уведомлението Министерството посочва, че дългосрочните структурни системни рискове в Норвегия са сравнително високи. За това високо равнище на системните рискове допринася фактът, че институциите в Норвегия имат сходни структури на финансиране, като разчитат в значителна степен на междубанково рефинансиране (48 % от финансирането им, в това число чуждестранно междубанково рефинансиране), което ги прави уязвими към сътресенията на пазара. Освен това те са взаимосвързани, включително чрез взаимно участие с покрити облигации, и имат сходни и концентрирани експозиции към пазарите на недвижими имоти. Например около 60 % от общото кредитиране на норвежките кредитни институции се състои от заеми за (жилищни и търговски) недвижими имоти. При тези обстоятелства смущенията в икономиката се усилват, тъй като могат сериозно да засегнат множество кредитни институции едновременно и по един и същ начин. Този потенциал за нарастване на рисковете се потвърждава и от сходството между норвежките банки при избора им на бизнес модели, както и от взаимосвързаността им чрез взаимно участие с покрити облигации.

                  7.

                  Министерството посочва, че високите цени на недвижимите имоти, както жилищни, така и търговски, наред с голямата задлъжнялост на домакинствата в Норвегия, са сред основните уязвимости на норвежката финансова система, произтичащи от реалната икономика. В това отношение следва да се отбележи, че в исторически контекст задлъжнялостта на домакинствата в Норвегия спрямо разполагаемия доход е сравнително голяма, което отново води до системен риск за банковия сектор. Рискът, свързан с норвежките домакинства, които използват голяма част от доходите си за обслужване на дълговете си, допълнително нараства поради факта, че повечето ипотеки в Норвегия са с плаващи лихвени проценти, в резултат на което дори малки смущения могат да доведат до сериозно нарушаване на способността за обслужване на дълга. В исторически план при предишни кризи експозициите към търговски недвижими имоти не само са причинили някои от най-големите загуби за норвежката банкова система, но и са допринесли за проблеми с платежоспособността в банковия сектор. Освен това Постоянният комитет отбелязва, че през юни 2019 г. ЕССР отправи предупреждение до норвежките органи, в което бе посочено, че уязвимостите в сектора на жилищните недвижими имоти в Норвегия водят до системен риск за финансовата стабилност и че спрямо тях трябва да бъдат предприети мерки. (1)

                  8.

                  Министерството посочва, че кредитните институции оперират и в норвежката икономика, която се характеризира с относително еднороден корпоративен сектор, силно зависим от нефтения сектор. Тъй като нефтеният сектор представлява 17 % от БВП и 40 % от общия износ на Норвегия, евентуално понижаване на цените на нефта или спад на съвкупното търсене са значителен риск за икономиката като цяло. През последните години този риск бе смекчен до известна степен чрез инвестиране на печалби от нефтения сектор в ценни книжа на международните финансови пазари. Пандемията от COVID-19 и осъществяваният в момента преход към по-екологична икономика обаче могат да доведат до увеличаване както на краткосрочния, така и на дългосрочния натиск върху този системно значим сектор. Подобен натиск евентуално би могъл да окаже отрицателно въздействие и върху други сектори, към които имат експозиция кредитните институции. В това отношение Постоянният комитет отбелязва, че в доклада си за финансовата стабилност за 2020 г. Централната банка на Норвегия (Norges Bank) посочва, че „[в] норвежкия петролен сектор по-специално дружествата, обслужващи нефтодобивната промишленост, представляват риск за банките, като банките са понесли значителни загуби при отпускането на заеми за този отрасъл през последните пет години“. (2)

                  9.

                  Според Министерството размерът, важността и концентрацията на норвежкия банков сектор водят до повишени системни рискове за норвежката икономика. На първо място, размерът на банковия сектор е значителен в сравнение с БВП, като възлиза на приблизително 225 % от БВП за 2019 г. На второ място, банковият сектор е изключително важен за финансирането на икономиката, тъй като обслужва над 80 % от брутното вътрешно кредитиране на нефинансовия сектор. На трето място, банковият сектор е с висока концентрация, като петте най-големи банки представляват 56 % от общото вътрешно кредитиране.

                  10.

                  При оценката си на мотивите на Министерството Постоянният комитет взе под внимание Оценката на Международния валутен фонд (МВФ) на стабилността на финансовата система за Норвегия от 2020 г. (3) В съответствие с оценката на Министерството на основните проблеми, свързани с високото равнище на системен риск, в доклада на МВФ се посочва, че високата експозиция на норвежките банки към местни недвижими имоти, както жилищни, така и търговски, наред с междубанковото рефинансиране, са сред основните съществени уязвимости. Освен това МВФ отбелязва, че взаимосвързаността на банковия сектор може да доведе до значително усилване на сътресенията и че като резултат от рязкото забавяне на икономическия растеж може да се стигне до влошаване на капацитета за обслужване на дълга на заемополучателите. Що се отнася до зависимостта от нефтения пазар, МВФ отбелязва, че един рязък преход към нисковъглеродна икономика може да има голямо въздействие с оглед на зависимостта на Норвегия от производството и износа на нефт.

                  11.

                  Като се имат предвид начинът, по който е структуриран норвежкият банков сектор, и рисковете, на които е изложен, както е описано по-горе, Министерството счита, че е необходимо кредитните институции като цяло да бъдат в състояние да поемат загуби, които могат да възникнат в резултат на тежки сътресения и смущения както във финансовата система, така и в реалната икономика. Неговото заключение е, че най-подходящата мярка за минимизиране на значителни нециклични системни рискове, които са налице в Норвегия, е SyRB в размер на 4,5 % за експозиции в Норвегия.

                  12.

                  При оценката на заключението на Министерството Постоянният комитет отбелязва, че тестовете за стрес, проведени от норвежките органи, показват, че в ситуации, за които има ниска вероятност да се случат, но които не са нереалистични, много институции биха имали недостиг на базов собствен капитал от първи ред спрямо общите капиталови изисквания и изисквания за буфер. Последните стрес тестове, проведени от Norges Bank и Finanstilsynet (FSA) съответно през ноември 2019 г. и юни 2020 г., се основават на дълбока международна рецесия със силно увеличаване на рисковите премии, което би довело до сериозни последици за норвежката икономика. Стрес тестът на FSA показва, че по време на периода на стрес отношението на базовия собствен капитал от първи ред на почти всички от 20-те най-големи банкови групи би спаднало под общото изискване за базовия собствен капитал от първи ред, в това число изискванията за буфер и изискването по стълб 2. Освен това 48 от 84 от другите норвежки кредитни институции не биха отговорили на общите капиталови изисквания.

                  13.

                  Постоянният комитет отбелязва още, че Министерството предвижда, че в случай че не се приложи мярката, предмет на уведомлението, стрес тестовете в бъдеще ще покажат по-сериозно намаляване на капиталовата адекватност, което би принудило институциите да използват по-голям дял от комбинирания си буфер, за да поддържат дейността по кредитиране. Това би отслабило устойчивостта на банковата система към установените дългосрочни системни рискове. Ако се реши изискването за SyRB да бъде в размер на 4,5 % за вътрешни експозиции, това би гарантирало адекватна капитализация с оглед на гореспоменатите рискове, без да доведе до съществено увеличаване на ефективните изисквания за по-големите институции в сравнение с размера преди 2020 г. Във връзка с това Министерството отбелязва още, че има няколко аспекта, които не са отразени в резултатите от стрес тестовете и които могат да допринесат за подценяването на потенциалните загуби на кредитните институции. Така например се приема, че кредитните институции продължават да имат достъп до междубанково рефинансиране по време на периоди на стрес. Освен това Министерството отбелязва, че при стрес тестовете натрупаните загуби са по-ниски от действителните загуби на кредитните институции по време на банковата криза в Норвегия през 1988—1992 г. Министерството също така твърди, че общите изисквания, произтичащи от буфер за системен риск в размер на 4,5 % за вътрешни експозиции, също са в границите на прогнозите за социално оптимални изисквания. (4)

                  14.

                  След внимателно разглеждане на доказателствата, предоставени от Министерството, в това число резултатите от стрес тестове, извършени от норвежките органи, както и исторически данни за минали тежки кризи в Норвегия, Постоянният комитет счита, че SyRB в размер на 4,5 % за вътрешни експозиции може да се счита за подходяща мярка за минимизиране на установените системни рискове, застрашаващи стабилността на норвежката финансова система. Освен това Постоянният комитет е на мнение, че при настоящите условия, за да се поддържа устойчивостта на банковите системи към установените системни рискове, е необходимо капиталово равнище, което се постига със SyRB в размер на 4,5 % В това отношение Постоянният комитет отбелязва, че през август 2020 г. Изпълнителният съвет на МВФ заключи от своята Оценка на стабилността на финансовата система на Норвегия, че „[о]рганите не трябва да позволяват потенциално отслабване на капиталовите изисквания“. (5)

                  15.

                  При оценката на ефективността и пропорционалността на мярката Постоянният комитет отбелязва мнението на Министерството, че изискването за SyRB в размер на 4,5 % за експозиции в Норвегия ефективно ще допринесе за поддържане на устойчивостта и способността на норвежките институции да поемат счетените за необходими загуби предвид интензивността на системните рискове. Рамката на РКИ/ДКИ IV наскоро беше включена в Споразумението за ЕИП и в подготовка за привеждането в съответствие на норвежката рамка с настоящата рамка Министерството направи оценка на обхвата и калибрирането на изискването за SyRB, като заключи, че най-ефективният начин за смекчаване на системния риск ще бъде да се наложи изискване за буфер в размер на 4,5 % само за вътрешни експозиции. Освен подобряване на съгласуваността между целта и модела на мярката, така се постига и привеждане в съответствие с разпоредбите на рамката на РКИ/ДКИ IV, което улеснява реципрочността на налагането на буфер за вътрешни експозиции.

                  16.

                  Министерството е на мнение, че за по-големите норвежки банки, които представляват повече от половината от националната банкова система, буфер за системния риск в размер на 4,5 % за вътрешни експозиции е почти еквивалентен на предходния буфер в размер на 3 %, приложим за всички експозиции, по отношение на реалните капиталови изисквания. Според него той е пропорционален не само на потенциалните загуби, произтичащи от структурните рискове в норвежката финансова система, но също така и на интензивността на тези рискове и рисковия толеранс в резултат от предишните им решения относно буфера. Освен това е важно да се отбележи, че настоящият буфер в размер на 3 % за всички експозиции бе калибриран, когато беше приложим минималният размер по Базел I и когато нямаше коефициент за подпомагане на МСП. Според Министерството при липсата на минимален размер по Базел I и при прилагане на коефициента за подпомагане на МСП предишният размер на буфера за системен риск вероятно би бил по-голям предвид равнището на системен риск. Според заключението на Министерството на базата на опит от предишни кризи и резултати от стрес тестове общите капиталови изисквания и изисквания за буфер са пропорционални на общите рискове, които са налице във финансовата система. Съответно общото изискване следва да остане приблизително на равнището от преди 2020 г., тъй като интензивността на системните рискове е подобна на тази през 2013 г., което би оправдало SyRB в размер на 4,5 %.

                  17.

                  Според Министерството пандемията от COVID-19 не е довела до значителни промени в структурните характеристики на норвежката финансова система, а норвежките кредитни институции все още спокойно отговарят на капиталовите изисквания и изискванията за буфер, като по време на пандемията от COVID-19 успяха да продължат да кредитират домакинствата и предприятията. Междувременно през март 2020 г. Министерството намали антицикличния капиталов буфер от 2,5 % на 1 % в отговор в краткосрочен план на потенциалното въздействие от пандемията от COVID-19.

                  18.

                  С оглед на гореизложеното Постоянният комитет счита, че въпросната мярка е едновременно ефективна и пропорционална, тъй като допринася за смекчаване на установените дългосрочни структурни рискове в норвежкия банков сектор. Постоянният комитет отбелязва, че най-ясните доказателства, подкрепящи това заключение, са резултатите от стрес тестовете на норвежките органи, които сочат, че с мерките ефективно ще се насърчи финансовата стабилност в Норвегия, като се поддържа капиталовото равнище на норвежките кредитни институции на необходимото ниво, така че да се запази текущата им способност за покриване на загуби. В подкрепа на това заключение относно пропорционалността на мярката Постоянният комитет отбелязва, че това означава, че в действителност капиталовите изисквания за норвежките кредитни институции няма да се увеличат значително. За някои дъщерни предприятия на дружества майки, установени в други държави — членки на ЕИП, капиталовите изисквания ще се увеличат с близо 1,5 процентни пункта, но Постоянният комитет отбелязва, че според Министерството тези кредитни институции имат капиталови равнища над изискванията, произтичащи от SyRB в размер на 4,5 % за норвежки експозиции. Министерството признава, че може да се наложи някои норвежки кредитни институции частично да увеличат своя коефициент на капиталова адекватност, за да гарантират буфер за управление в допълнение към общите изисквания по стълб 1 и стълб 2. Междувременно с преходния период до 31 декември 2022 г. за банките, които не използват усъвършенствания вътрешнорейтингов подход, следва да се гарантира, че промените в изискването за SyRB не водят до неправомерно увеличаване на капиталовите изисквания за кредитни институции, които не са засегнати значително от премахването на минималния размер по Базел I и за които може да се наложи повторно калибриране на изискванията по стълб 2, когато след преходния период за тях започне да се прилага по-високият SyRB. С този подход следва да се смекчат смущенията, които може да предизвика мярката, предмет на уведомлението, и да се гарантира, че всяко неблагоприятно въздействие върху местните банки и техния кредитен капацитет ще бъде ограничено.

                  19.

                  Постоянният комитет също така разгледа причините на Министерството да отхвърли други мерки, предвидени в Директива 2013/36/ЕС или в Регламент (ЕС) № 575/2013 (с изключение на членове 458 и 459 от посочения регламент), самостоятелно или в комбинация с други мерки, като подходящи за свеждането до минимум на установения макропруденциален или системен риск, като взе предвид относителната ефективност на тези мерки.

                  20.

                  С член 124 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на компетентните органи се позволява да определят по-високи стойности за рисковите тегла на експозициите към недвижими имоти на кредитни институции, които използват стандартизиран подход за операционен риск, въз основа на съображения за финансова стабилност, понесените загуби от експозиции, обезпечени с недвижими имоти, както и прогнозите за бъдещото развитие на пазара на недвижими имоти. Министерството счита, че рисковото тегло от 35 % за експозиции към жилищни недвижими имоти в Норвегия е подходящо за институции, използващи стандартизирания подход за операционен риск. Въз основа на параграф 2 от същия член за експозиции към търговски недвижими имоти вече са определени по-високи рискови тегла, вариращи между 100 % и 150 % в зависимост от кредитния рейтинг на контрагента.

                  21.

                  Съгласно член 164 от Регламент (ЕС) № 575/2013, където е целесъобразно въз основа на съображения за финансова стабилност и прогнозите за бъдещото развитие на пазара на недвижими имоти, компетентните органи могат да определят по-високи минимални стойности на средно претеглената според експозициите загуба при неизпълнение за експозиции, обезпечени с недвижими имоти на тяхна територия. За експозиции на дребно, обезпечени с жилищна недвижима собственост в Норвегия, от 2014 г. се прилага по-висока минимална загуба при неизпълнение в размер на 20 % с цел ограничаване на несигурността, свързана с вътрешните модели за кредитен риск.

                  22.

                  Постоянният комитет отбелязва, че членове 124 и 164 от Регламент (ЕС) № 575/2013 вече са били частично използвани за минимизиране на определени рискове. Също така той отбелязва, че мярката, предмет на уведомлението, е насочена към дългосрочни системни рискове, които са по-всеобхватни от специфичното развитие на пазара на недвижими имоти и спрямо които могат да бъдат предприети мерки съгласно членове 124 и 164 от Регламент (ЕС) № 575/2013. Тези системни рискове са свързани със сходната структура на финансиране на кредитните институции, тяхната взаимосвързаност и подобните им и концентрирани експозиции към пазарите на недвижими имоти, както и с норвежката икономика, където корпоративният сектор не е много диверсифициран, а задлъжнялостта на домакинствата е висока.

                  23.

                  Когато компетентен орган установи, че кредитни институции с подобни рискови профили са или биха могли да бъдат изложени на сходни рискове или да представляват сходни рискове за финансовата система, съгласно член 103 от Директива 2013/36/ЕС понастоящем той може да приложи процеса на надзорен преглед и оценка (ПНПО) към тези институции по подобен или идентичен начин. С член 104 от Директива 2013/36/ЕС се предоставя набор от надзорни правомощия на компетентния орган при прилагането на член 103 от същата директива, в това число допълнителни изисквания за собствен капитал. Министерството твърди, че специфичните за институцията изисквания по стълб 2 съгласно член 104 от Директива 2013/36/ЕС следва да бъдат съобразени с конкретната ситуация на всяка институция и че такива изисквания могат да са насочени към определени елементи от структурните системни рискове, но само в случай че рисковете не се отнасят до банковата система като цяло. В подкрепа на това становище то счита, че с Директива 2019/878 се пояснява, че специфичният за институцията характер на изискванията по стълб 2 следва да предотврати използването им като инструмент за минимизиране на системните рискове. Постоянният комитет отбелязва, че мерките по стълб 2 наистина са предназначени основно за минимизиране на специфичните за институцията рискове и освен това са по-малко прозрачни от буфера за системен риск.

                  24.

                  С член 131 от Директива 2013/36/ЕС се упълномощават определени органи да идентифицират други системно значими институции (Д-СЗИ), както и да определят или променят буфер за Д-СЗИ за тези институции. Отделно Министерството е уведомило за намерението си да определи буфери за Д-СЗИ за две системно значими финансови институции. То счита, че тези буфери се допълват, тъй като буферите за Д-СЗИ имат за цел минимизирането на част от риска от концентрирането на системно значими финансови институции, докато буферът за системен риск е насочен към други дългосрочни нециклични системни рискове. Според Министерството съществуват редица други кредитни институции, които са достатъчно големи, за да доведат потенциално до повишени системни рискове в норвежкия банков сектор, като същевременно са твърде малки, за да бъдат определени от Министерството като системно значими на местно равнище поотделно. Постоянният комитет счита, че член 131 от Директива 2013/36/ЕС не е предназначен за минимизиране на всички видове дългосрочни нециклични системни или макропруденциални рискове. Буферът за Д-СЗИ не би бил подходящият инструмент за минимизиране на дългосрочните нециклични системни или макропруденциални рискове, засягащи банковия сектор като цяло.

                  25.

                  Антицикличният буфер, посочен в член 136 от Директива 2013/36/ЕС, се прилага за всички нефинансови експозиции на частния сектор, намиращи се в дадена юрисдикция. Министерството твърди, че антицикличният буфер е предназначен за минимизиране на различна форма на системен риск, произтичаща от цикличността във финансовата система. Постоянният комитет е съгласен с тази оценка.

                  26.

                  След разглеждане на аргументите, изложени от Министерството, Постоянният комитет се съгласява с Министерството, че съществуващите мерки в Директива 2013/36/ЕС или в Регламент (ЕС) № 575/2013 (с изключение на членове 458 и 459 от посочения регламент), самостоятелно или в комбинация с други мерки, биха били относително по-малко ефективни за минимизиране на установения риск по подходящ начин и в достатъчна степен.

                  27.

                  По отношение на потенциалното въздействие върху вътрешния пазар Постоянният комитет отбелязва, че няма индикации, че мярката, предмет на уведомлението, има непропорционален ефект върху петте дъщерни предприятия на кредитни институции, установени в други държави от ЕИП. Освен това с цел да се ограничи възможността за изземвания от страна на чуждестранни институции, които развиват дейност в Норвегия чрез клонове, Министерството планира да поиска реципрочност на SyRB за всички институции от ЕИП с експозиции към Норвегия. Постоянният комитет счита, че това е важно с оглед на сравнително силното присъствие на банки от други държави от Северна Европа на норвежкия кредитен пазар, така че да се избегне регулаторен арбитраж и изземвания чрез клонове. Съществуват конкретни меморандуми за разбирателство за насърчаване на трансграничната финансова стабилност и гарантиране на подходящ пруденциален надзор на значими клонове на финансови институции, развиващи дейност в северно-балтийския регион. (6) Постоянният комитет отбелязва, че искането за реципрочност и по-високите капиталови изисквания, които биха произтекли от това за чуждестранните кредитни институции, ще бъдат оценени от ЕССР, като Министерството ще поиска от ЕССР да препоръча на своите членове да подкрепят реципрочността на мярката.

                  28.

                  Предвид високата степен на взаимосвързаност с финансовите системи на други държави от Северна Европа Постоянният комитет очаква мярката, предмет на уведомлението, да има благоприятно влияние върху финансовата стабилност, доколкото регулаторният арбитраж и изземванията могат да бъдат избегнати чрез постановяване на реципрочност на мярката, предмет на уведомлението, за съществени експозиции на чуждестранни кредитни институции към норвежкия пазар, в това число дейността на всички значими клонове на чуждестранни банки.

                  29.

                  Имайки предвид всички гореизложени фактори, както се изисква в член 133 от пакета ДКИ IV, след преглед на уведомлението съвместно с Норвегия и консултации със съответните страни в този процес, Постоянният комитет на ЕАСТ заключава, че буферът за системен риск в размер на 4,5% за вътрешни експозиции не води до непропорционални неблагоприятни ефекти, цялостно или частично, върху финансовата система на Норвегия или тази на ЕИП като цяло. Освен това той не представлява, нито създава пречка за правилното функциониране на вътрешния пазар,

            ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

                  1)

                  Буферът за системен риск, за който на 5 ноември Министерството на финансите на Норвегия („Finansdepartmentet“) подаде уведомление съгласно член 133, параграф 11 от Директива 2013/36/ЕС, адаптирана с Решение № 79/2019 на Съвместния комитет, е оправдан, подходящ, пропорционален и ефективен за минимизиране на системните рискове, към които е насочен. Постоянният комитет на държавите от ЕАСТ отбелязва още, че:

                              а.

                              размерът на установените системни или макропруденциални рискове представлява заплаха за стабилността на норвежката финансова система от такова естество, че въвеждането на буфер за системен риск от 4,5 % за вътрешни експозиции е оправдано;

                              б.

                              вероятно е мярката, предмет на уведомлението, да бъде ефективна и подходяща за смекчаване на риска по пропорционален начин;

                              в.

                              други макропруденциални мерки в Директива 2013/36/ЕС или в Регламент (ЕС) № 575/2013, самостоятелно или в комбинация с други мерки, биха били относително по-малко ефективни за минимизиране на установения риск по подходящ начин и в достатъчна степен;

                              г.

                              мярката, предмет на уведомлението, в това число прилагането ѝ за дъщерни предприятия на дружества майки, установени в други държави от ЕИП, не води до непропорционални неблагоприятни ефекти върху финансовата система на Норвегия или тази на ЕИП като цяло и не представлява пречка за правилното функциониране на вътрешния пазар.

                  2)

                  Постоянният комитет на държавите от ЕАСТ не препоръчва никакви промени в мярката, предмет на уведомлението, с оглед на нейното въздействие върху дъщерни предприятия на кредитни институции, установени в други държави от ЕИП.

         Съставено в Брюксел на 4 декември 2020 година.

               За Постоянния комитет

               Председател

            Sabine MONAUNI

               Генерален секретар

            Henri GÉTAZ

         (1)  Вж.https://www.esrb.europa.eu/pub/pdf/warnings/esrb.warning190923_no_warning~d3e4f2c135.en.pdf?4cf3e3031aa71bffaa0bd97a66b311ac

         (2)  Norges Bank (2020), Доклад за финансовата стабилност, стр. 52.

         (3)  Международен валутен фонд (2020 г.), Оценка на стабилността на финансовата система за Норвегия, Доклад на МВФ за отделните държави № 20/259, м. август.

         (4)  Базелски комитет по банков надзор (2019 г.), Разходите и ползите от банковия капитал – преглед на литературата, Работен документ № 37, м. юни.

         (5)  Международен валутен фонд (2020 г.), Оценка на стабилността на финансовата система за Норвегия, Доклад на МВФ за отделните държави № 20/259, м. август, стр. 2.

         (6)  Вж.https://www.regjeringen.no/contentassets/ff0c28c162ca43f39b585d7c9f94dab5/nbsg-mou_2018.pdf


title: Препоръка (ЕС) 2021/472 на Комисията от 17 март 2021 година относно общ подход за установяване на систематично наблюдение по отношение на SARS-CoV-2 и неговите варианти в отпадъчните води в ЕС

text:
               19.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 98/3

      ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2021/472 НА КОМИСИЯТА
      от 17 март 2021 година
      относно общ подход за установяване на систематично наблюдение по отношение на SARS-CoV-2 и неговите варианти в отпадъчните води в ЕС
      ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  Съгласно член 168, параграф 7 от Договора за функционирането на Европейския съюз (1)„определянето на здравната политика“, както и „организирането и предоставянето на здравни услуги и медицински грижи“ остават в сферата на националната компетентност. Поради това държавите членки носят отговорност за вземането на решения относно стратегиите за проследяване на наличието на SARS-CoV-2 сред своето население, като вземат предвид съществуващата в тях епидемиологична обстановка и ситуация от социална гледна точка.

                  (2)

                  Както бе обявено на 11 ноември 2020 г. (2), Комисията възнамерява да предложи създаването на Орган за готовност и реакция при извънредни здравни ситуации (HERA), който ще укрепи готовността и способността на Съюза за реагиране при нови и възникващи трансгранични заплахи за човешкото здраве. Мисията на HERA ще бъде да даде възможност на Съюза и на неговите държави членки да прилагат бързо най-напредналите медицински и други мерки за противодействие в случай на извънредна ситуация в областта на общественото здравеопазване, като се обхване цялата верига за създаване на стойност — от замисъла до разпространението и използването.

                  (3)

                  Тази година Комисията стартира няколко подготвителни действия, които ще положат основите на HERA и ще послужат като модел за дългосрочната готовност на Съюза за действие в случай на извънредни ситуации в областта на общественото здравеопазване. На 17 февруари 2021 г. Комисията прие европейски план за готовност в областта на биологичната защита, наречен „Инкубатор HERA“, в който се съдържа предложение за предприемане на незабавни действия с цел подготвяне на Европа за действия срещу увеличаващата се заплаха от вариантите на SARS-CoV-2 (3).

                  (4)

                  В Европа и по света се развиват и разпространяват нови варианти на вируса. По-голямата заразност на някои от тях и тенденцията да причиняват по-тежко протичане на заболяването представляват заплаха за предприеманите от нас ответни действия срещу вируса. Поради това е важно да се използват всички налични средства за откриване на тези варианти във възможно най-кратък срок, за да се осигури предприемането на подходящи и навременни ответни мерки.

                  (5)

                  Една от областите на действие, към които трябва да насочи дейността си Инкубатор HERA, е бързото откриване на настоящите и бъдещите варианти на SARS-CoV-2, които пораждат безпокойство. Опитът на държавите членки в тази област показа, че наблюдението по отношение на SARS-CoV-2 и неговите варианти в отпадъчните води може да осигури ефективен спрямо разходите, бърз и надежден източник на информация за разпространението на SARS-CoV-2 сред населението и че може да представлява важна част от едно по-интензивно геномно и епидемиологично наблюдение.

                  (6)

                  Наблюдението на отпадъчните води следва да се разглежда като допълващ и независим подход към стратегиите за наблюдение и тестване във връзка с COVID-19. Както се подчертава в Препоръката на Комисията от 28 октомври 2020 г. относно стратегиите за тестване за COVID-19, включително използването на бързи тестове за антигени (4), солидните стратегии и достатъчният капацитет за извършване на тестове са съществени аспекти на подготвеността и реагирането на COVID-19. Както се подчертава също така в Съобщението на Комисията от 2 декември 2020 г.„Как да се предпазим от COVID-19 през зимата“ (5) и в това от 19 януари 2021 г., озаглавено „Eдинен фронт за борба с COVID-19“ (6), тестването остава ключов елемент на наблюдението, ограничаването и смекчаването на пандемията от COVID-19. Поради това националните стратегии за тестване трябва спешно да бъдат актуализирани, за да се вземат предвид новите варианти, тъй като те са от основно значение за стратегиите за контрол на COVID-19. Наблюдението по отношение на SARS-CoV-2 в отпадъчните води може да предостави важна допълнителна и независима информация за процеса на вземане на решения в областта на общественото здравеопазване в контекста на продължаващата пандемия от COVID-19. Поради това наблюдението на отпадъчните води трябва да бъде включвано по-систематично в националните стратегии за тестване за откриване на вируса SARS-CoV-2.

                  (7)

                  На 30 ноември 2020 г. Световната здравна организация (СЗО) организира експертна консултация относно нуждите на общественото здравеопазване във връзка с наблюдението по отношение на SARS-CoV-2 в отпадъчните води (7), като бе достигнато до заключението, че посоченото наблюдение може да предостави важна допълнителна и независима информация на органите в областта на общественото здравеопазване. То обаче не е заместител на съществуващите подходи и стратегии за тестване за COVID-19. Наблюдението на отпадъчните води е инструмент за наблюдение на тенденциите, а не абсолютно средство за изготвяне на заключения относно разпространението на COVID-19 сред населението. То може да служи за различни цели на различните етапи от дадена епидемия.

                  (8)

                  По-конкретно наблюдението на отпадъчните води може да се използва за превантивни цели или за ранно предупреждение, тъй като откриването на вируса в отпадъчните води следва да се приема като сигнал за възможно (повторно) възникване на пандемията. По същия начин резултатите, показващи отсъствието на вируса в отпадъчните води, биха могли да указват, че формиращата тези отпадъчни води населена зона може да се счита за изложена на по-малък риск. Анализът на тенденциите при резултатите също е от значение за наблюдението на ефективността на мерките, въведени с цел ограничаване на предаването на вируса. Поради това наблюдението на тенденциите при вирусната концентрация на вариантите на SARS-CoV-2 в отпадъчните води може да предостави информация във връзка с мерките, свързани с готовността и реагирането.

                  (9)

                  Ето защо от решаващо значение е държавите членки да въведат ефективни системи за наблюдение на отпадъчните води, които да гарантират, че съответните данни се предоставят своевременно на компетентните здравни органи. Опитът показва, че създаването на нова система за наблюдение на отпадъчните води може да бъде извършено в рамките на максимум шест месеца, тъй като операторите на отпадъчни води имат опит с наблюдението на различни параметри в техните инсталации.

                  (10)

                  Следва да се предоставят на разположение и да се използват в практиката общи методи за вземане на проби, измерване и анализ, за да се гарантира надеждността и съпоставимостта на събраните данни.

                  (11)

                  От решаващо значение е да се подкрепя споделянето на най-добри практики между държавите членки, но също и с трети държави, които може да нямат лесен достъп до данни от обичайните практики на тестване. За тази цел е важно държавите членки да бъдат насърчавани да участват в бъдещата европейска платформа за обмен.

                  (12)

                  Ако е необходимо, и за да се ускори и подкрепи разгръщането на предвидените в настоящата препоръка дейности, ще бъдат предоставени средства от ЕС за подпомагане на дейностите по наблюдение на отпадъчните води и за да се гарантира извършването на систематичен анализ на наличието на варианти в отпадъчните води. Това ще позволи на държавите членки да ускорят въвеждането на наблюдение и анализ на отпадъчните води, като същевременно се гарантира извършването на редовен анализ на наличието на SARS-CoV-2 и неговите варианти в тези води.

                  (13)

                  Въпреки че инфраструктурата за събиране на данни за наблюдение на отпадъчните води е насочена към наблюдението по отношение на SARS-CoV-2 в контекста на продължаващата пандемия в областта на общественото здраве, въвеждането на препоръчаната система и процедури за наблюдение също ще има добавена стойност извън наблюдението по отношение на SARS-CoV-2. Тя ще предостави възможност за ранно предупреждение за възможни бъдещи огнища на други пораждащи безпокойство патогени или заплахи от други замърсители, които са повод за нови опасения.

                  (14)

                  В контекста на настоящия преглед на Директива 91/271/ЕИО на Съвета (8) е важно да се събере информация от държавите членки относно техния опит при наблюдението на свързаните със здравето параметри в отпадъчните им води. Това би могло да спомогне за определянето на съответните свързани със здравето параметри, които да бъдат редовно наблюдавани в отпадъчните води.

                  (15)

                  Настоящата препоръка е част от набор от приети от Комисията мерки във връзка с COVID-19, както е посочено в нейното съобщение „Общ път към безопасно и трайно отваряне“ от 17 март 2021 г. Насърчаваните с настоящата препоръка действия трябва да се тълкуват в контекста на по-широката инициатива на Съюза и ще се основават на най-добрите практики, прилагани от държавите членки и държавите по света. Те също така се основават на констатациите от проект на Комисията за наблюдение на отпадъчните води (9) и на резултатите от организираната от СЗО консултация относно нуждите на общественото здравеопазване във връзка с наблюдението по отношение на SARS-CoV-2 в отпадъчните води (10).

            ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

         Цел на препоръката

                  (1)

                  Целта на препоръката е да се подпомогнат държавите членки при създаването на системи за наблюдение на отпадъчните води в целия Съюз като допълнителен инструмент за събиране и управление на данни във връзка с пандемията от COVID-19, с акцент върху появата и разпространението на вариантите на SARS-CoV-2.

                  (2)

                  В настоящата препоръка се определят насоки, с които държавите членки се насърчават да използват по-систематично наблюдението на отпадъчните води и да го включат в националните стратегии за тестване.

                  (3)

                  По-специално в нея се определят насоки за държавите членки относно проектирането и управлението на системите за наблюдение на отпадъчните води по отношение на SARS-CoV-2 и бързото предаване на събраните данни на компетентните здравни органи. С нея се насърчава определянето на минимални изисквания относно ефективните стратегии за наблюдение на отпадъчните води и използването на общи методи за вземане на проби, тестване и анализ на данните. Тя подкрепя споделянето на резултати и най-добри практики чрез европейска платформа за обмен.

         Наблюдение на отпадъчните води

                  (4)

                  Държавите членки настоятелно се насърчават да въведат възможно най-скоро и не по-късно от 1 октомври 2021 г. национална система за наблюдение на отпадъчните води, насочена към събирането на данни за SARS-CoV-2 и неговите варианти в отпадъчните води.

                  (5)

                  Системата за наблюдение следва да обхваща значителна част от населението на съответната държава членка. Системата за наблюдение следва да включва най-малко отпадъчни води от големите градове с над 150 000 жители, като за предпочитане минималната честота на вземане на проби е две проби седмично. Когато е необходимо, могат да бъдат избрани допълнителни места за вземане на проби, за да се обхване достатъчна част от населението, или за да се разбере по-добре разпространението на вируса, свързано с евентуално движение на населението през различни територии (например туристически обекти през летния сезон).

                  (6)

                  Минималната честота на вземане на проби и географският обхват следва да бъдат адаптирани в съответствие с епидемиологичната обстановка:

                              а)

                              когато компетентните органи в областта на общественото здравеопазване преценят, че въз основа на местната епидемиологична обстановка пандемията не представлява риск за местното население, минималната честота на вземане на проби следва да бъде намалена до една проба седмично;

                              б)

                              когато заболяването се среща само в някои части от територията, минималната честота на вземане на проби следва да бъде намалена или увеличена в зависимост от местните обстоятелства.

                  (7)

                  Пробите следва да се вземат на входа на пречиствателните станции за отпадъчни води или, когато е целесъобразно, в точки от колекторната система за отпадъчни води. Следва да се извършва редовно анализ за наличието на вируса SARS-CoV-2 и неговите варианти, в идеалния случай два пъти месечно.

                  (8)

                  Когато е необходима по-конкретна информация за по-добро картографиране на наличието на вируса и неговите варианти, включително сред уязвими общности, следва да се извършват допълнителни своевременни вземания на проби и анализи на целеви места от колекторната система за отпадъчни води, съответстваща на населението, което е обект на опасения. Определянето на местата и честотата на вземане на проби следва да бъде адаптирано спрямо местните нужди (като водосбори на главните колектори и части на мрежата, представляващи интерес, които са свързани с части от градове, болници, училища, университетски кампуси, летища, други транспортни центрове, центрове за възрастни хора, затвори и др.).

                  (9)

                  Държавите членки следва да гарантират, че резултатите от наблюдението на отпадъчните води се изпращат своевременно по електронен път на компетентните органи в областта на общественото здравеопазване, а след това се изпращат и на европейската платформа за обмен, когато тя започне да функционира. За целите на наблюдението за ранно предупреждение резултатите от всяка проба следва да се регистрират възможно най-скоро и за предпочитане не по-късно от 48 часа след вземането на съответната проба.

                  (10)

                  За да се гарантира правилно тълкуване на резултатите, но също така за да се адаптира системата за наблюдение към нуждите на общественото здравеопазване, държавите членки се насърчават да създадат подходящи структури, включващи компетентни органи в областта на здравеопазването и отпадъчните води, с цел обединяване и свързване на съответните набори от данни и координиране на тълкуването и съобщаването на резултатите.

                  (11)

                  Държавите членки следва да обърнат специално внимание на съображенията от етичен характер: наблюдението на отпадъчните води е неразделна част от наблюдението на общественото здраве и поради това следва да отговаря на същите етични принципи, като определените в насоките на СЗО от 2017 г. относно етичните въпроси в областта на наблюдението на общественото здраве (11).

         Методи за вземане на проби и анализ

                  (12)

                  За да се гарантира, че методите за вземане на проби и анализ са съпоставими и надеждни, държавите членки следва да гарантират, че:

                              а)

                              пробите се вземат за период от 24 часа, като се използва уред за вземане на съставни проби в зависимост от водното количество или времето и при сух отток, когато е възможно, или с извършване на коригиране на влиянието на метеорологични събития чрез нормализиране, като се използва 24-часовия отток на отпадъчните води по време на вземането на пробата и размерът на населението в обхвата на канализационната мрежа, за да се изчисли вирусното натоварване на глава от населението на ден;

                              б)

                              анализите се извършват в лаборатории, които използват подходящи RT-PCR методи при стандартни условия за управление на качеството;

                              в)

                              откриването на вариантите се извършва въз основа на надлежно документирани методи за секвениране на гени;

                              г)

                              лабораториите участват в подходящи изпитвания за пригодност, организирани от акредитирани доставчици, и използват (сертифицирани) референтни материали, когато такива са налични;

                              д)

                              спазват се посочените в приложението специфични стандарти за качество.

         Подкрепа за координацията на равнището на Съюза

                  (13)

                  Държавите членки се насърчават да участват в полаганите от Комисията усилия, в тясно сътрудничество с Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) и другите агенции на Съюза, за да се гарантира, че се споделят най-добрите практики и резултати, позволяващи предприемането на целесъобразни и своевременни ответни мерки в областта на общественото здравеопазване, както и тълкуването или използването на тези резултати. За тази цел държавите членки настоятелно се насърчават да участват в европейската платформа за обмен, която ще се създаде от Комисията и ще бъде насочена към:

                              а)

                              събиране и споделяне на най-добрите практики от държавите членки и извън тях;

                              б)

                              събиране на резултатите от дейностите по наблюдение на отпадъчните води;

                              в)

                              публикуване и редовно актуализиране на методите за вземане на проби и анализ;

                              г)

                              изготвяне на доброволен списък с експерти, участващи в наблюдението на отпадъчните води и в профилактиката и контрола върху заболяванията с използване на наблюдението на отпадъчните води;

                              д)

                              организиране на среда на сътрудничество, насърчаваща взаимното калибриране на подходите и споделянето на най-добрите практики.

                  (14)

                  Държавите членки се приканват да изпратят обратна информация относно своя опит в тази област, за да подкрепят работата на Комисията за определяне на съответните свързани със здравето параметри, които да бъдат редовно наблюдавани в отпадъчните води. В този контекст следва да се обмисли въвеждането на по-широко наблюдение, надхвърлящо сферата на общественото здравеопазване. Държавите членки се насърчават по-специално да предоставят информация за резултатите от наблюдението в отпадъчните води на новопоявили се замърсители, новопоявили се патогени, лекарства, фармацевтични продукти, пластмасови микрочастици или за употребата на антимикробни средства.

         Международно измерение

                  (15)

                  Държавите членки настоятелно се приканват:

                              а)

                              да споделят най-добрите практики на международно равнище чрез насърчаване на по-нататъшното хармонизиране на наблюдението по отношение на SARS-CoV-2 в отпадъчните води;

                              б)

                              да подпомагат трети държави, които имат ограничен достъп до други източници на информация, за проследяване на присъствието на вируса сред населението им чрез наблюдение на отпадъчните води;

                              в)

                              да насърчават постоянното сътрудничество в тясна координация със СЗО, както и с други напреднали партньори, които са въвели свои собствени системи за наблюдение.

         Докладване — споделяне на най-добрите практики

                  (16)

                  За да координират действията в отговор на настоящата препоръка, държавите членки се насърчават да определят до 1 април 2021 г. не повече от две точки за контакт, които представляват компетентни органи в областта на общественото здравеопазване и отпадъчните води.

                  (17)

                  Държавите членки се насърчават да докладват на Комисията до 15 май 2021 г. за действията, предприети съгласно настоящата препоръка.

         Съставено в Брюксел на 17 март 2021 година.

               За Комисията

            Virginijus SINKEVIČIUS

               Член на Комисията

         (1)  https://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:12012E/TXT:bg:PDF.

         (2)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/BG/TXT/?uri=CELEX%3A52020DC0724&qid=1605690513438.

         (3)  COM(2021) 78 final, „Инкубатор HERA: Съвместна подготовка за заплахата от вариантите на COVID-19“ https://eur-lex.europa.eu/legal-content/BG-EN/TXT/?from=BG&uri=CELEX%3A52021DC0078&qid=1615547609402.

         (4)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/BG/TXT/?uri=CELEX:32020H1595.

         (5)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/BG/ALL/?uri=COM:2020:786:FIN.

         (6)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/BG/TXT/?uri=COM:2021:35:FIN.

         (7)  https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/339487/WHO-EURO-2021-1965-41716-57097-eng.pdf.

         (8)  Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 г. за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, 30.5.1991 г., стр. 40).

         (9)  https://ec.europa.eu/environment/water/water-urbanwaste/info/pdf/Waste%20Waters%20and%20Covid%2019%20MEMO.pdf.

         (10)  https://www.euro.who.int/en/health-topics/environment-and-health/water-and-sanitation/publications/2021/expert-consultation-on-public-health-needs-related-to-surveillance-of-sars-cov-2-in-wastewater-summary-report-virtual-meeting,-30-november-2020.

         (11)  Насоки на СЗО относно етичните въпроси в областта на наблюдението на общественото здраве, http://apps.who.int/iris/bitstream/10665/255721/1/9789241512657-eng.pdf?ua=1.

         ПРИЛОЖЕНИЕ
         Специфични стандарти за качество
         (1)   Стандарти за PCR/Digital-PCR (полимеразна верижна реакция)

                     а)

                     Праговата стойност за цикъла на полимеразна верижна реакция в реално време (RT-qPCR) следва да бъде под 40, за да бъде отчетена дадена проба като положителна за анализа на qPCR (количествена полимеразна верижна реакция) или за използването ѝ за секвениране.

                     б)

                     Могат да се използват алтернативни подходи за количествено определяне на RT-qPCR (като цифрова полимеразна верижна реакция — dPCR), при условие че с тях се постигат резултати, еквивалентни на тези при RT-qPCR, и се прилагат изисквания за качество, които са еквивалентни на прилаганите при RT-qPCR.

                     в)

                     Всички проби следва да се изследват най-малко двойно, за да се избегнат неверни положителни или неверни отрицателни резултати.

                     г)

                     Използваната аналитична процедура за полимеразна верижна реакция в реално време следва да включва подходящи контроли за оценка най-малко на ефективността на стъпките на концентриране/екстракция и отсъствието на значително инхибиране на реакцията.

                     д)

                     Всяко изследване следва да включва подходящи стандарти (най-малко серия от три разреждания при тройни проби, като се използва синтетична РНК на SARS-CoV-2) и положителни и отрицателни контроли, за да се определи дали изследването PCR/qPCR дава надеждни резултати.

                     е)

                     Следва да се определи стойност за цикъла на количествено определяне (Cq), която е гранична за положителните проби, когато остават 5 цикъла преди приключването на протокола за амплифициране, за да се избегне погрешното тълкуване на късни флуоресцентни сигнали.

                     ж)

                     За да се отчете всяко замърсяване по време на извличането на РНК, следва да се използва отрицателна контрола при извличането.

               (2)   Стандарти за секвениране от следващо поколение

                     а)

                     Следва да се генерират поне 1 милиона прочитания за проба, а дължината на прочитането следва да бъде над 100 базови двойки (1).

                     б)

                     За анализа на отпадъчните води чрез секвениране с висока пропускателна способност следва да се докладват най-малко 3 генетични маркера за вариант за по-доброто характеризиране на мутациите.

               (3)   Стандарти за нормализиране

                     а)

                     Броят на вирусните генни копия следва да се нормализира според броя на населението, обслужвано от канализационната система, и като се използва водното количество на отпадъчните води за по-добра съпоставимост на измерванията между различните местоположения.

                     б)

                     За тази цел се препоръчват допълнителни контроли за нормализиране с използване на бактериофага „CrAssphage“ (c) или вируса на лекото прошарване по пипера.

                     в)

                     Ако не могат да бъдат получени данни за нито един от вирусите, посочени в буква б), могат да се използват алтернативни параметри, при условие че с тях се постигат еквивалентни корекции за метеорологични или други влияния, причиняващи колебания на вирусното натоварване, които не са свързани с пандемията, като например валежите или други метеорологични въздействия.

            (1)  https://www.ecdc.europa.eu/sites/default/files/documents/Sequencing-of-SARS-CoV-2-first-update.pdf.