title: Препоръка на Съвета от 10 юли 2012 година относно националната програма за реформи на Италия за 2012 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Италия за периода 2012—2015 г.

text:
               24.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/46

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 10 юли 2012 година
   относно националната програма за реформи на Италия за 2012 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Италия за периода 2012—2015 г.
   2012/C 219/14
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора над състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2, от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   след консултация с Икономическия и финансов комитет,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическите политики, която стратегия е съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоки за политиките за заетост на държавите членки (3), като заедно двата акта представляват т. нар. „интегрирани насоки“. Държавите членки бяха приканени да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националната си икономическа политика и политика за заетост.

               (3)

               На 12 юли 2011 г. Съветът прие препоръка (4) относно националната програма за реформи на Италия за 2011 г. и даде становището си относно актуализираната програма за стабилност на Италия за периода 2011—2014 г.

               (4)

               На 23 ноември 2011 г. Комисията прие втория годишен обзор на растежа, с което постави началото на втория европейски семестър за предварително и интегрирано координиране на политиката, залегнало в стратегията „Европа 2020“. Въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на 14 февруари 2012 г. Комисията прие Доклад за механизма за предупреждение, в който беше посочено, че Италия ще бъде една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед.

               (5)

               На 1 декември 2011 г. Съветът прие заключения, в които призова Комитета за социална закрила, в сътрудничество с Комитета по заетостта и други комитети, да представи виждането си за препоръчителни действия в рамките на политическия цикъл „Европа 2020“. Това виждане съставлява част от становището на Комитета по заетостта.

               (6)

               Европейският парламент участва надлежно в Европейския семестър в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 и на 15 февруари 2012 г. прие Резолюция относно аспектите, свързани със заетостта и социалните въпроси, в Годишния обзор на растежа за 2012 г. и Резолюция относно приноса към Годишния обзор на растежа за 2012 г.

               (7)

               На 2 март 2012 г. Европейският съвет одобри приоритетите, насочени към осигуряване на финансова стабилност, бюджетна консолидация и действия за стимулиране на растежа. Той подчерта необходимостта от продължаване на диференцирана бюджетна консолидация, благоприятстваща растежа, възстановяване на нормалните условия за отпускане на заеми за икономиката, насърчаване на растежа и конкурентоспособността, справяне с безработицата и социалните последици от кризата и модернизиране на публичната администрация.

               (8)

               На 2 март 2012 г. Европейският съвет прикани също държавите членки, участващи в пакта „Евро плюс“, да представят своите ангажименти достатъчно рано, за да бъдат включени в програмите им за стабилност или програмите им за конвергенция и в националните им програми за реформи.

               (9)

               На 30 април 2012 г. Италия представи своята програма за стабилност, обхващаща периода 2012—2015 г., и националната си програма за реформи за 2012 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях. В задълбочен преглед по член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 Комисията оцени също дали Италия е засегната от макроикономически дисбаланси. В своя задълбочен преглед Комисията заключи, че в Италия се отчитат дисбаланси, макар и не прекомерни. По-специално, макар и публичният дълг да е вече под стриктно наблюдение в рамките на Пакта за стабилност и растеж, макроикономическите развития в областта на износа заслужават внимание, за да се намали рискът от неблагоприятни последици за функционирането на икономиката.

               (10)

               Съгласно извършената в съответствие с член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1466/97 оценка на програмата за стабилност Съветът е на мнение, че макроикономическият сценарий, въз основа на който е изготвена програмата, е реалистичен, ако се приеме, че условията на финансовия пазар няма да се влошат допълнително. Според прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2012 г. през 2012 г. се очаква реалният БВП да се свие рязко, а след това постепенно да се възстанови през 2013 г. В съответствие с процедурата при прекомерен дефицит (ППД) целта на бюджетната стратегия, заложена в програмата за стабилност, е до 2012 г. дефицитът по консолидирания държавен бюджет да се сведе под определената от Договора референтна стойност от 3 % от БВП посредством допълнително съкращаване на разходите и увеличаване на приходите. Вследствие на корекцията на прекомерния дефицит в програмата за стабилност се потвърждава средносрочната бюджетна цел (СБЦ) за балансирана бюджетна позиция в структурно изражение, което отразява адекватно изискванията на Пакта за стабилност и растеж. Италия планира тази цел да бъде постигната през 2013 г., т.е. една година по-рано от предвиденото в предишната програма за стабилност, посредством вече приетите през 2010—2011 г. мерки. Въз основа на (преизчисленото) структурно салдо на бюджета (5) планираната средногодишна бюджетна консолидация за периода 2010—2012 г. е значително над препоръчаните от Съвета в рамките на ППД 0,5 % от БВП. Предвиденият темп на коригиране в структурно изражение през 2013 г. дава възможност на Италия да постигне СБЦ през посочената година, а планираният темп на нарастване на държавните разходи, като се отчитат дискреционните мерки по отношение на приходите, ще бъде в съответствие с целевия показател за разходите на Пакта за стабилност и растеж.
               В програмата за стабилност се предвижда съотношението на държавния дълг към БВП да достигне своя връх през 2012 г. и да намалява с нарастващи темпове след това, като същевременно се увеличава първичният излишък. През 2013—2014 г. Италия ще се намира в преходен период, като бюджетните ѝ планове ще осигурят достатъчен напредък по отношение на спазването на целевия показател за намаляване на дълга, както се потвърждава и в прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2012 г. Според плановете на Италия целевият показател за намаляване на дълга ще бъде постигнат в края на преходния период (2015 г.). За постигането на посочените резултати по отношение на дефицита и дълга ще е необходимо стриктно и цялостно изпълнение в бюджета на корективните мерки, приети през 2010—2011 г.

               (11)

               Що се отнася до бюджетната рамка, италианският парламент одобри закон, с който в италианската конституция се въвежда правило за балансиран бюджет. Необходимо е да се изготви законодателство за прилагане, с което да се определят основните елементи на правилото, а именно подробни правила за прилагане, подходящите механизми за финансова корекция и клаузите за дерогация, както и необходимата координация между различните нива на управление. Правителството пое ангажимент да работи за трайното подобряване на ефикасността и качеството на публичните разходи с помощта на задълбочени прегледи на разходите на всички нива на управление. Прегледите следва да позволят да се даде предимство на разходните позиции, които благоприятстват растежа. Същата е и целта на текущото преориентиране в използването на структурните фондове, провеждано чрез предприетите през март 2011 г. мерки и чрез плана за действие за сближаване от ноември 2011 г., с който се цели да се ускори усвояването на средствата от структурните фондове. При все това сериозните недостатъци в капацитета на публичната администрация, особено в регионите за сближаване, продължават да възпрепятстват усвояването на средствата.

               (12)

               Структурата на данъчната система и високата степен на укриване на данъци и недеклариран труд оказват неблагоприятно влияние върху икономическите показатели на страната. Данъчната дисциплина и управление също са засегнати от многобройните фискални разходи и сложните и тежки административни процедури. Частичното пренасочване на данъчната тежест от факторите на производство към потреблението и имуществото, във вече извършени законодателни реформи, е първата важна крачка към изграждането на една по-благоприятна за растежа данъчна структура, но едно допълнително пренасочване е оправдано, като същевременно продължат да се вземат под внимание последиците от разпределението.

               (13)

               Постигнатите през юни 2011 г. договорености със социалните партньори за реформа на рамката за договаряне на заплатите бяха въведени в законодателството. Това следва да даде възможност да се използват в по-голяма степен вътрешните за предприятията трудови договори, така че да се отчитат по-добре потребностите на специфичните производствени дейности, и това следва да се наблюдава. Въпреки това, за да се реши изцяло въпросът за по-динамичните номинални разходи за труд на единица продукция отколкото тези на търговските ѝ партньори, което е фактор за загубата на конкурентоспособност на Италия, системата за договаряне на заплатите следва да се реформира допълнително, така че да се даде възможност за по-гъвкави договорености и на национално секторно равнище. През април 2012 г. правителството предложи амбициозна реформа на пазара на труда в отговор на дългосрочните предизвикателства, пред които е изправен италианският пазар на труда, включително сегментацията му. Тази реформа трябва спешно да бъде приета, като се гарантира, че нейната цел и равнище на амбиция остават пропорционални на предизвикателството, поставено от италианския пазар на труда. Следва да бъдат следени отблизо мащабът и ефективността на системата на либерализация на службите по заетостта.

               (14)

               Въпреки положените усилия за повишаване на пригодността за заетост на жените, главно чрез целенасочени данъчни стимули, равнището на заетост на италианските жени е значително по-ниско (46,5 % през 2011 г.) от средното за ЕС 27 (58,5 % през 2011 г.). Необходими са по-нататъшни действия по отношение на детските заведения и заведенията за грижи за възрастни хора. Предизвикателството е особено голямо за по-възрастните работещи жени в частния сектор, тъй като пенсионната възраст за жените ще се повиши с пет години в периода 2012—2018 г.

               (15)

               Равнището на младежката безработица в Италия беше средно 29,1 % през 2011 г., а през първите месеци на 2012 г. се повиши още повече. По-специално, равнището на безработица сред завършилите висше образование е високо, като е очевидно несъответствието между придобитите умения и уменията, необходими на пазара на труда. Приветства се насърчаването на професионалните стажове в предприятията като главно средство за навлизане на пазара на труда, но все още е необходимо да се изпълняват подходящите инструменти за това, като например нова система за професионални стандарти и стандарти за обучение, както и схеми за удостоверяване на уменията. Комисията сформира екип за действие, който да пренасочи средствата за сближаване към мерки за подкрепа на заетостта на младите хора и развитието на малките и средните предприятия (МСП).

               (16)

               Неблагоприятно въздействие върху равнището на младежката безработица оказва делът на преждевременно напускащите училище, който на национално равнище е 18,8 %, но варира значително в различните региони. Следва да се предприемат по-целенасочени и координирани действия за справяне с преждевременното напускане на училище, като се съчетават мерки за предотвратяване, въздействие и компенсация. Следва да се намери решение на слабите резултати на системата на висшето образование, включително посредством цялостното изпълнение на реформата на университетите от 2010 г. и засилването на зависимостта между представянето на университетите и предоставянето на публично финансиране.

               (17)

               Италия прие важни мерки за либерализиране на услугите, по-специално професионалните услуги, и за подобряване на конкуренцията в мрежовите индустрии. Все още съществуват обаче многобройни предизвикателства в енергийния и транспортния сектор, особено при железниците и пристанищата, където инфраструктурните и пазарните затруднения продължават да са значителни.

               (18)

               Въпреки че вече бяха приети някои мерки за насърчаване на административното опростяване, бизнес средата в Италия продължава да е сложна. По-специално, съдебната система страда от редица недостатъци по отношение на използването на ресурсите, процедурите и институционалната организация, което е причина за слабото представяне на италианската система на гражданско правосъдие, особено що се отнася до прекомерната продължителност на производствата и броя на висящите дела.

               (19)

               Достъпът на МСП до финансиране е затруднен, а интензитетът на рисковия капитал е нисък. През декември 2011 г. беше въведено данъчно намаление за нов собствен капитал, което позволява на предприятията да приспаднат от своята облагаема печалба условната възвръщаемост от новите увеличения на собствения капитал. Очаква се това да улесни разрастването на МСП и инвестирането в иновации. Въпреки че бяха предприети някои мерки за поощряване на частните научно-изследователски и развойни дейности (НИРД), а именно рефинансирането на данъчния кредит за инвестиции на предприятията в научноизследователски дейности, интензитетът им остава нисък, а изпълнението на проекти с иновационен характер е слабо.

               (20)

               Италия пое редица ангажименти в рамките на пакта „Евро плюс“. Тези ангажименти и изпълнението на ангажиментите, поети през 2011 г., се отнасят до насърчаването на заетостта, увеличаването на конкурентоспособността, подобряването на устойчивостта на публичните финанси и засилването на финансовата стабилност. Комисията оцени изпълнението на ангажиментите по пакта „Евро плюс“. Резултатите от тази оценка са взети предвид в препоръките по-долу.

               (21)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Италия. Тя извърши оценка на програмата за стабилност и националната програма за реформи и представи задълбочен преглед. Тя взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива бюджетна и социално-икономическа политика в Италия, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид на необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на ЕС към бъдещите национални решения. Препоръките ѝ в рамките на европейския семестър са изразени в препоръки 1—6 по-долу.

               (22)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за стабилност, като становището му (6) е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

               (23)

               С оглед на резултатите от задълбочения преглед, направен от Комисията, и тази оценка Съветът разгледа националната програма за реформи и програмата за стабилност. Неговите препоръки по член 6 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 са изразени по-специално в препоръки 1, 4, 5 и 6 по-долу.

         ПРЕПОРЪЧВА на Италия да предприеме следните действия в периода 2012—2013 г.:

               1.

               Да изпълни бюджетната стратегия, както е планирано, и да гарантира коригирането на прекомерния дефицит през 2012 г. Да осигури планираните структурни първични излишъци, така че до 2013 г. съотношението на държавния дълг към БВП да започне трайно да намалява. Да осигури адекватен напредък в изпълнението на СБЦ, като същевременно постигне целевия показател за разходите и отбележи задоволителен напредък в постигането на целевия показател за намаляване на дълга.

               2.

               Да гарантира, че определянето в законодателството за прилагане на основните елементи на правилото за балансиран бюджет, предвидено в Конституцията, включително съответната координация между различните нива на управление, е в съответствие с рамката на ЕС. Да работи за трайно подобряване на ефикасността и качеството на публичните разходи с помощта на планираните прегледи на разходите и изпълнението на плана за действие за сближаване от 2011 г., за да се постигнат по-добро усвояване и управление на средствата от ЕС, по-специално в южните региони на Италия.

               3.

               Да предприеме допълнителни действия за справяне с младежката безработица, включително чрез подобряване на съответствието между образованието и изискванията на пазара на труда и улесняване на прехода към заетост, както и чрез предоставяне на стимули за започване на бизнес и наемане на персонал. Да наложи признаването на национално равнище на уменията и квалификациите, за да се насърчи мобилността на работната сила. Да предприеме мерки за намаляване на броя на прекъсващите висшето си образование и преждевременно напускащите училище.

               4.

               Да приеме приоритетно реформата на пазара на труда, така че да се премахне сегментацията на пазара на труда, и да създаде интегриран режим за обезщетения при безработица. Да предприеме допълнителни мерки за стимулиране на участието на жените в пазара на труда, по-специално чрез осигуряването на услуги за грижи за децата и възрастните хора. Да наблюдава и при необходимост да засили прилагането на рамката за определяне на заплатите, за да допринесе за синхронизирането на ръста на заплатите и производителността на секторно равнище и на равнище предприятия.

               5.

               Да продължи борбата срещу укриването на данъци. Да преследва скритата икономика и недекларирания труд, например като увеличи проверките и контрола. Да предприеме мерки за намаляване на обхвата на освобождаването от данъци, надбавките и намалените ставки на ДДС, както и като опрости данъчния кодекс. Да предприеме по-нататъшни действия за пренасочване на данъчната тежест от капитала и труда към имуществото, потреблението и околната среда.

               6.

               Да приложи приетите мерки за либерализация и опростяване в сектора на услугите. Да предприеме допълнителни мерки за подобряване на достъпа до пазара за мрежовите индустрии, както и на инфраструктурния капацитет и междусистемните връзки. Да опрости в още по-голяма степен регулаторната рамка за предприятията и да повиши административния капацитет. Да подобри достъпа до финансови инструменти, по-специално тези за дялово финансиране, за да се финансират разрастващите се предприятия и иновациите. Да проведе планираната реорганизация на системата на гражданското правосъдие и да насърчи използването на алтернативни механизми за решаване на спорове.

      Съставено в Брюксел на 10 юли 2012 година.

            За Съвета

            Председател

         V. SHIARLY

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (3)  Продължават да се прилагат и за 2012 г. с Решение 2012/238/ЕС на Съвета от 26 април 2012 г. относно насоки за политиките за заетост на държавите членки (ОВ L 119, 4.5.2012 г., стр. 47).

      (4)  ОВ C 215, 21.7.2011 г., стр. 4.

      (5)  Салдо, коригирано спрямо фазата на икономическия цикъл, без еднократните и другите временни мерки, преизчислено от службите на Комисията въз основа на информацията в програмата и с помощта на общоприетата методология.

      (6)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


				|

		52013DC0356

			Препоръка за ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА относно националната програма за реформи на Естония за 2013 г. и за представяне на становище на Съвета относно програмата за стабилност на Естония за периода 2012—2017 г. /* COM/2013/0356 final - 2013/ () */

Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
националната
програма за
реформи на
Естония за 2013 г.
и за
представяне
на становище
на Съвета относно
програмата
за
стабилност
на Естония за
периода 2012—2017 г.
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
функционирането
на Европейския
съюз, и
по-специално
член 121,
параграф 2 и член
148, параграф 4 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета от 7
юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху състоянието
на бюджета и
на надзора и координацията
на
икономическите
политики[1], и
по-специално
член 5,
параграф 2 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Европейската
комисия[2],
като
взе предвид
резолюциите
на Европейския
парламент[3],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като взе
предвид
становището
на Комитета
по заетостта,
след
консултация
с
Икономическия
и финансов
комитет,
като
има предвид,
че:
(1)       На 26
март 2010 г.
Европейският
съвет
постигна съгласие
по
предложението
на
Европейската
комисия да се
започне
изпълнението
на нова
стратегия за
растеж и
работни
места — стратегията
„Европа 2020“ — въз
основа на
засилена координация
на
икономическите
политики, която
стратегия ще
се
съсредоточи
върху ключовите
области, в
които е
необходимо
да се предприемат
действия за
повишаване
на потенциала
на Европа за
устойчив
растеж и конкурентоспособност.
(2)       На 13
юли 2010 г. въз
основа на
предложенията
на Комисията
Съветът прие
препоръка
относно общите
насоки за
икономическите
политики на
държавите
членки и на
Съюза (за
периода 2010—2014 г.),
а на 21
октомври 2010 г.
прие решение
относно насоките
за
политиките
на държавите
членки по
заетостта[4], като
заедно двата
акта
представляват
т. нар.
„интегрирани
насоки“.
Държавите
членки бяха
приканени да
се съобразят
с интегрираните
насоки при
провеждането
на
националната
си
икономическа
политика и
политика по
заетостта.
(3)       На 29
юни 2012 г.
държавните и
правителствените
ръководители
взеха
решение
относно Пакт за
растеж и
работни
места, с
който се
предоставя
съгласувана
рамка за
действие на
равнището на
отделните
държави, ЕС и
еврозоната,
като се
използват
всички
възможни
лостове,
инструменти
и политики.
Те взеха
решение
относно
действията,
които да
бъдат
предприети
на равнище
държави
членки, като
изразиха пълната
си
ангажираност
с
постигането
на целите на
стратегията
„Европа 2020“ и с
изпълнението
на
специфичните
за държавите
препоръки.
(4)       На 6
юли 2012 г.
Съветът прие
препоръка
относно националната
програма за
реформи на
Естония за
2012 г. и даде
своето
становище
относно програмата
за
стабилност
на Естония за
периода 2011—2015 г.
(5)       На 28
ноември 2012 г.
Комисията
прие
годишния обзор
на растежа[5], с
което
постави
началото на
европейския
семестър за
координация
на
икономическата
политика за
2013 г. На 28
ноември 2012 г.
въз основа на
Регламент
(ЕС) № 1176/2011
относно
предотвратяването
и коригирането
на
макроикономическите
дисбаланси Комисията
прие също
така Доклада
за механизма
за
предупреждение[6], в
който не беше
посочено, че
Естония ще
бъде една от
държавите
членки, за
които ще се извърши
задълбочен
преглед.
(6)       На 14
март 2013 г.
Европейският
съвет одобри
приоритетите
за
осигуряването
на финансова стабилност,
бюджетна
консолидация
и действия за
насърчаване
на растежа.
Той подчерта
необходимостта
от
продължаване
на диференцирана
бюджетна
консолидация,
благоприятстваща
растежа,
възстановяване
на
нормалните
условия за
отпускане на
заеми в
икономиката,
насърчаване
на растежа и конкурентоспособността,
справяне с
безработицата
и социалните
последици от
кризата и
модернизиране
на
публичната
администрация.
(7)       На 30
април 2013 г.
Естония
представи
своята програма
за
стабилност,
която
обхваща
периода 2012—2017 г.,
и своята
национална
програма за
реформи за
2013 г. Двете
програми
бяха оценени
едновременно,
за да бъдат
отчетени
взаимовръзките
между тях.
(8)       Съгласно
извършената
в
съответствие
с член 2013, параграф
1 от
Регламент
(ЕО) № 1466/97 оценка
на програмата
за
стабилност
Съветът е на
мнение, че
макроикономическият
сценарий в
основата на бюджетните
прогнози в
програмата
изглежда
реалистичен
за периода 2013—2014 г.,
когато се
очаква
ръстът на БВП
да бъде средно
около 3,3 %.
Според
направената
през пролетта
прогноза на
Комисията от
2013 г. през периода
2013—2014 г. ще бъде 3,5 %.
През 2012 г.
Естония постигна
номинален
бюджетен
дефицит от 0,3 %
от БВП. В
програмата
се
потвърждава
предишната
средносрочна
цел за
структурния
излишък. Той
е по-амбициозен
от този,
изискан в
пакта за
стабилност и
растеж. Тъй
като през 2012 г.
структурното
салдо на
Естония беше
в излишък,
страната постигна
своята
средносрочна
цел една година
по-рано,
отколкото
предвиденото
в предишната
ѝ програма.
Целта на
бюджетната
стратегия,
заложена в
програмата
за стабилност,
е да се
гарантира
устойчива
бюджетна политика,
която
подкрепя
балансиран
растеж, чрез
запазване на
нивото на
средносрочната
цел, като
същевременно
се
гарантират
достатъчни
бюджетни
маржове и
бъде
намалена
данъчната
тежест върху
труда.
Планираният
в програмата
номинален
дефицит от 0,5 %
за 2013 г. се очаква
да се подобри
през периода,
обхванат от
прогнозата,
като се
уравновеси
през 2014 г. и
премине в
излишък след
това. Въз
основа на
обща оценка
на
преизчисленото
структурно
салдо,
включително
анализ на
целевия показател
за разходите,
през 2013 г.
Естония не се
отклонява
значително
от
средносрочната
цел, а през 2014 г.
отново ще
бъде
постигнат
излишък.
Съотношението
на дълга към
БВП е доста
по-ниско от 60 %
от БВП и
съгласно
програмата
се очаква то
да намалява
след 2013 г., като
достигне
около 9 % за
периода 2015—2016 г.
Естония
планира да
въведе през
2013 г. правило
за
структурно
бюджетно
салдо в
съответствие
с
изискванията
на Договора
за
стабилност,
координация
и управление
в
икономическия
и паричен съюз.
Веднага щом
бъде
въведено
правилото за
балансиран
бюджет, то
следва да
бъде допълнено
със
засилване на
задължителния
характер на многогодишните
разходни
цели.
(9)       Що се
отнася до
пазара на
труда, макар
заетостта да
продължава
да нараства,
все още са налице
пречки за
растежа,
включително
запазване на
младежката и
дългосрочната
безработица,
несъответствие
между
търсенето и
предлагането
на умения,
нарастващ
недостиг на
работна ръка,
включително
загуби на
работна ръка,
дължащи се на
трайни
здравословни
проблеми.
Следва да
бъде
разработена
по-гъвкава и
целенасочена
система за
социални
плащания, с
която да се
предоставят
помощни
услуги и стимули
за
безработни,
които да се
върнат на работа,
а мерките за
активизиране
следва да
бъдат
подсилени, за
да е сигурно,
че те достигат
до тези,
които са в
най-голяма
нужда. Икономичността
на разходите
в областта на
семейната
политика
може да бъде
подобрена по
неутрален за
бюджета
начин,
включително
чрез
пренасочване
на
средствата
за парично
обезщетение
за
отглеждане
на дете към
по-ефективни
мерки, като
например
услуги за
предоставяне
на грижи за
деца, което би
довело до
положителен
ефект върху
броя на
заетите жени.
Икономическото
развитие в регионите
трябва да
бъде
разгледано
по по-съгласуван
начин с цел
постигане на
по-видими
резултати.
(10)     В
областта на
образованието
и обучението Естония
е изпълнила
частично
препоръките
за 2012 г.
Реформата на
висшето образование
бе приета
през 2012 г., а
през 2013 г. се
очаква да
бъде приета
нова
цялостна
реформа за
професионалното
образование
и обучение.
Необходимо е
се обърне
особено внимание
на
гарантирането
на достатъчно
участие на
социалните
партньори с
цел осигуряване
на
достатъчно
брой стажове
за професионално
образование.
Рационализираното
предоставяне
на средно
образование
остава важен
ангажимент,
които все още
не е
изпълнен.
Следва да се
обърне
внимание на все
още относително
високото
равнище на
младежка
безработица
с оглед на
високия дял
на лицата без
професионално
образование
или обучение.
Достъпът до
обучение
през целия живот
за
нискоквалифицирани
работници
все още не е
достатъчен, а
мерките за
младите безработни
не винаги
отговарят
действително
на нуждите на
пазара на
труда.
Липсата на
връзка между
публичната
научноизследователска
дейност и
икономиката
продължава
да затруднява
растежа на
производителността
и да засяга
конкурентоспособността
на Естония.
Освен това
интернационализацията
и
степенуването
в рамките на
системата за
научни
изследвания
и иновации
продължава
да е
предизвикателство,
като се има
предвид
малкият
размер на
икономиката.
(11)     Енергийната
интензивност
на Естония
продължава
да е твърде
висока. Въпреки
че
правителството
предприе
някои стъпки,
усилията
трябва да
продължат и
да се засилят,
като се
обърне
допълнително
внимание на
обновяването
на жилищните
сгради. Паркът
от нови леки
автомобили в
Естония е с
най-висока
енергийна
интензивност
в ЕС и потребителските
модели не се
променят
въпреки
увеличаването
на акцизите
върху горивата.
Без
допълнителни
мерки малко
вероятно е
Естония да
постигне
своите цели
по отношение
на емисиите
на парникови
газове, по-специално
ако не бъдат
взети мерки в
областта на транспорта
и жилищното
настаняване.
Естонският
енергиен
пазара
остава
относително
изолиран
предвид
липсата на
достатъчно трансгранични
връзки.
(12)     Предоставянето
на услугите,
които местните
власти са
задължени по
закон да
предоставят,
в повечето
сектори е неефикасно,
най-вече
дългосрочните
грижи, услугите
в подкрепа на
семейството,
здравните
грижи,
образованието
и транспорта.
Това се дължи
на слабия
административен
капаците на
местните
власти и на
несъответствието
между
техните
приходи и
отговорностите,
с които са
натоварени.
Все още не е
изготвен жизнеспособен
план за
подобряване
на местната
администрация.

(13)     В
рамките на
европейския
семестър
Комисията
направи
цялостен
анализ на
икономическата
политика на
Естония. Тя
направи оценка
на
програмата
за стабилност
и на
националната
програма за
реформи.
Комисията
взе предвид
не само
тяхното значение
за
провеждането
на устойчива
бюджетна и
социално-икономическа
политика в Естония,
но и тяхното
съответствие
с правилата и
насоките на
ЕС предвид
необходимостта
от засилване
на
цялостното
икономическо
управление
на
Европейския
съюз чрез
принос на
равнище ЕС
към бъдещите
решения на
държавите
членки.
Препоръките
ѝ в рамките
на европейския
семестър са
отразени в
препоръките
в точки 1—5
по-долу.
(14)     С
оглед на тази
оценка
Съветът
разгледа
програмата
за стабилност
на Естония и
неговото
становище[7] е
изразено
по-специално
в препоръка 1)
по-долу,
(15)     В
контекста на
европейския
семестър
Комисията
проведе също
така анализ
на икономическата
политика на
евро зоната
като цяло. Въз
основа на
това Съветът
публикува
конкретни
препоръки за
държавите
членки, чиято
валута е
еврото.
Естония
следва също
така да гарантира
цялостно и
навременно
изпълнение
на тези
препоръки,
ПРЕПОРЪЧВА
на Естония да
предприеме
следните
действия в
периода 2013—2014 г.:
1.       Да
продължи
благоприятната
за растежа бюджетна
политика и да
запази
добрата
бюджетна
позиция,
както е
предвидено,
като гарантира
съответствие
със
средносрочната
цел за
бюджета през
програмния
период. Да
допълни
планираното
правило за
бюджета чрез
въвеждането
на повече
задължителни
многогодишни
правила за
разходите в
средносрочната
бюджетна
рамка и да
продължи да
подобрява
ефикасността
на
публичните разходи.
2.       Да
създаде
по-добри
стимули за
работа, като подобри
последователността
на различните
съществуващи
системи за
социални
плащания и
като повиши
гъвкавостта
и насочеността
на
отпуснатите
помощи. Да
подобри
резултатността
на
социалните
услуги,
включително
грижите за
децата, като
същевременно
подобри
ефикасността
и
ефективността
на разходите
в областта на
семейната
политика. Да
засили мерките
за
активизиране,
за да се
улесни връщането
на пазара на
труда на
дългосрочно безработните
лица и
лицата,
получаващи
обезщетения
за
инвалидност
и за
неработоспособност.
Да създаде
координирана
стратегия за
подпомагане
на
икономическото
развитие в регионите,
засегнати от
висока
безработица.
3.       На
пазара на
труда да
продължи
усилията за подобряване
на
адекватността
на системите
за
образование
и обучение,
включително чрез
по-голямо
включване на
социалните
партньори и
да изпълни
целевите
мерки за
справяне с
младежката
безработица.
Да увеличи значително
участието на
нискоквалифицираните
работници в
обучението
през целия живот.
Да положи
по-интензивни
усилия за
даване на
приоритет и
интернационализация
на системите
за
научноизследователска
дейност и
иновации и да
укрепи
сътрудничеството
между предприятията,
висшите
училища и
научноизследователските
институти.
4.       Да
подобри
енергийната
ефективност,
в частност в
строителния
и
транспортния
сектор, и да
засили
екологичните
стимули във
връзка с
превозните
средства и
отпадъците,
като данъчно
облагане на
превозните
средства
и/или
по-високи
акцизи върху
моторните
горива. Да
ускори развитието
на
трансграничните
връзки за
разнообразяване
на
енергийните
източници и
да насърчи конкуренцията
на
енергийния
пазар.
5.       Да
постигне
по-добър
баланс между
приходите на
местното
самоуправление
и възложените
му
отговорности.
Да подобри
ефикасността
на местните
власти и да
гарантира
предоставяне
на местни
обществени
услуги.
Съставено
в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председателят
[1]               ОВ L 209, 2.8.1997 г.,
стр. 1.
[2]               COM(2013) 356 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 и
P7_TA(2013)0053.
[4]               Решение
2013/208/EС на Съвета
от 22 април 2013 г..
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Съгласно
член 5,
параграф 2 от
Регламент
(ЕО) № 1466/97.


title: 2007/425/ЕОПрепоръка на Комисията от 13 юни 2007 година за определяне на съвкупност от действия за прилагането на Регламент (ЕО) № 338/97 на Съвета относно защитата на видовете от дивата флора и фауна чрез регулиране на търговията с тях (нотифицирано под номер C(2007) 2551)

text:
               20.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 159/45

      ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА

   от 13 юни 2007 година
   за определяне на съвкупност от действия за прилагането на Регламент (ЕО) № 338/97 на Съвета относно защитата на видовете от дивата флора и фауна чрез регулиране на търговията с тях
   (нотифицирано под номер C(2007) 2551)
   (2007/425/ЕО)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 211 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Незаконната търговия с екземпляри от видовете, включени в Регламент (ЕО) № 338/97 на Съвета от 9 декември 1996 г. относно защитата на видовете от дивата флора и фауна чрез регулиране на търговията с тях (1), с който се привежда в изпълнение конвенцията за международна търговия със застрашени видове от дивата флора и фауна (наричана по-долу CITES), причинява сериозни щети на дивите природни ресурси, намалява ефективността на програмите за управление на дивата природа, подкопава законната и устойчива търговия и застрашава устойчивото развитие най-вече в областта на развиващите се икономики на страните производители.

               (2)

               Справянето с причините, които лежат в основата на незаконната търговия с диви животински и растителни видове, е от значение, за да се подсилят мерките по контрола.

               (3)

               Съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 338/97 държавите-членки следва да предприемат необходимите стъпки, за да гарантират контрола и съответствието с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 338/97, и в случаите, в които това е необходимо, да предприемат съдебни действия.

               (4)

               Съгласно член 15 от Регламент (ЕО) № 338/97 държавите-членки и Комисията трябва да осигурят предприемането на необходимите стъпки с оглед на информирането на обществеността за разпоредбите, свързани с прилагането на СITES и на регламента.

               (5)

               Съгласно член 16 от Регламент (ЕО) № 338/97 държавите-членки трябва да осигурят налагането на санкции при нарушаването на регламента, които да отговарят на характера и тежестта на нарушението.

               (6)

               Предвид установената съдебна практика на Съда на Европейските общности държавите-членки носят отговорността за това наложените наказания при нарушения на общностното законодателство да бъдат ефективни, възпиращи и пропорционални.

               (7)

               Съгласно член 10 от Договора за ЕО, координацията и сътрудничеството между държавите-членки и техните власти е от съществено значение за гарантиране на ефективното прилагане на Регламент (ЕО) № 338/97.

               (8)

               Прилагането на Регламент (ЕО) № 338/97 изисква наличието на международно сътрудничество, което е от фундаментално значение за постигане на целите на CITES.

               (9)

               Извършеното през ноември 2006 г. от Комисията проучване на прилагането в ЕС-25 на регламентите на ЕС, касаещи търговията с диви животински и растителни видове, отбеляза, че е необходимо да се набележат приоритетни области за координирана работа и разработка на съвкупност от общи указания, които да улеснят прилагането на Регламент (ЕО) № 338/97.

               (10)

               В заключенията си от декември 2006 г., целящи прекратяване на загубата на биологично разнообразие (2), Съветът призовава държавите-членки да засилят усилията за борба с незаконната търговия с видовете, включени в CITES, а така също призовава държавите-членки и Комисията да подсилят координираните си действия по прилагането на CITES.

               (11)

               Съвкупността от действия, разработени в настоящата препоръка взимат предвид дискусиите, които се проведоха в рамките на групата за налагане на изпълнението, създадена съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 338/97 и на Комитета по търговия с дивата флора и фауна, създаден съгласно член 18 от същия регламент,

         ПРЕПОРЪЧВА:

               I.

               Действията, определени от настоящата препоръка, следва бъдат изпълнени от държавите-членки, за да се улесни контрола по Регламент (ЕО) № 338/97.

               II.

               С цел увеличаване на капацитета за контрол държавите-членки следва да предприемат следните мерки:

                           а)

                           приемане на национални планове за действие за координация на контрола; тези мерки следва да имат ясно дефинирани цели и срокове, а така също да бъдат хармонизирани и преразглеждани редовно;

                           б)

                           гарантиране на това агенциите, отговарящи за контрола, да имат адекватни финансови и човешки ресурси за налагане на изпълнението на Регламент (ЕО) № 338/97, а също така да им се осигури достъп до специализирана екипировка и експертна информация;

                           в)

                           гарантиране на налагането на санкции при нарушения на Регламент (ЕО) № 338/97, които да имат възпиращ ефект върху криминалната търговия с диви животински и растителни видове, а също така да се гарантира, че тези санкции са в съответствие с установената практика на Съда на Европейските общности, че те се прилагат системно, и по-конкретно, че те взимат предвид пазарната стойност на екземплярите, а и факта доколко тези екземпляри са ценни за опазването на вида, който е бил засегнат от нарушението, а също така и направените разходи;

                           г)

                           провеждане на обучения и действия за информиране на контролните органи, обвинителните органи и съда, с оглед постигане на целите на буква в);

                           д)

                           гарантиране на адекватно обучение относно Регламент (ЕО) № 338/97 за съответните контролни органи, а така също и обучение за разпознаване на съответните видове;

                           е)

                           гарантиране предоставянето на адекватна информация на обществеността и заинтересованите страни с оглед на привличане на вниманието върху въздействието на нелегалната търговия с диви растителни и животински видове;

                           ж)

                           освен граничните проверки на контролно-пропускателните пунктове, които се изискват съгласно Регламент (ЕО) № 338/97, е необходимо да се гарантира контролът във вътрешността на страната чрез редовни проверки на търговци и на притежатели, като например магазини за домашни любимци, животновъди и разсадници;

                           з)

                           използване системно на оценки на риска и данни от разследвания, за да се гарантират щателни проверки както на контролно-пропускателните пунктове, така и във вътрешността на страната;

                           и)

                           подсигуряване на помещения за временно обгрижване на задържаните или конфискувани живи екземпляри и гарантиране наличността на механизми за тяхното дълготрайно настаняване, когато това е необходимо.

               III.

               С цел увеличаване на капацитета за сътрудничество и обмен на информация държавите-членки следва да предприемат следните мерки:

                           а)

                           установяване на процедури за координация на контрола между съответните национални власти чрез създаване на комитети от представители на различните органи, а така също и чрез меморандуми за разбирателство и други междуинституционални споразумения за сътрудничество;

                           б)

                           улесняване на достъпа на служителите, осъществяващи контрола, до съществуващите ресурси, средства и канали за комуникация за обмен на информация, имаща отношение към прилагането на Регламент (ЕО) № 338/97 и CITES, така че цялата релевантна информация да бъде на разположение на служителите, осъществяващи контрола, на всички нива, в това число и на персонала, който е ангажиран с проблема пряко;

                           в)

                           установяване на координационни центрове за обмен на информация относно търговията с диви животински и растителни видове, а така също и на информация от разследвания;

                           г)

                           споделяне на информация за значителни развития, конфискации и съдебни дела в рамките на редовните срещи на групата за налагане на изпълнението, а и в периодите между отделните сесии;

                           д)

                           сътрудничество със съответните контролни органи в други държави-членки при разследвания на нарушения по Регламент (ЕО) № 338/97;

                           е)

                           използване на средствата за комуникация, координация и ноу-хау на Европейската служба за борба с измамите при координирането на разследвания на равнището на Общността;

                           ж)

                           обмен на информация относно санкциите при нарушения, свързани с търговията с диви животински и растителни видове, за да се гарантира последователността на прилагането;

                           з)

                           подпомагане на изграждането на капацитет за прилагането на Регламент (ЕО) № 338/97 в другите държави-членки, включително и чрез програми за обучение и обмен на ръководства за обучение и материали;

                           и)

                           предоставяне на други държави-членки на достъп до материали и до средства за привличане на вниманието на обществеността и заинтересованите страни;

                           й)

                           подпомагане на държавите-членки при временното обгрижване и дълготрайното настаняване на задържани и конфискувани живи екземпляри;

                           к)

                           изграждане на тесни връзки с управленските органи на CITES и органите на реда в държавите, от които видовете произлизат, през чиято територия се транзитират и където подлежат на употреба, намиращи се извън Общността, а така също със секретариата на CITES, ICPO Интерпол, Световната митническа организация, за да се подпомогне откриването, предотвратяването и превенцията на незаконната търговия с диви животински и растителни видове чрез обмен на информация и разследвания;

                           л)

                           предоставяне на съвети и подкрепа на управленските органи на CITES и на органите на реда в държавите, от които видовете произлизат, през чиято територия се транзитират и където подлежат на употреба, намиращи се извън Общността, за да се улесни легална и устойчива търговия чрез правилно прилагане на процедурите;

                           м)

                           подпомагане на програми за изграждане на капацитет в трети страни, с цел да се подобри прилагането и контрола по CITES, чрез фондовете за сътрудничество за развитие, а и в контекста на една бъдеща „Стратегия за подпомагане на търговията“ (3);

                           н)

                           поощряване на междурегионалното сътрудничество за борба с незаконната търговия с диви животински и растителни видове чрез изграждането на връзки с други регионални и подрегионални инициативи.

               IV.

               Информация относно мерките, предприети на базата на настоящата препоръка, следва да бъде изпращана на Комисията заедно с информацията, посочена в член 15, параграф 4, буква в) от Регламент (ЕО) № 338/97.

      Съставено в Брюксел на 13 юни 2007 година.

            За Комисията

         Stavros DIMAS

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 61, 3.3.1997 г., стр. 1. Регламент, последно изменен с Регламент (ЕО) № 1332/2005 на Комисията (ОВ L 215, 19.8.2005 г., стр. 1).

      (2)  2773то заседание на Съвета по околна среда от 18 декември 2006 г.

      (3)  Съобщение на Комисията до Съвета, Европейския парламент, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите Към стратегия на ЕС за подпомагане на търговията — принос на Комисията (COM(2007) 163).


title: Препоръка на Съвета от 8 юли 2014 година относно националната програма за реформи на Чешката република за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Чешката република за 2014 г.

text:
               29.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/12

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 8 юли 2014 година
   относно националната програма за реформи на Чешката република за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Чешката република за 2014 г.
   2014/C 247/03
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за растеж и работни места — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическите политики, която стратегия е съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. въз основа на предложенията на Комисията Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. — решение относно насоките за политиките за заетост на държавите членки (2), като заедно двата акта представляват т. нар. „интегрирани насоки“. Държавите членки бяха приканени да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националните си икономически политики и политики по заетостта.

               (3)

               На 29 юни 2012 г. държавните и правителствените ръководители на държавите членки взеха решение относно Пакт за растеж и работни места, с който се предоставя съгласувана рамка за действие на национално равнище, на равнището на ЕС и на еврозоната, като се използват всички възможни лостове, инструменти и политики. Те взеха решение относно действията, които да бъдат предприети на равнището на държавите членки, като по-конкретно изразиха пълната си ангажираност с постигането на целите на стратегията „Европа 2020“ и с изпълнението на специфичните за всяка държава препоръки.

               (4)

               На 9 юли 2013 г. Съветът прие препоръка (3) относно националната програма за реформи на Чешката република за 2013 г. и даде становището си относно актуализираната програма за конвергенция на Чешката република за периода 2012—2016 г.

               (5)

               На 13 ноември 2013 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2014 г. за координация на икономическите политики. Също на 13 ноември 2013 г. въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета (4) Комисията прие доклада за механизма за предупреждение, в който Чешката република не е посочена като една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед.

               (6)

               На 20 декември 2013 г. Европейският съвет одобри приоритетите, насочени към осигуряване на финансова стабилност, фискална консолидация и действия за стимулиране на растежа. Той подчерта необходимостта от провеждане на диференцирана и благоприятстваща растежа фискална консолидация, възстановяване на нормалните условия за отпускане на заеми за икономиката, насърчаване на растежа и конкурентоспособността, справяне с безработицата и социалните последици от кризата и модернизиране на държавната администрация.

               (7)

               На 16 април 2014 г. Чешката република представи своята национална програма за реформи за 2014 г., а на 28 април 2014 г. — своята програма за конвергенция за 2014 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (8)

               Целта на изложената в програмата за конвергенция за 2014 г. бюджетна стратегия е дефицитът по консолидирания държавен бюджет да бъде задържан под референтната стойност по Договора от 3 % от БВП през програмния период. В програмата за конвергенция се посочва средносрочна цел за дефицит от ‐ 1 % от БВП, която отразява изискванията на Пакта за стабилност и растеж. Въпреки че през 2014 г. бюджетната стратегия е в съответствие с Пакта за стабилност и растеж, не се очаква изискваната корекция в структурно отношение да се постигне през 2015 г., понеже се предвижда преизчисленото структурно салдо да се влоши с 0,6 процентни пункта. Освен това се очаква държавните разходи да нараснат с темпо, което не съответства на целевия показател за разходите. Предвижда се преизчисленото структурно салдо да се отклони от изисквания план за корекции и през 2016 и 2017 г., като прогнозите са за преизчислено структурно салдо със стойности съответно ‐ 1,6 % и ‐ 1,9 % от БВП. Като цяло от 2015 г. нататък следва да се очаква риск от отклоняване от плана за корекции за постигане на средносрочната цел. Съгласно програмата за конвергенция съотношението на дълга, което е под референтната стойност от 60 % от БВП, се очаква да спадне временно с 1,1 процентни пункта до 45 % от БВП през 2014 г. и да се увеличи до 46 % от БВП през 2015 г. Макроикономическият сценарий в основата на бюджетните прогнози на програмата за конвергенция е реалистичен. Съгласно програмата се очаква чешката икономика да отбележи ръст от 1,7 % през 2014 г. и 2 % през 2015 г., в сравнение с 2 % и 2,4 %, предвидени в пролетната прогноза на службите на Комисията от 2014 г. Основните рискове за бюджетните перспективи произтичат от голямата несигурност относно бъдещото развитие на публичните инвестиции и от възможните еднократни разходи, свързани с планирания договор за наем на изтребители, като се очаква това да се отрази в увеличаване на дефицита с 0,5 % от БВП през 2015 г.
               Според прогнозата на Комисията през 2015 г. съществува риск от значително отклонение от средносрочната цел. Разликата със сценария, предвиден в програмата за конвергенция, се дължи на различните предположения относно политиките и дискреционните мерки през 2015 г. Въз основа на извършената от Съвета оценка на програмата за конвергенция и на прогнозата на Комисията, в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97, Съветът е на мнение, че дефицитът е устойчиво сведен до стойност под 3 % от БВП през 2013 г. съгласно препоръката на Съвета и че въпреки очакваното изпълнение на средносрочната цел през 2014 г. съществува риск от значително отклонение от тази цел от 2015 г. нататък.

               (9)

               Чешката република излезе от двугодишна рецесия и сега е изправена пред предизвикателството да постигне устойчив висок растеж в контекста на бързо застаряване на населението. Публичните инвестиции намаляха рязко през последните години, като по-специално пострадаха инвестициите в инфраструктурата. Моделът на растеж на чешката икономика преди кризата разчиташе на големи потоци от чужди капитали и силна експортна ориентираност. Тъй като възможността за наваксване на изоставането въз основа на натрупването на производствени фактори (в т.ч. чужд капитал) е ограничена, пренасочването на икономиката към местни двигатели на растежа би отворило нови пътища за повишаване на производителността. Основни елементи от този процес включват подкрепа за образованието, обучението и иновациите и засилване на институциите.

               (10)

               Правителството одобри наскоро Договора за стабилност, координация и управление, но все още се очаква ратифицирането му от Парламента. През 2011 г. започна работа по цялостна реформа на фискалната рамка, но приемането и осъществяването ѝ са все още несигурни. Приемането на подходящо законодателство, осигуряващо съответствие с Директива 2011/85/ЕС на Съвета (5), също бе отложено.

               (11)

               В областта на данъчното облагане основните предизвикателства за Чешката република са да се постигне по-ефикасно събиране на приходите и да се изгради данъчна структура, която в по-голяма степен благоприятства растежа. Чешката република предприе някои мерки за подобряване на данъчната дисциплина, особено в областта на косвеното данъчно облагане, но общите разходи за данъчна дисциплина продължават да бъдат твърде високи. В този контекст данъчните основи (данъците върху доходите, вноските за здравно и социално осигуряване) все още не са хармонизирани, а създаването на единно звено за събиране на данъците, предвидено за 2015 г., бе отменено. Чешкото правителство обаче обяви намерението си да разгледа въпроса за хармонизирането на данъчните основи. Препоръките от 2013 г. относно данъчната структура не бяха последвани. Данъчното облагане на труда остава високо, особено за лицата с ниски трудови доходи, включително работещите на непълно работно време, по-специално поради завишените вноски за социално осигуряване. Съществува известен потенциал за пренасочване на данъчното облагане от областта на облагането на труда към други области, като например екологичните данъци и периодичните данъци върху жилищата, които са относително ниски. Продължават да съществуват значителни различия в третирането на наетите и самостоятелно заетите лица, що се отнася до данъците и вноските за социално осигуряване, които водят до стесняване на данъчната основа и създават стимули за фалшива самостоятелна заетост с несправедливи спрямо наетите на редовен трудов договор последици.

               (12)

               Чешката република е изправена пред средни рискове за устойчивостта в дългосрочен план най-вече поради планираните увеличения на разходите за пенсии и здравеопазване. Съгласно действащото законодателство се планира увеличаване на законоустановената пенсионна възраст в дългосрочен план, но това става прекалено бавно в средносрочен план. Правителството възнамерява да въведе механизъм за преразглеждане, чрез който да обвърже възрастта за пенсиониране с промените в продължителността на живота, но това е само частичен отговор на предизвикателството на липсата на устойчивост. Освен това временно по-ниската индексация на пенсиите ще приключи през 2015 г. — една година по-рано от предвиденото — а стандартният механизъм за индексиране на пенсиите (цени плюс една трета от повишението на реалните заплати) не е преразгледан. Ограничен напредък бе постигнат в насърчаването на пригодността за заетост на по-възрастните работници. Не бе осъществен напредък в подобряването на ефективността на публичните разходи за здравеопазване. Секторът на болничното лечение е със свръхкапацитет, което сочи, че са възможни подобрения в ефективността на разходите и в управлението.

               (13)

               Бяха извършени някои начални стъпки за повишаване на капацитета и качеството на обществените служби по заетостта. Тези стъпки са в правилната посока, но е необходима оценка на въздействието им. Продължава да е недостатъчно финансирането на активните политики по заетостта, като те не са достатъчно ефективно насочени към жените с малки деца, младежите и по-възрастните работници. Въпреки относително високото равнище на заетост тези групи продължават да бъдат по-слабо представени на пазара на труда. Ограниченият достъп до заведения и услуги за детски грижи на приемливи цени и относително слабото използване на работа на непълен работен ден пречат на участието на жените на пазара на труда. Разликата в заплащането на жените и мъжете през 2012 г. бе все още една от най-големите в Съюза.

               (14)

               Качеството на чешката образователна система и адекватността ѝ по отношение на пазара на труда будят безпокойство. Бяха взети някои мерки за подобряване на рамката за оценяване в задължителното образование, но осъществяването на последващи действия в тази насока с училищата и учениците, които показват по-слаби резултати, продължава да бъде предизвикателство. Привлекателността на преподавателските професии също е въпрос, който правителството възнамерява да разгледа. Предизвикателство за интеграцията на ромските деца остава слабото им участие в приобщаващото общо образование в ранна детска възраст и в началното образование. Реформата на висшето образование бе отложена и не бе осъществен напредък в подобряването на акредитацията и във финансирането на висшето образование. По отношение на финансирането на научноизследователските институции бяха извършени само незначителни промени. Продължава да е от съществено значение създаването на правилните стимули, които ще позволят на научните работници от обществения сектор да се стремят към върховни постижения, да отговарят на предизвикателствата пред обществото и да си сътрудничат с бизнес сектора.

               (15)

               Започна дерегулирането на големия брой регулирани професии, но процесът е бавен и не носи бързи ползи от повишена конкуренция в сектора на услугите. Чешката република прие някои първоначални мерки за увеличаване на енергийната ефективност, по-специално чрез стимули за публично финансиране в подкрепа на строителния сектор. Значителен остава потенциалът за икономии на енергия, като по-амбициозни мерки биха допринесли и за намаляване на енергийната зависимост.

               (16)

               Качеството и ефективността на държавната администрация продължават да представляват предизвикателство с неблагоприятни икономически последици. Дългоочакваният закон за държавния служител все още не е приет; неговото приемане е приоритет на правителството. Напредъкът в борбата с корупцията е ограничен; основни законодателни актове от стратегията за борба с корупцията за периода 2013—2014 г. не бяха приети. Все още не е формулирано ясно дългосрочно виждане за начините за устойчиво решаване на този въпрос, който е от голямо значение за развитието на икономиката и обществото. Извършването на публични търгове на местно и регионално равнище е белязано от ненужни закъснения. Новите правила за обществените поръчки са крачка назад, тъй като отменят някои от гаранциите за прозрачност. В усвояването на средствата от ЕС бе постигнат ограничен напредък. Необходими са допълнителни усилия, както е видно в следствие на докладвания от одитния орган висок процент на грешки за няколко програми в края на 2013 г.

               (17)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Чешката република. Комисията извърши оценка на националната програма за реформи и на програмата за конвергенция. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Чешката република, но и съответствието с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнището на ЕС‐ към бъдещите национални решения. Препоръките ѝ в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1—7 по-долу.

               (18)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за конвергенция, като становището му (6) е отразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

         ПРЕПОРЪЧВА на Чешката република да предприеме следните действия през периода 2014—2015 г.:

               1.

               След коригиране на прекомерния дефицит да запази стабилна фискална позиция през 2014 г. Да укрепи значително бюджетната стратегия през 2015 г., така че да осигури постигането на средносрочната цел и да запази постигнатото и след това. Да отреди приоритетно място на разходите, благоприятстващи растежа, за да подкрепи възстановяването и да подобри перспективите за растеж. Да приеме и осъществи мерки за засилване на фискалната рамка и по-специално да създаде независима фискална институция, която да наблюдава фискалните политики, да въведе фискални правила за местните и регионалните правителства и да подобри координацията между всички равнища на управление.

               2.

               Да подобри данъчната дисциплина, като постави специален акцент върху ДДС, и да намали разходите за събиране и плащане на данъци чрез опростяване на данъчната система и хармонизиране на данъчните основи за данъка върху доходите на физическите лица и вноските за социално и здравно осигуряване. Да намали данъчното облагане на труда, особено за лицата с ниски доходи. Да пренасочи облагането към области, които в по-малка степен пречат на растежа, като например периодичните данъци върху жилищата и екологичните данъци. Допълнително да намали разликите в данъчното третиране на наетите и самостоятелно заетите лица.

               3.

               Да осигури дългосрочната устойчивост на обществената пенсионна схема, като по-специално ускори увеличението на законоустановената пенсионна възраст и след това я обвърже по-ясно с промените в продължителността на живота. Да насърчи пригодността за заетост на по-възрастните работници и да преразгледа механизма за индексиране на пенсиите. Да предприеме мерки за значителното повишаване на ефективността на разходите и управлението в сектора на здравеопазването, и по-специално за болничните грижи.

               4.

               Да повиши ефикасността и ефективността на публичните служби по заетостта, по-специално чрез създаване на система за измерване на резултатите. Да увеличи участието на незаетите млади хора в индивидуализирани услуги. Да увеличи значително наличието на качествени и достъпни заведения и услуги за детски грижи, като акцентът се постави върху децата до тригодишна възраст.

               5.

               Да гарантира, че акредитацията, управлението и финансирането на висшето образование допринасят за подобряването на качеството и са адекватни спрямо пазара на труда. Да ускори разработването и въвеждането на нова методология за оценка на научните изследвания и да задели финансиране с оглед увеличаване на дяла на обвързаното с постигнатите резултати финансиране за научноизследователските институции. В областта на задължителното образование да увеличи привлекателността на преподавателската професия, да създаде широкообхватна рамка за оценяване и да подкрепи училищата и учениците с по-слаби резултати. Да увеличи приобщаващия характер на образованието, по-специално чрез насърчаване на участието на деца в неравностойно социално положение и особено на ромски деца, в образованието в ранна детска възраст.

               6.

               Да ускори реформата на регулираните професии, като се съсредоточи върху отстраняването на неоправданите и несъразмерни изисквания. Да увеличи усилията за подобряване на енергийната ефективност в икономиката.

               7.

               През 2014 г. да приеме и прилага закон за държавния служител, с който да се осигури стабилна, ефективна и професионална държавна административна служба. Да ускори и значително да укрепи борбата с корупцията, като приложи оставащите законодателни мерки, предвидени в стратегията за борба с корупцията за периода 2013—2014 г., и като разработи планове за следващия период. Да подобри допълнително управлението на средствата от ЕС чрез опростяване на изпълнителните структури, подобряване на капацитета и справяне с конфликтите на интереси. Да увеличи прозрачността на обществените поръчки и да подобри извършването на публични търгове, като предостави подходящи указания и контрол.

      Съставено в Брюксел на 8 юли 2014 година.

            За Съвета

            Председател

         P. C. PADOAN

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Продължават да се прилагат и през 2014 г. съгласно Решение 2014/322/ЕС на Съвета от 6 май 2014 г. относно насоки за политиките за заетостта на държавите членки за 2014 година (ОВ L 165, 4.6.2014 г., стр. 49).

      (3)  ОВ C 217, 30.7.2013 г., стр. 14.

      (4)  Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (OВ L 306, 23.11.2011 г., стp. 25).

      (5)  Директива 2011/85/ЕС на Съвета от 8 ноември 2011 г. относно изискванията за бюджетните рамки на държавите членки (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 41).

      (6)  Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: 2014/124/ЕС: Препоръка на Комисията от 7 март 2014 година относно укрепването чрез прозрачност на принципа на равното заплащане за мъжете и жените  текст от значение за ЕИП

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 69/112

      ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА

   от 7 март 2014 година
   относно укрепването чрез прозрачност на принципа на равното заплащане за мъжете и жените
   (текст от значение за ЕИП)
   (2014/124/ЕС)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               В член 2 и член 3, параграф 3 от Договора за Европейския съюз правото на равенство между жените и мъжете се прогласява като една от основните ценности и задачи на Съюза.

               (2)

               В членове 8 и 10 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда, че при всички свои дейности Съюзът полага усилия за премахването на неравенствата, за насърчаването на равенството между мъжете и жените и за борба срещу всяка форма на дискриминация, основана на пол.

               (3)

               Член 157, параграф 1 от ДФЕС задължава всяка държава членка да осигури прилагането на принципа за равно заплащане на мъжете и жените за равен труд или за труд с равна стойност.

               (4)

               В член 23 от Хартата на основните права на Европейския съюз се предвижда, че равенството между жените и мъжете трябва да бъде гарантирано във всички области, включително заетостта, труда и възнаграждението.

               (5)

               Равното заплащане за еднакъв труд и равностоен труд е един от петте приоритета, определени в Хартата на жените, която потвърждава ангажираността на Комисията за целенасочена мобилизация на всички средства – законодателни и незаконодателни, за да бъде преодоляна съществуващата разлика в заплащането между мъжете и жените. Стратегията за равенство между жените и мъжете за периода 2010—2015 г. се основава на приоритетите от Хартата на жените. В стратегията се посочва, че Комисията ще проучи възможните начини за увеличаване на прозрачността на заплащането.

               (6)

               В Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) се предвижда, че се премахва всяка пряка или непряка дискриминация на основата на пол по отношение на всички аспекти и условия на възнаграждението за еднакъв или равностоен труд. По-специално, когато за определяне на възнаграждението се използва система за категоризиране на професиите, то тази система следва да се основава на еднакви критерии както за мъжете, така и за жените и да бъде изградена по начин, който изключва всякаква дискриминация, основана на пол.

               (7)

               Жените в ЕС все още печелят средно 16,2 % по-малко от мъжете за всеки отработен час (Евростат, 2011 г.), независимо от значителния напредък, който те са отбелязали по отношение на образователните постижения и професионалния опит. Това е признак, че в заплащането на жените и мъжете продължава да съществува разлика, която до момента намалява с много бавен темп.

               (8)

               В Съобщение COM(2007) 424 окончателен (2) Комисията стигна до заключението, че жените продължават да са потърпевши от дискриминация при заплащането и неравенство на пазара на труда, което възпрепятства пълното разгръщане на потенциала им. Явната пряка дискриминация при заплащането за еднакъв труд вече се среща доста рядко. Действащата правна уредба обаче не е толкова ефективна в предоставянето на гаранции за прилагането на принципа за равно заплащане за равностоен труд. По-малко вероятно е тази дискриминация да бъде предмет на съдебно дело не само защото потенциалните жертви вероятно не си дават сметка за нея, но и защото е по-трудно за жертвите на дискриминация при заплащането да постигнат прилагане на принципа за равно заплащане по принудителен ред. Жертвите трябва да установят фактите, на които се основава презумпцията за дискриминация, за да прехвърлят тежестта на доказване върху работодателя. Неясните структури на заплащане и липсата на налична информация за размера на заплащане на служителите, които полагат еднакъв или равностоен труд, са основните фактори, които допринасят за тези трудности.

               (9)

               В Съобщение COM(2010) 543 окончателен на Комисията (3) допълнителните подобрения при транспонирането, изпълнението и прилагането на законодателството на Съюза са посочени сред приоритетите на Комисията в областта на интелигентното законотворчество.

               (10)

               На 18 ноември 2008 г. (4) и 24 май 2012 г. (5) Европейският парламент прие резолюции относно равното заплащане на мъжете и жените с препоръки за това как да се постигне по-доброто прилагане на принципа за равно заплащане. Тези препоръки включват въвеждането на мерки относно прозрачността на заплащането и недискриминиращи по признак пол системи за професионално оценяване и категоризиране.

               (11)

               В Заключенията си от 6 декември 2010 г. относно укрепване на ангажимента и засилване на действията за премахване на разликата в заплащането на жените и мъжете, както и за преглед на изпълнението на Пекинската платформа за действие (6) Съветът прикани държавите членки да въведат мерки за противодействие на причините за разликата в заплащането на мъжете и жените, особено мерки, които насърчават прозрачността относно заплащането и недискриминиращи по признак пол професионално оценяване и категоризиране.

               (12)

               В Съобщение COM(2013) 83 final (7) Комисията призовава държавите членки да положат усилия за премахване на разликата в заплащането на жените и мъжете, да предприемат действия за премахване на другите препятствия пред участието на жените на пазара на труда и да насърчават работодателите да се борят с дискриминацията на работното място като част от усилията да се следва стратегия за активно приобщаване.

               (13)

               В доклада на Комисията до Европейския парламент и Съвета COM(2013) 861 final (8) се посочва, че прилагането на принципа за равно заплащане е възпрепятствано от липсата на прозрачност в системите на заплащане, липсата на правна сигурност относно понятието „равностоен труд“ и от процесуални пречки. Една от тези пречки е фактът, че служителите не разполагат с необходимата информация, за да предявят успешно искове във връзка с равното заплащане, и по-конкретно с информация за равнището на заплащане за категориите служители, които полагат еднакъв или равностоен труд.

               (14)

               Предприемането на действия на съюзно равнище с цел да се улесни прилагането на принципа за равно заплащане ще помогне на националните органи и съответните заинтересовани страни да увеличат усилията си за преодоляването на разликата в заплащането между жените и мъжете и на дискриминацията при заплащането чрез по-доброто изпълнение на действащите правни изисквания. Като се спазва изцяло принципът на субсидиарност, е необходимо да се подобри ефективното прилагане на принципа за равно заплащане в държавите членки.

               (15)

               Настоящата препоръка следва да се съсредоточи върху прозрачността на категориите възнаграждения, която е от съществено значение за ефективното прилагане на принципа за равно заплащане. По-голямата прозрачност може да разкрие неравнопоставеност между половете и дискриминация в структурите за определяне на заплащането на дадено предприятие или организация. Тя позволява на работниците, работодателите и социалните партньори да предприемат подходящи действия, за да се гарантира прилагането на принципа за равно заплащане. Настоящата препоръка следва да представи набор от мерки, предназначени да подпомогнат държавите членки да възприемат собствен подход за подобряване на прозрачността на възнагражденията. Държавите членки следва да бъдат насърчавани да осъществяват най-подходящите мерки според своите специфични обстоятелства и да изпълнят поне една от основните мерки за повишаване на прозрачността, изложени в настоящата препоръка (право да се поиска информация относно заплащането, изготвяне на доклади от страна на дружествата, одити на заплащането, колективно договаряне в областта на равното заплащане).

               (16)

               Предоставянето на възможността на работниците и служителите да поискат информация относно заплащането, включително относно допълнителните и променливите елементи, като например непаричните възнаграждения и премиите, на други категории работници и служители, които полагат еднакъв или равностоен труд, придружена с разбивка според пола, ще направи по-прозрачна политиката относно възнагражденията на дадено предприятие или организация. Това би увеличило и успеваемостта на индивидуалните искове за дискриминация в националните съдилища и следователно би имало възпиращо действие.

               (17)

               Наличието на редовни доклади, изготвени от работодателите, за възнагражденията според категорията служител или позицията с разбивка според пола също би подобрило прозрачността на възнагражденията и би било надеждна основа за обсъждане на мерките, чрез които да се прилага принципът за равно заплащане. Тези колективни оповестявания на възнагражденията не следва да се изискват от предприятията и организациите с по-малко от 50 работници или служители, които отговарят на критериите по отношение на работната ръка в малките предприятия в Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията (9), тъй като това може да доведе до прекомерна тежест за тях.

               (18)

               Чрез одитите на заплащането следва да се улесни анализът на аспектите на заплащането, свързани с равенството между половете, и да се направят заключения относно прилагането на принципа за равно заплащане. Одитите на заплащането биха могли да послужат като основа за дискусии между работодателите и представителите на работниците и служителите с цел да се премахне дискриминацията по полов признак при заплащането. Предприемането на мерки, свързани с одитите на заплащането, не следва да се изисква от предприятията и организациите с по-малко от 250 работници или служители, които отговарят на критериите по отношение на работната ръка в средните предприятия в Препоръка 2003/361/ЕО, тъй като това може да доведе до прекомерна тежест за тях.

               (19)

               Друг начин за повишаване на прозрачността на възнагражденията и за преодоляване на разликата в заплащането на жените и мъжете е посредством насърчаването или задължаването на социалните партньори да обсъждат и отдават особено внимание на въпросите, свързани с равното заплащане, в процеса на колективно договаряне.

               (20)

               От съществено значение за анализа и проследяването на промените в разликата при заплащането на жените и мъжете на европейско равнище са воденето на статистика на възнагражденията с разбивки според пола и представянето на точни и пълни статистически данни в Евростат. Регламент (ЕО) № 530/1999 на Съвета (10) изисква от държавите членки да изготвят структурна статистика за заплатите за период от четири години, които улесняват изчисляването на разликата в заплащането на жените и мъжете. За 2006 и 2010 г. разликата в заплащането на жените и мъжете беше изчислена въз основа на данните, събрани от проучването за структурата на заплатите. За периода 2007—2009 г. данните за разликата в заплащането на жените и мъжете бяха изпращани доброволно, често със закъснение и под формата на проект, предмет на последващи промени. Ежегодните висококачествени статистически данни биха могли да повишат прозрачността и да подобрят още повече осведомеността относно проблема, свързан с неравенството между мъжете и жените по отношение на заплащането. Наличието и сравнимостта на такива данни са от основно значение за оценката на промените на цялата територия на Съюза.

               (21)

               Липсата на дефиниция за равностоен труд, включително липсата на ясно посочване на критериите за сравнение на стойността на различните видове труд, е основна пречка пред жертвите на дискриминация при заплащането, които предявяват искове в съдилищата. За да се прецени дали работниците или служителите полагат равностоен труд, следва да се вземат под внимание редица фактори, включително естеството на работа, обучение и условията на труд. Включването в националните законодателства на такава дефиниция, както и на критерии за професионално оценяване и категоризиране би помогнало на пострадалите от дискриминация при заплащането да предявят искове пред националните съдилища.

               (22)

               Недискриминиращите по признак пол системи за професионално оценяване и категоризиране са ефективни за целите на установяването на прозрачна система на заплащане. Чрез тях се констатира непряката дискриминация при заплащането, свързана с по-ниското оценяване на работните места, които традиционно се заемат от жени, тъй като чрез тях обикновено се измерват и сравняват видове труд, чиято същност е различна, но имат еднаква стойност и по този начин се зачита принципът за равностоен труд. Държавите членки, социалните партньори и работодателите се насърчават да поощряват развитието и използването на недискриминиращи по признак пол системи за професионално оценяване и категоризиране, като се ръководят от приложение 1 от работния документ на службите на Комисията, придружаващ Доклада за прилагането на Директива 2006/54/ЕО (11).

               (23)

               Участието на органи по въпросите на равенството има основно значение за ефективното прилагане на принципа на равно заплащане. Правомощията и мандатът на националните органи по въпросите на равенството между половете следва да бъдат подходящи, за да могат да обхванат дискриминацията при заплащането на жените и мъжете, включително задълженията за прозрачност. Процесуалните пречки и пречките, свързани с разходите, пред които са изправени жертвите на дискриминация при заплащането, би следвало да бъдат намалени, като се позволи на органите по въпросите на равенството да представляват физическите лица. Това би намалило риска за отделните работници и служители при воденето на съдебни спорове и би могло да бъде подходящо решение за преодоляване на проблема с твърде ниския брой дела за равно заплащане понастоящем.

               (24)

               Дейностите за повишаване на осведомеността информират заинтересованите страни за съществуването и важността на принципа за равно заплащане. Държавите членки следва да бъдат насърчавани да предприемат действия за повишаване на осведомеността сред предприятията и организациите, социалните партньори и широката общественост, за да се популяризира успешно принципът за равно заплащане, да се използват методи за професионална оценка и категоризиране, при които няма неравнопоставеност между половете, и за да се преодолее разликата в заплащането на жените и мъжете в по-общ смисъл. Необходими са и действия на равнището на предприятията и организациите,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   I.   ПРЕДМЕТ

               1.

               Настоящата препоръка предоставя насоки на държавите членки, за да ги подпомогне да прилагат по-добре и по-ефективно принципа на равно заплащане, да се борят с дискриминацията при заплащането и да допринесат за премахването на продължаващата разлика в заплащането на жените и мъжете.

         II.   ПРОЗРАЧНОСТ НА ВЪЗНАГРАЖДЕНИЯТА

               2.

               Държавите членки следва да насърчават работодателите от публичния и частния сектор и социалните партньори да приемат политики за прозрачност при определянето на елементите и структурите на възнагражденията. Те следва да въведат специфични мерки за насърчаване на прозрачността на възнагражденията. В частност тези мерки следва да включват една или повече от дейностите, посочени в точки 3—6, съгласно подход, съобразен със специфичната ситуация в съответната държава.

      Право на работниците и служителите да получат информация относно заплащането

               3.

               Държавите членки следва да въведат подходящи и пропорционални мерки, за да се гарантира, че работниците или служителите могат да поискат информация относно заплащането на категориите работници или служители, които полагат еднакъв или равностоен труд, придружена с разбивка според пола. Тази информация следва да включва допълнителните и променливите елементи извън фиксираната основна заплата, като например непаричните възнаграждения и премиите.

      Доклади относно заплащането

               4.

               Държавите членки следва да въведат мерки, които да гарантират, че работодателите в предприятията и организациите с поне 50 работници или служители редовно информират работниците или служителите, техните представители и социалните партньори за средното възнаграждение според категорията работник или служител или според позицията, разбито по пол.

      Одити на заплащането

               5.

               Държавите членки следва да предприемат подходящи мерки, за да гарантират, че се провеждат одити на заплащането в предприятия и организации с поне 250 служители. Тези одити следва да включват анализ на дела на жените и мъжете във всяка категория работници или служители или във всяка позиция, анализ на използваната система за професионално оценяване и категоризиране и подробна информация относно заплащането и разликите в заплащането въз основа на пола. Тези одити следва да бъдат предоставени на представителите на работниците или служителите и на социалните партньори при поискване.

      Колективно договаряне

               6.

               Без да се засяга автономията на социалните партньори и в съответствие с националните закони и практики, държавите членки следва да гарантират, че въпросът за равното заплащане, включително одитите на заплащането, се обсъждат на подходящото равнище на колективно договаряне.

      Статистика и административни данни

               7.

               Държавите членки следва допълнително да подобрят наличието на актуални данни за разликата в заплащането на мъжете и жените, като предоставят статистически данни на Евростат на годишна база и своевременно. Тези статистически данни следва да бъдат разбити по пол, икономически сектор (12), работно време (пълно/непълно работно време), икономически контрол (държавна или частна собственост) и възраст и се изчисляват на годишна база.

               8.

               Държавите членки следва също да предоставят на Комисията данни за броя и видовете случаи на дискриминация при заплащането, когато я уведомяват в съответствие с точка 18.

      Защита на личните данни

               9.

               Доколкото информацията, предоставяна във връзка с мерките, предприети по силата на параграфи 3 — 8, налага разкриването на лични данни, тя следва да бъде предоставена в съответствие с националното законодателство за защита на личните данни, и по-специално с актовете, които транспонират Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13).

      Понятие за равностоен труд

               10.

               В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз държавите членки следва да уточнят понятието „равностоен труд“ в своето законодателство. Стойността на труда следва да бъде оценена и сравнена въз основа на обективни критерии, като например изискванията, свързани с образованието, професията и обучението, уменията, усилията и отговорността, извършената работа и естеството на задачите.

      Системи за професионално оценяване и категоризиране

               11.

               Държавите членки следва да насърчават разработването и използването на недискриминиращи по признак пол системи за професионално оценяване и категоризиране, включително в качеството си на работодатели в публичния сектор с цел предотвратяване, или откриване и противодействие на възможна дискриминация при заплащането, основаваща се на скали за заплащане, отразяващи свързани с пола предубеждения. Те следва да насърчават конкретно работодателите и социалните партньори да въвеждат недискриминиращи по признак пол системи за професионално оценяване и категоризиране.

               12.

               Що се отнася до недискриминиращите по признак пол системи за професионално оценяване и категоризиране, държавите членки се насърчават да се ръководят от приложение 1 от работния документ на службите на Комисията, придружаващ Доклада за прилагането на Директива 2006/54/ЕО.

         III.   ХОРИЗОНТАЛНИ РАЗПОРЕДБИ

      Органи по въпросите на равенството

               13.

               Държавите членки следва да гарантират, че правомощията и мандатът на националните органи по въпросите на равенството обхващат въпроси, свързани с дискриминацията при заплащането на жените и мъжете, включително задълженията за прозрачност. Когато е приложимо, държавите членки следва да дадат на органите по въпросите на равенството право на достъп до информацията и одитите, посочени в точки 4 и 5 от настоящата препоръка.

               14.

               Държавите членки следва да намалят процесуалните пречки пред завеждането на дела за равно заплащане пред съдилищата, като дадат възможност на органите по въпросите на равенството да представляват физически лица по делата за дискриминация при заплащането.

               15.

               Държавите членки следва да гарантират по-тясно сътрудничество и координация между националните органи по въпросите на равенството и националните органи с инспекционни функции спрямо пазара на труда.

      Наблюдение и привеждане в изпълнение

               16.

               Държавите членки следва да осигурят последователния мониторинг на прилагането на принципа за равно заплащане и действието на всички налични средства за защита срещу дискриминация при заплащането.

      Дейности за повишаване на осведомеността

               17.

               Държавите членки следва да повишат осведомеността сред публичните и частните предприятия и организации, социалните партньори и широката общественост с цел популяризиране на равното заплащане, принципа на равностоен труд и прозрачността на възнагражденията, преодоляване на причините за разликата в заплащането на жените и мъжете и разработване на инструменти, подпомагащи анализа и оценката на неравенството при заплащането.

         IV.   ПОСЛЕДВАЩИ ДЕЙСТВИЯ

               18.

               Държавите членки следва да предприемат необходимите мерки с цел да се осигури прилагането на настоящата препоръка и се приканват да уведомят Комисията за тези мерки до 31 декември 2015 г., за да се даде възможност на Комисията да следи отблизо ситуацията, да изготви доклад за постигнатия напредък при изпълнението на настоящата препоръка и на тази основа да се оцени необходимостта от допълнителни мерки.

         V.   ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ

               19.

               Адресати на препоръката са всички държави членки. Адресат на препоръката са и социалните партньори, особено в държавите членки, където в съответствие с националното законодателство и практика социалните партньори имат конкретна отговорност за прилагането на принципа на равно заплащане чрез сключване на колективни трудови договори.

      Съставено в Брюксел на 7 март 2014 година.

            За Комисията

         Viviane REDING

            Заместник-председател

      (1)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (ОВ L 204, 26.7.2006 г., стр. 23).

      (2)  Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите от 18 юли 2007 г.„Как да преодолеем разликата в заплащането на жените и мъжете“.

      (3)  Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите от 8 октомври 2010 г.„Разумно регулиране в Европейския съюз“.

      (4)  ОВ C 16 E, 22.1.2010 г., стр. 21.

      (5)  P7_TA(2012)0225.

      (6)  ОВ C 345, 18.12.2010 г., стр. 1.

      (7)  Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите от 20 февруари 2013 г.„Социални инвестиции за растеж и сближаване, включително изпълнение на Европейския социален фонд за периода 2014—2020 г.“, стр. 11.

      (8)  Доклад на Комисията до Европейския парламент и Съвета за прилагането на Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите.

      (9)  Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 г. относно определянето на микропредприятията, малките и средните предприятия (ОВ L 124, 20.5.2003 г., стр. 36).

      (10)  Регламент (ЕО) № 530/1999 на Съвета от 9 март 1999 г. относно структурна статистика за заплатите и разходите за труд (ОВ L 63, 12.3.1999 г., стр. 6).

      (11)  Работен документ на службите на Комисията, придружаващ Доклада на Комисията до Европейския парламент и Съвета за прилагането на Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите, SWD(2013) 512 final.

      (12)  Поне NACE Rev. 2, раздели от B до S, без O.

      (13)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, 23.11.1995 г., стp. 31).