               8.2.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 67/150

      P9_TA(2021)0278
      75-а и 76-а сесия на Общото събрание на ООН
      Препоръка на Европейския парламент от 9 юни 2021 г. до Съвета относно 75-ата и 76-ата сесия на Общото събрание на Организацията на обединените нации (2020/2128(INI))
      (2022/C 67/20)

         Европейският парламент,

                  —

                  като взе предвид Устава на Организацията на обединените нации,

                  —

                  като взе предвид Договора за Европейския съюз (ДЕС), и по-специално членове 21, 34 и 36 от него,

                  —

                  като взе предвид Всеобщата декларация за правата на човека, и по-специално нейния преамбюл и член 18 от нея, както и конвенциите на ООН за правата на човека и факултативните протоколи към тях,

                  —

                  като взе предвид своята препоръка от 5 юли 2018 г. до Съвета относно 73-ата сесия на Общото събрание на ООН (1),

                  —

                  като взе предвид резолюцията на Общото събрание на ООН от 3 май 2011 г. относно участието на Европейския съюз в работата на Организацията на обединените нации, с която на ЕС се предоставя правото да участва в Общото събрание на ООН, да внася устни предложения и изменения, които могат да се поставят на гласуване при поискване от държава членка, и да упражнява правото на отговор,

                  —

                  като взе предвид заключенията на Съвета от 17 юни 2019 г. относно действията на ЕС за укрепване на основаното на правила многостранно сътрудничество,

                  —

                  като взе предвид заключенията на Съвета от 13 юли 2020 г. относно приоритетите на ЕС в ООН и на 75-ата сесия на Общото събрание на ООН (септември 2020 г. — септември 2021 г.),

                  —

                  като взе предвид речта на председателя на Европейския съвет Шарл Мишел от 25 септември 2020 г. пред Общото събрание на ООН на тема „По-силен и по-автономен Европейски съюз като двигател на един по-справедлив свят“,

                  —

                  като взе предвид становището на заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, публикувано на 22 септември 2020 г. и озаглавено „ЕС стои рамо до рамо с ООН“,

                  —

                  като взе предвид декларацията относно отбелязването на 75-ата годишнина на Организацията на обединените нации, приета от Общото събрание на ООН на 16 септември 2020 г.,

                  —

                  като взе предвид Глобалната стратегия за външната политика и политиката на сигурност на Европейския съюз от юни 2016 г.,

                  —

                  като взе предвид своята резолюция от 15 януари 2020 г. относно годишния доклад относно изпълнението на общата външна политика и политика на сигурност (2),

                  —

                  като взе предвид Програмата на ООН до 2030 г. за устойчиво развитие и целите за устойчиво развитие (ЦУР),

                  —

                  като взе предвид Четвъртата световна конференция за жените, проведена в Пекин през септември 1995 г., декларацията и платформата за действие за овластяване на жените, приети в Пекин, и последващите заключителни документи от специалните сесии на ООН „Пекин+5“, „Пекин+10“, „Пекин+15“ и „Пекин+20“ относно новите действия и инициативи за изпълнение на Пекинската декларация и Пекинската платформа за действие, приети съответно на 9 юни 2000 г., 11 март 2005 г., 2 март 2010 г. и 9 март 2015 г.,

                  —

                  като взе предвид резолюцията относно Глобалния пакт за безопасна, организирана и законна миграция, приета от Общото събрание на ООН на 19 декември 2018 г.,

                  —

                  като взе предвид Римския статут на Международния наказателен съд от 17 юли 1998 г.,

                  —

                  като взе предвид Резолюция 1325 (2000) на ООН, приета от Съвета за сигурност на ООН на 31 октомври 2000 г., относно важната роля на жените в предотвратяването и разрешаването на конфликти, воденето на мирни преговори, изграждането на мира, мироопазването, ответните действия в хуманитарната област и възстановяването след конфликти,

                  —

                  като взе предвид плана за действие на ЕС относно жените, мира и сигурността за периода 2019 — 2024 г. и като подчертава значението на цялостното изпълнение на Програмата за жените, мира и сигурността като въпрос с междусекторно значение за всички въпроси, свързани с мира и сигурността,

                  —

                  като взе предвид докладите на независимия експерт на ООН относно защитата срещу насилие и дискриминация въз основа на сексуалната ориентация и половата идентичност,

                  —

                  като взе предвид Резолюция 2532 (2020) на Съвета за сигурност на ООН за прекратяване на военните действия в контекста на пандемията от коронавирус (COVID-19) и като подкрепя призива на генералния секретар на ООН Антонио Гутериш за примирие на световно равнище,

                  —

                  като взе предвид Глобалната стратегия на ООН за борба с тероризма, приета от Общото събрание през септември 2006 г. и която скоро предстои да бъде актуализирана за седми път,

                  —

                  като взе предвид Договора за търговията с оръжие (ДТО),

                  —

                  като взе предвид своята резолюция от 12 септември 2018 г. относно автономните оръжейни системи (3),

                  —

                  като взе предвид своята резолюция от 7 юни 2016 г. относно мироопазващите операции — ангажиментът, поет от Европейския съюз по отношение на ООН и Африканския съюз (4),

                  —

                  като взе предвид член 118 от своя Правилник за дейността,

                  —

                  като взе предвид доклада на комисията по външни работи (A9-0173/2021),

                  А.

                  като има предвид, че тази година Организацията на обединените нации отбелязва 75-ата си годишнина; като има предвид, че ООН се доказа като световен форум от съществено значение за постигането на международен консенсус относно мира и сигурността, устойчивото развитие и зачитането на правата на човека и на международното право; като има предвид, че ООН е също така основен източник на подкрепа за нестабилните държави и за уязвимите общности в процес на изграждане на държавност и разрешаване на конфликти; като има предвид, че нарастващото политическо напрежение нарушава програмата на ООН; като има предвид, че постиженията и незаменимата роля на ООН често се пренебрегват в стремежа на някои държави да прилагат едностранни решения; като има предвид, че е важно ЕС и неговите държави членки да гарантират, че ООН продължава да бъде ефикасен и ефективен форум в полза на международната общност и че ООН може да продължи да отчита резултати във връзка с настоящите и бъдещите глобални предизвикателства, които могат да бъдат постигнати единствено чрез изпълнение на резолюциите на Общото събрание на ООН и на Съвета за сигурност на ООН и многостранни решения; като има предвид, че трите стълба на ООН са i) мир и сигурност, ii) развитие, права на човека и iii) принципите на правовата държава, като те са неразривно свързани и взаимно се подсилват; като има предвид, че демокрацията, правата на човека и принципите на правовата държава са поставяни пред все по-голяма заплаха в различни региони на света, а в много от държавите — членки на ООН, се наблюдава свиване на пространството за гражданското общество; като има предвид, че защитниците на правата на човека все по-често са изправяни пред заплахи за законната си дейност на световно равнище в контекст, при който ограниченията и мерките за изолация поради COVID-19 намалиха докладването и наблюдението на нарушенията на правата на човека; като има предвид, че държавите носят отговорността да предприемат действия, за да гарантират, че всички лица, местни общности и групи от населението имат правото да се ползват изцяло от своите права на човека, в съответствие с основните цели и ръководни принципи на ООН, както са заложени в учредителната харта на ООН от 1945 г. и във Всеобщата декларация за правата на човека на ООН; като има предвид, че опазването и насърчаването на мира и сигурността, устойчивото развитие и зачитането на правата на човека са сред най-важните принципи на ООН; като има предвид, че в неотдавнашни доклади на ООН се съобщава, че няколко държави — членки на ООН, системно нарушават и накърняват правата на човека; като има предвид, че непрекъснати комплексни кризи застрашават първоначалната цел на ООН за поддържане на мира;

                  Б.

                  като има предвид, че пандемията от COVID-19 показа спешната необходимост от устойчиво изграждане на капацитет в цялата международна общност и необходимостта от тесен многостранен диалог и сътрудничество, особено по отношение на достъпа до обществени блага; като има предвид, че ролята, опитът и интегритетът на Световната здравна организация (СЗО) точно сега са от решаващо значение за глобалната координация и усилия за борба срещу пандемията от COVID-19; като има предвид, че СЗО трябва да доразвие капацитета си да управлява настоящата пандемия и бъдещи рискове от пандемия; като има предвид, че Програмата до 2030 г. и ЦУР предоставят основна пътна карта за възстановяване и действие, която вече е утвърдена от международната общност; като има предвид, че COVID-19 вероятно ще ускори отрицателните тенденции, включително заплахите за демокрацията, за принципите на правовата държава и за правата на човека, и по-специално правата на жените и децата и равенството между половете, освен ако не бъдат предприети бързи, значителни и съдържателни политически действия на световно равнище; като има предвид, че парламентарният контрол върху решенията на изпълнителната власт е важен и с оглед на необходимостта да се осигури строгото зачитане на основните права и свободи на гражданите; като има предвид, че сътрудничеството между ЕС и ООН е от решаващо значение за противодействието на тези тенденции; като има предвид, че пандемията подчерта факта, че насърчаването на всеобщото здраве е не само морален императив, но и предпоставка за икономическото и социалното благосъстояние и развитие, както и за овластяването на всички хора, и особено на най-уязвимите; като има предвид, че пандемията подчерта също така, че е важно да се инвестира повече и по-добре в посрещането на критични здравни потребности на световно равнище;

                  В.

                  като има предвид, че СЗО, в качеството си на изпълнителен орган на ООН, който координира действията в областта на здравето в рамките на системата на ООН, изпълнява водеща функция по свързаните със здравето въпроси в света; като има предвид, че в своите шест точки програмата за здравеопазване и развитие през XXI век на СЗО включва пълноценно използване на изследванията, информацията и данните, както и засилване на съюзите посредством подкрепата и сътрудничеството между партньорите, включително органите на ООН и на други международни организации, донори, организации на гражданското общество и частния сектор;

                  Г.

                  като има предвид, че ООН предоставя важен форум за приобщаващ диалог между суверенни длъжници, кредитори и други заинтересовани страни;

                  Д.

                  като има предвид, че генералният секретар на ООН демонстрира отлично лидерство при постигането на напредък по отношение на реформата на ООН; като има предвид, че са необходими допълнителни смели мерки и политически решения за справяне с важни неразрешени въпроси, по-специално реформата на структурата на Съвета за сигурност на ООН; като има предвид, че ЕС и неговите държави членки, които заедно имат най-голямо финансово участие в ООН, демонстрираха важен ангажимент за постигането на ефективно многостранно сътрудничество чрез своята политическа, символична и финансова подкрепа за ООН, с основни цели като изкореняване на бедността, насърчаване на траен мир и стабилност, защита на правата на човека, борба с трафика и предоставяне на хуманитарна помощ на населения, държави и региони, които са изправени пред всякакви видове кризи, било то природни или предизвикани от човека; като има предвид, че проблемът с адекватното финансиране на системата на ООН продължава да бъде предизвикателство; като има предвид, че ЕС следва да призове ООН да направи повече в стремежа си към реформа, която да включи повече жени, млади хора и хора с увреждания сред неговите служители и ръководители, и да повиши осведомеността относно интерсекционалността в структурите на ООН;

                  1.

                  препоръчва на Съвета:

                              а)

                              да продължи да отчита важни резултати по отношение на подкрепата за ефективно многостранно сътрудничество, за ефикасни и прозрачни многостранни организации, и по-специално за ООН като незаменим форум за формулиране и прилагане на многостранни решения в отговор на глобалните предизвикателства и за разширяване на обхвата на политиките, политически диалог и изграждане на консенсус сред международната общност; Парламентът приветства заключенията на Съвета от 13 юли 2020 г. относно приоритетите на ЕС в ООН и на 75-ата сесия на Общото събрание на ООН, считани за ефективни форуми за насърчаване на универсалните ценности, които са и основните ценности на ЕС; потвърждава, че ЕС и неговите държави членки споделят ценностите и принципите на Устава на ООН и играят важна роля в насърчаването на тези принципи, както и на целите на ООН, чрез външната дейност на ЕС; счита, че ЕС се нуждае от световни и регионални партньори, за да постига успешно целите на външната си политика, а именно в областта на мира и сигурността, борбата с тероризма и организираната престъпност, регионалните конфликти и борбата с разпадането на държавността и разпространението на оръжия за масово унищожение; счита, че ЕС следва да засили информационните си дейности с цел да развие по-широки партньорства за подкрепа на ефективното многостранно сътрудничество и следва да обмисли включването на целенасочени разисквания относно ефективното многостранно сътрудничество във всеки структуриран диалог със своите партньори; отбелязва освен това, че Съюзът се основава на ценностите на зачитане на човешкото достойнство, свободата, демокрацията, равенството, принципите на правовата държава, както и зачитането на правата на човека, посочени в член 2 от ДЕС, и че утвърждаването на тези ценности в останалата част на света, насърчаването на демокрацията, принципите на правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека следва да бъдат в основата на общата външна политика и политика на сигурност на ЕС в съответствие с член 21 от ДЕС и стратегическите интереси на Съюза, и че това следва също да бъде отразявано ефективно и последователно във всички области на отношенията на Съюза с трети държави и институции, както и в целите, преследвани от ЕС в системата на ООН, с особен акцент върху прилагането на международното право; счита следователно, че Съветът следва да подкрепя всички дейности за поставяне на въпросите за правата на човека на челна позиция в дневния ред на ООН с оглед на усилията за подкопаване на Всеобщата декларация за правата на човека и на други имащи отношение разпоредби на ООН чрез обвързване на правата на човека на отделните хора с предполагаемото благополучие на цели общества; подкрепя конкретни действия в това отношение за укрепване на архитектурата на ООН;

                              б)

                              да застъпва становището, че в многополюсен контекст, в който някои държави насърчават селективно многостранно сътрудничество, вместо ефективно многостранно сътрудничество, основано на универсални ценности, ЕС трябва да се стреми допълнително да насърчава безусловния ангажимент на членовете на ООН по отношение на универсалните ценности, основана на правила система и върховенството на правата на човека във всички области на политиката; Парламентът призовава за насърчаване на интегрирането на тези ценности и права във всички области на политиката и програмирането на ООН, в тясно сътрудничество с държави със сходни възгледи, с оглед на постигане на напредък в политическия диалог и политическите решения, изпълнението и интегрирането на капацитета, като същевременно се отчита фактът, че ООН е междуправителствена организация, поради което е необходимо да се провеждат консултации и да се осигури участието на всички държави — членки на ООН; призовава Съвета да използва възможността с настоящото правителство на САЩ и да продължи сътрудничеството със Съединените щати по политически въпроси и по въпроси, свързани с политиките, които са от общ интерес, както и да поддържа капацитет за диалог и партньорство с цел възстановяване и опазване на потенциала на трансатлантическото партньорство и сътрудничество в системата на ООН в бъдеще; приветства в тази връзка „световната среща на върха по въпросите на демокрацията за повдигане на духа и подновяване на споделената цел на народите за свободен свят“, предложена от президента на САЩ Джо Байдън, и изисква от Съвета да участва в организирането на тази среща на върха, чиято цел е да обедини демокрациите в света с оглед на укрепване на демократичните институции и насърчаване на върховенството на закона и на правата на човека; призовава Съвета също така да продължи да провежда тесен диалог и сътрудничество с Обединеното кралство, в качеството му на постоянен член на Съвета за сигурност на ООН;

                              в)

                              да продължи да полага усилия, за да могат ЕС и неговите държави членки да изразяват единна позиция в рамките на ООН и на други многостранни форуми и да направи външната политика и политиката на сигурност на ЕС по-ефективна и проактивна чрез използване на правилото за гласуване с квалифицирано мнозинство в Съвета, за да укрепи сътрудничеството по въпроси от основен стратегически интерес за ЕС или които са отражение на неговите основни ценности, тъй като това е единственият начин Съюзът да играе водеща роля на международната сцена и да използва своето влияние, за да доведе до положителни промени и до по-добра реакция във връзка с глобалните предизвикателства, по-специално по отношение на Съвета за сигурност на ООН (СС на ООН) и добрите резултати в сътрудничеството с постоянните и ротационните членове на СС на ООН, които са държави — членки на ЕС, с Общото събрание на ООН (ОСООН) и със Съвета по правата на човека; Парламентът приветства отличната роля на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) и на нейните делегации, както и на делегациите на държавите — членки на ЕС, за улесняването на този диалог и сътрудничество; счита, че за да отстоява своите цели и интереси, ЕС следва да се стреми към постигането на обща позиция по повдиганите пред Съвета за сигурност въпроси посредством координация в рамките на Съвета и между институциите на ЕС, в съответствие с член 34 от ДЕС, така че да се подобри съгласуваността в ЕС и доверието към него на равнището на ООН; припомня, че в рамките на ООН ЕС се представлява от множество участници;

                              г)

                              да укрепва допълнително сътрудничеството между ЕС и ООН относно разработването на инструменти за решаване на постоянния проблем с насилието по време на избори, включително като се възползва от опита на мисиите на Европейския парламент за наблюдение на избори;

                              д)

                              да припомня, че забавянето на плащането на определените вноски от няколко държави членки има изключително отрицателни последици върху работата на ООН и следователно е неприемливо;

                              е)

                              да подкрепя всички усилия за връщане на програмата за контрол върху оръжията и разоръжаване в международния дневен ред и да насърчава пълното съответствие на трансферите на конвенционални оръжия между държавите — членки на ООН, с критериите от Договора за търговията с оръжие (ДТО); да убеди Съвета на сигурност на ООН да приеме, както е посочено в Кодекса за поведение на ЕС при износа на оръжие, обвързваща правна рамка за забрана на износа и продажбата на оръжия и технологии за кибернаблюдение, чиято цел е извършването на военни престъпления и/или потискането на вътрешно несъгласие; да припомни, че ефективното многостранно сътрудничество и основаният на правила международен ред са предпоставка за постигането на напредък в разоръжаването и за борбата срещу разпространението на оръжия за масово унищожение; да потвърди пълната подкрепа на ЕС и на неговите държави членки за съществуващите международни договори, наред с другото, Договора за неразпространение на ядреното оръжие (ДНЯО), Договора за всеобхватна забрана на ядрените опити (ДВЗЯО), Конвенцията за забрана на химическото оръжие (КЗХО), Конвенцията за биологичните и токсичните оръжия (КБТО), ДТО, Конвенцията по касетъчните боеприпаси и Конвенцията за забрана на противопехотните мини, и да насърчава усилията за изготвяне на политическа декларация относно използването на взривни вещества в населените райони, както и за формулирането на ясно определение за автономните оръжейни системи; Парламентът насърчава върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност и заместник-председател на Комисията, държавите членки и Съвета да работят за започването на международни преговори за правно обвързващ инструмент, с който да се забранят смъртоносните автономни оръжейни системи без пълноценен контрол от човек; препоръчва Съветът настоятелно да призове основните ядрени сили да спрат оттеглянето си от режима за контрол над оръжията и да постигне напредък в преговорите за контрол над ядрените оръжия; препоръчва Съветът настоятелно да призове Съединените щати и Русия да започнат да изграждат взаимно доверие и увереност с цел възобновяване на диалога относно начините за изграждане на нови отношения за контрол върху оръжията; счита, че ЕС следва да подкрепи дейността на работната група по въпросите на космическото пространство към Комисията на ООН за разоръжаването във връзка с прилагането на практика на мерки за прозрачност и изграждане на доверие относно дейностите в космическото пространство; счита, че Съветът за сигурност на ООН следва да предостави ценна възможност за определянето на общи стандарти и ограничения за новите военни технологии, като изкуствен интелект, космически оръжия, биотехнологии и свръхзвукови оръжейни системи; счита, че ЕС следва да окаже подкрепа и активно да допринесе във връзка с призива на генералния секретар на ООН за примирие на световно равнище, включително чрез ефективни мерки за борба с незаконната търговия с оръжие и повишаване на прозрачността и отчетността по отношение на износа на оръжие от държавите членки;

                              ж)

                              да признае потенциала на прякото регионално участие в ООН, като подкрепя възможността други организации, като Африканският съюз (АС), да поискат специален статут на наблюдател с разширени функции; да признае и разгърне потенциала на ЕС като най-усъвършенстваната регионална организация, за да играе водеща роля във даването на нов импулс и укрепването на системата на ООН чрез многостранно сътрудничество на различни равнища;

                              з)

                              да продължи да предоставя ценна подкрепа на генералния секретар на ООН в стремежа му за постигане на напредък по програмата за реформи в ООН за укрепване на капацитета на ООН за по-нататъшно устойчиво развитие, насърчаване на мира и сигурността, рационализиране на вътрешната система на ООН за управление с оглед на ефективна, прозрачна, финансово устойчива и отговорна ООН, която е в състояние да възстанови връзката със своите граждани, включително местните общности и други местни участници и гражданското общество, и да бъде в по-голямо съответствие с изпълнения с предизвикателства световен дневен ред; да поеме водеща роля по въпроса за произволното отлагане на заявленията на редица организации на гражданското общество за консултативен статут в ООН; Парламентът подчертава, че значителният напредък, постигнат в процеса на реформи на ООН, касае административната и бюрократичната сфера, докато основните политически реформи все още не са приключили и следва да включват даването на нов импулс на Общото събрание на ООН и конкретни стъпки за ускоряване на привеждането в съответствие на системата за развитие с Програмата до 2030 г.; счита, че ЕС и неговите държави членки следва да постигнат широк консенсус за реформиране на СС на ООН, в частност чрез постоянно място за Европейския съюз, в допълнение към местата, с които вече разполагат държавите членки, и ограничаване на използването на правото на вето, по-конкретно в случаи на военни престъпления и на престъпления срещу човечеството, и промяна в състава на неговите членове, за да бъде отразен по-добре съвременният свят; счита, че ЕС следва да подкрепи генералния секретар и да изиска от него да увеличи усилията си за изпълнението на стратегията на ООН относно равенството между половете, за да се осигури равнопоставено представителство на жените на всички нива на йерархията в системата на ООН; счита, че ЕС следва да припомни на ООН, че от създаването на ООН през 1945 г. до днес за генерален секретар на Обединените нации не е била назначавана жена;

                              и)

                              да продължи да търси по-големи полезни взаимодействия между работата на Съвета на ООН по правата на човека, ОСООН и СС на ООН; Парламентът приветства работата на ЕС в подкрепа на работата на Съвета по правата на човека и неговите специални процедури на ООН, включително специалните докладчици, особено когато те установяват и наблюдават нарушения на правата на човека, и други тематични и специфични за отделните държави механизми в областта на правата на човека, в контекста на необходимостта правата на човека да се интегрират като неделими, взаимозависими и взаимосвързани права във всички области на вземане на решения и области на политиката на ООН; счита, че ЕС следва да продължи да призовава всички държави — членки на ООН, да се ангажират напълно със защитата и насърчаването на зачитането на правата на човека, демокрацията и принципите на правовата държава и че той следва да се стреми да задейства наличните механизми на ООН, за да бъдат лицата, отговорни за нарушения на правата на човека, изправени пред съд, по-специално когато съответните държави не са в състояние или откажат да разследват подобни престъпления и не гарантират защитата на основните права на човека за всички граждани; изтъква работата на Върховния комисар по правата на човека и на нейната служба за изобличаването на нарушения на правата на човека; настоятелно призовава да се осигури безпристрастността на всички органи, свързани със защитата и гарантирането на правата на човека, и по-специално те да бъдат защитени от възможна намеса на държавите, за които има съмнения за нарушаване или незачитане на правата на човека; изразява съжаление във връзка със злоупотребата със Съвета по правата на човека от страна на авторитарни режими, които продължават да злоупотребяват с него за свои собствени цели, по-специално за да подкопават неговото функциониране и да накърняват режима на принципите за правата на човека; призовава ЕС и неговите държави членки да подкрепят една всеобхватна реформа на Съвета по правата на човека; подчертава следователно, че е важно да се насърчи реформа на Съвета на ООН по правата на човека, която може да осигури поемането на действителен ангажимент за напредък в областта на правата на човека ефективно и безпристрастно от всички държави членки с риск в противен случай да се накърни доверието в Съвета по правата на човека; отново изтъква необходимостта от преразглеждане на изборния процес на Съвета на ООН по правата на човека, например като се забранят затворените списъци и се установи механизъм за публичен „преглед на поетите ангажименти“, за да се подобри отчетността на членовете на Съвета и да се гарантира, че всяка държава, представена в него, полага максимални усилия за насърчаването и защитата на правата на човека, в съответствие с резолюцията, с която е основан Съветът; призовава държавите — членки на ЕС, да приемат съгласувана позиция във връзка с членството в Съвета по правата на човека и да гласуват против всички кандидати за Съвета на ООН по правата на човека, които не отговарят на критериите, определени в Резолюция 60/251 на Общото събрание на ООН от 15 март 2006 г.; призовава държавите — членки на ЕС, да изискат от Върховния комисар по правата на човека на ООН годишен доклад, с акцент върху сътрудничеството на членовете на Съвета с механизмите на ООН, и да настоява избран член на Съвета да издава постоянни покани за всички специални процедури на Съвета по правата на човека; изразява съжаление, че Венесуела участва като пълноправен член на Съвета на ООН по правата на човека за периода 2020 — 2022 г., въпреки че самата ООН в своя доклад от 2020 г. потвърди докладвани престъпления срещу човечеството, извършени от правителството на Венесуела, и посочва, че в това положение очевидно липсва последователност;

                              й)

                              счита, че ЕС следва да подкрепи създаването в рамките на Съвета на ООН по правата на човека на независима международна анкетна комисия, която да разследва факти и обстоятелства във връзка с твърдения за системни прояви на расизъм и нарушения и злоупотреби; призовава за всеобщото ратифициране и ефективно изпълнение на Международната конвенция за ликвидиране на всички форми на расова дискриминация; признава важната роля на образованието и културата за насърчаването на правата на човека и на комплексната борба с расизма, расовата дискриминация, ксенофобията и свързаната нетърпимост;

                              к)

                              да продължи да укрепва ролята на Международния наказателен съд (МНС) и на международната наказателноправна съдебна система с цел насърчаване на подвеждането под отговорност с цел прекратяване на безнаказаността, както и за да се предостави на МНС силна дипломатическа, политическа и подходяща финансова подкрепа, за да може той да изпълнява задачите в рамките на своите правомощия; да призове всички държави — членки на ООН, да се присъединят към МНС, като ратифицират и приложат Римския статут, и да насърчи ратифицирането на измененията от Кампала; да призове държавите, които се оттеглят от МНС, да преразгледат решението си; да подкрепя МНС като основна институция за подвеждане под отговорност на извършителите и за оказване на съдействие на жертвите с цел постигане на справедливост, както и да насърчава стабилен диалог и сътрудничество между МНС, ООН и неговите агенции и Съвета за сигурност на ООН; Парламентът изразява съжаление и осъжда нападенията срещу МНС и продължава да се обявява твърдо срещу всякакви обидни действия и неоснователни претенции или изявления, които подкопават МНС и системата на Римския статут като цяло; приветства предприемането на конкретни действия за премахване на санкциите срещу служителите на МНС, включително главния прокурор на МНС; счита, че ЕС следва да постави началото на задълбочен диалог с настоящата администрация на САЩ по въпроси, свързани с МНС, и че ЕС следва да допринесе за глобалната борба срещу международната престъпност, като подкрепя инициативи, които имат за цел насърчаването на принципа на универсална юрисдикция и изграждането на капацитет на държавите — членки на ООН, за прилагането му в националните им правни системи; подчертава водещата роля на ЕС в борбата срещу безнаказаността, включително подкрепата му за МНС, което е основен елемент от позицията на ЕС в ООН, и подчертава освен това, че МНС е единствената международна институция, която има способността да води наказателно преследване по някои от най-ужасяващите престъпления в света и да защити жертвите, които не разполагат с други средства за защита;

                              л)

                              да потвърди отново необходимостта от всеобщо придържане към и прилагане на принципите на правовата държава както на национално, така и на международно равнище, и да заяви отново подкрепата си в това отношение, както и своя ангажимент за утвърждаването на международен ред, основан на принципите на правовата държава и на международното право; да приветства диалога, започнат от Групата за координация и ресурсно осигуряване по въпросите на правовата държава и от Отдела по въпросите на правовия ред към службата на генералния секретар, с държавите членки на тема „Насърчаване на принципите на правовата държава на международно равнище“, и да призове за продължаването на този диалог с оглед на насърчаване на принципите на правата държава на международно равнище; Парламентът призовава генералния секретар и системата на ООН системно да разглеждат, по целесъобразност, аспектите на принципите на правовата държава в съответните дейности, включително участието на жените в дейности, свързани с принципите на правовата държава;

                              м)

                              активно да противодейства на опитите на някои лица или коалиции от държави да подкопаят международния консенсус относно репродуктивното здраве и права; осъжда по-специално неотдавна подписаната „Женевска декларация за консенсус“ по инициатива на администрацията на Тръмп, която беше подкрепена от 32 до голяма степен нелиберални или авторитарни правителства; Парламентът изразява дълбока загриженост поради факта, че две държави — членки на ЕС, Унгария и Полша, са подписали тази назадничава декларация, чиято цел е да се подкопаят свободите на жените по отношение на репродуктивното здраве и правата на ЛГБТ;

                              н)

                              да подкрепя дейността на наскоро създадената отворена междуправителствена работна група за създаването на правно обвързващ договор относно транснационалните корпорации и други стопански предприятия с оглед на изработването на правно обвързващ инструмент, с който да се гарантира, че дружествата носят пълна отговорност за нарушения на правата на човека и за престъпления срещу околната среда;

                              о)

                              да засили допълнително ангажимента на ЕС за борба срещу безнаказаността за престъпления срещу журналисти, медийни служители и свързан с медиите персонал, включително на местно равнище, и да стартира конкретни инициативи в това отношение; да подкрепи призива на специалния докладчик на ООН по свободата на изразяване и на специалния докладчик на ООН за извънсъдебните екзекуции, екзекуциите по бързата процедура и произволните екзекуции да се създаде постоянен механизъм на ООН за разследване на престъпления срещу журналисти и да подкрепи назначаването на специален представител на ООН за защитата на журналисти в световен мащаб; да приеме политика за системното и категорично изобличаване на убийствата на защитници на правата на човека, включително защитници на правата на човека, свързани с околната среда и земята, и на всеки опит те да бъдат подлагани на каквато и да е форма на насилие, преследване, заплахи, тормоз, изчезване, задържане или произволен арест; да призове държавите — членки на ООН, да приемат политики за осигуряване на защита и подкрепа за изложените на риск защитници на правата на човека; да продължи да се застъпва чрез всички дипломатически средства и в тясно сътрудничество с ООН за премахването на смъртното наказание в световен мащаб и да призове за мораториум върху прилагането на смъртното наказание;

                              п)

                              да продължи да разширява своя набор от инструменти за дипломация и информационни дейности, по-специално по отношение на мира, международната сигурност и дългосрочната стабилност, дипломацията по въпросите на климата, културната дипломация, правата на човека, равенството между половете, справедливата глобализация и капацитета за провеждане на политически диалог и за постигане на политически консенсус не само с членовете на ООН, но и с други имащи отношение партньори като градовете, регионите, академичните среди, религиозните институции и общности, гражданското общество, местното и коренното население и частния сектор; да полага усилия за намиране на решения на глобалните проблеми, като например изменението на климата, като отправна точка за дипломатически отношения с партньорите, с които други точки от дневния ред са силно оспорвани, предоставяйки по този начин възможност за укрепване на стабилността и мира; Парламентът приветства факта, че ЕС и неговите държави членки допринасят активно по различни начини и под различни форми за работата на системата на ООН;

                              р)

                              отново да подчертае, че категорично осъжда тероризма, и да изрази пълна подкрепа за действията, насочени към разгрома и изкореняването на терористичните организации, в частност на Даиш/ИДИЛ, които представляват явна заплаха за регионалната и международната сигурност; да работи с ОСООН и със Съвета за сигурност на ООН за борба срещу финансирането на тероризма и за изграждане на механизми за идентифициране на терористи и терористични организации и за укрепване на механизмите за замразяване на активи в световен мащаб; да поеме ангажимент за засилване на съвместните усилия на ЕС и ООН в борбата с първопричините за тероризма, по-специално по отношение на противодействието на хибридните заплахи и на развитието на научноизследователската дейност и изграждането на капацитет в областта на киберотбраната; да подкрепи настоящите инициативи на местни партньори за разработване, прилагане и развитие на подходи за борба с радикализацията и набирането на членове на терористични организации; да продължи да полага усилия за пресичане на набирането на членове на терористични организации и в борбата срещу чуждестранните бойци, насилническия екстремизъм и терористичната пропаганда; да подкрепи действия, засилващи устойчивостта на общности, които са уязвими на радикализация, включително чрез осигуряване на социално приобщаване и чрез проучване на възможностите за съвместни инициативи с умерени религиозни водачи и служители; да работи за засилване на ефикасността на международното полицейско, правно и съдебно сътрудничество в борбата с тероризма и международната престъпност с цел да се подкрепят политиките за борба срещу радикализацията и за дерадикализация в съответствие с плана за действие на ООН за предотвратяване на насилническия екстремизъм; да даде тласък на работата в ООН за борба с тероризма чрез изпълнение и актуализиране на четирите стълба на Глобалната стратегия на ООН за борба с тероризма, приета от Общото събрание през септември 2006 г.; да поеме водещата роля в предстоящия преглед на Глобалната стратегия на ООН за борба с тероризма чрез укрепване на подходите, основани на правата на човека и превенцията;

                              с)

                              да продължи да разширява тристранното сътрудничество между ЕС, Африканския съюз (АС) и ООН; Парламентът подчертава значението на съгласуваните усилия за изграждане на капацитет от страна на ЕС, ООН и АС с цел продължаване на сътрудничеството с АС за развитието на способностите на АС за предотвратяване на кризи, управление на кризи и разрешаване на конфликти на африканския континент, също и чрез съгласувано продължаване на дългосрочната подкрепа на ЕС и ООН за пълното привеждане в действие на Африканската архитектура за мир и сигурност, както и способностите в други области на политиката, които са от значение за сигурността и стабилността на Африка, например въз основа на индекс за сигурността на човека, включително от икономическа гледна точка и от гледна точка на околната среда, както и по отношение на достъпа до обществени блага; във връзка с това подчертава, че е необходимо да се обърне специално внимание на положението в региона на Сахел с оглед на нарастващата нестабилност; счита, че ЕС може да има значителен капацитет за пораждане на интерес със способността си да отговори на стремежите за партньорство на африканския континент и неговите институции чрез равнопоставени партньорства в съответствие с новата стратегия ЕС — Африка; подчертава значението на по-тесния политически диалог и диалог относно политиките с партньорите на ЕС в Африка, включително подкрепата и диалога с регионалните организации и в рамките на парламентарните измерения; подчертава, че важно в рамките на ООН да се засилят диалогът и сътрудничеството с африканските държави от южното средиземноморско съседство на ЕС с цел справяне с общите предизвикателства във връзка със сигурността и стабилността;

                              т)

                              да признае и да надгради постигнатия от ЕС и ООН значителен напредък в предоставянето на подкрепа и изграждането на капацитет в регионите на Сахел, Западна Африка и Африканския рог; Парламентът приветства ролята на гражданските мисии на ЕС и военните мисии по линия на общата политика за сигурност и отбрана (ОПСО) и мисиите на ООН, както и сътрудничеството между тях, включително интегрираната стратегия на ООН за Сахел и нейния план за подкрепа, Интегрираната многостранна мисия на ООН за стабилизиране в Мали (MINUSMA) и Службата на ООН за Западна Африка; приветства подписването на техническото споразумение между Г-5 от Сахел, ЕС и ООН за предоставяне на оперативна и логистична подкрепа на обединените сили в петте държави от Г-5 от Сахел, което е знак за отличното сътрудничество между трите организации; счита, че ЕС следва да подкрепи призива към Съвета за сигурност на ООН обединените сили на Г-5 от Сахел да бъдат включени в глава VII от Устава на ООН и да се ползват от дългосрочно финансиране; припомня, че развитието, сигурността и стабилността на африканския континент, по-специално регионите на Магреб и Сахел, засягат пряко ЕС и неговите външни граници; призовава ЕС да подкрепи и засили сътрудничеството си с ООН и АС за подпомагане на развитието, справяне с бедността и изграждане на капацитет у местните партньори с цел борба с екстремизма и трафика на хора;

                              у)

                              да изгради по-тясно сътрудничество с държавите от Латинска Америка — регион, с който ЕС споделя множество връзки и ценности и който беше тежко засегнат от пандемията от COVID-19, с цел координирано справяне в рамките на ООН с общите предизвикателства;

                              ф)

                              да продължи диалога относно капацитета на системата на ООН да изгражда и разширява своите способности по отношение на предотвратяването на конфликти и отговорността за защита (R2P), като потвърди общия ангажимент към основания на правила международен ред, международното право, в т.ч. териториалната цялост, независимост и суверенитет, както се посочва и в принципите на Заключителния акт от Хелзинки и Парижката харта на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ), и като гарантира, че правата на човека и основните свободи на всички лица са поставени в основата на политиките за предотвратяване на конфликти и посредничество; Парламентът подчертава значението на диалога и сътрудничеството с ООН за ефективни и надеждни мисии по поддържане на мира с ясни цели и ясен капацитет за изпълнение, които са способни да постигнат осезаеми и надеждни резултати; призовава за ефективни механизми, включително: i) изпълнението на Резолюция 1325 на Съвета за сигурност на ООН и всички последващи резолюции относно жените, мира и сигурността в съответствие с целта за пълноценно, равноправно и съдържателно участие и водеща роля на жените в мисиите по поддържане на мира и в структурите на ООН, които работят по тези въпроси, ii) перспективата на децата и младите хора, както е посочено в Програмата за младежта, мира и сигурността и в Конвенцията за правата на детето, включително по отношение на подкрепата и засилването на международните усилия чрез ООН за прекратяване на използването на деца във въоръжени конфликти, iii) перспективата на хората с увреждания, включително по-конкретно тези, които се сблъскват с комбинирана дискриминация, и тези, които са изложени на риск, в съответствие с Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания, както и iv) необходимостта да се гарантира зачитането на правата на човека и защитата на цивилното население, които са в основата на мандатите по опазване на мира; отново посочва ключовата роля, която жените играят в мисиите за посредничество при конфликти и мисиите по поддържане на мира; припомня недостатъчното им представителство на всички равнища в състава на мисиите на ООН и на ЕС, както и решаващото значение на защитата на жените и момичетата в ситуации на конфликт и след конфликт; призовава държавите — членки на ЕС, да окажат принос с осигуряването на повече европейски въоръжени сили за операциите на ООН по поддържане на мира; подчертава значението на подкрепата на ЕС за държавите, излизащи от придружени с насилие конфликти; призовава следователно за засилено сътрудничество с оглед на справянето с нестабилността на условията на преход, включително чрез повишаване на националната ангажираност и консолидиране на ползите от изграждането на мира, както и насърчаване на взаимодействието с местните общности, като им се осигури защита и помощ; призовава за реформата на съответните структури, за да се прекрати безнаказаността на служителите на ООН, участващи във военни операции и граждански мисии, и да се създадат функциониращи и прозрачни механизми за надзор и строга отчетност в случаите, когато се извършват злоупотреби, и по-специално актове на сексуално насилие; приветства работата и приноса за борбата срещу безнаказаността на г-жа Анес Каламар, специален докладчик на ООН за извънсъдебните екзекуции, екзекуциите по бързата процедура и произволните екзекуции, която е разследвала предполагаеми случаи на извънсъдебни убийства, въпреки че е била подложена на сплашване и заплахи;

                              х)

                              да продължи последователния диалог във всички форуми на ООН, и по-специално ОСООН, относно необходимостта от защита на правата на човека на ЛГБТИ лицата в съответствие с насоките на ЕС за насърчаване и защита на упражняването на всички права на човека от ЛГБТИ лица в многостранните форуми (5), насоките на ЕС относно смъртното наказание (6), както и по отношение на международно признатите „Принципи от Джогджакарта“ (7); да насърчи органите и членовете на ООН да включат „половата идентичност и изразяване“ и „половите характеристики“ в обхвата на разглежданите от тях нарушения на правата на човека, като по този начин се включат трансполовите и интерсексуалните лица, както и нарушенията на правата на човека, на които те са жертва; да използва всички дипломатически инструменти, с които разполага, за да се застъпи на световно равнище за декриминализирането на сексуалните отношения по взаимно съгласие между лица от един и същ пол, премахването на смъртното наказание като санкция за сексуални отношения по взаимно съгласие между лица от един и същ пол, приемането на законодателство, което дава възможност за съдебно признаване на пола, и забраняването на гениталното осакатяване на интерсексуални лица и практиките, свързани с т.нар. „репаративна терапия“ за промяна на сексуалната ориентация в световен мащаб;

                              ц)

                              да насърчи съгласуваността на действията на ООН по отношение на ситуации на окупация или анексиране на територия; припомня, че международното хуманитарно право следва да направлява международния ангажимент във всички подобни ситуации, включително в случаите на продължителна окупация и множеството замразени конфликти в държавите от Източното партньорство; Парламентът подкрепя нарастващото внимание, което ООН обръща на стопанските дейности, свързани със ситуации, пораждащи безпокойство в международен план, и призовава Съвета да наблюдава отблизо установените в ЕС дружества, които са включени в подобни доклади или бази данни на ООН;

                              ч)

                              да продължи да развива посредническите и дипломатическите способности на ЕС за предотвратяване и управление на кризи и разрешаване на конфликти, включително за замразени или нови конфликти, или поне за тяхното намаляване, във взаимодействие с усилията на ООН, като Берлинският процес относно Либия бъде добър пример за подкрепата на ЕС за ръководените от ООН усилия за посредничество и за полезното взаимодействие с тях, като гарантира пълноценното и съдържателно участие на жените в усилията за посредничество, както и като продължи решителната подкрепа на ЕС за независимостта, суверенитета и териториалната цялост в рамките на международно признатите граници на неговите партньори, засегнати от конфликти, като Грузия, Молдова и Украйна; да призове ООН да отдава приоритет на превенцията, посредничеството, помирението и политическите решения на конфликтите, като същевременно предприема действия за справяне с първопричините и движещите фактори в основата на кризите; да настоява за по-силни многостранни ангажименти за намиране на трайни политически решения на текущите конфликти и да продължи да подкрепя работата, действията и инициативите на специалните пратеници на ООН, насочени към разрешаването на тези конфликти; Парламентът приветства добрите резултати в сътрудничеството между ЕС и ООН за постигането на общи цели за развитие и за предотвратяването на по-нататъшна ескалация на продължаващите конфликти; във връзка с това счита, че ЕС следва да продължи да призовава настоятелно международната общност да прилага напълно политиката на непризнаване на незаконното анексиране на Крим;

                              ш)

                              да призове настоятелно всички държави — членки на ООН, да ратифицират и ефективно да прилагат всички основни конвенции на ООН в областта на правата на човека, включително Конвенцията на ООН против изтезанията и факултативния протокол към нея, факултативните протоколи към Международния пакт за граждански и политически права и Международния пакт за икономически, социални и културни права, както и да спазват задълженията за докладване в рамките на тези инструменти и ангажимента за добросъвестно сътрудничество с механизмите на ООН в областта на правата на човека;

                              щ)

                              да продължи да играе водеща роля при мобилизирането на всички възможни средства за ефективно изпълнение и последващи действия във връзка с целите на Програмата до 2030 г. във всички вътрешни и външни политики на ЕС и в националните стратегии и приоритетите на държавите членки; Парламентът подчертава спешната необходимост от адекватна подкрепа и признаване на важната и незаменима работа на хуманитарните агенции, като Световната продоволствена програма; приветства решението за присъждането на Нобеловата награда за 2020 г. на Световната продоволствена програма за нейните усилия за борба с глада, за приноса ѝ в подобряването на условията за мир в засегнати от конфликти зони и за ролята ѝ на движеща сила в усилията за предотвратяване на използването на глада като средство за водене на война и при конфликти;

                              аа)

                              отново да изрази загриженост във връзка с неблагоприятното въздействие на корабите върху морската среда, включително замърсяването, по-специално чрез незаконното изпускане на нефт и други вредни вещества и изхвърлянето на опасни отпадъци, в т.ч. радиоактивни материали, ядрени отпадъци и опасни химикали, както и във връзка с физическите последици за коралите; Парламентът призовава държавите — членки на ООН, да продължат да отдават приоритет на действията във връзка със замърсяването на морето от наземни източници като част от техните национални стратегии и програми за устойчиво развитие, както и да отбележат напредък в изпълнението на Глобалната програма за действия по опазване на морската среда от наземни дейности и Декларацията от Монреал относно опазването на морската среда от наземни дейности; призовава държавите — членки на ООН, да подобрят научното разбиране и оценката на морските и крайбрежните екосистеми като основна база за вземане на правилни решения чрез действията, определени в Плана за изпълнение от Йоханесбург; призовава държавите — членки на ООН, да разработят национални, регионални и международни програми за защитата и опазването на морската среда и за спирането на загубата на морско биологично разнообразие, и по-специално на уязвими екосистеми;

                              аб)

                              да подкрепи призива на генералния секретар на ООН за достъпна, в т.ч. от финансова гледна точка, ваксина срещу COVID-19, която да се счита за световно обществено благо; да приложи разпоредбите, включени в неотдавнашните заключения на Съвета относно ролята на ЕС в укрепването на Световната здравна организация, по-специално по отношение на капацитета за готовност и реакция при извънредни здравни ситуации; приветства работата на СЗО за координирането на усилията на правителствата за борба с пандемията от COVID-19; Парламентът призовава за безпристрастно, прозрачно и независимо разследване във връзка с разпространението на вируса и действията в отговор на пандемията от COVID-19, включително от страна на СЗО; подкрепя извършването на реформа на СЗО с цел в бъдеще тя да може да реагира по-ефективно при извънредни ситуации и да създаде международен консорциум за борба с вируса, за да се гарантира за всички държави достъпът до ваксините срещу COVID-19, както и до бъдещи ваксини, и справедливото им разпределение; отново изразява подкрепата си за включването на Тайван в Световната здравна асамблея; осъжда злоупотребата от страна на редица авторитарни режими с мерките, въведени за борба с COVID-19, с цел консолидиране на властта, допълнително подкопаване на правата на човека, репресии срещу опозицията и гражданското общество, подбуждане на кампании на омраза срещу малцинствени групи, въвеждане на допълнителни мерки за ограничаване на техните граждански права и свободи и търсене на геополитическо предимство в чужбина; подчертава, че международното право в областта на правата на човека и обещанието за постигане на ЦУР до 2030 г. следва да останат крайъгълните камъни на всички действия в отговор на пандемията; призовава ЕС да допринесе за политическия ангажимент на равнището на ООН за прекратяване на епидемията от СПИН до 2030 г., тъй като тя продължава да бъде заплаха за общественото здраве в световен мащаб; препоръчва Съветът да продължи да търси по-големи полезни взаимодействия между държавите — членки на ООН, за премахване на законите, политиките и практиките, които създават пречки по отношение на достъпа до свързани с ХИВ услуги и повишават риска от заразяване с ХИВ, като се обърне специално внимание на маргинализираните или уязвимите групи; подчертава, че е важно ЕС да призове за укрепване на законодателните и регулаторните рамки и да насърчава съгласуваността на политиките с цел постигането на всеобщо здравно осигуряване, включително чрез приемане на необходимото законодателство и изпълнение на политики, които осигуряват по-добър достъп до здравни услуги, продукти и ваксини, особено за хората в най-неравностойно положение;

                              ав)

                              да вземе предвид доклада на генералния секретар, озаглавен „Споделена отговорност, глобална солидарност: отговор на социално-икономическите последици от COVID-19“, и следователно да настоява реакциите на правителствата в отговор на пандемията от COVID-19 да бъдат ефективни, приобщаващи и в пълно съответствие със задълженията и ангажиментите им в областта на правата на човека; да призове държавите — членки на ООН, да предприемат конкретни мерки за закрила на децата, чиято уязвимост може да се изостри особено силно от пандемията от COVID-19; да подкрепи Централния фонд за реагиране при извънредни ситуации, Световната продоволствена програма, Организацията на ООН за бежанците и други институции и програми на ООН, които играят ключова роля в хуманитарния отговор на кризата, предизвикана от COVID-19; да подкрепи призивите за провеждане на международна среща на високо равнище на ООН през 2021 г. по въпросите на икономическото възстановяване и системните реформи след COVID-19 като важен форум за по-приобщаващо и основано на права пространство на управление;

                              аг)

                              да увеличи видимостта на действията и помощта на ЕС във всички многостранни форуми и по места, по-специално на програмата „Екип Европа“, която разполага със средства, възлизащи на 36 милиарда евро, за справяне с опустошителните последици от кризата, предизвикана от COVID-19, в партньорските държави и региони, и по-конкретно в Африка;

                              ад)

                              да играе активна, силна и амбициозна водеща роля в подготовката за 26-ата Конференция на ООН по изменението на климата (COP26), включително от гледна точка на правата на човека, по-конкретно чрез насърчаване на всеобщо признаване на правото на безопасна, чиста, здравословна и устойчива околна среда, както и чрез подкрепа на мандата на специалния докладчик на ООН за правата на човека и околната среда; Парламентът отбелязва, че изменението на климата и загубата на биологично разнообразие са сред основните текущи предизвикателства; подкрепя инициативата на ООН за правата в областта на околната среда, с която се признава фактът, че нарушенията на правата в областта на околната среда оказват дълбоко въздействие върху широк спектър от права на човека; подчертава, че биологичното разнообразие и правата на човека са взаимосвързани и взаимозависими; припомня задълженията на държавите в областта на правата на човека за опазване на биологичното разнообразие, включително чрез осигуряване на достъп до ефективни средства за правна защита в случаите на загуба и влошаване на биологичното разнообразие; във връзка с това Парламентът насърчава ЕС и държавите членки да подкрепят признаването на екоцида като международно престъпление съгласно Римския статут на Международния наказателен съд; счита, че ЕС следва да приложи конкретни мерки, за да постави издръжливостта в центъра на усилията за възстановяване и да включи намаляването на риска от бедствия във всички политики на ЕС в сътрудничество с ООН в съответствие с целите, посочени в Рамковата програма от Сендай за намаляване на риска от бедствия за периода 2015 — 2030 г.; счита, че ЕС следва да съживи партньорството с настоящата администрация на САЩ, подкрепяйки създаването на „глобална коалиция за постигане на нулеви нетни емисии на парникови газове“ с държавите, които вече са поели ангажимент за постигането на целта за нулеви емисии до 2050 г., сътрудничейки си с други държави в разработването на планове и технологии за отстраняване на въглерод и насърчавайки създаването на нова международна стратегия за опазване на биологичното разнообразие;

                              ае)

                              да потвърди отново необходимостта от гарантиране на равна защита от закона и равенство пред съдилищата, овластяване и пълноценно и ефективно участие в процесите на вземане на решения, както и пълноценно, равноправно и ефективно участие на коренното население, включително жените и момичетата, в политическия, икономическия, социалния и културния живот; да приветства работата на специалния докладчик на ООН по правата на коренното население, експертния механизъм за правата на коренното население и Постоянния форум на ООН по въпросите на коренното население; да насърчи държавите и субектите от системата на ООН да засилят международното сътрудничество с цел преодоляване на пречките, с които се сблъсква коренното население, и да увеличат техническото сътрудничество и финансовата помощ в това отношение;

                              аж)

                              да продължи да се стреми към и да разширява сътрудничеството във връзка с капацитета в рамките на системата на ООН за насърчаване на ефективни и етични общи стандарти в нови области на политиката като дезагрегирането и защитата на данните, надлежната проверка, борбата срещу безнаказаността, изкуствения интелект или киберпространството, като същевременно насърчава предоставянето на подходяща подкрепа за държавите, които желаят да разширят своя регулаторен капацитет и прилагането на стандарти; да призове за по-тясна координация в областта на киберотбраната по отношение на правилата, нормите, общото разбиране и мерките за прилагане в киберпространството; да посочи, че крайъгълните камъни на европейската киберсигурност, като Общият регламент относно защитата на данните и Директивата за мрежова и информационна сигурност (Директивата за МИС), могат да представляват отлична база, върху която държавите, които желаят, могат да изградят своите регулаторни рамки за защита на данните и киберсигурност чрез подход на „сигурност на етапа на проектирането“; да посочи, че най-добрите практики и извлечените поуки на равнището на ЕС могат да бъдат споделени в рамките на ООН и нейните агенции, които работят по тези задачи, както и в отговор на искане от страна на отделни държави;

                              аз)

                              да разгледа предизвикателствата, свързани с предотвратяването на незаконните финансови потоци и борбата срещу тях и със засилването на международното сътрудничество и добрите практики по отношение на връщането и възстановяването на активи, включително чрез по-ефективни мерки за изпълнение на поетите задължения съгласно Конвенцията на ООН срещу корупцията и Конвенцията на ООН срещу транснационалната организирана престъпност и протоколите към нея; да приложи ефективни, приобщаващи и устойчиви мерки за предотвратяване на корупцията и борба с нея в рамките на Програмата до 2030 г.; да предприема и подкрепя инициативи за борба с избягването на данъци, изпирането на пари и корупцията;

                              аи)

                              да обмисли допълни мерки за опрощаване на дълговете за силно задлъжнели развиващи се държави, за да се избегне неизпълнение на задълженията и да се създаде пространство за инвестиции за постигане на ЦУР, и в този смисъл, да се подкрепи призивът на генералния секретар на ООН за създаване на механизъм за преструктуриране на държавния дълг като част от по-дългосрочния отговор на кризата, предизвикана от COVID-19, и нейните икономически въздействия;

                              ай)

                              да полага усилия за справяне с миграцията и принудителното разселване, включително първопричините за тях, и да сътрудничи при изпълнението както на Глобалния пакт за миграцията, така и на Глобалния пакт за бежанците; припомня, че правата на човека следва да останат в центъра на глобалните пактове, като се обръща специално внимание на мигрантите в уязвимо положение, като децата, ненавършилите пълнолетие лица и жените; да продължи да изгражда общия ангажимент за опазване на хуманитарното пространство и за подобряване на системата за хуманитарна реакция и да подчертае значението на отстояването на правото на убежище в световен мащаб; да подкрепя и задълбочава работата на съответните органи на ООН, като Върховния комисариат за бежанците на ООН (ВКБООН) и Агенцията на ООН за подпомагане и строителство (UNRWA); да потвърди отново ключовата роля на UNRWA за предоставянето на хуманитарна помощ и помощ за развитие на палестинските бежанци; да отправи призив към държавите — членки на ООН, за поддържане и увеличаване на приноса за UNRWA и да подкрепи предложението на генералния комисар на UNRWA за конференция, която да доведе до по-предвидим, устойчив и подлежащ на отчетност финансов поток и система на разходи за UNRWA в бъдеще, както и ангажимент за тази цел от страна на по-голям брой държави — членки на ООН, и международни донори;

                              ак)

                              да продължи да отстоява свободата на религията и убежденията; да призове настоятелно за полагането на по-големи усилия за защита на правата на религиозните и другите малцинства; да призове за по-голяма защита на религиозните малцинства от преследване и насилие; да призове за отмяна на законите, криминализиращи богохулството или вероотстъпничеството, които служат като претекст за преследване на религиозни малцинства и невярващи; да подкрепи работата на специалния докладчик относно свободата на религията или убежденията;

                              ал)

                              да продължи да увеличава интегрираната подкрепа за равенството между половете и овластяването на жените, в съответствие с Пекинската декларация и нейната платформа за действие; да призове всички държави — членки на ООН, да продължат да подкрепят и изпълняват резолюциите на Съвета за сигурност на ООН относно Програмата за жените, мира и сигурността, в които се прави преглед на непропорционалното въздействие на конфликтите върху жените и момичетата и които направляват работата и действията за насърчаване на равенството между половете и за укрепване на участието, защитата и правата на жените през целия цикъл на конфликта — от предотвратяването на конфликта до възстановяването след конфликта; да обърне във връзка с това специално внимание на изкореняването на насилието и дискриминацията срещу жените и момичетата, включително сексуалното и основаното на пола насилие, вредните практики и домашното и семейното насилие, както и на подпомагането на съдържателното и равноправно активно участие на жените във всички сфери на обществения живот и вземането на решения и насърчаването на правата на жените; да подкрепи и увеличи международните усилия чрез ООН за гарантиране на анализ от гледна точка на равенството между половете, както и интегрирането на принципа на равенство между половете и правата на човека във всички дейности на ООН; Парламентът припомня, че сексуалното насилие, като изнасилването, се използва като тактическо средство за водене на война и представлява военно престъпление, и призовава за засилване на защитата на жените и момичетата в ситуации на конфликт, особено по отношение на сексуалното насилие; счита, че ЕС следва да осигури по-широка подкрепа, включително чрез адекватно финансиране, за работата на „ООН — Жени“, която играе важна роля в системата на ООН за утвърждаването на правата на жените и за обединяване на всички съответни заинтересовани страни с цел генериране на промени в политиката и координиране на политическите действия;

                              ам)

                              да поеме амбициозна и конструктивна роля в рамките на механизма за преглед на прилагането на Конвенцията на ООН срещу транснационалната организирана престъпност и нейния Протокол за предотвратяване, противодействие и наказване на трафика на хора с цел допълнително засилване на международните усилия за борба с трафика на хора, включително перспективите на жените, децата и мигрантите, които са изложени на по-висок риск от експлоатация;

                              ан)

                              да провежда тесни консултации с Парламента относно процеса на изпълнение на заключенията на Съвета и да включва Парламента във всички области на политиката, в които парламентарната дипломация може да създаде ценни полезни взаимодействия и да укрепи капацитета за по-широк обхват и за положително въздействие и лидерство на ЕС като цяло;

                              ао)

                              да призове за незабавни действия за справяне с нарастващата криза по отношение на правата на човека в Синцзян, най-малко за да се разследва докладваното преследване по религиозни и етнически съображения в региона; във връзка с това Парламентът призовава за създаването на независим механизъм на ООН за мониторинг на правата на човека в Китай, който би могъл да включва специален докладчик на ООН, експертна група на Съвета по правата на човека или специален пратеник; подкрепя призивите към Съвета на ООН по правата на човека за провеждане на специална сесия относно кризата;

                  2.

                  възлага на своя председател да предаде настоящата препоръка на Съвета, заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, Комисията, както и за сведение, на Общото събрание на ООН и на генералния секретар на ООН.

         (1)  ОВ C 118, 8.4.2020 г., стр. 165.

         (2)  Приети текстове, P9_TA(2020)0008.

         (3)  ОВ C 433, 23.12.2019 г., стр. 86.

         (4)  ОВ C 86, 6.3.2018 г., стр. 33.

         (5)  https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/EN/ foraff/137584.pdf

         (6)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-8416-2013-INIT/bg/pdf

         (7)  http://yogyakartaprinciples.org/wp-content/uploads/2016/08/principles_en.pdf; http://yogyakartaprinciples.org/wp-content/uploads/2017/11/A5_yogyakartaWEB-2.pdf


title: Препоръка (ЕС) 2022/290 на Съвета от 22 февруари 2022 година за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 на Съвета относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение

text:
                  24.2.2022

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  L 43/79

         ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2022/290 НА СЪВЕТА
         от 22 февруари 2022 година
         за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 на Съвета относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение
         СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
         като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, букви б) и д) и член 292, първо и второ изречение от него,
         като взе предвид предложението на Европейската комисия,
         като има предвид, че:

                     (1)

                     На 30 юни 2020 г. Съветът прие Препоръка (ЕС) 2020/912 относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (1).

                     (2)

                     На 2 февруари 2021 г. Съветът измени Препоръка (ЕС) 2020/912 относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (2), за да актуализира критериите, използвани за оценка на това дали неналожителните пътувания от трети държави са безопасни и следва да бъдат разрешени.

                     (3)

                     Със същото изменение бяха въведени механизми за ограничаване на разпространението на будещи безпокойство варианти на вируса SARS-COV-2 на територията на ЕС+ (3).

                     (4)

                     На 20 май 2021 г. Съветът измени Препоръка (ЕС) 2020/912 (4), за да се вземе предвид разгръщането и положителните последици на ваксинационните кампании за ограничаване на разпространението на вируса, както и за по-нататъшно ограничаване на внасянето и разпространението в ЕС на нововъзникващите варианти, които представляват интерес и които будят безпокойство.

                     (5)

                     На 14 юни 2021 г. Парламентът и Съветът приеха регламенти (ЕС) 2021/953 (5) и (ЕС) 2021/954 (6) относно цифровия COVID сертификат на ЕС. Цифровият COVID сертификат на ЕС се доказа като основен инструмент за възстановяване на пътуванията в рамките на ЕС.

                     (6)

                     След приемането на Регламент (ЕС) 2021/953 Комисията прие няколко акта за изпълнение, с които се установява, че сертификатите за COVID-19, издадени от определена трета държава, следва да се считат за равностойни на сертификатите, издадени от държавите членки в съответствие с настоящия регламент. По този начин автентичността на сертификатите за ваксинация, възстановяване и тестване, обхванати от такива актове за изпълнение, може да бъде проверена по сигурен и надежден начин. Затова цифровият COVID сертификат на ЕС, и по-специално приетите на тази база решения за изпълнение, също улесниха безопасното възобновяване на пътуванията от трети държави към ЕС (7).

                     (7)

                     Настоящият подход, определен в Препоръка (ЕС) 2020/912, следва да бъде актуализиран, за да се вземе предвид създаването на цифровия COVID сертификат на ЕС, както и развитието на пандемията, включително появата на будещия безпокойство вариант омикрон, увеличаването на ваксинациите и постепенното премахване на ограниченията за пътуване в световен мащаб.

                     (8)

                     На 22 октомври 2021 г. в заключенията си Европейският съвет, с оглед на развитието на епидемичната обстановка, призова за по-нататъшна координация за улесняване на свободното движение в рамките на ЕС и за пътуването към него, както и за преразглеждане на двете препоръки, включително Препоръка (ЕС) 2020/912 на Съвета.

                     (9)

                     Стандартният срок за приемане на сертификати за ваксинация, издадени от трети държави след приключване на основната ваксинационна серия, следва да бъде определен на 270 дни. За да се осигури координиран подход, държавите членки не следва да приемат сертификати за ваксинация, издадени след приключване на основната ваксинационна серия, ако са изминали повече от 270 дни от прилагането на посочената в тях доза. В този случай държавите членки следва да приемат сертификати за ваксинация, в които се посочва, че е получена допълнителна доза след приключване на основната ваксинационна серия.

                     (10)

                     За да се улесни допълнително безопасното пътуване в ЕС, прагът за 14-дневния кумулативен брой на уведомленията за случаи на COVID-19 следва да бъде увеличен от 75 на 100 на 100 000 души. В същото време и за да се вземат предвид увеличените възможности за тестване почти две години след появата на вируса, изискваният минимален седмичен брой тестове следва също да бъде увеличен от 300 на 600 теста на 100 000 души. Това би трябвало допълнително да повиши надеждността на данните, използвани за определяне до каква степен неналожителните пътувания от дадена трета държава следва да бъдат възможни.

                     (11)

                     За да се даде по-голяма възможност за неналожителни пътувания в Съюза и да се повиши предвидимостта за пътуващите от трети държави, държавите членки следва да приемат сертификати не само за ваксини срещу COVID-19, за които е издадено разрешение за търговия съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета (8), но и за такива, които са завършили процедурата на Световната здравна организация (СЗО) за разрешаване на употреба при извънредни ситуации.

                     (12)

                     Освен това, като алтернатива на ваксинацията, държавите членки следва да разрешат неналожителните пътувания на лица, които са се възстановили от COVID-19 в рамките на 180 дни преди пътуването до ЕС и които притежават цифров COVID сертификат на ЕС или сертификат, признат за равностоен на него.

                     (13)

                     Същевременно, за да се намали допълнително рискът от предаване на вируса SARS-CoV-2, държавите членки може също така да изискват валидно доказателство за отрицателен тест за полимеразна верижна реакция (RT-PCR) преди отпътуването, когато пътуващият i) е получил ваксина срещу COVID-19, за която е завършена процедурата на СЗО за разрешаване на употреба при извънредни ситуации, но не е включена в списъка на ваксините, разрешени в ЕС съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004, или ii) е преболедувал COVID-19 в рамките на 180 дни преди пътуването до ЕС.

                     (13a)

                     Поради факта, че може да се окаже невъзможно да се проверят автентичността, целостта и валидността на сертификатите за ваксинация, издадени от трети държави, които не използват рамката за доверие за Цифровия COVID сертификат на ЕС, или на сертификатите за ваксинация, които са признати за еквивалентни на посочените, държавите членки могат да изискват и валидно доказателство за отрицателен RT-PCR тест преди заминаването, когато пътуващият е напълно ваксиниран с ваксина срещу COVID-19, която е получила разрешение за търговия съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004, но не притежава цифров COVID сертификат на ЕС или сертификат, който е признат за еквивалентен на него.

                     (14)

                     Децата на възраст над 6 години и под 18 години следва да могат да пътуват, при условие че са получили отрицателни резултати при RT-PCR тест преди заминаването. В тези случаи държавите членки могат да изискват допълнително тестване, карантина или самоизолация след пристигането. Не следва да се изисква тест за децата на възраст над 6 години и под 18 години, когато притежават валидно доказателство за ваксинация срещу COVID-19, издадено въз основа на ваксина срещу COVID-19, разрешена в ЕС съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004. За децата на възраст под 6 години, пътуващи с възрастен, не следва да се прилагат допълнителни изисквания.

                     (14а)

                     Държавите членки могат да разрешат неналожителните пътувания на лица, за които получаването на ваксина срещу COVID-19 е медицински противопоказано, при условие че тези лица са представили необходимата документация и са получили отрицателни резултати при RT-PCR тест преди заминаването.

                     (15)

                     Като се има предвид увеличаването на ваксинациите в световен мащаб, се счита за целесъобразно постепенно да се премине от сегашния хибриден подход, основан на държава/индивид към подход, основан единствено на индивида, а отмяната на ограниченията за пътуване да се основава единствено на ваксинационния статус или функцията/нуждите, изпълнявани от пътуващите. В момента обаче все още има трети държави с ограничен достъп до ваксини или с нисък процент на ваксинация. Поради това, за да се даде време на третите държави да увеличат равнищата си на ваксинация, включително прилагането на бустерни дози, за да гарантират валидността на сертификатите за ваксинация, и след предварителна обща оценка на положението с ваксинирането в трети държави въз основа, наред с другото, на данните, предоставени от делегациите на ЕС, до 30 април 2022 г. Комисията следва да преразгледа препоръката с оглед на заличаването на приложение I, като се има предвид увеличаването на ваксинациите в световен мащаб. Комисията следва да докладва на Съвета и по целесъобразност може да му представи предложение за заличаване на приложение I.

                     (16)

                     В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящата препоръка и не е обвързана от нея, нито от нейното прилагане. Доколкото настоящата препоръка представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящата препоръка Дания следва да вземе решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали да я приложи.

                     (17)

                     Настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва, в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (9). следователно Ирландия не участва в приемането на настоящата препоръка и не е обвързана от нея, нито от нейното прилагане.

                     (18)

                     По отношение на Исландия и Норвегия настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено между Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (10), които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (11).

                     (19)

                     По отношение на Швейцария настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (12), които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета. (13).

                     (20)

                     По отношение на Лихтенщайн настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (14), които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (15).

                     (21)

                     Правният статут на настоящата препоръка, както се припомня в съображения 15 – 19, не засяга необходимостта всички държави членки, в интерес на правилното функциониране на Шенгенското пространство, да вземат решение относно премахването на ограничението на неналожителните пътувания до ЕС по координиран начин,

               ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
         Препоръка (ЕС) 2020/912 се изменя, както следва:

                     (1)

                     От 1 март 2022 г. в точка 2, втора алинея цифрата „75“ се заменя със „100“, а цифрата „300“ се заменя с „600“;

                     (2)

                     От 1 март 2022 г. в точка 6а, първи, втори и трети параграф се заменят със следното:
                     „Без да се засяга точка 6, букви а) и б), когато държавите членки приемат доказателство за ваксинация с цел премахване на ограниченията за пътуване за ограничаване на разпространението на COVID-19, държавите членки следва по принцип да отменят временното ограничение на неналожителните пътувания към ЕС по отношение на пътуващи, които са получили последната препоръчителна доза от една от ваксините срещу COVID-19, разрешени в ЕС съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004 (*1) най-късно 14 дни преди влизането си на територията на ЕС+, при условие че са изминали по-малко от 270 дни от поставянето на дозата, посочена в сертификата за ваксинация за завършване на основната ваксинационна серия, или че е получена допълнителна доза след завършването на основната ваксинационна серия.
                     Държавите членки следва също така да премахнат временното ограничение на неналожителните пътувания до ЕС по отношение на пътуващи, които са получили последната препоръчителна доза от една от ваксините срещу COVID-19, за които е завършена процедурата на СЗО за разрешаване на употреба при извънредни ситуации поне 14 дни преди влизането в зоната на ЕС+, при условие че са изминали по-малко от 270 дни от поставянето на дозата, посочена в сертификата за ваксинация за завършване на основната ваксинационна серия, или че е получена допълнителна доза след завършването на основната ваксинационна серия.
                     Държавите членки следва също така да премахнат временното ограничение на неналожителните пътувания до ЕС по отношение на пътуващи, които са преболедували COVID-19 в рамките на 180 дни преди да пътуват до ЕС.
                     За тази цел пътуващи, които желаят да предприемат неналожително пътуване до държава членка, следва да притежават едно от следните:

                                 а)

                                 валидно доказателство за ваксинация срещу COVID-19, издадено въз основа на поставяне на ваксина срещу COVID-19. разрешена в ЕС съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004, или

                                 б)

                                 валидно доказателство за ваксинация срещу COVID-19, издадено въз основа на поставяне на ваксини срещу COVID-19, за която е завършена процедурата на СЗО за разрешаване на употреба при извънредни ситуации, но не са включени в списъка на ваксините, разрешени в ЕС съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004, или

                                 в)

                                 валидно доказателство за преболедуване.

                           За пътници, попадащи в обхвата на букви б) и в) по-горе, държавата членка може също така да изисква валидно доказателство за отрицателен тест за полимеразна верижна реакция в реално време (RT-PCR), извършен най-рано 72 часа преди заминаването. За пътници, попадащи в обхвата на буква б), държавите членки могат да прилагат допълнителни здравни мерки, като изолация, карантина или получаване на ваксина, разрешена в ЕС съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004.
                     В допълнение към цифровите COVID сертификати на ЕС държавите членки следва да приемат такива доказателства за ваксинация или преболедуване на COVID-19, ако те съответстват на сертификати, признати за равностойни на сертификатите, издадени в съответствие с Регламент (ЕС) 2021/953 на Европейския парламент и на Съвета (*2), в акт за изпълнение, приет от Комисията съгласно член 8 от посочения регламент.
                     Когато не е приет такъв акт относно сертификатите, издадени от трета държава, държавите членки могат да приемат, в съответствие с националното право, доказателство за направен тест и ваксинация, издадено от третата държава, като вземат предвид необходимостта да бъдат в състояние да проверят автентичността, валидността и целостта на сертификата и дали той съдържа всички съответни данни, както е предвидено в Регламент (ЕС) 2021/953.
                     В този случай те могат да изискват валидно доказателство за отрицателен RT-PCR тест преди заминаването за пътници, напълно ваксинирани с ваксина срещу COVID-19, за която е издадено разрешение за търговия съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004, но които не притежават цифров COVID сертификат на ЕС или сертификат, който е признат за еквивалентен на него.
                     Освен ако не попадат в обхвата на посочените по-горе разпоредби, децата на възраст над 6 години и под 18 години следва също да имат право да предприемат неналожителни пътувания до държава членка, ако притежават валидно доказателство за отрицателен тест за полимеразна верижна реакция в реално време (RT-PCR), извършен най-рано 72 часа преди заминаването. В тези случаи държавите членки могат да изискват допълнително тестване, както и карантина или самоизолация след пристигането. За децата на възраст под 6 години, пътуващи с възрастен, не следва да се прилагат допълнителни изисквания.“

                        (*1)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. за установяване на процедури на Съюза за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 30.4.2004 г., стр. 1)."

                        (*2)  Регламент (ЕС) 2021/953 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2021 г. относно рамка за издаването, проверката и приемането на оперативно съвместими сертификати за ваксинация срещу, направено изследване за и преболедуване на COVID-19 (Цифров COVID сертификат на ЕС) с цел улесняване на свободното движение по време на пандемията от COVID-19, ОВ L 211, 15.6.2021 г., стр. 1."

                     (3)

                     Вмъква се нова точка 12:

                                 „12.

                                 До 30 април 2022 г. препоръката следва да бъде преразгледана от Комисията с оглед на заличаването на приложение I, като се има предвид увеличаването на ваксинациите в световен мащаб.
                                 Комисията следва да докладва на Съвета и по целесъобразност може да му представи предложение за заличаване на приложение I.“

            Съставено в Брюксел на 22 февруари 2022 година.

                  За Съвета

                  Председател

               C. BEAUNE

            (1)  Препоръка (ЕС) 2020/912 на Съвета от 30 юни 2020 г. относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (OВ L 208 I, 1.7.2020 г., стр. 1).

            (2)  Препоръка (ЕС) 2021/132 на Съвета от 2 февруари 2021 г. за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (ОВ L 41, 4.2.2021 г., стр. 1).

            (3)  „Територията на ЕС+“ включва всички държави — членки на Шенген (включително България, Хърватия, Кипър и Румъния), както и четирите асоциирани към Шенген държави. Това включва и Ирландия, ако Ирландия реши да се присъедини към изпълнението.

            (4)  Препоръка (ЕС) 2021/816 на Съвета от 20 май 2021 г. за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (ОВ L 182, 21.5.2021 г., стр. 1).

            (5)  Регламент (ЕС) 2021/953 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2021 г. относно рамка за издаването, проверката и приемането на оперативно съвместими сертификати за ваксинация срещу, направено изследване за и преболедуване на COVID-19 (Цифров COVID сертификат на ЕС) с цел улесняване на свободното движение по време на пандемията от COVID-19 (OВ L 211, 15.6.2021 г., стр. 1).

            (6)  Регламент (ЕС) 2021/954 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2021 г. относно рамка за издаването, проверката и приемането на оперативно съвместими сертификати за ваксинация срещу, направено изследване за и преболедуване на COVID-19 (Цифров COVID сертификат на ЕС) за граждани на трети държави, които са в законен престой или пребивават законно на територията на държавите членки, по време на пандемията от COVID-19 (OВ L 211, 15.6.2021 г., стр. 24).

            (7)  Актуализираният списък на решенията за еквивалентност е публикуван на следната уебстраница:
         https://ec.europa.eu/info/publications/commission-implementing-decisions-eu-equivalence-covid-19-certificates-issued-non-eu-countries_en

            (8)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 30.4.2004 г., стр. 1).

            (9)  Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20).

            (10)  ОВ L 176, 10.7.1999 г., стр. 36.

            (11)  Решение 1999/437/ЕО на Съвета от 17 май 1999 г. относно определени условия по прилагането на Споразумението между Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за асоцииране на тези две държави при изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (ОВ L 176, 10.7.1999 г. 31).

            (12)  ОВ L 53, 27.2.2008 г., стр. 52.

            (13)  Решение 2008/146/ЕО на Съвета от 28 януари 2008 г. за сключване от името на Европейската общност на Споразумение между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария за асоцииране на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (ОВ L 53, 27.2.2008 г., стр. 1).

            (14)  ОВ L 160, 18.6.2011 г., стр. 21.

            (15)  Решение 2011/350/ЕС на Съвета от 7 март 2011 г. за сключване от името на Европейския съюз на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, по отношение на премахването на проверките по вътрешните граници и движението на хора (ОВ L 160, 18.6.2011 г., стр. 19).


title: Препоръка на Европейската централна банка от 17 февруари 2022 година до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Bank of Greece (ЕЦБ/2022/3) 2022/C 102/01

text:
               2.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/1

      ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
      от 17 февруари 2022 година
      до Съвета на Европейския съюз относно външните одитори на Bank of Greece
      (ЕЦБ/2022/3)
      (2022/C 102/01)
      УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
      като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 27.1 от него,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  Отчетите на Европейската централна банка (ЕЦБ) и на националните централни банки на държавите членки, чиято парична единица е еврото, се проверяват от независими външни одитори, препоръчани от Управителния съвет на ЕЦБ и одобрени от Съвета на Европейския съюз.

                  (2)

                  Мандатът на сегашните външни одитори на Bank of Greece — Deloitte Certified Public Accountants S.A. — ще изтече след одита за финансовата 2021 година. Поради това е необходимо да се назначат външни одитори за периода, започващ от финансовата 2022 година.

                  (3)

                  Bank of Greece избра Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors Accountants S.A. за свои външни одитори за финансовите години от 2022 до 2026 с възможността мандатът им да бъде удължен и за финансовите години 2027 и 2028,

            ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
      Препоръчва се назначаването на Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors Accountants S.A. за външни одитори на Bank of Greece за финансовите години от 2022 до 2026 с възможността мандатът им да бъде удължен и за финансовите години 2027 и 2028.

         Съставено във Франкфурт на Майн на 17 февруари 2022 година.

               Председател на ЕЦБ

            Christine LAGARDE