title: Препоръка на Европейския съвет за системен риск от 16 юли 2018 година за изменение на Препоръка ЕССР/2015/2 относно оценката на трансграничните ефекти и доброволната реципрочност за мерките на макропруденциалната политика (ЕССР/2018/5)

text:
               21.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 338/1

      ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК
      от 16 юли 2018 година
      за изменение на Препоръка ЕССР/2015/2 относно оценката на трансграничните ефекти и доброволната реципрочност за мерките на макропруденциалната политика
      (ЕССР/2018/5)
      (2018/C 338/01)
      ГЕНЕРАЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
      като взе предвид Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаване на Европейски съвет за системен риск (1), и по-специално член 3 и членове 16—18 от него,
      като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (2), и по-специално член 458, параграф 8 от него,
      като взе предвид Решение ЕССР/2011/1 на Европейския съвет за системен риск от 20 януари 2011 г. за приемане на процедурен правилник на Европейския съвет за системен риск (3), и по-специално членове 18—20 от него,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  За да се гарантират ефективни и последователни национални мерки на макропруденциалната политика, е важно задължителната реципрочност, изискуема от правото на Съюза, да бъде допълнена с доброволна реципрочност.

                  (2)

                  С рамката на доброволна реципрочност за мерките на макропруденциалната политика, установена в Препоръка ЕССР/2015/2 на Европейския съвет за системен риск (4), се цели да се гарантира, че спрямо всички основани на експозиции мерки на макропруденциалната политика, активирани в една държава членка, е приложена реципрочност в другите държави членки.

                  (3)

                  Препоръка ЕССР/2017/4 на Европейския съвет за системен риск (5) препоръчва на съответния активиращ орган, когато представя на Европейския съвет за системен риск (ЕССР) искане за реципрочност, да предложи максимален праг на същественост, под който дадена експозиция на определен доставчик на финансови услуги към установения макропруденциален риск в юрисдикцията, където активиращият орган прилага мярката на макропруденциалната политика, може да се счита за несъществена. Постоянният оценяващ екип на ЕССР, създаден съгласно Решение ЕССР/2015/4 на Европейския съвет за системен риск (6), може да препоръча различен праг, ако се счете за необходимо.

                  (4)

                  От 30 април 2018 г. по отношение на кредитните институции, лицензирани в Белгия и използващи вътрешнорейтингов подход за изчисляване на регулаторни капиталови изисквания, съгласно член 458, параграф 2, буква г, подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 се прилага надбавка от рисково тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, състояща се от: а) фиксирана надбавка от рисково тегло в размер на 5 процентни пункта; и б) пропорционална надбавка от рисково тегло, състояща се от част (33 %) от претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла.

                  (5)

                  След искането, отправено от Белгия към ЕССР съгласно член 458, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 575/2013, и за предотвратяване проявяването на отрицателни трансгранични ефекти под формата на изтичания и регулаторен арбитраж, които биха могли да произтекат от прилагането на мярката на макропруденциалната политика, приложена в Белгия в съответствие с член 458, параграф 2, буква г, подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013, Генералният съвет на ЕССР реши да включи тази мярка в списъка с мерките на макропруденциалната политика, за които се препоръчва да бъде приложена реципрочност съгласно Препоръка ЕССР/2015/2.

                  (6)

                  Поради това Препоръка ЕССР/2015/2 трябва да бъде съответно изменена,

            ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

         ИЗМЕНЕНИЯ

      Препоръка ЕССР/2015/2 се изменя, както следва:

                  1.

                  в раздел 1, подпрепоръка В параграф 1 се заменя със следното:

                              „1.

                              На съответните органи се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо мерките на макропруденциалната политика, приети от други съответни органи, за които ЕССР е препоръчал реципрочност. Препоръчва се да бъде прилагана реципрочност спрямо следните мерки, допълнително описани в приложението:
                              Естония:

                                          —

                                          ниво на буфер за системен риск в размер на 1 %, приложим съгласно член 133 от Директива 2013/36/ЕС спрямо местните експозиции на всички кредитни институции, лицензирани в Естония;

                                    Финландия:

                                          —

                                          долна граница в размер на 15 % за средното рисково тегло по отношение на жилищни ипотечни кредити, обезпечени с жилища във Финландия, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на кредитни институции, получили лиценз във Финландия и използващи вътрешнорейтинговия подход (ВРП) за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания;

                                    Белгия:

                                          —

                                          надбавка от рисково тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на кредитни институции, лицензирани в Белгия и използващи ВРП за изчисляване на регулаторните капиталови изисквания, и съставена от:

                                                      а)

                                                      фиксирана надбавка от рисково тегло в размер на 5 процентни пункта; и

                                                      б)

                                                      пропорционална надбавка от рисково тегло, състояща се от 33 % от претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена по отношение на портфейла експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия.“;

                  2.

                  приложението се заменя с приложението към настоящата препоръка.

         Съставено във Франкфурт на Майн, 16 юли 2018 година.

            Francesco MAZZAFERRO

               Ръководител на секретариата на ЕССР

               от името на Генералния съвет на ЕССР

         (1)  ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 1.

         (2)  ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1.

         (3)  ОВ C 58, 24.2.2011 г., стр. 4.

         (4)  Препоръка ЕССР/2015/2 на Европейския съвет за системен риск от 15 декември 2015 г. относно оценката на трансграничните ефекти и доброволната реципрочност за мерките на макропруденциалната политика (ОВ C 97, 12.3.2016 г., стр. 9).

         (5)  Препоръка ЕССР/2017/4 на Европейския съвет за системен риск от 20 октомври 2017 г. за изменение на Препоръка ЕССР/2015/2 относно оценката на трансграничните ефекти и доброволната реципрочност за мерките на макропруденциалната политика (ОВ C 431, 15.12.2017 г., стр. 1).

         (6)  Решение ЕССР/2015/4 на Европейския съвет за системен риск от 16 декември 2015 г. относно рамката за координиране във връзка с уведомленията за националните мерки на макропруденциалната политика от съответните органи, издаването на становища и препоръки от ЕССР и за отмяна на Решение ЕССР/2014/2 (ОВ C 97, 12.3.2016 г., стр. 28).

         ПРИЛОЖЕНИЕ
         „

                  Приложение

                     Естония

                        Ниво на буфер за системен риск от 1 %, приложим съгласно член 133 от Директива 2013/36/ЕС спрямо местните експозиции на всички кредитни институции, лицензирани в Естония

                  I.   Описание на мярката

                              1.

                              Естонската мярка представлява ниво на буфер за системен риск от 1 %, приложим съгласно член 133 от Директива 2013/36/ЕС спрямо местните експозиции на всички кредитни институции, лицензирани в Естония.

                        II.   Реципрочност

                              2.

                              Когато държавите членки са въвели член 134 от Директива 2013/36/ЕС в националното си право, се препоръчва на съответните органи да прилагат реципрочност спрямо естонската мярка за експозиции, разположени в Естония, на вътрешно лицензирани институции в съответствие с член 134, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС. За целите на настоящия параграф се прилага срокът, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                              3.

                              Когато държавите членки не са въвели член 134 от Директива 2013/36/ЕС в националното си право, се препоръчва на съответните органи да приложат реципрочност спрямо естонската мярка за експозиции, разположени в Естония, на вътрешно лицензирани институции в съответствие с подпрепоръка В, параграф 2. На съответните органи се препоръчва да приемат еквивалентната мярка в рамките на шест месеца.

                     Финландия

                        Специфична за кредитната институция долна граница в размер на 15 % за средното рисково тегло по отношение на кредити, обезпечени с ипотеки върху жилища във Финландия, приложима към кредитни институции, използващи вътрешнорейтинговия подход (ВРП) (наричани по-долу „кредитни институции с ВРП“) съгласно член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013.

                  I.   Описание на мярката

                              1.

                              Финландската мярка, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013, се състои от специфична за кредитната институция долна граница на средното рисково тегло в размер на 15 % за кредитни институции с ВРП на равнище портфейл за жилищни ипотечни кредити, обезпечени с жилища във Финландия.

                        II.   Реципрочност

                              2.

                              В съответствие с член 458, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на съответните органи на засегнатите държави членки се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо финландската мярка и да я прилагат по отношение на портфейли на кредитни институции с ВРП от ипотечни кредити на дребно, обезпечени с жилища във Финландия, отпуснати от вътрешно лицензирани клонове, установени във Финландия. За целите на настоящия параграф се прилага крайният срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                              3.

                              На съответните органи също така се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо финландската мярка и да я прилагат по отношение на портфейли на кредитни институции с ВРП от ипотечни кредити на дребно, обезпечени с жилища във Финландия, отпуснати пряко презгранично от кредитни институции, установени в съответните им юрисдикции. За целите на настоящия параграф се прилага крайният срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                              4.

                              В съответствие с подпрепоръка В, параграф 2 се препоръчва на съответните органи да прилагат след консултация с ЕССР мярка на макропруденциалната политика на разположение в юрисдикцията им, която има ефект, най-близък до този на горепосочената мярка, за която е препоръчана реципрочност, включително като приемат надзорни мерки и правомощия, посочени в дял VII, глава 2, раздел IV от Директива 2013/36/ЕС. На съответните органи се препоръчва да приемат еквивалентната мярка в рамките на четири месеца.

                        III.   Праг на същественост

                              5.

                              Мярката е допълнена с праг на същественост от 1 милиард евро експозиция на пазара на жилищни ипотечни кредити във Финландия за регулиране на потенциалното прилагане на принципа de minimis от държавите членки, прилагащи реципрочност.

                              6.

                              В съответствие с раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатата държава членка могат да освободят отделни кредитни институции с ВРП с несъществени портфейли от ипотечни кредити на дребно, обезпечени с жилища във Финландия, под прага на същественост от 1 милиард евро. В този случай съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите и им се препоръчва да прилагат реципрочност, когато кредитна институция с ВРП надхвърля прага от 1 милиард евро.

                              7.

                              Когато не съществуват кредитни институции с ВРП, лицензирани в други засегнати държави членки с клонове, установени във Финландия, или предоставящи финансови услуги пряко във Финландия, които имат експозиции в размер на 1 милиард евро или повече на финландския ипотечен пазар, съответните органи на засегнатите държави членки могат да решат да не прилагат реципрочност съгласно предвиденото в раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2. В този случай съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите и им се препоръчва да прилагат реципрочност, когато кредитна институция с ВРП надхвърля прага от 1 милиард евро.

                     Белгия

                        Надбавка от рисково тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, наложена по отношение на кредитни институции, лицензирани в Белгия и използващи ВРП, и приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013. Надбавката се състои от два компонента:

                              а)

                                    фиксирана надбавка от рисково тегло в размер на 5 процентни пункта; и

                              б)

                                    пропорционална надбавка от рисково тегло, състояща се от 33 % от претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложена по отношение на портфейла експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия.

                        I.   Описание на мярката

                              1.

                              Белгийската мярка, приложена в съответствие с член 458, параграф 2, буква г), подточка vi) от Регламент (ЕС) № 575/2013 и наложена по отношение на кредитни институции, лицензирани в Белгия и използващи ВРП, се състои от надбавка от рисково тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, която е съставена от два компонента:

                                          а)

                                          Първият компонент се състои от увеличение от 5 процентни пункта на рисковото тегло за експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия, получено след изчисляване на втората част от надбавката от рисково тегло в съответствие с буква б).

                                          б)

                                          Вторият компонент се състои от увеличение на рисковото тегло в размер на 33 % от претеглената по експозиции средна стойност на рисковите тегла, приложено по отношение на портфейла експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия. Претеглената по експозиции средна стойност е средната стойност на рисковите тегла на отделните кредити, изчислена в съответствие с член 154 от Регламент (ЕС) № 575/2013, претеглена чрез съответната стойност на експозицията.

                        II.   Реципрочност

                              2.

                              В съответствие с член 458, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на съответните органи на засегнатите държави членки се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо белгийската мярка, като я прилагат към разположени в Белгия клонове на лицензирани на национално равнище кредитни институции, използващи ВРП, в рамките на крайния срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                              3.

                              На съответните органи се препоръчва да приложат реципрочност спрямо белгийската мярка, като я прилагат към лицензирани на национално равнище кредитни институции, използващи ВРП, които имат преки експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти, разположени в Белгия. В съответствие с подпрепоръка В, параграф 2 на съответните органи се препоръчва да прилагат същата мярка като вече приложената в Белгия от активиращия орган в рамките на крайния срок, посочен в подпрепоръка В, параграф 3.

                              4.

                              Ако същата мярка на макропруденциалната политика не е на разположение в тяхната юрисдикция, на съответните органи се препоръчва да прилагат след консултация с ЕССР мярка на макропруденциалната политика на разположение в юрисдикцията им, която има ефект, най-близък до този на горепосочената мярка, за която е препоръчана реципрочност, включително като приемат надзорни мерки и правомощия, посочени в дял VII, глава 2, раздел IV от Директива 2013/36/ЕС. На съответните органи се препоръчва да приемат еквивалентната мярка не по-късно от четири месеца след публикуването на настоящата препоръка в Официален вестник на Европейския съюз.

                        III.   Праг на същественост

                              5.

                              Мярката е допълнена от специфичен за институцията праг на същественост от 2 милиарда евро за регулиране на потенциалното прилагане на принципа de minimis от съответните органи, прилагащи реципрочност на мярката.

                              6.

                              В съответствие с раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 съответните органи на засегнатата държава членка могат да освободят отделни лицензирани на национално равнище кредитни институции, използващи ВРП и имащи несъществени експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти в Белгия, които са под прага на същественост от 2 милиарда евро. При прилагането на прага на същественост съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите и им се препоръчва да прилагат белгийската мярка към освободени преди това отделни лицензирани на национално равнище кредитни институции, когато прагът на същественост от 2 милиарда евро бъде нарушен.

                              7.

                              Когато липсват кредитни институции, лицензирани в засегнатите държави членки, с разположени в Белгия клонове или които имат преки експозиции на дребно, обезпечени с жилищни недвижими имоти в Белгия, които използват ВРП и които имат експозиции в размер на 2 милиарда евро или повече на белгийския пазар на жилищни недвижими имоти, съответните органи на засегнатите държави членки могат да решат съгласно раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 да не прилагат реципрочност спрямо белгийската мярка. В този случай съответните органи следва да наблюдават съществеността на експозициите и им се препоръчва да прилагат реципрочност спрямо белгийската мярка, когато кредитна институция с ВРП надхвърля прага от 2 милиарда евро.

                              8.

                              В съответствие с раздел 2.2.1 от Препоръка ЕССР/2015/2 прагът на същественост от 2 милиарда евро е препоръчано максимално ниво на прага. Съответните органи, прилагащи реципрочност, могат поради това вместо да прилагат препоръчания праг, да установяват по-нисък праг за своите юрисдикции, когато е подходящо, или да прилагат реципрочност спрямо мярката без праг на същественост.

            “


title: Препоръка на Европейската централна банка от 19 октомври 2018 година до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на De Nederlandsche Bank (ЕЦБ/2018/25)

text:
               30.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 394/1

      ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
      от 19 октомври 2018 година
      до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на De Nederlandsche Bank
      (ЕЦБ/2018/25)
      (2018/C 394/01)
      УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
      като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 27.1 от него,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  Отчетите на Европейската централна банка (ЕЦБ) и на националните централни банки на държавите членки, чиято парична единица е еврото, се проверяват от независими външни одитори, препоръчани от Управителния съвет на ЕЦБ и одобрени от Съвета на Европейския съюз.

                  (2)

                  Мандатът на сегашните външни одитори на De Nederlandsche Bank — Deloitte Accountants B.V., изтече след одита за финансовата 2018 година. Поради това е необходимо да се назначат външни одитори за периода, започващ от финансовата 2019 година.

                  (3)

                  De Nederlandsche Bank избра KPMG Accountants N.V. за свои външни одитори за финансовите години от 2019 до 2022 с възможността мандатът им да бъде удължаван ежегодно до финансовата 2025 година,

            ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
      Препоръчва се назначаването на KPMG Accountants N.V. за външни одитори на De Nederlandsche Bank за финансовите години от 2019 до 2022 с възможността мандатът им да бъде удължаван ежегодно до финансовата 2025 година.

         Съставено във Франкфурт на Майн на 19 октомври 2018 година.

               Председател на ЕЦБ

            Mario DRAGHI


title: Препоръка на Европейската централна банка от 25 юли 2019 година до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta (ЕЦБ/2019/24)

text:
               21.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/1

      ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
      от 25 юли 2019 година
      до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta
      (ЕЦБ/2019/24)
      (2019/C 283/01)
      УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
      като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 27.1 от него,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  Отчетите на Европейската централна банка (ЕЦБ) и на националните централни банки на държавите членки, чиято парична единица е еврото, се проверяват от независими външни одитори, препоръчани от Управителния съвет на ЕЦБ и одобрени от Съвета на Европейския съюз.

                  (2)

                  Мандатът на сегашните външни одитори на Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta — PricewaterhouseCoopers — изтече след одита за финансовата 2018 година. Поради това е необходимо да се назначат външни одитори за периода, започващ от финансовата 2019 година.

                  (3)

                  Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta избра KPMG за свои външни одитори за финансовите години от 2019 до 2025,

            ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
      Препоръчва се назначаването на KPMG за външни одитори на Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta за финансовите години от 2019 до 2025.

         Съставено във Франкфурт на Майн на 25 юли 2019 година.

               Председател на ЕЦБ

            Mario DRAGHI


title: Препоръка на Съвета от 9 юли 2019 година относно националната програма за реформи на Естония за 2019 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Естония за 2019 г.

text:
               5.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/30

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
      от 9 юли 2019 година
      относно националната програма за реформи на Естония за 2019 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Естония за 2019 г.
      (2019/C 301/06)
      СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
      като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
      като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
      като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
      като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
      като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
      като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
      като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
      като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  На 21 ноември 2018 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за координация на икономическите политики за 2019 г. В него надлежно беше отчетен Европейският стълб на социалните права, обявен от Европейския парламент, Съвета и Комисията на 17 ноември 2017 г. Приоритетите на годишния обзор на растежа бяха одобрени от Европейския съвет на 21 март 2019 г. Въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета (2) на 21 ноември 2018 г. Комисията прие също Доклад за механизма за предупреждение, в който Естония не е посочена като държава членка, за която ще се извърши задълбочен преглед. На същата дата Комисията прие и препоръка за препоръка на Съвета относно икономическата политика на еврозоната, която беше одобрена от Европейския съвет на 21 март 2019 г. На 9 април 2019 г. Съветът прие Препоръката относно икономическата политика на еврозоната (3) („Препоръка от 2019 г. за еврозоната“), в която са очертани пет препоръки за еврозоната („препоръките за еврозоната“).

                  (2)

                  Като държава членка, чиято парична единица е еврото, и с оглед на тясната взаимообвързаност между икономиките в икономическия и паричен съюз Естония следва да гарантира пълното и своевременното изпълнение на Препоръката за еврозоната за 2019 г. в съответствие с препоръки 2 и 3 по-долу. По-специално съсредоточаването на свързаните с инвестициите мерки на икономическа политика в посочените области ще спомогне за изпълнението на втората препоръка за еврозоната по отношение на подкрепата за инвестициите.

                  (3)

                  Докладът за Естония за 2019 г. беше публикуван на 27 февруари 2019 г. В него бе оценен напредъкът на Естония в изпълнението на специфичните за държавата препоръки, приети от Съвета на 13 юли 2018 г. (4), последващите действия във връзка със специфичните за държавата препоръки, отправени към Естония през предходните години, както и напредъкът на страната по националните ѝ цели по стратегията „Европа 2020“.

                  (4)

                  Естония представи националната си програма за реформи за 2019 г. на 30 май 2019 г., а програмата си за стабилност за 2019 г. — на 30 април 2019 г.

                  (5)

                  Съответните специфични за всяка държава препоръки бяха взети предвид при програмирането на европейските структурни и инвестиционни фондове (ЕСИ фондове) за периода 2014—2020 г. Както е предвидено в член 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (5), когато това е необходимо за подпомагане на изпълнението на съответните препоръки на Съвета, Комисията може да поиска от дадена държава членка да преразгледа своето споразумение за партньорство и съответните програми и да предложи промени в тях. Комисията предостави допълнителни подробности за начина, по който ще използва тази разпоредба, в насоките относно прилагането на мерките, обвързващи ефективността на ЕСИ фондовете с доброто икономическо управление.

                  (6)

                  Спрямо Естония понастоящем се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж. Програмата за стабилност за 2019 г. беше представена във основа на хипотеза за непроменена политика. Програмата предвижда да се премине от дефицит по консолидирания държавен бюджет от 0,6 % от БВП през 2018 г. към дефицит от 0,2 % от БВП през 2019 г. и 0,3 % от БВП през 2020 г., а след това да се отбележи дефицит от 0,7 % от БВП до 2022 г. Въз основа на преизчисленото структурно салдо (6) средносрочната бюджетна цел — дефицит от 0,5 % БВП в структурно изражение — не се планира да бъде изпълнена през периода, обхванат от програмата за стабилност за 2019 г. Съотношението на консолидирания държавен дълг към БВП се очаква да намалее до 5,3 % от БВП до 2022 г. Макроикономическият сценарий в основата на тези бюджетни прогнози е благоприятен. Не са определени мерките, необходими за подкрепа на планираните цели за дефицита, което представлява риск за хипотезите относно прираста на приходите.

                  (7)

                  С оглед на прогнозата на Комисията от есента на 2018 г., в която се предвиждаше позиция, по-близка до средносрочната бюджетна цел през 2019 г. и съответстваща на правилата за размразяване на изискваната корекция, номиналният темп на растеж на нетните първични държавни разходи не следва да надвишава 4,9 %, което съответства на годишна корекция на структурното салдо от 0,3 % през 2019 г. Въз основа на прогнозата на Комисията от пролетта на 2019 г. има риск от значително отклонение от това изискване през 2019 г.

                  (8)

                  През 2020 г., с оглед на прогнозираната разлика от 2,7 % между фактическия и потенциалния БВП в Естония, както и поради това, че планираният растеж на БВП е под очаквания потенциален растеж, номиналният темп на растеж на нетните първични държавни разходи не следва да надвиши 4,1 %, което съответства на структурна корекция от 0,6 % от БВП, произтичаща от общоприетата корекционна матрица на изискванията съгласно Пакта за стабилност и растеж. Въз основа на прогнозата на Комисията от пролетта на 2019 г. при непроменена политика има риск от значително отклонение от това изискване през 2020 г. Като цяло Съветът е на мнение, че от 2019 г. трябва да се предприемат необходимите допълнителни мерки, за да се спазят разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж.

                  (9)

                  Предотвратяването на изпирането на пари се превърна в приоритет за Естония на фона на големите скандали, свързани с изпирането на пари. Естония укрепи своята рамка за борба с изпирането на пари и делът на депозитите на чуждестранни лица в естонския банков сектор намаля значително. Въпреки това продължават да съществуват предизвикателства. Въпреки че естонското правителство въведе допълнителни мерки и насоки за по-нататъшното укрепване на превенцията в тази област, парламентът на Естония все още не е приел законодателна инициатива, целяща увеличаване на капацитета на надзора по отношение на борбата с изпирането на пари. Следва да се обърне внимание на ефективното прилагане на тези мерки след тяхното приемане.

                  (10)

                  Недостигът на умения и несъответствието между търсените и предлаганите умения са сред основните пречки пред бизнес инвестициите и ограничават нарастването на производителността. През последните години Естония осъществи широкообхватни реформи, но тенденциите на пазара на труда и намаляването на населението в трудоспособна възраст представляват дългосрочни предизвикателства за системата на образование и обучение. Тези предизвикателства включват все още висок процент на преждевременно напускащи училище, непълна реорганизация на училищната мрежа; недостатъчната адекватност на висшето образование и професионалното образование и обучение за пазара на труда; и предизвикателствата, свързани със застаряването на учителите и ниската привлекателност на професията. Въпреки че участието в ученето за възрастни се подобрява, повишаването на квалификацията и преквалификацията на работната сила не се извършват достатъчно бързо, така че се наблюдава изоставане от тенденциите на пазара на труда. Недостатъчният капацитет за иновации е в центъра на набелязаните нужди от умения. Въпреки големия процент на специалистите в областта на информационните и комуникационните технологии, предприятията предоставят ограничено обучение за придобиване на умения в областта на цифровите технологии. Подобряването на адекватността на системата за образование и обучение за пазара на труда, включително чрез инвестиране в професионално ориентиране, справянето с преждевременното напускане на училище и по-доброто предвиждане на потребностите от умения биха спомогнали да се гарантира, че хората притежават правилните умения. Освен това подобряването на условията на труд на учителите, качеството на преподаването и образователните политики в отговор на демографските и икономическите тенденции ще укрепи капацитета на системата за образование и обучение.

                  (11)

                  Въпреки подобренията, бедността, социалното изключване и неравенството в доходите остават високи, особено сред по-възрастните хора. През 2017 г. около 42 % от лицата на възраст 65 и повече години са били изложени на риск от бедност и социално изключване в сравнение със средната стойност за Съюза от 15 %. Социалноосигурителните обезщетения все още не са ефективни за намаляване на бедността, а мрежата за социална сигурност е слаба. Предоставянето на качествени и достъпни социални услуги е възпрепятствано от слабата координация между службите в областта на здравеопазването и социалните грижи и от големите различия в способността на общините да набелязват нуждите от социални услуги и да ги предоставят. Хората също трябва да покрият голяма част от разходите за услугите, предоставяни от органите. Публичните разходи на Естония за дългосрочни грижи бяха по-малко от половината от средната стойност за Съюза (0,6 % от БВП в сравнение с 1,6 % от БВП през 2016 г.). Няма превантивни мерки или система за подпомагане, за да се намали тежестта върху лицата, полагащи неформални грижи. Делът на хората с неудовлетворени потребности от медицински грижи остава един от най-високите в Съюза (11,7 %), което свидетелства за проблеми с достъпността и ефективността на системата на здравеопазването. Тези предизвикателства сочат необходимостта от предоставяне на достъпни и качествени социални и здравни услуги по интегриран начин и от разработване на цялостна рамка за дългосрочни грижи. Инвестициите в подкрепа на социалното приобщаване, включително в социалната инфраструктура, биха насърчили приобщаващия растеж.

                  (12)

                  Разликата в заплащането между жените и мъжете от 25,6 % през 2017 г. остава сред най-високите в Съюза и е малко по-голяма в сравнение с предходната година. Освен това отражението на родителството върху заетостта на жените е значително над средното за Съюза (съответно 25,2 и 9,0 %). Дългите родителски отпуски често водят до по-бавно развитие на кариерата за жените. Наблюдава се тенденция жените да работят в икономически сектори и професии с по-ниско заплащане, въпреки че образователното им равнище е по-високо от това на мъжете. Неотдавнашните мерки добавиха гъвкавост към системата за предоставяне на родителски отпуск и обезщетения с цел улесняване на връщането на родителите на пазара на труда. Използването на услуги за детски грижи се подобрява. Въпреки това фактори като икономическата дейност, професията, възрастта, трудовия стаж или работното време обясняват само част от разликата в заплащането между жените и мъжете, като оставят необяснима разлика от 20 % спрямо средната стойност за Съюза от 11,5 %. Прозрачността при заплащането би могла да спомогне за по-доброто разбиране на причините за тази голяма разлика в заплащането на жените и мъжете. Продължаването на инвестициите в грижите за децата и активните мерки на пазара на труда биха спомогнали за заетостта на жените. Освен това ангажирането със социалните партньори и укрепването на техния капацитет продължават да бъдат важни в по-широк контекст.

                  (13)

                  Като периферна страна с ниска гъстота на населението добре функциониращата и взаимосвързана транспортна система е от ключово значение за икономическите дейности и износа на Естония. Транспортната инфраструктура на Естония е изправена пред някои недостатъци по отношение на свързаността и устойчивостта. Недостатъчно развити остават железопътният и интермодалният транспорт. Освен това емисиите на парникови газове от автомобилния транспорт са се увеличили през последните 5 години. Други иновативни и устойчиви решения биха могли да спомогнат за преодоляване на проблемите, свързани със задръстванията и с обществения транспорт. Синхронизирането на електроенергийната система на Естония с континенталната европейска мрежа е от ключово значение за гарантиране на сигурността на доставките на електроенергия в целия Балтийски регион. Инвестициите в инфраструктура биха спомогнали за подобряване на конкурентоспособността на естонските предприятия.

                  (14)

                  При ниските инвестиции в научноизследователска и развойна дейност, особено от частния сектор, производителността на Естония изостава. Докато през 2017 г. публичните разходи за научноизследователска и развойна дейност бяха малко под средните за Съюза, бизнес инвестициите бяха само 0,61 % от БВП — около половината от средната стойност за Съюза. Малък е делът на предприятията, особено сред малките и средните предприятия (МСП), които отчитат дейности в областта на научните изследвания и иновациите. Намаляват разходите, които не са свързани с научноизследователската и развойната дейност, а сътрудничеството между научните и стопанските среди е слабо. Някои от тези фактори водят до снижаване на резултатите на страната в областта на иновациите и производителността. По-целенасочените инвестиции в научни изследвания, развитие и иновации, включително в цифровизация и автоматизация на предприятията, биха повишили производителността и конкурентоспособността на Естония. Същият резултат ще бъде постигнат, ако се определят по-добре приоритетите на научноизследователските теми в области, които са от значение за икономиката. Естонските органи разработиха и приложиха няколко мерки за преодоляване на недостатъците в системата за научни изследвания и иновации, но въздействието им до момента остава ограничено.

                  (15)

                  Продължават да съществуват предизвикателства в областта на ресурсната и енергийната ефективност. Показателите за екоиновации на Естония не отразяват напълно потенциала на страната, а комплексният ѝ резултат от 60 в областта на екоиновациите е с 40 % по-нисък от средната стойност за Съюза. Въпреки някои подобрения през последните години Естония е с три пъти по-ниска от средната за ЕС стойност по отношение на производителността на ресурсите, а разликата с останалата част от Съюза се увеличава. Само малка част от естонските МСП предприемат действия за подобряване на ресурсната си ефективност и стават по-екологосъобразни. Освен това икономиката е силно енергоемка, като равнищата на потребление на енергия са значително по-високи от средните за Съюза. Всички региони в Естония изостават в подобряването на ресурсната и енергийната ефективност. С дял от 0,4 % през 2017 г. Естония беше доста под националната си цел за дял от 10 % на енергията от възобновяеми източници в транспорта. Насърчаването на ресурсната и енергийната ефективност, по-специално в сградния сектор, и подкрепата за кръговата икономика, включително чрез увеличаване на инвестициите, биха допринесли допълнително за по-конкурентоспособна и устойчива икономика.

                  (16)

                  Процедурите по несъстоятелност в Естония отнемат около три години, а процентът на събирането на вземанията е малко над 40 %. Това задържа трудови и финансови ресурси в по-малко продуктивни предприятия. Нарушават се стимулите за инвестиране и предоставяне на финансиране на предприятията. Реформирането на рамката на несъстоятелността би било от значение, за да се съкрати продължителността на производството по несъстоятелност и да се увеличи процентът на събиране на вземанията за кредиторите. По-специално това би могло да включва насърчаване на използването на производства преди и след фазата на несъстоятелността и предотвратяване на поетапната ликвидация на дружествата.

                  (17)

                  Програмирането на средствата от Съюза за периода 2021—2027 г. би могло да спомогне за преодоляване на някои от пропуските, посочени в препоръките, по-специално в областите, обхванати от приложение Г към доклада за страната за 2019 г. Това ще позволи на Естония да използва по най-добрия начин тези средства по отношение на набелязаните сектори, като се вземат предвид регионалните различия.

                  (18)

                  В контекста на европейския семестър за 2019 г. Комисията изготви подробен анализ на икономическата политика на Естония и го публикува в доклада за страната за 2019 г. Тя оцени също програмата за стабилност за 2019 г., националната програма за реформи за 2019 г., както и последващите действия по специфичните препоръки, отправени към Естония през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива бюджетна и социално-икономическа политика в Естония, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на Съюза предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнището на Съюза към бъдещите национални решения.

                  (19)

                  С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за стабилност за 2019 г., като становището му (7) е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

            ПРЕПОРЪЧВА на Естония да предприеме следните действия през 2019 г. и 2020 г.:

         1.

            Да гарантира, че номиналният темп на растеж на нетните първични държавни разходи не надвишава 4,1 % през 2020 г., което съответства на годишна корекция на структурното салдо от 0,6 % от БВП. Да осигури ефективен надзор и прилагане на рамката за борба с изпирането на пари.

         2.

            Да отстрани недостига на умения и да насърчава иновациите чрез подобряване на капацитета и адекватността на системата за образование и обучение за пазара на труда. Да подобри адекватността на мрежата за социална сигурност и достъпа до финансово достъпни и интегрирани социални услуги. Да предприеме мерки за намаляване на разликата в заплащането между мъжете и жените, включително чрез подобряване на прозрачността на възнагражденията.

         3.

            Да насочи свързана с инвестициите икономическа политика в областта на устойчивата транспортна и енергийна инфраструктура, включително междусистемните връзки, за насърчаване на научните изследвания и иновациите, както и за ресурсната и енергийната ефективност, като се вземат предвид регионалните различия.

         Съставено в Брюксел на 9 юли 2019 година.

               За Съвета

               Председател

            M. LINTILÄ

         (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

         (2)  Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25).

         (3)  ОВ C 136, 12.4.2019 г., стр. 1.

         (4)  ОВ C 320, 10.9.2018 г., стр. 24.

         (5)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).

         (6)  Салдо, коригирано спрямо фазата на икономическия цикъл, без еднократните и другите временни мерки, преизчислено от Комисията с помощта на общоприетата методика.

         (7)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка на Съвета от 9 юли 2019 година относно националната програма за реформи на Литва за 2019 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Литва за 2019 г.

text:
               5.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/91

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
      от 9 юли 2019 година
      относно националната програма за реформи на Литва за 2019 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Литва за 2019 г.
      (2019/C 301/15)
      СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
      като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
      като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
      като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
      като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
      като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
      като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
      като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
      като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  На 21 ноември 2018 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за координация на икономическите политики за 2019 г. В него надлежно беше отчетен Европейският стълб на социалните права, обявен от Европейския парламент, Съвета и Комисията на 17 ноември 2017 г. Приоритетите на годишния обзор на растежа бяха одобрени от Европейския съвет на 21 март 2019 г. На 21 ноември 2018 г., въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета (2), Комисията прие също Доклада за механизма за предупреждение, в който не посочи Литва като една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед. На същата дата Комисията прие и препоръка за препоръка на Съвета относно икономическата политика на еврозоната, която беше одобрена от Европейския съвет на 21 март 2019 г. На 9 април 2019 г. На 9 април 2019 г. Съветът прие Препоръката относно икономическата политика на еврозоната (3) („Препоръка от 2019 г. за еврозоната“), в която са очертани пет препоръки за еврозоната („препоръките за еврозоната“).

                  (2)

                  Като държава членка, чиято парична единица е еврото, и с оглед на тясната взаимообвързаност между икономиките в икономическия и паричен съюз Литва следва да гарантира пълното и своевременното изпълнение на Препоръката за еврозоната за 2019 г. в съответствие с препоръки 2 и 3 по-долу. По-специално, инвестиционните мерки ще спомогнат за изпълнението на втората препоръка за еврозоната, що се отнася до подкрепата на инвестициите, а мерките за образованието ще спомогнат за изпълнението на третата препоръка за еврозоната относно функционирането на пазара на труда.

                  (3)

                  Докладът за Литва за 2019 г. беше публикуван на 27 февруари 2019 г. В него бяха оценени напредъкът на Литва в изпълнението на специфичните за държавата препоръки, приети от Съвета на 13 юли 2018 г. (4), последващите действия във връзка със специфичните за държавата препоръки, отправени към Литва през предходните години, както и напредъкът на страната по националните ѝ цели по стратегията „Европа 2020“.

                  (4)

                  Литва представи националната си програма за реформи за 2019 г. на 10 май 2019 г., а програмата си за стабилност за 2019 г. — на 30 април 2019 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

                  (5)

                  Съответните специфични за всяка държава препоръки бяха взети предвид при програмирането на европейските структурни и инвестиционни фондове (ЕСИ фондове) за периода 2014—2020 г. Както е предвидено в член 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (5), когато това е необходимо за подпомагане на изпълнението на съответните препоръки на Съвета, Комисията може да поиска от дадена държава членка да преразгледа своето споразумение за партньорство и съответните програми и да предложи промени в тях. Комисията предостави допълнителни подробности за начина, по който ще използва тази разпоредба, в насоките относно прилагането на мерките, обвързващи ефективността на ЕСИ фондовете с доброто икономическо управление.

                  (6)

                  Понастоящем спрямо Литва се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж. В своята програма за стабилност за 2019 г. правителството планира да постигне номинален излишък от 0,4 % от брутния вътрешен продукт (БВП) през 2019 г. и 0,2 % от БВП през 2020 г., преди очакваното допълнително намаляване до 0,1 % от БВП през 2021 г. Въз основа на преизчисленото структурно салдо (6) средносрочната бюджетна цел от 1 % от БВП в структурно изражение е преизпълнена през целия период на програмата. През 2017 г. на Литва беше предоставено и временно отклонение, свързано с изпълнението на структурните реформи. Това отклонение се пренася за следващ период от три години. Според програмата за стабилност за 2019 г. съотношението на консолидирания държавен дълг към БВП се очаква да спадне от 34,2 % от БВП през 2018 г. до 32,9 % през 2022 г. Макроикономическият сценарий в основата на тези бюджетни прогнози е реалистичен. В същото време мерките, необходими за постигане на планираните цели за излишъка от 2020 г. нататък, все още не са достатъчно конкретни. Въз основа на прогнозата на Комисията от пролетта на 2019 г. структурното салдо се очаква да отбележи дефицит от 1 % от БВП през 2019 г. и 0,9 % от БВП през 2020 г. в съответствие със средносрочната бюджетна цел. Същевременно развитието на разходите следва да бъде наблюдавано внимателно в краткосрочен и средносрочен план, особено с оглед на възможни бъдещи рискове по отношение на солидността на приходите. Като цяло Съветът е на мнение, че се очаква Литва да спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж през 2019 г. и 2020 г.

                  (7)

                  През юни 2018 г. правителството прие пакет от законодателни актове за прилагане на цялостен пакет от шест структурни реформи, обхващащи ключовите области на образованието, здравеопазването, данъчното облагане, неформалната икономика, пенсиите и иновациите.

                  (8)

                  Литва продължи да предприема мерки за борба със сивата икономика и за подобряване на спазването на данъчното законодателство. Въпреки че тези мерки показаха обнадеждаващи резултати, цялостното спазване на данъчното законодателство остава слабо. Литва все още има една от най-големите разлики между потенциалните и реално събраните приходи от ДДС в Съюза. Допълнителното повишаване на спазването на данъчното законодателство ще повиши приходите и ще направи данъчната система по-справедлива. Не бяха предприети мерки за разширяване на данъчната основа към източници, които са по-малко вредни за растежа. Екологичните данъци и данъците върху недвижимото имущество остават под средното за Съюза и не се предвиждат промени в данъчното облагане на автомобилите, нито в таксата за ползване на пътищата за частни пътници.

                  (9)

                  От 2018 г. насам публичните пенсии автоматично се индексират спрямо ръста на заплатите. Очаква се това да доведе до намаляване на публичните разходи за пенсии от 6,9 % от БВП през 2016 г. на 5,2 % през 2070 г. Поради прогнозирания спад в заетостта обаче адекватността на пенсиите се очаква да намалее, тъй като пенсионните обезщетения няма да съответстват на ръста на заплатите. Съотношението между пенсионното обезщетение и работната заплата, което изразява коефициента на средната пенсия спрямо средната работна заплата, се очаква да спада постоянно, като сегашното му равнище е вече е едно от най-ниските в Съюза. В действащото законодателство се посочва, че когато това съотношение намалява, правителството трябва да предложи коригиращи мерки. Поради несигурността относно точното естество и графика на тези бъдещи мерки, те не се отчитат в прогнозите в доклада относно застаряването на населението. Те обаче представляват риск за устойчивостта на публичните финанси. Ако общото съотношение между пенсионното обезщетение и работната заплата остане непроменено до 2070 г., разходите за пенсии ще се увеличат до 7 % от БВП вместо да намалеят до 5,2 %, както се предвижда. Поради това съществува несигурност относно начина, по който ще се прилага на практика пенсионното законодателство, и относно последиците от него за фискалната устойчивост и адекватността на пенсиите с течение на времето.

                  (10)

                  Големият дял на хората, изложени на риск от бедност или социално изключване, заедно с нарастващото неравенство по отношение на доходите, продължават да бъдат основни предизвикателства за Литва, които възпрепятстват перспективите ѝ за приобщаващ икономически растеж. Въпреки продължителния икономически растеж, много членове на литовското общество (напр. възрастните хора, хората с увреждания, децата, домакинствата на самотни родители и безработните) са изложени на особено висок риск от бедност и социално изключване. Въпреки че мрежата за социална закрила беше подобрена през последните години, общата корективна сила на литовската данъчна система и система за социална сигурност и на разходите за социална закрила като дял от БВП остава сред най-ниските в Съюза. Бяха предприети някои първи стъпки за справяне с високото равнище на бедност и неравенство по отношение на доходите, като например въвеждането на „сумата за нуждите от минимално потребление“, увеличението на всеобщите детски надбавки и индексацията на пенсиите за старост. Трайно високите равнища на бедност и неравенство обаче показват, че страната все още трябва да измине дълъг път към сближаване спрямо средното равнище на социална сигурност в Съюза и че е необходимо да се инвестира в мерки за преодоляване на социалното изключване. Стратегиите за активно включване на уязвимите групи са по-ефективни, когато съчетават по-добра адекватност на схемите за минимални доходи и пенсии, мерки за активизиране на пазара на труда и по-добро предоставяне на социални услуги, включително грижи за децата и социално жилищно настаняване.

                  (11)

                  Пазарът на труда стана по-свит в резултат на икономическия растеж, но и поради неблагоприятното демографско развитие, включително емиграцията. За смекчаване на ефекта от намаляването на населението в трудоспособна възраст са необходими инвестиции в човешки капитал и подобрен достъп до пазара на труда за всички. Предвид трайния недостиг на умения и несъответствието между търсените и предлаганите умения важно е Литва да ускори реформите за подобряване на качеството и ефективността на системите на всички равнища на образование и да осигури справедлив достъп до качествено и приобщаващо образование и обучение. Демографският спад поставя под натиск училищната мрежа. Демографската промяна изисква стратегии за запазване на достъпа до висококачествено образование за всички, като същевременно се гарантира ефективността на училищната мрежа и се подпомагат учителите, засегнати от училищната консолидация. Все още са необходими значителни стъпки за консолидиране на мрежата за висше образование, включваща повече от 40 държавни и частни университети и колежи. Необходимо е доставчиците на услуги в областта на професионалното образование и обучение да модернизират учебните си програми и да отговарят по-добре на нуждите на местните и регионалните пазари на труда. Ефективното и лесно достъпно учене за възрастни, мерките за преквалификация и повишаване на квалификацията, заедно с предоставянето на социални услуги, биха могли да доведат на навлизането на повече хора на пазара на труда. Участието в ученето за възрастни остава ниско — 6,6 % през 2018 г., което е значително под средното за Съюза равнище от 11,1 %. Литовската икономика има потенциал да се възползва от инвестиции в повишаване на уменията, включително цифрови умения, иновации и по-добра интеграция на хората в неравностойно положение на пазара на труда (например лицата с увреждания и по-възрастните, безработните или неактивните възрастни). В по-широк контекст укрепването на капацитета на социалните партньори е важно, за да се насърчи тяхната ангажираност.

                  (12)

                  Слабите здравни резултати и ниските инвестиции в здравеопазването са трайни предизвикателства. Все още съществува значителен потенциал за рационализиране на използването на ресурсите чрез допълнително преминаване от болнични към извънболнични грижи. Потреблението на болнични услуги продължава да бъде високо, с висок процент на хоспитализиране за хроничните заболявания, съчетани с относително ниски проценти на заетост на легловата база. По-нататъшната рационализация на използването на ресурсите на болниците, заедно с целеви инвестиции за укрепване на първичните грижи, включително относно здравните работници, са необходими за повишаване на ефикасността и за подобряване на здравните резултати. Качеството на грижите продължава да бъде една от основните причини за лошите здравни резултати. Мерките за подобряване на качеството на грижите са фрагментирани, като са налице много ниска степен на акредитиране в сектора на първичните грижи и липса на прилагане на системата за акредитация в болниците. Особено ниски са инвестициите в мерки за профилактика на болестите. Освен това липсва цялостна визия на стъпките, предприети за укрепване на мерките за профилактика на болестите на местно равнище, и те са възпрепятствани от липсата на системно сътрудничество между службите за обществено здравеопазване и за първични грижи. На последно място, ниските разходи за здравеопазване, съчетани с относително високите неофициални плащания и високите преки плащания от страна на пациентите, имат отрицателни последици за равенството по отношение на достъпа до здравеопазване.

                  (13)

                  Бяха предприети някои мерки за борба с корупцията, но все още липсва интегриран регистър на декларациите за интереси. През 2018 г. беше прието законодателство за прилагане на закона за защита на лицата, сигнализиращи за нередности, а в процес на обсъждане е нов закон за регулиране на лобирането. Продължават да съществуват нередности в борбата с корупцията в системата на здравеопазването.

                  (14)

                  Инвестициите като дял от БВП в Литва остават под средните стойности и в Съюза, и в другите балтийски държави. Равнището на иновациите и капацитетът на предприятията за усвояване на технологии в Литва са ниски. Необходими са по-високи равнища на инвестиции в областта на научните изследвания и иновациите, особено в частния сектор. Това ще повиши производителността, която въпреки неотдавнашното нарастване, остава доста под равнището на Съюза. Недостигът на специалисти в областта на информационните и комуникационните технологии показва необходимостта от инвестиции в цифрови умения, които подкрепят конкурентоспособността, иновациите и капацитета на Литва да усвоява технологии и насърчават преминаването към икономика, основана на знанието и с по-висока добавена стойност.

                  (15)

                  Икономиката е сравнително ресурсоемка, с висока зависимост от вноса на енергия и материали. Производителността на ресурсите е ниска, а потреблението на енергия е високо, особено в жилищния и транспортния сектор. Увеличаването на инвестициите в енергийна ефективност, по-специално в сектора на сградите, и във вътрешно производство на енергия от възобновяеми източници би спомогнало икономиката да стане по-екологосъобразна и би я поставило на пътя на по-устойчив растеж, като същевременно намали зависимостта от вноса на енергия.

                  (16)

                  Литва все още страда от слаб международен достъп по отношение на железопътния, автомобилния, морския и въздушния транспорт и трябва да бъде допълнително интегрирана в останалата част на Европа. По-добрата транспортна свързаност би увеличила производителността на икономиката и би ѝ позволила да се възползва в пълна степен от вътрешния пазар. Ефективността на транспортния сектор е далеч под средната за Съюза от гледна точка на обхвата на пътната и железопътната мрежа на TEN-T, инвестициите за научни изследвания и иновации в транспортния сектор, аспектите, свързани с устойчивостта, и пътната безопасност. В железопътния трафик преобладават потоците изток-запад, докато оста север-юг остава недоразвита. Поради това са необходими значителни инвестиции за разработването на устойчива, подходяща за изменението на климата, интелигентна, сигурна и интермодална мрежа TEN-T и за достъпността ѝ, както и за насърчаване на устойчива градска мобилност. Освен това емисиите на парникови газове от автомобилния транспорт са се увеличили значително през последните пет години. Синхронизирането на електроенергийната система на Литва с континенталната европейска мрежа е от ключово значение за гарантиране на сигурността на доставките на електроенергия в целия Балтийски регион.

                  (17)

                  Регионалните различия в Литва са по-големи от средните за Съюза и се задълбочават през последните две десетилетия. Ползите от бързото икономическо сближаване в Литва са силно концентрирани в двете метрополни области. Предимно селските региони, които обхващат по-голямата част от територията и където живее близо 55 % от населението, търпят значителен спад на населението, съчетан с намаляващ достъп до качествени обществени услуги. Значителните социално-икономически различия в страната показват, че някои региони имат различни инвестиционни нужди. Предизвикателство продължава да бъде и нарастването на връзките между съседните територии в Литва, включително транспортните и цифровите връзки.

                  (18)

                  За да се подобри ефикасността на публичните инвестиции, литовските органи актуализираха правилата за изготвяне и подбор на инвестиционни проекти, финансирани от държавния бюджет. От 2018 г. насам всички нови инвестиционни проекти следва да бъдат проверявани с анализ на разходите и ползите и да отговарят на допълнителни критерии за подбор. Това е важна първа стъпка, но е необходимо повече, за да се постигне максимално въздействие на публичните инвестиции върху увеличаването на потенциала за дългосрочен растеж и преодоляването на нарастващите регионални различия. Органите започнаха преразглеждането на системата на държавно бюджетиране с цел удължаване на времевия хоризонт за бюджетиране и укрепване на връзката между разходите и общите икономически цели. От решаващо значение е да се гарантира, че новата система за стратегическо планиране на инвестициите е готова за бюджетния процес за периода 2021—2023 г. и за началото на новия цикъл на финансиране от Съюза през 2021 г.

                  (19)

                  Литва не разполага с единна стратегия за научни изследвания и иновации. Тази област се характеризира с фрагментирани политики и множество схеми за подкрепа, при които липсва синергия. Освен съществуването на няколко изпълнителни агенции, които не възприемат съгласуван подход в подкрепа на политиките в областта на научните изследвания и иновациите, е налице и сложна система на управление, която изглежда ограничава достъпа на ползвателите до набора от налични инструменти. Това състояние на нещата е особено вредно за сътрудничеството между научната и стопанската дейност и възпрепятства иновационната дейност. Новото разделение на отговорността за политиката в областта на научните изследвания и иновациите между министерството на икономиката и иновациите и министерството на образованието и науката все още не допринася за съгласувана политическа рамка със синергични схеми за подпомагане, която би съществувала, ако се въведе обслужване на едно гише за потенциални бенефициери.

                  (20)

                  Програмирането на средствата от Съюза за периода 2021—2027 г. би могло да спомогне за преодоляване на някои от пропуските, посочени в препоръките, по-специално в областите, обхванати от приложение Г към доклада за страната за 2019 г. Това ще позволи на Литва да използва по най-добрия начин тези средства по отношение на набелязаните сектори, като се вземат предвид регионалните различия.

                  (21)

                  В рамките на европейския семестър за 2019 г. Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Литва и го публикува в доклада за страната за 2019 г. Освен това Комисията направи оценка на програмата за стабилност за 2019 г., националната програма за реформи за 2019 г. и последващите действия във връзка с препоръките, отправени към Литва през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива бюджетна и социално-икономическа политика в Литва, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на Съюза предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнище Съюз към бъдещите решения на държавите членки.

                  (22)

                  Предвид тази оценка Съветът разгледа програмата за стабилност за 2019 г. и е на мнение (7), че Литва се очаква да спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж,

            ПРЕПОРЪЧВА на Литва да предприеме следните действия в периода 2019—2020 г.:

         1.

            Да подобри спазването на данъчното законодателство и да разшири данъчната основа към източници, които са по-малко вредни за растежа. Да се справи с неравенството в доходите, бедността и социалното изключване, включително чрез подобряване на данъчната система и системата за социална сигурност.

         2.

            Да подобри качеството и ефикасността на всички равнища на образование и обучение, включително ученето за възрастни. Да повиши качеството, финансовата достъпност и ефективността на системата на здравеопазването.

         3.

            Да насочи свързаната с инвестициите икономическа политика към иновациите, енергийната и ресурсната ефективност, устойчивия транспорт и енергийните междусистемни връзки, като се вземат предвид регионалните различия. Да стимулира растежа на производителността чрез подобряване на ефективността на публичните инвестиции. Да разработи съгласувана политическа рамка за подкрепа на сътрудничеството между научната и стопанската дейност и да консолидира изпълнителните агенции в областта на научните изследвания и иновациите.

         Съставено в Брюксел на 9 юли 2019 година.

               За Съвета

               Председател

            M. LINTILÄ

         (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

         (2)  Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25).

         (3)  ОВ C 136, 12.4.2019 г., стр. 1.

         (4)  ОВ C 320, 10.9.2018 г., стр. 64.

         (5)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).

         (6)  Салдо, коригирано спрямо фазата на икономическия цикъл, без еднократните и временните мерки, преизчислено от Комисията по общоприетата методика.

         (7)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка (ЕС) 2019/553 на Комисията от 3 април 2019 година относно киберсигурността в енергийния сектор (нотифицирано под номер С(2019) 2400)

text:
               5.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 96/50

      ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2019/553 НА КОМИСИЯТА
      от 3 април 2019 година
      относно киберсигурността в енергийния сектор

            (нотифицирано под номер С(2019) 2400)

      ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  Европейският енергиен сектор преминава през важна промяна в посока на декарбонизация на икономиката, като в същото време се гарантира сигурността на доставките и конкурентоспособността. Технологичният напредък, свързването на сектори и цифровизацията, като част от този енергиен преход и свързаната с него децентрализация на производството на електроенергия от възобновяеми източници, превръщат енергийната мрежа на Европа в една „интелигентна мрежа“. Същевременно това е свързано с нови рискове, тъй като цифровизацията във все по-голяма степен излага енергийната система на кибератаки и инциденти, които могат да застрашат сигурността на енергийните доставки.

                  (2)

                  Приемането на всичките осем законодателни предложения (1) от пакета „Чиста енергия за всички европейци“, включително по управлението на Енергийния съюз като важна стъпка, позволява да се създаде благоприятна среда за цифровата трансформация на енергийния сектор. То също така потвърждава значението на киберсигурността в енергийния сектор. По-специално в преработения текст на Регламента относно вътрешния пазар на електроенергия (2) е предвидено приемането на технически правила за електроенергията, като например мрежови кодекс относно специфични за сектора правила за киберсигурност на трансграничните потоци на електроенергия и относно общи минимални изисквания, планиране, мониторинг, докладване и управление на кризи. Регламентът за готовност за справяне с рискове в електроенергийния сектор (3) като цяло следва подхода, който е избран в Регламента за сигурността на доставките на газ (4), подчертава необходимостта от надлежна оценка на всички рискове, включително свързаните с киберсигурността, и предлага приемането на мерки за предотвратяване и смекчаване на установените рискове.

                  (3)

                  Когато Комисията прие стратегията на ЕС за киберсигурност (5) през 2013 г., тя набеляза като приоритет укрепването на устойчивостта на киберпространството в Съюза. Един от основните резултати от стратегията е Директивата относно сигурността на мрежите и информационните системи (6) (наричана по-долу „Директивата за МИС“), която беше приета през юли 2016 г. Директивата за МИС е първият хоризонтален законодателен акт на ЕС в областта на киберсигурността и с нея се повишава общото ниво на киберсигурността в Съюза чрез разработването на национален капацитет за киберсигурност, засилването на сътрудничеството на ниво ЕС и въвеждането на задължения за докладване на свързаните със сигурността инциденти от страна на дружества, наричани „оператори на основни услуги“. Докладването на инциденти е задължително в основните сектори, включително в енергийния.

                  (4)

                  Когато прилагат мерки за готовност във връзка с киберсигурността, съответните заинтересовани страни, включително операторите на основни услуги в енергетиката, както са определени в Директивата за МИС, следва да вземат предвид хоризонталните насоки, издадени от групата за сътрудничество за МИС, създадена по член 11 от Директивата за МИС. Тази група за сътрудничество, която включва представители от държавите членки, Европейската агенция за киберсигурност (наричана по-долу „ENISA“) и Комисията, прие насоки относно мерките за сигурност и уведомленията за инциденти. През юни 2018 г. в рамките на тази група беше създадено специално работно направление за областта на енергетиката.

                  (5)

                  В Съвместното съобщение относно киберсигурността от 2017 г. (7) се потвърждава значението на специфичните за отделните сектори аспекти и изисквания на ниво ЕС, включително за енергийния сектор. Киберсигурността и възможните последици за политиката бяха предмет на многостранно обсъждане в Съюза през последните години. Вследствие на това днес все повече се приема, че отделните икономически сектори се сблъскват със специфични проблеми, свързани с киберсигурността, и поради това те трябва да разработят свои собствени секторни подходи в по-широкия контекст на общите стратегии за киберсигурност.

                  (6)

                  Обменът на информация и доверието са ключови аспекти в киберсигурността. Целта на Комисията е да се засили обменът на информация между съответните заинтересовани страни, като се организират целеви мероприятия, например кръглата маса на високо равнище по въпросите на киберсигурността, организирана в Рим през март 2017 г., и конференцията на високо равнище по въпросите на киберсигурността в енергийния сектор в Брюксел през октомври 2018 г. Комисията би желала също така да засили сътрудничеството между съответните заинтересовани страни и специализирани икономически субекти като Европейския център за обмен и анализ на информация в енергетиката.

                  (7)

                  Регламентът относно ENISA — Агенцията на ЕС за киберсигурност, както и относно сертифицирането на киберсигурността на информационните и комуникационните технологии („Регламент относно киберсигурността“) (8) ще утвърди мандата на Агенцията на ЕС за киберсигурност с цел оказване на по-добра подкрепа на държавите членки в борбата срещу киберзаплахите и кибератаките. С него се създава също така европейска рамка за киберсигурност при сертифицирането на продукти, процеси и услуги, която да важи за целия ЕС и която е от особено значение за енергийния сектор.

                  (8)

                  Комисията представи препоръка (9) за отстраняване на рисковете за киберсигурността в мрежовите технологии от пето поколение (5G), чрез определяне на насоки за адекватен анализ на риска и мерки за управление на национално равнище, за разработване на европейски координиран анализ на риска и за установяване на процес за разработване на общ инструментариум от най-добрите мерки за управление на риска. След разгръщането им 5G мрежите ще образуват транспортния гръбнак на широк спектър от услуги, които са от съществено значение за функционирането на вътрешния пазар и на жизненоважни социални и икономически функции, като например енергетиката.

                  (9)

                  Настоящата препоръка следва да предостави необвързващи насоки на държавите членки и съответните заинтересовани страни, по-специално на мрежовите оператори и доставчиците на технологии, за постигане на по-високо ниво на киберсигурност в енергийния сектор предвид отправяните към него специфични изисквания, свързани с работата в реално време, каскадните ефекти и съчетаването на заварени и най-съвременни технологии. Целта е настоящите насоки да бъдат от полза за заинтересованите страни при съблюдаването на тези специфични изисквания към енергийния сектор, когато прилагат международно признати стандарти за киберсигурност (10).

                  (10)

                  Комисията предвижда редовно да преразглежда настоящата препоръка въз основа на постигнатия в Съюза напредък и в консултация с държавите членки и съответните заинтересовани страни. Комисията ще продължи своите усилия за укрепване на киберсигурността в енергийния сектор и по-специално чрез групата за сътрудничество за МИС, която осигурява стратегическо сътрудничество и обмен на информация между държавите членки в областта на киберсигурността,

            ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

         ПРЕДМЕТ

                  1)

                  В настоящата препоръка се набелязват основните проблемни области за киберсигурността в енергийния сектор, тоест изискванията за работа в реално време, каскадните ефекти и съчетаването на заварени и най-съвременни технологии, както и основните действия за прилагане на съответните мерки за готовност, които се отнасят до киберсигурността в енергийния сектор.

                  2)

                  Когато прилагат настоящата препоръка, държавите членки следва да насърчават съответните заинтересовани страни да натрупват знания и умения, свързани с киберсигурността в енергийния сектор. Когато е целесъобразно, държавите членки следва да включват също така тези аспекти в своята национална мрежа за киберсигурност, по-специално чрез стратегии, закони, разпоредби и други административни актове.

         ИЗИСКВАНИЯ ЗА РАБОТА В РЕАЛНО ВРЕМЕ НА КОМПОНЕНТИТЕ НА ЕНЕРГИЙНАТА ИНФРАСТРУКТУРА

                  3)

                  Държавите членки следва да гарантират, че съответните заинтересовани страни, и по-специално операторите на енергийната мрежа и доставчиците на технологии, особено операторите на основни услуги, определени в съответствие с Директивата за МИС, прилагат подходящите мерки за готовност, свързани с киберсигурността и с изискванията за работа в реално време в енергийния сектор. Някои елементи от енергийната система трябва да работят в „реално време“, тоест да реагират на команди в рамките на няколко милисекунди, което прави въвеждането на мерки за киберсигурност трудно или дори невъзможно поради липсата на време.

                  4)

                  По-специално операторите на енергийната мрежа следва:

                              а)

                              да прилагат последните стандарти за сигурност за нови инсталации, винаги когато това е подходящо, и да обмислят въвеждането на допълнителни физически мерки за сигурност, когато монтираната материална база от стари инсталации не може да бъде защитена в достатъчна степен със средствата за киберсигурност;

                              б)

                              да прилагат международни стандарти за киберсигурност и подходящи специфични технически стандарти за сигурна комуникация в реално време, непосредствено след като съответните продукти излизат на пазара;

                              в)

                              да имат предвид ограниченията за работа в реално време в цялостната концепция за сигурност на активите, и по-специално при класифицирането на активите;

                              г)

                              да имат предвид частните мрежи за системи за защита от разстояние с цел гарантиране на нивото на качество в обслужването, което се изисква предвид ограниченията за работа в реално време. Когато се използват публични комуникационни мрежи, операторите следва да преценяват възможността за осигуряване на специално разпределяне на честотните ленти, изискванията относно забавянето, както и мерките за сигурност на комуникациите;

                              д)

                              да разделят цялостната система на логически зони, а в рамките на всяка зона да дефинират времеви и технологични ограничения, за да се позволи прилагането на подходящи мерки за киберсигурност или да се разгледат алтернативни методи на защита.

                  5)

                  Операторите на енергийната мрежа следва също така в рамките на наличното:

                              а)

                              да изберат сигурен протокол за комуникация, като вземат предвид изискванията за работа в реално време, например между дадена инсталация и нейните системи за управление (система за енергийно управление — СЕУ/система за управление на разпределението — СУР);

                              б)

                              да въведат подходящ механизъм на удостоверяване за комуникацията между машини, за да бъдат изпълнени изискванията за работа в реално време.

         КАСКАДНИ ЕФЕКТИ

                  6)

                  Държавите членки следва да гарантират, че съответните заинтересовани страни, тоест операторите на енергийната мрежа и доставчиците на технологии, и по-специално операторите на основни услуги, определени в съответствие с Директивата за МИС, прилагат подходящите мерки за готовност в областта на киберсигурността, които се отнасят до каскадните ефекти в енергийния сектор. Електроенергийните мрежи и газопроводите са силно взаимосвързани в цяла Европа и една кибератака, причиняваща изключване или прекъсване в част от енергийната система, може да задейства широкомащабни каскадни ефекти в други части на системата.

                  7)

                  Когато прилагат настоящата препоръка, държавите членки следва да оценяват взаимозависимостите и изключителната важност на производството на енергия, както и системите на гъвкаво търсене, подстанциите и линиите за пренос и разпространение и свързаните с тях засегнати страни (включително трансгранични ситуации) в случай на успешна кибератака или инцидент, свързан с киберсигурността. Държавите членки следва да гарантират също така, че операторите на енергийната мрежа разполагат с установена схема за обмен на информация с всички ключови заинтересовани страни за предаване на ранни предупредителни сигнали и за сътрудничество в управлението на кризи. Следва да има структурирани комуникационни канали и съгласувани формати, за да се обменя чувствителна информация с всички съответни заинтересовани страни, екипите за реагиране при инциденти с компютърната сигурност и съответните органи.

                  8)

                  По-специално операторите на енергийната мрежа следва:

                              а)

                              да гарантират, че новите устройства, включително устройствата от типа „интернет на предметите“, притежават и ще поддържат ниво на киберсигурност, което съответства на важността на обекта;

                              б)

                              да вземат предвид по подходящ начин виртуалните и физическите ефекти, когато въвеждат и периодично преразглеждат плановете за непрекъснатост на дейността;

                              в)

                              да установят критериите за проектиране и за архитектурата за една устойчива мрежа чрез:

                                          —

                                          въвеждане на персонализирани мерки за защита по обекти, специално съобразени със значението на всеки обект,

                                          —

                                          набелязване на възлите от критично значение както от гледна точка на капацитета за производство на електроенергия, така и на въздействието върху клиентите. Ключовите функции на една мрежа следва да се проектират с оглед на ограничаването на риска от каскадни ефекти и като се отделя нужното внимание на резервирането, устойчивостта спрямо колебанията на фазата и защитите срещу каскадно прекъсване вследствие претоварване;

                                          —

                                          сътрудничество с други оператори от значение и с доставчици на технологии с цел предотвратяване на каскадните ефекти чрез прилагане на подходящи мерки и услуги;

                                          —

                                          проектиране и изграждане на комуникационни и контролни мрежи с оглед на ограничаване на ефектите от физически и логически сривове в ограничени части на мрежите и осигуряване на подходящи и бързи мерки за смекчаване на последиците.

         ЗАВАРЕНИ И НАЙ-СЪВРЕМЕННИ ТЕХНОЛОГИИ

                  9)

                  Държавите членки следва да гарантират, че съответните заинтересовани страни, тоест операторите на енергийната мрежа и доставчиците на технологии, и по-специално операторите на основни услуги, определени в съответствие с Директивата за МИС, прилагат подходящите мерки за готовност в областта на киберсигурността при съчетаването на заварени и най-съвременни технологии в енергийния сектор. В съвременната енергийна система съществуват съвместно два различни типа технологии: по-старите технологии с жизнен цикъл от 30 до 60 години, проектирани преди появата на фактора „киберсигурност“, и съвременното оборудване, в което намират отражение съвременната цифровизация и интелигентните устройства.

                  10)

                  При прилагането на настоящата препоръка, държавите членки следва да насърчават операторите на енергийната мрежа и доставчиците на технологии да спазват съответните международно приети стандарти за киберсигурност, в рамките на възможното. В същото време заинтересованите страни и ползвателите следва да прилагат подход, който отчита аспектите на киберсигурността при свързването на устройства към мрежата.

                  11)

                  По-специално доставчиците на технологии следва безплатно да осигуряват изпитани решения на проблемите със сигурността при заварените или новите технологии и то веднага, след като се установи проблем със сигурността.

                  12)

                  По-специално операторите на енергийната мрежа следва:

                              а)

                              да анализират рисковете от ползването на заварени технологии в проекти, които използват концепцията „интернет на предметите“ и да отделят специално внимание на вътрешните и външните интерфейси и техните уязвими страни;

                              б)

                              да предприемат подходящи мерки срещу зловредни атаки, произтичащи от голям брой зловредно контролирани потребителски устройства или приложения;

                              в)

                              да създадат автоматизирана функция за мониторинг и анализ на случаи, в които сигурността е поставена под въпрос, в среда със заварени технологии и в среда, използваща „интернет на предметите“, като например неуспешни опити за влизане в системата, сигнализации за отварянето на контролни табла или други случаи;

                              г)

                              да извършват редовно специален анализ на риска за киберсигурността на всички заварени инсталации, и по-специално когато се съчетават стари и нови технологии. Тъй като заварените инсталации често представляват много голям брой активи, анализът на риска може да се извършва по класове активи;

                              д)

                              да актуализират старите версии на софтуера и хардуера и системите, използващи „интернет на предметите“, до най-новата версия, когато е подходящо. Така операторите на енергийната мрежа следва да обмислят въвеждането на допълнителни мерки като отделяне на системи или добавяне на външни бариери за сигурност, когато въвеждането на софтуерни корекции или актуализации би било подходящо, но е невъзможно, например при неподдържани продукти;

                              е)

                              да изготвят тръжна документация, отчитайки аспектите на киберсигурността, тоест да изискват информация относно характеристиките за сигурност, да се придържат към съществуващите стандарти за киберсигурност, да гарантират непрекъснато сигнализиране, софтуерни корекции и предложения за ограничаване на последиците, ако бъдат установени уязвимости, както и да поясняват отговорността на търговците в случай на кибератаки или инциденти;

                              ж)

                              да си сътрудничат с доставчиците на технологии по подмяната на заварените системи, когато това е полезно от съображения за сигурност, но като вземат предвид критично важните функционални възможности на системата.

         НАБЛЮДЕНИЕ

                  13)

                  В рамките на дванайсет месеца след приемането на настоящата препоръка и на всеки две години след това държавите членки следва да предоставят на Комисията подробна информация относно изпълнението на настоящата препоръка чрез групата за сътрудничество за МИС.

         ПРЕГЛЕД

                  14)

                  На база на информацията, предоставена от държавите членки, Комисията ще извърши преглед на прилагането на настоящата препоръка и ще прецени дали е целесъобразно да бъдат приети допълнителни мерки след консултация с държавите членки и съответните заинтересовани страни.

         АДРЕСАТИ

                  15)

                  Адресати на настоящата препоръка са държавите членки.

         Съставено в Брюксел на 3 април 2019 година.

               За Комисията

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Член на Комисията

         (1)  Директива (ЕС) 2018/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници (ОВ L 328, 21.12.2018 г., стр. 82); Директива (ЕС) 2018/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 година за изменение на Директива 2012/27/ЕС относно енергийната ефективност (ОВ L 328, 21.12.2018 г., стр. 210); Регламент (ЕС) 2018/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 г. относно управлението на Енергийния съюз и на действията в областта на климата, за изменение на регламенти (ЕО) № 663/2009 и (ЕО) № 715/2009 на Европейския парламент и на Съвета, директиви 94/22/ЕО, 98/70/ЕО, 2009/31/ЕО, 2009/73/ЕО, 2010/31/ЕС, 2012/27/ЕС и 2013/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2009/119/ЕО и (ЕС) 2015/652 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕС) № 525/2013 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 328, 21.12.2018 г., стр. 1); Директива (ЕС) 2018/844 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2018 година за изменение на Директива 2010/31/ЕС относно енергийните характеристики на сградите и Директива 2012/27/ЕС относно енергийната ефективност (ОВ L 156, 19.6.2018 г., стр. 75). На пленарната сесия през март 2019 г. Европейският парламент потвърди постигнатите със Съвета политически споразумения по предложенията за структурата на пазара на електроенергия (Регламент за готовност за справяне с рискове, Регламент относно Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия (ACER), Директива за електроенергията и Регламент за електроенергията). Очаква се Съветът да ги приеме официално през април, а правният текст да бъде публикуван в ОВ скоро след това.

         (2)  COM(2016) 861 final

         (3)  COM(2016) 861 final

         (4)  Регламент (ЕС) 2017/1938 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2017 година относно мерките за гарантиране на сигурността на доставките на газ и за отмяна на Регламент (ЕС) № 994/2010 (ОВ L 280, 28.10.2017 г., стр. 1).

         (5)  JOIN(2013) 1.

         (6)  Директива (ЕС) 2016/1148 на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 2016 г. относно мерки за високо общо ниво на сигурност на мрежите и информационните системи в Съюза (ОВ L 194, 19.7.2016 г., стр. 1).

         (7)  JOIN(2017) 450.

         (8)  Актът за киберсигурността беше приет от Европейския парламент през март 2019 г. Очаква се Съветът да го приеме официално през април, а правният текст да бъде публикуван в ОВ скоро след това.

         (9)  C(2019) 2335

         (10)  Международни организации по стандартизация са публикували разнообразни стандарти в областта на киберсигурността (ISO/IEC 27000 Информационни технологии.) и управлението на риска (ISO/IEC 31000 Управление на риска. Принципи и указания.). Специален стандарт за енергийния сектор (ISO/IEC 27019: Управление на сигурността на информацията в енергийния сектор) беше издаден в рамките на поредицата ISO/IEC 27000 през октомври 2017 г.