title: Препоръка на Съвета от 15 февруари 2016 година относно интеграцията на дълготрайно безработните лица на пазара на труда

text:
               20.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 67/1

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 15 февруари 2016 година
   относно интеграцията на дълготрайно безработните лица на пазара на труда
   (2016/C 67/01)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 във връзка с член 148, параграф 2 от него,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като има предвид, че:

               (1)

               Нивото на безработица в Съюза достигна рекордни стойности след финансовата и икономическа криза от 2008—2009 г. В момента тенденцията е низходяща, но нивото на дълготрайната безработица все още е много високо. Дълготрайната безработица засяга всяка държава членка в различна степен, по-специално поради факта, че въздействието на кризата не бе еднакво и макроикономическото положение, икономическата структура и функционирането на пазара на труда са различни за отделните държави членки.

               (2)

               След години на нисък растеж и малък брой разкривани работни места, през 2014 г. дълготрайната безработица, определяна от Евростат като броя лица, които са без работа и са търсили активно работа в продължение на поне една година, засяга над 12 милиона работници, или 5 % от активното население на Съюза, като 62 % от тях са били без работа в продължение на най-малко две последователни години.

               (3)

               Дълготрайната безработица засяга съответните лица, води до намаляване на потенциала за растеж на икономиките на Съюза, като се повишават рискът от социално изключване, бедността и неравенството и се увеличават разходите на социалните служби и публичните финанси. Дълготрайната безработица води до загуба на доходи, закърняване на уменията, по-чести случаи на здравословни проблеми и по-голямо обедняване на домакинствата.

               (4)

               Сред изложените на най-голям риск от дълготрайна безработица са лицата със слаби умения или ниска квалификация, гражданите на трети държави, лицата с увреждания и представителите на малцинствата в неравностойно положение, като например ромите. Предишната професия на лицето също е от важно значение, тъй като в някои държави секторните и цикличните аспекти са ключови за разкриването на причините за задържането на дълготрайната безработица.

               (5)

               Всяка година поради безрезултатни усилия за намиране на работа близо една пета от дълготрайно безработните лица в Съюза се обезсърчават и съответно преминават в категорията на неактивното население. Тъй като пречките за интеграцията на пазара на труда са най-различни и често с ефект на натрупване, за тази интеграция се изисква специален за целта, индивидуализиран подход и координирано предоставяне на услуги.

               (6)

               Дълготрайно безработните лица съставляват половината от общия брой безработни лица в Съюза, но по-малко от една пета от участниците в активни мерки на пазара на труда. Съответно малък дял от дълготрайно безработните лица (средно 24 %) получават обезщетения за безработица.

               (7)

               Инвестициите в човешки капитал следва да бъдат подобрени и да станат по-ефикасни, така че повече хора да имат добри и целесъобразни умения и компетентности, с което се преодолява проблемът с недостига на умения и се полагат основите за плавен преход от учене към работа и за запазване на пригодността за заетост. Подобряването на резултатите и целесъобразността на системите за образование и обучение ще спомогне за намаляване на броя на нови безработни лица. За тази цел следва да се работи за модернизирането на системите за образование и обучение в съответствие с европейския семестър, със Заключенията на Съвета от 12 май 2009 г. относно стратегическата рамка за европейско сътрудничество в областта на образованието и обучението („Образование и обучение 2020“) (1) и с Препоръка 2006/962/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно ключовите компетентности за учене през целия живот (2).

               (8)

               С оглед на разработването на координирана стратегия за заетостта, в насоките за политиките за заетост на държавите членки от 2015 г. (3) се призовава за значително намаляване на дълготрайната и структурната безработица чрез всеобхватни и взаимно подсилващи се стратегии, включващи индивидуализирана активна подкрепа за връщане на пазара на труда.

               (9)

               Въпреки че държавите членки запазват компетентността да подбират най-подходящите за тяхната ситуация мерки на пазара на труда, в насоките държавите членки се приканват да насърчават пригодността за заетост чрез инвестиции в човешки капитал, посредством ефективни и ефикасни системи за образование и обучение, с които се повишава нивото на уменията на работната сила. Освен това в насоките изрично се отправя призив към държавите членки да насърчават системите за учене в работна среда, като например дуалното обучение, и да повишават нивото на професионалното обучение. В по-общ план в насоките държавите членки се приканват да вземат предвид принципите на гъвкава сигурност и да засилят активните мерки на пазара на труда, като повишат тяхната ефективност, подобрят тяхната целенасоченост, разширят техния обсег, повишат степента на обхващане и осигурят подсилващ ефект между тях и подпомагането на доходите и предоставянето на социални услуги.

               (10)

               Предложените в настоящата препоръка действия следва да бъдат напълно съвместими със специфичните за всяка държава препоръки, изготвени в контекста на европейския семестър, а при тяхното изпълнение следва да се спазват правилата на Пакта за стабилност и растеж.

               (11)

               Препоръка на Комисията 2008/867/ЕО от 3 октомври 2008 г. относно активното приобщаване на лицата, изключени от пазара на труда (4) определя интегрирана комплексна стратегия за активното приобщаване на лицата, изключени от пазара на труда, която съчетава подходящо подпомагане на доходите, пазари на труда, основани на включването, и достъп до качествени услуги. С нея се цели да се улесни интеграцията в устойчива, качествена заетост на онези, които са в състояние да работят, и да им се осигуряват средства, достатъчни за достоен живот.

               (12)

               Европейският социален фонд е основният финансов инструмент на Съюза за борба с дълготрайната безработица. За периода 2014—2020 г. държавите членки са разпределили значителни по размер финансови средства за подкрепа на интеграцията на дълготрайно безработните лица на пазара на труда. Други фондове, като например Европейският фонд за регионално развитие и Европейският земеделски фонд за развитие на селските райони, също могат да допълнят мерките, финансирани от Европейския социален фонд, в съответствие с разпределените средства за съответните инвестиционни приоритети за периода 2014—2020 г., и по-специално чрез предоставяне на подкрепа за разкриване на работни места, модернизиране на публичните служби по заетостта и професионалното образование, обучение за придобиване на умения и учене през целия живот. В този контекст, при съответни бъдещи обсъждания следва да се обмислят начини за по-нататъшно засилване на интеграцията на дълготрайно безработните на пазара на труда.

               (13)

               Препоръката на Съвета от 20 декември 2012 г. относно валидирането на неформалното и самостоятелното учене (5) призовава да се предприемат действия, с които на отделните лица да се предостави възможност да покажат какво са научили извън формалното образование и обучение.

               (14)

               Заключенията на Европейския съвет от 14—15 март 2013 г. подчертават, че намирането на решение на проблема с безработицата е най-голямото социално предизвикателство и че намаляването на дълготрайната безработица и осигуряването на пълноценното участие на по-възрастните работници са от решаващо значение.

               (15)

               Европейският парламент посочи дълготрайната безработица като основна пречка за растежа.

               (16)

               Следва да се полагат по-интензивни усилия за интеграция на пазара на труда на най-засегнатите от дълготрайната безработица, като се вземат предвид националните практики. Успоредно с това следва да бъде подобрена регистрацията в службите по заетостта и в други компетентни агенции, за да се преодолее проблемът с недостатъчната степен на обхващане от мерките за подкрепа. Държавите с голям брой регистрирани дълготрайно безработни лица могат да изведат като приоритет в усилията си тези лица, които са вече регистрирани.

               (17)

               За предпочитане от гледна точка на ефикасността и ефективността би бил превантивният подход. Превантивните мерки и мерките за повишаване на активността, насочени основно към началото на периода на безработица, следва да бъдат засилени и при необходимост допълнени. Конкретните действия, насочени към регистрираните дълготрайно безработни лица, следва да бъдат предприети най-късно в периода, когато се достигнат 18 месеца от началото на безработицата, тъй като в голям брой държави членки точно по това време се променят механизмите и услугите за подкрепа за тази конкретна група.

               (18)

               Чрез индивидуализирания подход към предоставянето на подкрепа за дълготрайно безработните лица следва да бъдат преодолени пречките, водещи до постоянна безработица, като се актуализира и допълва първоначалната оценка, направена при регистрацията. По този начин дълготрайно безработните лица ще бъдат насочени към услуги за предоставяне на подкрепа, пригодени в достатъчна степен към индивидуалните потребности, като например консултации относно задлъжнялостта, рехабилитация, услуги за социално подпомагане, услуги по предоставянето на грижи, интеграция на мигрантите, помощи за жилищно настаняване и транспорт, насочени към преодоляване на пречките за намиране на работа и даващи на тези лица възможност да постигнат ясни цели, които водят към намирането на работа.

               (19)

               Участието на работодателите в процеса на интеграция на дълготрайно безработните лица е от основно значение и следва да бъде подкрепено чрез предоставянето от страна на службите по заетостта на специални услуги, придружени от целенасочени финансови стимули и с участието на социалните партньори. По-засилен ангажимент на работодателите, допълнен от мерки за укрепване на създаването на работни места в икономиката, могат допълнително да увеличат ефективността на мерките за интеграция.

               (20)

               В някои неотдавнашни инициативи в тази област на политиката, като например Препоръка на Съвета от 22 април 2013 г. за създаване на гаранция за младежта (6), се призовава за работа в партньорство като нов метод за изпълнение на социалната политика и политиката по заетостта. Координираното предоставяне на услуги е от решаващо значение, особено в държави членки, където отговорностите за предоставянето на подкрепа на дълготрайно безработните лица са поделени между публичните служби по заетостта, агенциите за социално подпомагане и местното управление.

               (21)

               В споразумение за работна интеграция, съставено по такъв начин, че да отразява ситуацията на дадено дълготрайно безработно лице, следва да се описва подробно пакет от индивидуализирани мерки, достъпни на национално равнище (например отнасящите се до пазара на труда, образованието, обучението и услугите за социално подпомагане), разработени с цел да се окаже подкрепа и да се даде възможност на дълготрайно безработното лице да преодолее конкретните пречки за намирането на работа. В тези споразумения следва да се определят цели, графици, както и задълженията на дълготрайно безработните лица и предложението на доставчика на услуги или доставчиците на услуги, и следва да се посочат налични мерки за интеграция.

               (22)

               Действията, предложени в настоящата препоръка, следва да вземат предвид многообразието на държавите членки и различните им изходни позиции по отношение на макроикономическото положение, нивото на дълготрайната безработица и нейните проценти на отклонение, институционалната уредба, регионалните различия и капацитета на различните участници на пазара на труда. С тези действия следва да се допълва и подсилва подходът в тази област на политиката, който понастоящем се прилага в множество държави членки, и по-специално с въвеждането на гъвкави компоненти като индивидуализирания подход, и координираното предоставяне на услуги, както и участието на работодателите.

               (23)

               Настоящата препоръка надлежно съблюдава, укрепва и утвърждава основните права, и по-специално установените в член 29 и член 34 от Хартата на основните права на Европейския съюз,

         ПРЕПОРЪЧВА НА ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ:
   Да подкрепят регистрацията на търсещите работа лица и да ориентират мерките за интеграция в по-голяма степен към пазара на труда, наред с другото чрез създаването на по-тесни връзки с работодателите.
   Да предоставят индивидуална оценка на регистрираните дълготрайно безработни лица.
   Да предлагат специално споразумение за работна интеграция най-късно при достигане на 18 месеца от началото на безработицата на дълготрайно безработно лице. За целите на настоящата препоръка „споразумение за работна интеграция“ означава писмено споразумение между регистрираното дълготрайно безработно лице и единно звено за контакт с цел улесняване на прехода на това лице към заетост на пазара на труда.
   За целта:

      Регистрация

               1)

               Да насърчават регистрацията на търсещите работа лица в служба по заетостта, и по-специално чрез по-добро предоставяне на информация за наличната подкрепа.

      Индивидуална оценка и индивидуален подход

   Службите по заетостта, заедно с други партньори, подкрепящи интеграцията на пазара на труда, да предоставят персонализирани насоки на съответните лица.

               2)

               Да се гарантира, че на регистрираните дълготрайно безработни лица се предлага изготвянето на задълбочена индивидуална оценка и насоки най-късно при достигане на 18 месеца от началото на безработицата. Оценката следва да обхваща техните перспективи за заетост, пречките за намиране на работа и предишните опити за намиране на работа.

               3)

               Регистрираните дълготрайно безработни лица да бъдат информирани за възможностите за работа и за наличната подкрепа в различни стопански сектори и при целесъобразност в различни региони и други държави членки, по-специално чрез европейските служби по заетостта (EURES).

      Споразумения за работна интеграция

   На регистрираните дълготрайно безработни лица, които не попадат в обхвата на гаранцията за младежта, да се предлага споразумение за работна интеграция най-късно при достигане на 18 месеца от началото на безработицата. Това следва да включва най-малко индивидуално предлагане на услуги, насочено към намирането на работа и определянето на единно звено за контакт.

               4)

               Да бъдат насочени към конкретните потребности на регистрираното дълготрайно безработно лице посредством споразумение за работна интеграция, което съчетава съответни услуги и мерки, предоставяни от различните организации.

                           а)

                           В споразумението за работна интеграция следва да се посочват изрични цели, графици, както и задълженията, които регистрираното дълготрайно безработно лице трябва да изпълни, като например да търси активно работа, да приема предложения за подходяща работа и да посещава и участва в мерки за образование, обучение, преквалификации или за заетост.

                           б)

                           В споразумението за работна интеграция следва да се посочва също предложението на доставчика на услуги или доставчиците на услуги към дълготрайно безработното лице. В зависимост от наличността в държавите членки и въз основа на индивидуалните обстоятелства на регистрираните дълготрайно безработни лица, споразумението за работна интеграция би могло да включва: помощ при търсене на работа и помощ за връщане на работа; валидиране на неформалното и самостоятелното учене; рехабилитация, консултиране и ориентиране; образование; професионално образование и обучение; професионален опит; социално подпомагане; образование и грижи в ранна детска възраст; здравни услуги и услуги за дългосрочно предоставяне на грижи; консултации относно задлъжнялостта; и помощи за жилищно настаняване и транспорт.

                           в)

                           Споразумението за работна интеграция следва да подлежи на редовно наблюдение предвид промените в индивидуалните обстоятелства на регистрираните дълготрайно безработни лица и ако е необходимо то следва да се адаптира, за да се подобри прехода на съответното лице към заетостта.

               5)

               Да се въведат необходимите механизми за гарантиране на приемственост и определяне на единно звено за контакт, чиято задача е да съдейства на регистрираните дълготрайно безработни чрез координирано предлагане на услуги, включващо налични услуги в областта на заетостта и за социално подпомагане. Това звено за контакт би могло да се основава на рамка за междуинституционална координация и/или да бъде посочено измежду вече съществуващи структури.
               Да се улесни плавното и сигурно предаване на съответната информация във връзка с досието за оказаната подкрепа и индивидуалните оценки на дълготрайно безработните лица, между съответните доставчици на услуги, в съответствие със законодателството в областта на защитата на данните, като по този начин се осигури приемственост на предоставянето на услуги.
               Да се осигури подобрено разпространяване на съответната информация относно свободните работни места и възможностите за обучение към съответните доставчици на услуги и да се гарантира, че тази информация достига до дълготрайно безработните лица.

      По-тесни връзки с работодателите

               6)

               Да се насърчават и разработват партньорства между работодателите, социалните партньори, службите по заетостта, правителствените органи, социалните служби и доставчиците на услуги в сферата на образованието и обучението, да предоставят услуги, които по-добре отговарят на потребностите на предприятията и на регистрираните дълготрайно безработни лица.

               7)

               Да се разработят услуги за работодателите, като преглед на свободните работни места, подпомагане при назначаване на работа, наставничество на работното място и обучение и подпомагане след назначаването на работа с цел улесняване на професионалната реинтеграция на регистрираните дълготрайно безработни лица.

               8)

               Всички финансови стимули да бъдат насочени към схеми за подкрепа на интеграцията на пазара на труда, като например субсидии за наемане на работа и намаляване на социалноосигурителните вноски с цел да бъдат увеличени възможностите за намиране на работа за регистрираните дълготрайно безработни лица.

         ПРЕПОРЪЧВА НА ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ И КОМИСИЯТА:

      Оценка и наблюдение

               9)

               Да наблюдават в рамките на Комитета по заетостта, в тясно сътрудничество с Комитета за социална закрила във връзка с предоставянето на социални услуги и доходи, прилагането на настоящата препоръка посредством многостранно наблюдение в рамките на европейския семестър и посредством Рамката за съвместна оценка на показателите. Наблюдението следва да проследява степента, в която регистрираните дълготрайно безработни лица са се върнали към заетост, на това дали тяхната интеграция на пазара на труда е устойчива и на използването на споразуменията за работна интеграция. Европейската мрежа на публичните служби по заетостта следва да допринася за това наблюдение.

               10)

               Да насърчават извършването на оценка на резултатите на публичните служби по заетостта във връзка с интеграцията на пазара на труда на регистрираните дълготрайно безработни лица, споделянето на опит и обмена на добри практики в рамките на процеса на възприемане на добрия опит на Европейската мрежа на публичните служби по заетостта, създадена с Решение № 573/2014/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за укрепване на сътрудничеството между публичните служби по заетостта (ПСЗ) (7).

               11)

               Да си сътрудничат с цел оптимално използване на европейските структурни и инвестиционни фондове, и по-специално на Европейския социален фонд, Европейския фонд за регионално развитие и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони, съгласно съответните инвестиционни приоритети за програмите през периода 2014—2020 г.

         ПРЕПОРЪЧВА НА КОМИСИЯТА:

               12)

               Да подкрепя и координира доброволни инициативи и съюзи между дружества, ангажирани с устойчивата интеграция на дълготрайно безработни лица на пазара на труда.

               13)

               Да подкрепя проекти за социални иновации за интеграция на дълготрайно безработни лица на пазара на труда, и по-специално чрез ос „Прогрес“ на програмата на Съюза за заетост и социални иновации („EaSI“).

               14)

               Да направи оценка на действията, предприети в отговор на настоящата препоръка, като за целта си сътрудничи с държавите членки и проведе консултации със съответните заинтересовани лица, и да докладва на Съвета до 15 февруари 2019 г. за резултатите от тази оценка.

      Съставено в Брюксел на 15 февруари 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         M.H.P. VAN DAM

      (1)  ОВ C 119, 28.5.2009 г., стр. 2.

      (2)  ОВ L 394, 30.12.2006 г., стр. 10.

      (3)  Решение (ЕС) 2015/1848 на Съвета от 5 октомври 2015 г. относно насоки за политиките по заетостта на държавите членки за 2015 г. (ОВ L 268, 15.10.2015 г., стр. 28).

      (4)  ОВ L 307, 18.11.2008 г., стр. 11.

      (5)  ОВ C 398, 22.12.2012 г., стр. 1.

      (6)  ОВ C 120, 26.4.2013 г., стр. 1.

      (7)  ОВ L 159, 28.5.2014 г., стр. 32.


title: Препоръка на Съвета от 12 юли 2016 година относно националната програма за реформи на Латвия за 2016 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Латвия за 2016 г.

text:
               18.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 299/83

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 12 юли 2016 година
   относно националната програма за реформи на Латвия за 2016 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Латвия за 2016 г.
   (2016/C 299/20)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 ноември 2015 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2016 г. за координация на икономическите политики. Приоритетите на годишния обзор на растежа бяха одобрени от Европейския съвет на 17—18 март 2016 г. Въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета (2), на 26 ноември 2015 г. Комисията прие Доклад за механизма за предупреждение, в който Латвия не беше посочена като една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед. В същия ден Комисията прие и препоръка за препоръка на Съвета за икономическата политика на еврозоната. Тази препоръка беше одобрена от Европейския съвет на 18—19 февруари 2016 г. и приета от Съвета на 8 март 2016 г. (3) Като държава, чиято парична единица е еврото, и с оглед на тясната взаимовръзка между икономиките в икономическия и паричен съюз, Латвия следва да гарантира пълното и навременно изпълнение на препоръката.

               (2)

               Докладът за Латвия беше публикуван на 26 февруари 2016 г. В доклада се оценява напредъкът на Латвия при изпълнението на специфичните за държавата препоръки, приети от Съвета на 14 юли 2015 г. и напредъкът на Латвия по отношение на националните цели по стратегията „Европа 2020“.

               (3)

               На 14 април 2016 г. Латвия представи своята национална програма за реформи за 2016 г. и своята програма за стабилност за 2016 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (4)

               Специфичните за всяка държава препоръки бяха взети предвид при програмирането на европейските структурни и инвестиционни фондове за периода 2014—2020 г. Както е предвидено в член 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), когато това е необходимо за подпомагане на изпълнението на съответните препоръки на Съвета, Комисията може да поиска от дадена държава членка да преразгледа своето споразумение за партньорство и съответните програми и да предложи изменения в тях. Комисията предостави допълнителни подробности за начина, по който ще се възползва от тази разпоредба в насоките относно прилагането на мерките, които обвързват ефективността на европейските структурни и инвестиционни фондове с доброто икономическо управление.

               (5)

               В своята програма за стабилност за 2016 г. Латвия поиска временно отклонение в размер на 0,5 % от БВП от изисквания план за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел през 2017 г., за да се вземат предвид фундаменталните структурни реформи, които ще имат положително въздействие върху дългосрочната устойчивост на публичните финанси, по-специално продължаващата реформа на сектора на здравеопазването, въз основа на стратегията за здравеопазването за периода 2014—2020 г. Подробностите за реформата са обобщени в програмата за стабилност. Целта е да се увеличи публичното финансиране за сектора на здравеопазването до 4 % от БВП през 2020 г. в сравнение с 3 % от БВП през 2015 г. Очаква се, че след цялостното прилагане на реформата заетостта ще се увеличи с 0,6 %, а нивото на БВП с 2,2 % до 2023 г., което ще има положително въздействие върху устойчивостта на публичните финанси в дългосрочна перспектива. Положителното въздействие върху растежа и дългосрочната устойчивост на публичните финанси се оценява като реалистично. Понастоящем на Латвия може да бъде дадена оценка като отговаряща на условията за получаване на исканото временно отклонение през 2017 г., при условие че тя адекватно прилага договорените реформи, за което ще се извърши мониторинг в рамките на европейския семестър. При все това, размерът на позволеното временно отклонение ще бъде в зависимост от спазването на минималния показател (а именно структурен дефицит от 1,7 % от БВП). В резултат на това в прогнозата на Комисията от пролетта на 2016 г. е посочен обхватът на допълнителното временно отклонение в размер на 0,1 % от БВП през 2017 г.

               (6)

               Спрямо Латвия понастоящем се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж. В своята програма за стабилност за 2016 г. правителството планира постепенно подобрение в номиналното салдо, което трябва да достигне 0,5 % от БВП през 2019 г. В предвидения план за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел — дефицит от 1 % от БВП в структурно отношение — се вземат предвид поисканите отклонения, свързани с цялостната пенсионна реформа през 2017 и 2018 г. и основната структурна реформа в здравеопазването в периода 2017—2019 г. Съгласно програмата за стабилност съотношението на държавния дълг към БВП се очаква да се повиши до 40 % през 2016 г., преди да спадне до 38 % през 2018 г. Макроикономическият сценарий, който стои в основата на тези предвиждания за бюджета, е реалистичен. Въпреки това необходимите мерки в помощ на планираните цели за дефицита от 2017 г. нататък не са достатъчно конкретизирани. Въз основа на прогнозата на Комисията от пролетта на 2016 г. цялостната оценка показва, че съществува риск от известно отклонение през 2016 г., и при непроменени политики — през 2016 и 2017 г., взети заедно. Въз основа на своята оценка на програмата за стабилност и като взема предвид прогнозата на Комисията от пролетта на 2016 г., Съветът е на мнение, че се очаква Латвия в общи линии да спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж. При все това, ще бъдат необходими допълнителни мерки, за да се гарантира спазването им през 2016 г.

               (7)

               Предлагането на работна ръка е ограничено от спада на населението в трудоспособна възраст и нарастването на заплатите надхвърля производителността, като това застрашава разходната конкурентоспособност. Следователно са необходими мерки за повишаване на пригодността за заетост и подобряване на човешкия капитал с цел подпомагане на конкурентоспособността.

               (8)

               Степента на риска от бедност и социално изключване в Латвия е сред най-високите в ЕС. Понастоящем се извършва подготвителна работа за въвеждането на минимален доход, но изпълнението му е несигурно и всеобщото му прилагане е отслабено поради фискалните разходи. Освен това адекватността на социалните помощи не е отбелязала подобрение от 2009 г. насам, което пречи на ефективното намаляване на бедността. Очаква се реформата на минималното равнище на доходите да намали настоящата разпокъсаност на социално подпомагане и да стимулира заетостта.

               (9)

               Обхватът на мерките за активизиране е малък, особено относно дълготрайно безработните лица. В съчетание с лошото здравеопазване и недостатъчните социални услуги, това възпрепятства ефективното повторно интегриране на пазара на труда. Увеличаването на използването на мерки за активизиране ще повиши заетостта.

               (10)

               Слабото публично финансиране за здравеопазването, вътрешно присъщите структурни слабости, високото равнище на преките плащания и по-ниската от оптималната разходна конкурентоспособност оставят голяма част от населението с неудовлетворени здравни нужди. Въпреки че достъпът до здравно обслужване за критични медицински случаи беше издигнат в приоритет, финансовите ограничения възпрепятстват предоставянето на услуги като цяло.

               (11)

               Въпреки че Латвия е постигнала напредък в реформирането на системата на висшето образование, а именно чрез предоставяне на стимули, които възнаграждават качеството и създават независима система за акредитация, необходимо е подобряване на професионалното образование и обучение, особено по отношение на реформите на учебните програми и създаването на регулаторна рамка за ученето в процеса на работа, с оглед на подобряване на тяхното качество и достъпност. Социалните партньори могат да играят роля за разработването на схеми от типа на чиракуването, както е посочено в Закона за професионалното образование.

               (12)

               Инвестициите са възпрепятствани от проблеми с иновациите, недостатъци на бизнес средата и намаляващ размер на работната сила. Слабият подем в иновациите и разпокъсаността на научноизследователската база възпрепятстват бързия и ефективен преход на Латвия към дейности, водещи до по-висока добавена стойност и по-интензивно използване на знания. Ниското ниво на защита за инвеститорите при прилагането на системата за несъстоятелност, в съчетание с липсата на ефективност в публичната администрация, възпрепятства още повече инвестициите.

               (13)

               Правителството предприе стъпки за намаляване на сегашната разпокъсаност на публичната научноизследователска база, за подобряване на нейното качество и за увеличаване на капацитета за иновации в стопанския сектора. Въпреки напредъка, както обществените, така и бизнес инвестициите в научни изследвания и иновации продължават да са много ниски в сравнение със средните за ЕС. Укрепването на научноизследователската база трябва да продължи, заедно с увеличаване на броя на научните работници и качеството на научните изследвания. Пълното прилагане на реформите въз основа на стратегията за интелигентна специализация и пълноценното използване на всички съществуващи политически инструменти биха мотивирали частните инвестиции в областта на иновациите.

               (14)

               Режимът за несъстоятелността се възприема от предприятията като препятствие пред инвестициите, като се има предвид, че процентите на възстановяване на активи са ниски и синдиците по несъстоятелността подлежат на слаб надзор.

               (15)

               Латвия е въвела няколко успешни инициативи за подобряване на ефикасността и качеството на съдебната система. При все това, макар и всеобхватен, режимът на предотвратяване на конфликти на интереси за държавните служители е сложен и лишен от гъвкавост, като се дава приоритет на формалното съответствие пред основателността на отделни случаи. Освен това Бюрото за превенция на корупцията и борба с нея е отслабено от вътрешни напрежения, нарушен вътрешен баланс и намалено обществено доверие в дейността му и желанието му да дава предимство на знакови дела.

               (16)

               Общите недостатъци в държавната администрация, които се дължат до голяма степен на относително голямото текучество на персонала, закъснения в реформирането на държавната служба и слабото управление на проекти, не способстват за създаването на благоприятна инвестиционна среда. Възнаграждението в публичния сектор не е правилно свързано с отговорностите.

               (17)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Латвия и го публикува в доклада за страната от 2016 г. Тя оцени също програмата за стабилност и националната програма за реформи, както и предприетите последващи действия във връзка с препоръките към Латвия, отправени през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Латвия, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза, чрез осигуряване на принос на равнището на ЕС за бъдещите национални решения. Препоръките в рамките на европейския семестър са изразени в препоръки 1 — 3 по-долу.

               (18)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за стабилност, като становището (5) му е отразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

         ПРЕПОРЪЧВА на Латвия да предприеме следните действия в периода 2016—2017 г.:

               1.

               Да гарантира, че отклонението от плана за корекции за постигане на средносрочната бюджетна цел през 2016 и 2017 г. е ограничено до допуснатото отклонение, свързано с цялостната пенсионна реформа и основната структурна реформа в сектора на здравеопазването. Да намали данъчната тежест за лицата с нисък доход, като осъществи благоприятстващо растежа пренасочване на данъчното облагане към имущественото данъчно облагане и данъчното облагане, свързано с околната среда, и подобри данъчната дисциплина.

               2.

               Да подобри адекватността на социалните помощи и да ускори мерките за подпомагане на получателите на тези помощи да намерят и запазят своето работно място, включително чрез по-голям обхват на мерките за активизиране. Да ускори реформата на учебните програми в професионалното образование, да установи с участието на социалните партньори регулаторна рамка за ученето в процеса на работа, както и да увеличи тяхното предлагане. Да подобри достъпността, качеството и разходната ефективност на системата за здравеопазване.

               3.

               Да продължи консолидацията на научноизследователските институти и да осигури стимули за частните инвестиции в иновациите. Да укрепи режима на предотвратяване на конфликти на интереси и да установи обща правна рамка за всички публични служители. Да увеличи отговорността и публичния надзор на синдиците по несъстоятелността.

      Съставено в Брюксел на 12 юли 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         P. KAŽIMÍR

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25).

      (3)  ОВ C 96, 11.3.2016 г., стр. 1.

      (4)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).

      (5)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка на Съвета от 11 юли 2017 година относно националната програма за реформи на Люксембург за 2017 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Люксембург за 2017 г.

text:
               9.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/67

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 11 юли 2017 година
   относно националната програма за реформи на Люксембург за 2017 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Люксембург за 2017 г.
   (2017/C 261/15)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 16 ноември 2016 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2017 г. за координация на икономическите политики. Приоритетите на годишния обзор на растежа бяха одобрени от Европейския съвет на 9—10 март 2017 г. На 16 ноември 2016 г., въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета (2), Комисията прие Доклада за механизма за предупреждение, в който Люксембург не беше посочена като една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед. В същия ден Комисията прие и препоръка за препоръка на Съвета относно икономическата политика на еврозоната, която беше одобрена от Европейския съвет на 9—10 март 2017 г. На 21 март 2017 г. Съветът прие препоръката относно икономическата политика на еврозоната (наричана оттук нататък „препоръка за еврозоната“) (3).

               (2)

               Като държава членка, чиято парична единица е еврото, и с оглед на тясната взаимообвързаност между икономиките в икономическия и паричен съюз, Люксембург следва да гарантира пълното и навременно изпълнение на препоръката за еврозоната, както е посочено в препоръка 2 по-долу.

               (3)

               Докладът за Люксембург за 2017 г. беше публикуван на 22 февруари 2017 г. В него бяха оценени напредъкът на Люксембург в изпълнението на специфичните за страната препоръки, приети от Съвета на 12 юли 2016 г., последващите действия във връзка с препоръките, отправени към Люксембург през предходните години, както и напредъкът на страната по националните ѝ цели по стратегията „Европа 2020“.

               (4)

               На 28 април 2017 г. Люксембург представи своята национална програма за реформи за 2017 г. и своята програма за стабилност за 2017 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (5)

               Съответните специфични за всяка държава препоръки бяха взети предвид при програмирането на европейските структурни и инвестиционни фондове (ЕСИ фондове) за периода 2014—2020 г. Както е предвидено в член 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), когато това е необходимо за подпомагане на изпълнението на съответните препоръки на Съвета, Комисията може да поиска от дадена държава членка да преразгледа своето споразумение за партньорство и съответните програми и да предложи промени в тях. Комисията предостави допълнителни подробности за начина, по който ще използва тази разпоредба, в насоките относно прилагането на мерките, обвързващи ефективността на европейските структурни и инвестиционни фондове с доброто икономическо управление.

               (6)

               Понастоящем по отношение на Люксембург се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж. В своята програма за стабилност за 2017 г. правителството планира намаление на номиналния излишък от 1,6 % от БВП през 2016 г. до 0,2 % през 2017 г., последвано от постоянно нарастване, достигайки излишък от 1,2 % от БВП през 2021 г. Средносрочната бюджетна цел — структурен дефицит от 0,5 % от БВП — продължава да се спазва с марж през целия период на програмата. Според програмата за стабилност за 2017 г. съотношението държавен дълг/БВП се очаква да остане доста под предвидената в Договора референтна стойност от 60 % от БВП. Макроикономическият сценарий, на който се основават тези бюджетни прогнози, е реалистичен, с изключение на 2018, когато е подчертано благоприятен, и 2021 г., когато е подчертано предпазлив. Според прогнозата на Комисията от пролетта на 2017 г. структурното салдо се очаква да отчете излишък от 0,4 % от БВП през 2017 г. и 0,1 % през 2018 г., т.е. като цяло в рамките на програмата за стабилност за 2017 г. и над средносрочната бюджетна цел. Като цяло Съветът е на мнение, че се очаква Люксембург да се съобрази с разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж през 2017 и 2018 г.

               (7)

               Все още има опасения във връзка с дългосрочната фискална устойчивост предвид прогнозираното увеличаване на разходите, свързани със застаряването. Съгласно реформата на пенсионната система от 2012 г. на всеки пет години след приемането на реформата следва да се извършват наблюдение и оценка на устойчивостта на пенсионната система. Правителството изтегли по-рано първата оценка през 2016 г. Въпреки че според направения преглед пенсионната система все още бележи значителен и повтарящ се излишък, който позволи да бъдат натрупани пенсионни резерви, очаква се пенсионната система да има отрицателно оперативно салдо от 2023 г. нататък, що се отнася до разходите за обезщетения спрямо осигурителните вноски. Според последните ревизирани прогнози на Евростат за населението прогнозираното увеличение на населението ще бъде по-малко, отколкото се очакваше по-рано. Това ще се отрази и на коефициента на зависимост, който ще нарасне по-бързо от очакваното и ще доведе до по-голямо прогнозирано увеличение на публичните разходи за пенсии. Няма напредък по обвързване на законоустановената пенсионна възраст с очакваната продължителност на живота, както беше препоръчано от Съвета през 2016 г. Люксембург е единствената държава членка, в която не се предвижда увеличаване на законоустановената възраст за пенсиониране за периода 2013—2060 г. Люксембург е държавата с най-високо прогнозирано увеличение на дела на зависимото население до 2060 г. в Съюза. Люксембург отбеляза ограничен напредък по отношение на ранното пенсиониране. През юли 2015 г. проект на закон за изменение на схемите за ранно пенсиониране беше представен на парламента и все още не е приет. Като цяло ранното пенсиониране продължава да е широко разпространено и стимулите за оставане на работа са ограничени. След преразглеждането на демографските перспективи Люксембург е изправен пред допълнителни рискове, свързани с разходите за дългосрочни грижи. Тези разходи вече са на едно от най-високите нива сред държавите членки като дял от БВП и се очаква да нараснат от 1,5 % до 3,2 % от БВП до 2060 г. (повече от два пъти от сегашното ниво). Парламентът обсъжда проект за реформа на осигуряването за дългосрочни грижи.

               (8)

               Люксембургските органи приеха всеобхватна данъчна реформа, която влезе в сила през януари 2017 г. Реформата въведе промени, предимно в областта на прякото данъчно облагане, както за физическите лица, така и за предприятията, насочени към постепенно намаляване на ставката на корпоративния подоходен данък (с цел увеличаване на конкурентоспособността) и нарастване на прогресивността на данъка върху доходите на физическите лица (с цел увеличаване на справедливостта). В същото време увеличението на някои данъчни разходи рискува да ограничи данъчната основа. За да се подобри предвидимостта на данъчните приходи, може допълнително да се разшири данъчната основа. Това може да бъде постигнато по-специално чрез преразглеждане на сегашното ниско данъчно облагане на жилищата и чрез увеличено използване на алтернативни източници. Те биха могли да включват гарантиране на по-голяма съгласуваност между екологичното данъчно облагане и целите за диверсификация на икономиката.

               (9)

               Люксембургските власти от няколко десетилетия активно се опитват да диверсифицират икономиката, отчитайки рисковете, свързани със силната зависимост от финансовия сектор. Намаляването на зависимостта на икономиката от финансовия сектор остава главно предизвикателство в дългосрочен план. За тази цел анализът на диверсификацията трябва да доведе до конкретни мерки с точно определен график. Предвид високото равнище на разходите за труд в страната, дейности с по-висока добавена стойност предлагат потенциал за стимулиране на алтернативните източници на растеж. Успешната диверсификация на икономиката на Люксембург зависи в голяма степен от секторите, които са по-малко чувствителни към нивата на разходите за труд. Те до голяма степен се основават на научните изследвания и иновациите, които често изискват интензивно използване на технологии и знания. Намаляването или премахването на пречките за инвестициите и иновациите, които ограничават икономическото развитие, ще разгърне потенциала за иновации и ще подпомогне диверсификацията. Докато публичните инвестиции са на равнище, което е над средното за еврозоната, частните инвестиции изостават. Поддържането на високо равнище на инвестиции е от съществено значение за запазване на перспективите за растеж.

               (10)

               По-нататъшното разширяване на вече успешния нефинансов сектор на услугите може също да допринесе за диверсифициране на икономиката. Продължават да съществуват значителни регулаторни пречки в сектора на бизнес услугите, по-специално за счетоводителите, архитектите, инженерите и адвокатите. За всички тези професии стопанският оборот е по-нисък от средното за Съюза и от средното за цялата икономика. Следователно ограниченията по отношение на тези професии може да вредят на конкурентоспособността на предприятията в Люксембург. Тези пречки включват широкия обхват на дейностите, запазени за архитектите; запазването на прости задачи, като осчетоводяване на трудовите възнаграждения или изготвяне на данъчни декларации, за висококвалифицирани специалисти; запазване на правните консултации за адвокатите; както и изискванията за правна форма и за капиталово участие, правилата за несъвместимост и мултидисциплинарните ограничения за адвокатите, които могат да бъдат непропорционални по отношение на основни принципи, като независимостта на професията, както и по отношение на съответните разпоредби за надзор.

               (11)

               За да се избегнат отрицателни последици, са необходими целенасочени активни политики на пазара на труда и програми за учене през целия живот, по-специално за по-възрастните работници, чието равнище на заетост остава сред най-ниските в Съюза. Бяха приети мерки за подобряване на тяхната пригодност за заетост и участие на пазара на труда. От 1 януари 2016 г. се прилага закон за прекласифициране на работниците с увреждания, който увеличава възможностите за такива работници да останат по-дълго на пазара на труда. При все това, след консултации със социалните партньори, предстои да бъде предложена цялостна стратегия. „Пактът за възрастта“ — проектозакон, внесен в парламента през април 2014 г., който има за цел да насърчи дружествата с над 150 служители да задържат по-възрастните работници, все още не е приет. Създаването на възможности за повишаване на уменията чрез целенасочени активни политики за пазара на труда и учене през целия живот за подпомагане на по-възрастните работници ще продължи да бъде от значение за успеха на тези политики. Инвестициите в умения са особено важни за пълното оползотворяване на предимствата на цифровизацията и за поддържане на конкурентоспособността.

               (12)

               Беше приет значителен пакет от мерки за справяне с недостига на предлагане на недвижими имоти, но действителното им въздействие все още предстои да се види. Невъзможността за достъп до земя за застрояване, която е почти изцяло притежавана от частни лица, изглежда е една от основните пречки пред увеличаването на предлагането на жилища. Ограниченото предлагане на жилища, съчетано със стабилно търсене, доведе до постоянно нарастване на цените на жилищата. Това обяснява тенденцията за увеличаване на задлъжнялостта на домакинствата, свързана предимно с ипотеки. В допълнение, въпреки значителните инвестиции в транспортната инфраструктура, справянето със задръстванията продължава да бъде предизвикателство. Това се засилва и от факта, че съвременните работни практики, като например дистанционната работа, не се насърчават при трансграничните работници поради фискалните политики в съседните страни. Предизвикателствата, свързани с жилищното настаняване и с мобилността, вероятно ще окажат допълнителен натиск върху усилията за диверсификация на икономиката и за повишаване на конкурентоспособността. Те биха могли също да бъдат пречка пред привличането на висококвалифицирани работници на пазара на труда.

               (13)

               В рамките на европейския семестър за 2017 г. Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Люксембург и го публикува в доклада за страната от 2017 г. Тя извърши и оценка на програмата за стабилност за 2017 г., на националната програма за реформи за 2017 г. и на последващите мерки, свързани с препоръките, отправени към Люксембург през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива бюджетна и социално-икономическа политика в Люксембург, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на Съюза предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнище ЕС към бъдещите решения на държавите членки.

               (14)

               Предвид тази оценка Съветът разгледа програмата за стабилност за 2017 г. и е на мнение (5), че Люксембург се очаква да спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж,

         ПРЕПОРЪЧВА на Люксембург да предприеме следните действия през 2017 и 2018 г.:

               1.

               Да засили диверсификацията на икономиката, включително чрез премахване на пречките пред инвестициите и иновациите. Да премахне регулаторните ограничения в сектора на бизнес услугите.

               2.

               Да гарантира дългосрочната устойчивост на пенсионната система, да ограничи ранното пенсиониране и да увеличи заетостта на възрастните хора.

      Съставено в Брюксел на 11 юли 2017 година.

            За Съвета

            Председател

         T. TÕNISTE

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25).

      (3)  ОВ C 92, 24.3.2017 г., стр. 1.

      (4)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).

      (5)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.