               12.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/1

         Препоръки на ЕНОЗД относно опциите на ЕС за реформа на защитата на данните
   (Пълният текст може да бъде намерен на английски, френски и немски език на уебсайта на ЕНОЗД www.edps.europa.eu)
   (2015/C 301/01)
   На 24 юни 2015 г. три основни институции на ЕС — Европейският парламент, Съветът и Европейската комисия, започнаха преговори за съвместно вземане на решение във връзка с предложения общ регламент относно защитата на данните (ОРЗД), станали известни като неформална тристранна процедура (1). В основата за тристранната процедура са предложението на Комисията от януари 2012 г., законодателната резолюция на Парламента от 12 март 2014 г. и Общият подход на Съвета, приет на 15 юни 2015 г. (2) Трите институции са поели задължение да работят по ОРЗД като част от по-широкия пакет за реформа на защитата на данните, който включва предложената директива за полицейски и съдебни действия. Този процес следва да приключи до края на 2015 г. и по всяка вероятност да доведе до официалното приемане на двата инструмента в началото на 2016 г., последвано от двегодишен преходен период (3).
   Европейският надзорен орган по защита на данните (ЕНОЗД) е независима институция на ЕС. Надзорният орган не е част от тристранната процедура, но отговаря съгласно член 41, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001 „по отношение на обработката на лични данни“, като гарантира спазването от страна на институциите и органите на Общността на основните права и свободи на физическите лица, и по-специално правото им на личен живот“ и „за предоставянето на консултации на институциите и органите на Общността и субектите на данни по всички въпроси, свързани с обработката на лични данни“. Надзорникът и помощник-надзорникът бяха назначени през декември 2014 г. с конкретната задача да бъдат по-конструктивни и проактивни и през март 2015 г. те публикуваха петгодишна стратегия, в която се определя как възнамеряват да изпълнят тази задача и да се отчетат за нейното изпълнение (4).
   Настоящото становище е първа стъпка за изпълнение на стратегията на ЕНОЗД. Изготвени въз основа на обсъждания с институциите на ЕС, държавите членки, гражданското общество, индустрията и други заинтересовани страни, нашите препоръки имат за цел да помогнат на участниците в тристранната процедура да стигнат своевременно до правилно и единодушно решение. В становището ОРЗД се разглежда в две части:

               —

               визията на ЕНОЗД за ориентирани към бъдещето правила за защита на данните с примери, илюстриращи нашите препоръки, и

               —

               приложение („Приложение към Становище 3/2015: Сравнителна таблица на текстове от ОРЗД с препоръки на ЕНОЗД“) с таблица от четири колони за сравняване по членове на текста на ОРЗД, приет съответно от Комисията, Парламента и Съвета, наред с препоръката на ЕНОЗД.

         Становището е публикувано в нашия уебсайт и чрез мобилно приложение. То ще бъде допълнено през есента на 2015 г. с препоръки както за съображенията към ОРЗД, така и (след като Съветът одобри своята Обща позиция относно директивата) за защитата на данни, прилагана при полицейските и съдебните дейности.
   Цялостното становище на ЕНОЗД относно предложения от Комисията пакет за реформа през март 2012 г. запазва валидността си. Три години по-късно обаче се наложи да актуализираме нашите предложения, за да вземем по-непосредствено отношение към позициите на съзаконодателите и към други конкретни препоръки (5). Що се отнася до становището от 2012 г., то е в съответствие със становищата и декларациите на работната група по член 29, включително приложението „Основни теми за обсъждане при тристранната процедура“, прието на 17 юни, за което ЕНОЗД даде своя принос като пълноправен член на работната група (6).

      Рядко срещана възможност: Защо тази реформа е толкова важна

      ЕС е пред финалната лента на напрегнатия маратон за реформиране на правилата си относно личната информация. Общият регламент относно защитата на данните ще засегне потенциално през следващите десетилетия всички физически лица в ЕС, всички организации в ЕС, които обработват лични данни, и организациите извън ЕС, които обработват лични данни на физически лица в ЕС (7). Сега е моментът да бъдат защитени основните права и свободи на физическите лица в бъдещото общество, в което данните ще бъдат важен двигател.

      Ефективната защита на личните данни гарантира правата на физическите лица и е стимул за отговорните предприятия и публични органи. Законите в тази област са сложни и специализирани, изискват консултации с експерти, и по-специално с независими органи за защита на данните, които разбират трудностите по спазване на правилата. ОРЗД ще бъде вероятно един от най-дългите законодателни актове на Съюза, затова сега ЕС трябва да си постави за цел да бъде селективен, да постави ударението върху разпоредбите, които действително са необходими, и да избягва подробности, които като нежелана последица могат да засегнат неправомерно бъдещи технологии. Текстовете на всяка от институциите препоръчват яснота и разбираемост на обработването на лични данни: следователно ОРЗД трябва да приложи своите препоръки на практика, като бъде колкото е възможно по-кратък и по-лесен за разбиране.

      Парламентът и Съветът като съзаконодатели следва да определят окончателния правен текст, подпомогнати от Комисията като инициатор на законодателството и пазител на Договорите. ЕНОЗД не участва в преговорите по тристранната процедура, но ние сме юридически компетентни да предложим консултации и да направим това проактивно в съответствие със задачата на надзорника и помощник-надзорника при назначаването им и с новата стратегия на ЕНОЗД. Настоящото становище се основава на повече от десетгодишен опит в надзора на спазването на защитата на данни и консултациите в помощ на институциите за постигане на резултати, които са в интерес на физическите лица.

      Законодателството е изкуство на възможното. Отделните варианти са сложени на масата под формата на съответните текстове, изготвени от Комисията, Парламента и Съвета, като всеки от тях съдържа множество ценни разпоредби, но всеки може да бъде и подобрен. Резултатът няма да бъде идеален според нас, но ние сме готови да помогнем на институциите да постигнат възможно най-добрия резултат. Тъкмо затова нашите препоръки остават в границите на трите текста. Движени сме от три задължителни съображения:

               —

               по-добро решение за гражданите,

               —

               правила, които ще работят на практика,

               —

               правила, които ще останат в сила едно поколение.

      Настоящото становище се основава на прозрачност и отчетност — два принципа, които са може би най-забележителната новост в ОРЗД. Тристранната процедура се контролира по-старателно от всякога. Нашите препоръки са публични и настояваме всички институции на ЕС да вземат инициативата и да дадат пример, така че тази законодателна реформа да бъде плод на прозрачен процес, а не на таен компромис.

      ЕС се нуждае от ново решение за защита на данните, от нова глава. Останалата част от света наблюдава внимателно. Качеството на новия законодателен акт и начинът, по който той ще си взаимодейства с правните системи и тенденции, са от изключително значение. С настоящото становище ЕНОЗД дава знак за желанието и готовността си да помогне на ЕС да извлече максимална полза от тази историческа възможност.
   1.   По-добро решение за гражданите

   Правилата на ЕС винаги са имали за цел да улеснят потоците от данни както вътре в ЕС, така и с търговските му партньори, но с първостепенна грижа за правата и свободите на физическите лица. Интернет даде възможност за безпрецедентна степен на свързаност, себеизразяване и широко поле за добавяне на стойност за предприятията и потребителите. Въпреки това неприкосновеността на личния живот е по-важна от всякога за европейците. Съгласно изследването на Евробарометър за защитата на данните през юни 2015 г. (8) повече от шест от всеки десет граждани не вярват на онлайн фирмите, а две трети са загрижени, че нямат пълен контрол над информацията, която предоставят онлайн.
   Реформираната рамка трябва да запази и, когато е възможно, да повиши стандартите за физическите лица. Пакетът от реформа на защитата на данните е предложен първоначално като начин за „укрепване на правата на неприкосновеност на личния живот онлайн“, като се гарантира, че хората ще бъдат „по-добре информирани за своите права и ще имат повече контрол над данните си“ (9). Представители на организации на гражданското общество изпратиха писмо до Европейската комисия през април 2015 г. с настояване институциите да останат верни на тези намерения (10).
   Съществуващите принципи, определени в Хартата — първичното законодателство на ЕС, следва да се прилагат последователно, динамично и иновативно, така че да са на практика ефективни за гражданите. Реформата трябва да бъде всеобхватна, откъдето следва необходимостта от пакет, но тъй като обработката на данни ще попадне вероятно под действието на отделни правни инструменти, трябва да има яснота относно точния им обхват и начина им на взаимодействие, без пропуски заради компромиси по предпазните мерки (11).
   За ЕНОЗД отправната точка е достойнството на отделния човек, което е по-важно от въпросите за простото спазване на правните изисквания (12). Препоръките ни се основават на оценка на всеки от членовете на ОРЗД — поотделно и в тяхната съвкупност, според това дали той ще укрепи позицията на отделния човек в сравнение със настоящата рамка. Отправната точка са принципите, заемащи централно място в защитата на данни, т.е. член 8 от Хартата на основните права (13).
   1.1.   Определения: да изясним какво означава лична информация

   Физическите лица следва да имат възможност да упражняват по-ефективно своите права във връзка с всяка информация, която може да ги идентифицира или отдели от другите, дори ако тази информация е скрита под „псевдоним“ (14).
   1.2.   Всяка обработка на данни трябва да бъде както законна, така и обоснована

               —

               Изискванията всяка обработка на данни да бъде ограничена до точно определени цели и да се извършва на правно основание са кумулативни, а не алтернативни. Препоръчваме да се избягва евентуално обединяване и следователно отслабване на тези принципи. Вместо това ЕС следва да запази, опрости и операционализира установеното положение, че личните данни следва да се използват само по начини, съвместими с първоначалните цели на събирането им (15).

               —

               Съгласието е едно от възможните правни основания за обработване, но трябва да се избягват задължителни клетки за отмятане, при които няма смислен избор за лицето, нито необходимост от обработка на данните изобщо. Препоръчваме на хората да се дава възможност да дадат широко или тясно съгласие например за клинично изследване, което се зачита и може да бъде оттеглено (16).

               —

               ЕНОЗД подкрепя издържани, иновативни решения за международно предаване на лични данни, които улесняват обмена на данни и спазват принципите за защита и надзор на данните. Настойчиво препоръчваме да не се разрешава пренос въз основа на законните интереси на администратора на данни поради недостатъчната защита на физическото лице и ЕС да не отваря вратата за пряк достъп от органи на трети държави до данни, намиращи се в ЕС. Всяко искане за пренос, издадено от органи в трета държава, следва да се приема, само ако спазва нормите, установени в споразумения за правна взаимопомощ, международни споразумения или други законни канали за международно сътрудничество (17).

         1.3.   По-независим, по-авторитетен надзор

               —

               Органите на ЕС за защита на данните следва да бъдат готови да изпълняват своите функции от момента на влизането в сила на ОРЗД, като Европейският комитет по защита на данните стане напълно функциониращ, веднага щом регламентът стане приложим (18).

               —

               Властите следва да имат възможност да изслушват и разследват жалби и искове, подадени от субекти на данни или от органи, организации и асоциации.

               —

               Прилагането на правата на физическите лица изисква ефективна система на отговорност и обезщетяване за щети, причинени от незаконна обработка на данни. С оглед на очевидните пречки за реално получаване на компенсация, физическите лица трябва да имат възможност да бъдат представлявани от органи, организации и асоциации в съдебни производства (19).

         2.   Правила, които ще работят на практика

   Предпазните мерки не трябва да се бъркат с формалности. Прекомерните подробности или опитите за микроуправление на рисковете на търговския процес ще станат в бъдеще отживелица. Тук можем да вземем един лист от справочника на ЕС за конкурентоспособност, където сравнително ограничен набор от вторично законодателство е приложен стриктно, насърчавайки култура на отчетност и информираност сред предприятията (20).
   Всеки един от трите текста се нуждае от по-голяма яснота и простота от страна на отговарящите за обработката на лична информация (21). Аналогично техническите задължения трябва също да бъдат кратки и лесно разбираеми, за да бъдат прилагани както трябва от администраторите на данни (22).
   Съществуващите процедури не са неприкосновени: нашите препоръки имат за цел да се определят начини за премахване на бюрокрацията, свеждане до минимум на предписанията за документиране и излишните формалности. Препоръчваме извършване на законодателна дейност само там, където тя е наистина необходима. Това предоставя място за маневри за дружествата, публичните органи или органите за защита на данните: пространство, което трябва да се запълни с отчетност и насоки от органите за защита на данните. Общо взето, нашите препоръки ще доведат до текст на ОРЗД, който е с почти 30 % по-кратък от средния обем на трите институции (23).
   2.1.   Ефективни предпазни мерки, не процедури

               —

               Документацията следва да бъде средство, а не цел на спазването; реформата трябва да постави акцента върху резултатите. Препоръчваме степенуван подход, който намалява задълженията за документиране на администраторите на данни до единна политика за спазване на регламента, като се вземат предвид рисковете и спазването бъде показано прозрачно, независимо дали става въпрос за пренос на данни, договори с преработващите данни или уведомяване за нарушение (24).

               —

               Въз основа на ясни критерии за оценка на риска и в резултат на опита ни от надзора на институциите на ЕС препоръчваме задължително уведомяване за нарушения на сигурността на данни на надзорния орган и оценки на въздействието върху защитата на данни, само когато правата и свободите на субектите на данни са изложени на риск (25).

               —

               Инициативите на индустрията, било чрез задължителни фирмени правила, или отличия за спазване на изискванията за неприкосновеност на личния живот, следва да бъдат активно поощрявани (26).

         2.2.   По-добър баланс между обществения интерес и защитата на личните данни

               —

               Правилата за защита на данните не трябва да бъдат пречка за исторически, статистически и научни изследвания, извършвани в реална полза на обществения интерес. Отговорните инстанции трябва да предприемат необходимите мерки, за да не се допусне личната информация да бъде използвана срещу интереса на физическото лице, като се обърне особено внимание на правилата относно чувствителната информация например във връзка със здравето (27).

               —

               Изследователите и архивистите следва да имат възможност да съхраняват данни за такъв срок, какъвто е необходим съгласно настоящите предпазни мерки (28).

         2.3.   Доверие във надзорните органи и тяхното оправомощаване

               —

               Препоръчваме да се даде възможност на надзорните органи да издават указания за администраторите на лични данни и да разработват свой собствен процедурен правилник в духа на опростено, улеснено прилагане на ОРЗД от един-единствен надзорен орган („обслужване на едно гише“), който се намира близо до гражданина („близост“) (29).

               —

               Органите следва да имат възможност да определят ефективни, пропорционални и възпиращи корективни и административни санкции въз основа на всички относими обстоятелства (30).

         3.   Правила, които ще останат в сила едно поколение

   Основният стълб на настоящата рамка, Директива 95/46/ЕО, се утвърди като образец за продължаване на законодателството относно обработването на лични данни в ЕС и в целия свят и дори послужи като основа за формулиране на правото на защита на личните данни в член 8 от Хартата на основните права. Настоящата реформа ще формира обработката на данни в течение на поколение, което няма спомен от живота без интернет. ЕС трябва следователно да разбере докрай последиците от този акт за отделните хора и неговата устойчивост въпреки технологичното развитие.
   През последните години се наблюдава експоненциален ръст на генерирането, събирането, анализирането и обмена на лична информация в резултат на технологични иновации, като интернета на нещата, изчислителните облаци, големите бази данни и свободно достъпните данни, чието използване ЕС счита за много важно за своята конкурентоспособност (31). Ако се съди по дългия живот на Директива 95/46/ЕО, логично е да се очаква подобна времева рамка преди следващото крупно преразглеждане на правилата за защита на данните, може би не преди края на 30-те години на това столетие. Дълго време преди това може да се очаква технологиите, за които данните са важен двигател, да са се съчетали с изкуствения интелект, обработката на естествения език и биометричните системи, което да позволи създаването на приложения с възможност за машинно обучение за високо развит интелект.
   Тези технологии са предизвикателство за принципите за защита на данните. Една ориентирана към бъдещето реформа трябва следователно да се основава на достойнството на отделния човек и да бъде съобразена с етичните принципи. Тя трябва да възстанови баланса между иновациите в защитата на личните данни и тяхното използване, като предприема предпазни мерки, ефективни в нашето цифровизирано общество.
   3.1.   Прозрачни работни практики и иновативни технически приложения

               —

               Реформата следва да обърне последната тенденция към тайно следене и вземане на решения въз основа на профили, скрити от физическото лице. Проблемът не е в целевата реклама или практиката на профилиране, а по-скоро в липсата на смислена информация относно алгоритмичната логика, която разработва тези профили и упражнява въздействие върху субекта на данни (32). Препоръчваме по-пълна прозрачност от страна на администраторите на данни.

               —

               Силно подкрепяме въвеждането на принципите на защитата на данни чрез проектно решение и по подразбиране като начин за стартиране на задвижвани от пазара решения в цифровата икономика. Препоръчваме по-прости формулировки при изискванията за интегриране на правата и интересите на лицето при разработването на продукта и настройките по подразбиране (33).

         3.2.   Оправомощаване на физическите лица

   Преносимостта на данните е входът в цифровата среда към контрола от страна на ползвателя, какъвто физическите лица сега считат, че нямат. Препоръчваме да се даде възможност за пряк пренос на данни от един администратор на друг по искане на субекта на данни и даване на право на субектите на данни да получават копие от данните, които те самите да могат да пренесат към друг администратор на данни (34).
   3.3.   Ориентирани към бъдещето правила

   Препоръчваме да се избягват език и практики, за които има вероятност да станат отживели или спорни (35).
   4.   Незавършена работа

   Приемането на ориентиран към бъдещето пакет от реформа на защитата на данните ще бъде впечатляващо, но въпреки това непълно постижение.
   Всички институции са съгласни, че принципите на ОРЗД следва да се прилагат последователно към институциите на ЕС. Ние се застъпвахме за правна сигурност и единство на правната рамка, приемайки, от друга страна, уникалността на публичния сектор на ЕС и необходимостта да се избягва всяко отслабване на настоящото равнище на задълженията (както и необходимостта от осигуряване на правна и организационна основа за ЕНОЗД). Предложение, съвместимо с ОРЗД, за преразглеждане на Регламент (ЕО) № 45/2001 следва поради това да бъде направено от Комисията във възможно най-кратък срок след окончателното приключване на обсъжданията по ОРЗД, така че и двата текста да станат приложими едновременно (36).
   Второ, става ясно, че Директива 2002/58/ЕО („Директивата за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации“) ще трябва да бъде изменена. Много по-важно е, че ЕС има нужда от ясна рамка за поверителността на комуникациите — неотменим елемент от правото на неприкосновеност на личния живот, което управлява всички услуги, даващи възможност за комуникации, не само доставчиците на публично достъпни електронни съобщителни услуги. Това трябва да се направи посредством сигурно в правно отношение и хармонизиращо регламентиране, което да гарантира поне същите стандарти на защита, каквито предлага Директивата за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации, в равнопоставени условия на конкуренция.
   В настоящото становище следователно се препоръчва призив към поемане на задължение за бързо приемане на предложения в тези две области във възможно най-кратък срок.
   5.   Решителен момент за цифровите права в Европа и извън нея

   За първи път през нашето поколение ЕС има възможност да модернизира и хармонизира правилата за начина на обработване на личната информация. Неприкосновеността на личния живот и защитата на данните не се конкурират с икономическия растеж и международната търговия, нито с висококачествените услуги и продукти — те са част от предлагането на качество и стойност. Както потвърждава Европейският съвет, доверието е необходима предпоставка за иновационни продукти и услуги, които разчитат на обработването на лични данни.
   ЕС беше през 1995 г. пионер в областта на защитата на данни. Сега повече от 100 държави в целия свят имат закони за защита на данните, като по-малко от половината от тях са в Европа (37). Въпреки това ЕС продължава да бъде следен отблизо от държавите, които обмислят създаване или преразглеждане на своите правни рамки. В момент, когато доверието на хората в дружествата и правителствата е разклатено от разкрития за масово следене и нарушeния на сигурността на данни, това натоварва с голяма отговорност законодателите на ЕС, въздействието от чиито решения през тази година се очаква да надхвърли границите на Европа.
   Според ЕНОЗД текстовете на ОРЗД са поставени на правилна основа, но остават все пак причини за безпокойство, някои от които много сериозни. Винаги съществува риск в процеса на съвместно вземане на решения някои разпоредби да бъдат отслабени от добронамерени преговарящи страни при търсене на политически компромис. Нещата с реформата на защитата на данни стоят обаче различно, тъй като имаме работа с основните права и начина, по който те ще бъдат защитени за цяло поколение.
   На тази база настоящото становище си поставя за цел да помогне на основните институции на ЕС за решаване на проблемите. Ние искаме не само по-силни права за отделния субект на данни и по-голяма отчетност на администратора на данни; искаме да подпомогнем иновациите с правна рамка, която е неутрална към технологиите, но положително настроена към ползите, които те могат да допринесат за обществото.
   Преговорите са на своя последен етап и ние се надяваме, че препоръките ни ще помогнат на ЕС да пресече финалната лента с реформа, която ще запази своята целесъобразност през следващите години и десетилетия: нова глава за защита на данните с глобална перспектива, в която ЕС да бъде за пример.

      Съставено в Брюксел на 27 юли 2015 г.

         Джовани БУТАРЕЛИ

            Европейски надзорен орган по защита на данните

      (1)  Съвместни декларации на Европейския парламент, Съвета и Комисията; Съвместна декларация относно практически мерки за процедурата за съвместно вземане на решение (член 251 от Договора за ЕО) (2007/С 145/02) (OВ C 145, 30.6.2007 г.).

      (2)  COM(2012)11 final; законодателна резолюция на Европейския парламент от 12 март 2014 г. относно предложение на Европейския парламент и на Съвета относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и свободното движение на такива данни (Общ регламент относно защитата на данните), P7_TA(2014)0212; Предложение за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и свободното движение на такива данни (Общ регламент относно защитата на данните) — Подготовка за общ подход, документ на Съвета 9565/15, 11.6.2015 г.

      (3)  Цялото заглавие е Директива относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването и наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказателни санкции и относно свободното движение на такива данни, COM(2012)10 final; законодателно предложение на Европейския парламент от 12 март 2014 г. относно директива на Европейския парламент и на Съвета относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказателни санкции и относно свободното движение на такива данни, P7_TA(2014)0219. Относно графика и обхвата на тристранната процедура вж. Заключения на Европейския съвет, 25—26 юни 2015 г., EUCO 22/15; „пътна карта“ за тристранната процедура бе изложена на съвместна пресконференция на Парламента, Съвета и Комисията http://audiovisual.europarl.europa.eu/AssetDetail.aspx?id=690e8d8d-682d-4755-bfb6-a4c100eda4ed [последно влизане 20.7.2015 г.], но не е публикувана официално. ОРЗД ще влезе в сила 20 дни след публикуването си в Официален вестник, като се очаква да бъде приложим в пълна степен две години след влизането си в сила (член 91).

      (4)  Обява за свободно място за длъжността Европейски надзорен орган по защита на данните COM/2014/10354 (2014/C 163 A/02), OВ C 163 A/6 28.5.2014 г. В стратегията на ЕНОЗД за периода 2015—2019 г. се поема задължението „да се търсят работещи решения, които избягват бюрокрацията, остават гъвкави за технологичните иновации и трансграничните потоци данни и дават възможност на физическите лица да упражняват правата си по-ефективно онлайн и офлайн“; Да бъдем за пример: Стратегия на ЕНОЗД за 2015—2019 г., март 2015 г.

      (5)  Становище на ЕНОЗД относно пакета за реформа на защитата на данните, 7.3.2015 г.

      (6)  Вж. приложение към писмо от работната група по член 29 до Вера Юрова, комисар за правосъдие, потребители и равнопоставеност между половете, 17.6.2015 г.

      (7)  Трудно е материалният и териториалният обхват на ОРЗД да бъде обобщен накратко. Институциите явно са съгласни поне с това, че в обхвата са включени организациите, установени в ЕС, които отговарят за обработването на лични данни в ЕС или извън него, организациите, установени извън ЕС, които обработват лични данни на физически лица в ЕС при предлагане на стоки или услуги или следене на физически лица в ЕС. (Вж. член 2 относно материалния обхват и член 3 относно териториалния обхват.)

      (8)  Други резултати сочат, че седем от всеки десет се безпокоят, че информацията им се използва за цел, различна от тази, за която е събрана, един от всеки седем казват, че трябва да се иска изричното им одобрение във всички случаи, преди техните данни да бъдат събрани и обработени, а според две трети е важно да могат да прехвърлят лична информация от стар доставчик на услуги на нов доставчик; специално издание на Евробарометър 431 относно защитата на данни, юни 2015 г. Съпоставими данни от изследване на центъра Pew Research през 2014 г. сочат, че 91 % от американците имат чувството, че са загубили контрол върху начина, по който фирмите събират и използват лична информация, 80 % от ползвателите на социални мрежи се безпокоят, че трети страни, като рекламни агенции или предприятия, получават данните им, а според 64 % правителството следва да направи повече за регламентиране на рекламните агенции; изследване на експертния съвет на Pew Research за неприкосновеността на личния живот, януари 2014.

      (9)  Комисията предлага всеобхватна реформа на правилата за защита на данните с оглед увеличаване на контрола на потребителите върху техните данни и намаляване на разходите за предприятията.

      (10)  Писмо от НПО до председателя Юнкер, 21.4.2015 г. https://edri.org/files/DP_letter_Juncker_20150421.pdf и отговор от началника на кабинета на заместник-председателя Тимерманс, 17.7.2015 г. https://edri.org/files/eudatap/Re_EC_EDRi-GDPR.pdf [влизане 23.7.2015 г.]. ЕНОЗД се срещна с представители на няколко от тези НПО за обсъждане на техните безпокойства през март 2015 г.; СЪОБЩЕНИЕ ЗА МЕДИИТЕ НА ЕНОЗД/2015/04, 1.6.2015 г., Реформа на ЕС за защита на данните: среща на ЕНОЗД с международни групи за защита на гражданските свободи; пълен запис от обсъжданията може да се намери на уебсайта на ЕНОЗД (https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/EDPS/Pressnews/Videos/GDPR_civil_soc).

      (11)  Член 2, параграф 2, буква д).

      (12)  Член 1.

      (13)  Член 8 от Хартата гласи [удебеленият шрифт е добавен]:

                  1.

                  Всеки има право на защита на личните данни, отнасящи се до него.

                  2.

                  Такива данни трябва да бъдат обработвани добросъвестно за точно определени цели и въз основа на съгласието на съответното лице или по силата на друго предвидено от закона легитимно основание. Всеки има право на достъп до събраните данни, отнасящи се до него, както и правото да изиска поправянето им.

                  3.

                  Спазването на тези правила подлежи на контрол от независим орган.

      (14)  Член 10. Ако няма и докато няма ясно и правно обвързващо определение за „данните под псевдоним“ като различни от „личните данни“, този вид данни трябва да останат в обхвата на правилата за защита на данните.

      (15)  Член 6, параграфи 2 и 4. Тъй като съществува известна несигурност относно значението на „съвместимост“, препоръчваме, съгласно становището на работната група по член 29 относно ограничаване в рамките на целта, общи критерии за оценка на съвместимостта на обработката (вж. член 5, параграф 2).

      (16)  Ефективното функционално отделяне е един от начините за гарантиране на законна обработка при липса на съгласие, но законният интерес не следва да се тълкува прекалено широко. Безусловно право за отказ може също да бъде подходяща алтернатива в някои ситуации. Преценката на това дали съгласието е дадено свободно зависи отчасти от това а) дали има значителен дисбаланс между субекта на данни и администратора на данни и б) в случаите на обработка по член 6, параграф 1, буква б), дали изпълнението на договора или предоставянето на услугата е поставено в зависимост от съгласието за обработването на данни, което не е необходимо за тези цели. (Вж. член 7, параграф 4.) Тук е отразена разпоредбата в законодателството на ЕС в защита на потребителите: съгласно член 3, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО от 5 април 1993 г. относно неравноправните клаузи в потребителските договори: „В случаите, когато дадена договорна клауза не е индивидуално договорена, се счита за неравноправна, когато въпреки изискването за добросъвестност, тя създава в ущърб на потребителя значителна неравнопоставеност между правата и задълженията, произтичащи от договора.“

      (17)  Тези правила включват решения относно адекватността за точно определени сектори и територии, периодични прегледи на решенията относно адекватността и задължителните фирмени правила. Вж. членове 40—45.

      (18)  Член 73.

      (19)  Член 76. Относно трудностите при получаване на компенсация за нарушаване на правилата за защита на данните вж. доклада на Агенцията за основните права „Достъп до компенсации във връзка със защитата на данни в държавите — членки на ЕС“, 2013 г.

      (20)  Правилата на ЕС поставят акцента върху вътрешната оценка на дружествата относно съответствието със забраната на споразумения с антиконкурентен характер съгласно член 101 от ДФЕС, като доминиращите фирми на даден пазар имат „специална отговорност“ да избягват всяко действие, което може да разстрои ефективната конкуренция (параграф 9 от Насоки на Комисията 2009/С 45/02); вж. Предварително становище на ЕНОЗД относно неприкосновеността на личния живот и конкурентоспособността в ерата на големите бази данни, 14.3.2014 г.

      (21)  В трите текста се говори по различен начин за „разбираеми начин и форма, използващи ясен и прост език“ (съображение 57, ЕП; член 19, СОМ и Съвет), за необходимостта от „яснота и недвусмисленост“ (съображение 99, ЕП; член 10а ЕП) и предоставяне на „ясна и лесно разбираема информация“ (член 10 ЕП, член 11 ЕП) и за информация, която е „кратка, прозрачна, ясно и лесно достъпна“ (съображение 25, ЕП, СОМ и Съвет; член 11 ЕП).

      (22)  Разпоредбите за делегираните актове са до голяма степен премахнати от версиите на Парламента и на Съвета. Ние считаме, че ЕС може да направи стъпка напред и да остави тези технически въпроси на експертния опит на независимите органи.

      (23)  Нашите препоръки ще доведат до текст от около 20 000 думи; средният обем на текстовете на трите институции е около 28 000 думи.

      (24)  Член 22.

      (25)  Членове 31 и 33.

      (26)  Член 39.

      (27)  Член 83. Изследванията и архивирането сами по себе си не представляват правно основание за преработка, поради което препоръчваме да бъде заличен член 6, параграф 2.

      (28)  Член 83а.

      (29)  Работната група по член 29 изложи своето виждане за управлението, механизма за съгласуваност и обслужването на едно гише, основан на доверие в независимите ОЗД и формулиран на три нива:

               —

               отделен ОЗД, който е силен и има достатъчно ресурси за разглеждане на случаите в своята сфера на компетентност,

               —

               ефективно сътрудничество между ОЗД с ясно предимство на трансграничните случаи,

               —

               ЕКЗД, който трябва да бъде автономен, със своя собствена юридическа правосубектност, снабден с достатъчно средства, състоящ се от равнопоставени ОЗД, работещи в дух на солидарност, с правомощия да взема обвързващи решения и подпомаган от секретариат, който обслужва комитета чрез председателя.

      (30)  Препоръчваме също така да бъде изяснена компетенцията на надзорните органи и определянето на водещ орган в случаите на транснационална обработка, като се запази възможността на надзорните органи да разглеждат чисто местни случаи. Препоръчваме опростена версия на механизма за съгласуваност с повече яснота относно начина за идентифициране на случаите, в които надзорните органи трябва да се консултират с Европейския комитет по защита на данните и в които този комитет ще трябва да издаде обвързващо решение, за да се гарантира последователното прилагане на Регламента.

      (31)  Съобщение на Комисията „Стратегия за цифров единен пазар за Европа“, COM(2015) 192 final; Заключения на Европейския съвет от юни 2015 г., EUCO 22/15; Заключения на Съвета относно цифровата трансформация на европейската индустрия, 8993/15.

      (32)  Член 14, буква з).

      (33)  Член 23.

      (34)  Член 18. Препоръчваме освен това, с оглед да бъде ефективно, правото на преносимост на данните да има по-широко приложно поле и да не се прилага само за операции по обработка на данни, които използват данни, предостави от субекта на данни.

      (35)  Препоръчваме например да се избягват термини, като „онлайн“, „в писмена форма“ и „информационното общество“.

      (36)  Една от опциите, която бихме предпочели, е това да се направи посредством разпоредба в самия ОРЗД.

      (37)  Greenleaf, Graham, Global Data Privacy Laws 2015: 109 Countries, with European Laws Now a Minority (30.1.2015 г.); (2015 г.) 133 Privacy Laws & Business International Report, февруари 2015 г.; UNSW Law Research Paper № 2015-21.


Препоръка за Становище на съвета в съответствие с параграф трети от член 9 от Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. относно актуализираната програма за сближаване на Великобритания, 2006/2007-2011/2012 г. (представена от Комисията)


title: Препоръка на Съвета от 10 юли 2012 година относно националната програма за реформи на Латвия за 2012 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Латвия за периода 2012—2015 г.

text:
               24.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/50

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 10 юли 2012 година
   относно националната програма за реформи на Латвия за 2012 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Латвия за периода 2012—2015 г.
   2012/C 219/15
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 2 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   след консултация с Икономическия и финансов комитет,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическите политики, която стратегия е съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоки за политиките за заетост на държавите членки (2), като заедно двата акта представляват т. нар. „интегрирани насоки“. Държавите членки бяха приканени да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националните си икономическа политика и политика за заетостта.

               (3)

               На 12 юли 2011 г. Съветът прие препоръка (3) относно националната програма за реформи на Латвия за 2011 г. и даде становището си относно актуализираната програма за конвергенция на Латвия за периода 2011—2014 г.

               (4)

               На 23 ноември 2011 г. Комисията прие втория годишен обзор на растежа, с което постави началото на втория европейски семестър за предварително и интегрирано координиране на политиката, залегнало в стратегията „Европа 2020“. Въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (4) на 14 февруари 2012 г. Комисията прие Доклад за механизма за предупреждение, в който не беше посочено, че Латвия ще бъде една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед.

               (5)

               На 1 декември 2011 г. Съветът прие заключения, в които призова Комитета за социална закрила, в сътрудничество с Комитета по заетостта и други комитети, да представи виждането си по действията, препоръчани в рамките на цикъла на политиките по линия на „Европа 2020“. Това виждане е част от становището на Комитета по заетостта.

               (6)

               През 2011 г. Латвия изпълни повечето от условията, свързани със средносрочната програма за финансова помощ по силата на Решение 2009/290/ЕС (5). На 21 декември 2011 г. Комисията завърши петия и последен преглед по програмата за платежния баланс на Латвия с като цяло положителна оценка на постигнатия от правителството напредък в бюджетните, финансовите и структурните реформи. Средносрочната програма за финансова помощ изтече през януари 2012 г. Латвия подлежи на надзор след приключването на споменатата програма. Този надзор е неразделна част от съществуващите процедури и механизми за надзор, чиято цел е строгото наблюдение на рисковете, които биха могли да застрашат макроикономическата стабилност и следователно да засегнат способността на страната да изплаща дълговете си. Надзорът, упражняван след приключването на програмата, ще продължи до изплащането на голяма част (около 70 %) от заемите.

               (7)

               Европейският парламент участва надлежно в Европейския семестър в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 и на 15 февруари 2012 г. прие Резолюция относно аспектите, свързани със заетостта и социалните въпроси, в Годишния обзор на растежа за 2012 г. и Резолюция относно приноса към Годишния обзор на растежа за 2012 г.

               (8)

               На 2 март 2012 г. Европейският съвет одобри приоритетите за осигуряването на финансова стабилност, фискална консолидация и действия за подпомагане на растежа. Той подчерта необходимостта от продължаване на диференцирана фискална консолидация, благоприятстваща растежа, възстановяване на нормалните условия за отпускане на заеми в икономиката, насърчаване на растежа и конкурентоспособността, справяне с безработицата и социалните последици от кризата и модернизиране на публичната администрация.

               (9)

               На 2 март 2012 г. Европейският съвет също така прикани държавите членки, участващи в пакта „Евро плюс“, да представят своите ангажименти своевременно, за да бъдат включени в програмите им за стабилност или програмите им за конвергенция, както и в националните им програми за реформи.

               (10)

               На 30 април 2012 г. Латвия представи своята програма за конвергенция, която обхваща периода 2012—2015 г., както и своята национална програма за реформи за 2012 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (11)

               Съгласно извършената в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 оценка на програмата за конвергенция Съветът е на мнение, че макроикономическият сценарий, въз основа на който са изготвени бюджетните прогнози в програмата, е предпазлив за 2012 г., като се вземе предвид последната налична информация, и реалистичен за 2013 г. Макар макроикономическите прогнози за 2012 г. в сценария от програмата за конвергенция да са много близки до съдържащите се в прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2012 г. (с прогнозен растеж на БВП съответно от 2,0 % и 2,2 %), последните икономически данни показват, че резултатите могат да бъдат по-добри. Целта на заложената в програмата за конвергенция бюджетна стратегия е да се коригира прекомерният дефицит до 2012 г. и да се доближи средносрочната бюджетна цел (СБЦ) до края на периода на действие на програмата за конвергенция. СБЦ бе променена в програмата за конвергенция за 2012—2015 г. от –1,0 % до –0,5 % от БВП, като новата СЦБ е адекватно отражение на изискванията на Пакта за стабилност и растеж. Планираният номинален дефицит през 2012 г. е в съответствие със сроковете за коригиране на прекомерния дефицит, определени в препоръката на Съвета от 7 юли 2009 г. За 2013 г. програмата за конвергенция цели номинален дефицит от 1,4 % от БВП, въпреки че предвиденото намаление на разходите все още не е напълно подкрепено от мерки. Въз основа на (преизчисленото) структурно салдо на бюджета (6) Латвия ще се доближи до своята СБЦ до края на периода на действие на програмата за конвергенция през 2015 г. Макар преизчислената информация да показва, че през последните години на програмата за конвергенция напредъкът към постигането на СБЦ в структурно изражение е по-малък от 0,5 % от БВП, планираното ограничаване на разходите ще гарантира, че темпът на нарастване на държавните разходи, при отчитане на дискреционните мерки по отношение на приходите, е в съответствие с целевия показател за разходите в Пакта за стабилност и растеж.
               В същото време данъчните промени от втората половина на 2012 г., приети от Парламента на 24 май 2012 г., които все още не са отразени в сценария от програмата за конвергенция, но са обявени в писмото, придружаващо представянето на програмата за конвергенция, представляват риск за постигането на целите през 2013 г. и след това. Съотношението на дълга в консолидирания държавен бюджет е под 60 % от БВП, но се увеличава от 42,6 % от БВП през 2011 г. на 46,7 % от БВП през 2014 г., тъй като властите финансират предварително големи погасявания, свързани с международната програма за финансова помощ, които са дължими през 2014—2015 г., а през 2015 г. спада на 38,9 %, след като тези погасявания вече са направени.

               (12)

               Латвия трябва да следва стратегия за изместване на данъчното облагане от труда към облагането на потреблението, собствеността и използването на природни и други ресурси, като в същото време подобрява структурното салдо. Относително голямата данъчна тежест върху лицата с нископлатена работа и високото равнище на недекларирания труд показват необходимостта от подходяща политика по отношение на пазара на труда, от преразглеждане на данъчната система и на системата за социални помощи и от полагане на повече усилия за борба със скритата икономика. Екологичните данъци остават относително слабо развити и са силно доминирани от данъчното облагане на горивата, докато облагането на други енергийни източници, замърсяването и използването на природните ресурси е под средната стойност за ЕС. Допълнителното разширяване на данъчната основа към други източници на облагане, свързано с околната среда, по-специално със замърсяването, както и облагането на енергийните източници, което да се извършва на по-широка данъчна основа, ще допринесе за постигането на целите в областта на околната среда, като същевременно предоставя възможност за изместване на данъчната тежест от облагането на труда.

               (13)

               В хода на провежданата реформа на фискалното управление Латвия се приканва да гарантира, че Парламентът ще приеме закон за фискалната дисциплина и да разработи средносрочна бюджетна законодателна рамка в подкрепа на дългосрочната устойчивост на публичните финанси. Приемането на закона за фискалната дисциплина ще бъде в съответствие с ангажиментите, поети от правителството по програмата за платежния баланс. Приетият от правителството проектозакон има също така за цел да приложи в латвийското законодателство развиващите се достижения на правото на ЕС в областта на фискалното управление. След като бъде приет и приложен, новият закон значително ще укрепи фискалната рамка в Латвия, в която понастоящем липсва ефективен механизъм за ограничаване на растежа на разходите при благоприятна икономическа конюнктура.

               (14)

               С цел да бъде гарантирана последователност в пенсионната реформа Латвия следва да възстанови през 2013 г. равнището на вноските към задължителните частни пенсионни фондове от сегашното ниско равнище от 2 % от брутните възнаграждения на 6 % от брутните възнаграждения.

               (15)

               Латвия трябва да укрепи и реформира системата за социално подпомагане и да се справи с едно от най-високите равнища на безработица в Съюза. Предизвикателството, свързано с младежката безработица, става особено очевидно през кризата и разкрива големите несъответствия между търсените и предлаганите квалификации. Бяха изготвени и приведени в действие специални активни политики на пазара на труда, предназначени за младите хора, които включват професионално обучение, доброволческа дейност и субсидии за заплати на младите хора. Предвид мащаба на проблема обаче тези ограничени дейности имат относително малко въздействие.

               (16)

               През 2011 г. 40 % от латвийското население бе изложено на риск от бедност и социално изключване, което се отразява на пригодността за заетост на работната сила и на бъдещите перспективи за растеж. Латвия прие стратегия за мрежа за социална закрила при извънредни обстоятелства. Правителствените политики за намаляване на бедността са съсредоточени върху намаляването на неравенството в доходите, намаляването на данъчната тежест за работещите семейства и по-добрия достъп до пазара на труда. При все това Латвия харчи относително малко за социална закрила и социалните плащания въздействат слабо на намаляването на бедността, тъй като голяма част от тях се преразпределят обратно към лицата със средни и високи доходи. Социалните плащания на база имуществено състояние са ниски, като нископлатените временни публични работни места частично играят ролята на мрежа за социална закрила. В замисъла на социалните помощи се съдържат също „капани“ на бедността и на безработицата. Налице са и злоупотреби със системата. Съществува голямо неравенство при достъпа до социално подпомагане в зависимост от общините, а липсата на прозрачност затруднява вземането на решения въз основа на факти. Предизвикателствата, свързани с дългосрочната и младежката безработица, стават особено очевидни през кризата. Повечето от младите безработни не притежават професионални квалификации. Броят на неработещите, неучещите и необучаващите се млади хора (NEET) е сравнително висок. Следва да бъдат взети мерки в съответствие с констатациите на съвместния екип за действие на Латвия и Комисията по въпросите на младежката безработица.

               (17)

               Латвия следва да подобри още повече енергийната ефективност и да насърчава конкуренцията в главните енергийни мрежи, както и да подобри свързаността с енергийни мрежи на ЕС. Данъчната система не предоставя достатъчно стимули за намаляване на разходите за енергия и за изместване на потреблението и на инвестициите към енергийноефективни продукти (транспортни моторни превозни средства, изолация на сгради, отоплителни системи). Енергийните пазари в Латвия остават доминирани от монополи. По исторически причини пазарите на газ и електроенергия са до голяма степен разделени от тези на другите държави членки.

               (18)

               Недостатъците на системата на гражданско правосъдие оказват отрицателно въздействие върху предприятията и икономическата среда, тъй като рискът и разходите за стопанска дейност нарастват. На първа и втора съдебна инстанция се забелязва голямо закъснение в производствата по граждански и търговски дела, особено що се отнася до договорните задължения и несъстоятелността. Професионалните резултати на съдиите следва да бъдат оценявани. Налага се законовата уредба за несъстоятелността да бъде подобрена още повече.

               (19)

               Въпреки относително големия брой висшисти значителна част от работната сила не притежава професионални квалификации и достъпът ѝ до висше образование е ограничен. Университетите се представят слабо в световните класации и се характеризират с ниска международна конкурентоспособност и с лошо управление. Слабото сътрудничество между университетите, изследователските институции и предприятията се отразява на резултатите в областта на иновациите, които са много ниски. Липсва систематична и ефективна стратегия за научни изследвания и иновации. В Латвия разходите на предприятията за научноизследователска и развойна дейност (НИРД) са най-ниските в ЕС.

               (20)

               Латвия пое редица ангажименти в рамките на пакта „Евро плюс“. Тези ангажименти и изпълнението на ангажиментите, поети през 2011 г., се отнасят до насърчаването на заетостта, увеличаването на конкурентоспособността, подобряването на устойчивостта на публичните финанси и засилването на финансовата стабилност. Комисията оцени изпълнението на ангажиментите по пакта „Евро плюс“. Резултатите от тази оценка са взети предвид в препоръките по-долу.

               (21)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Латвия. Тя извърши оценка на програмата за конвергенция и националната програма за реформи. Тя взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Латвия, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнище ЕС към бъдещите решения на държавите членки. Препоръките ѝ в рамките на европейския семестър са изразени в препоръки 1—7 по-долу.

               (22)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за конвергенция, като становището му (7) е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу,

         ПРЕПОРЪЧВА на Латвия да предприеме следните действия в периода 2012—2013 г.:

               1.

               Да постигне планирания напредък по отношение на навременното коригиране на прекомерния дефицит. За тази цел да изпълнява бюджета за 2012 г., както е предвидено, и да постигне фискалната консолидация, посочена в препоръката на Съвета по процедурата при прекомерен дефицит. След това да изпълнява бюджетната стратегия за 2013 г. и след нея, подкрепена с достатъчно конкретни структурни мерки, да се постигне достатъчен напредък към постигането на СБЦ, както и да спазва целевия показател за разходите. Да използва за намаляване на държавния дълг по-високите от очакваните приходи, зависещи от икономическия цикъл.

               2.

               Да изпълнява мерки за пренасочване на данъчното облагане от труда към потреблението, собствеността и използването на природни и други ресурси, като в същото време подобрява структурното салдо. Да гарантира, че ще бъде приет законът за фискалната дисциплина и да разработи средносрочна бюджетна законодателна рамка в подкрепа на дългосрочната устойчивост на публичните финанси. Да възстанови от 2013 г. равнището на вноските към задължителните частни пенсионни фондове на 6 % от брутните възнаграждения.

               3.

               Да предприеме мерки за намаляване на дългосрочната и на младежката безработица, като се бори с преждевременното напускане на училище, насърчава по-ефикасното професионално образование и обучение и стажовете, подобрява качеството, обхвата и ефективността на активните политики на пазара на труда и на елементите в тях, посветени на обучението, както и чрез ефективна схема за субсидиране на заплатите.

               4.

               Да се бори с високото равнище на бедност и на социално изключване, като реформира системата за социално подпомагане с цел тя да стане по-ефикасна и същевременно да осигури по-добра защита за бедните. Да насочи по-добре и да увеличи стимулите за работа.

               5.

               Да продължи да насърчава енергийната ефективност чрез прилагане на мерки и предоставяне на стимули за намаляване на разходите за енергия и изместване на потреблението към енергийноефективни продукти, в това число превозните средства, сградите и отоплителните системи. Да насърчава конкуренцията в главните енергийни мрежи, както и да подобри свързаността с енергийни мрежи на ЕС.

               6.

               Да предприеме мерки за подобряването на управлението и ефикасността на съдебната система, по-специално да намали броя на висящите дела с натрупани закъснения и да съкрати продължителността на процедурите. Да предприеме стъпки за подобряване на режима за несъстоятелност и законите за медиацията.

               7.

               Да продължи реформите във висшето образование, inter alia, чрез прилагане на нов модел за финансиране, който да възнаграждава качеството, да засилва връзките с пазарните нужди и с научноизследователските институции и избягва разпокъсването на бюджетните ресурси. Да изготви и да прилага ефективна политика за научни изследвания и иновации, която да насърчава предприятията да иновират, включително чрез данъчни стимули, да подобрява инфраструктурата и да рационализира изследователските институции.

      Съставено в Брюксел на 10 юли 2012 година.

            За Съвета

            Председател

         V. SHIARLY

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  Продължават да се прилагат и през 2012 г. с Решение 2012/238/ЕС на Съвета от 26 април 2012 г. относно насоки за политиките за заетост на държавите членки (ОВ L 119, 4.5.2012 г., стр. 47).

      (3)  ОВ C 215, 21.7.2011 г., стр. 8.

      (4)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (5)  ОВ L 79, 25.3.2009 г., стр. 39.

      (6)  Салдо, коригирано спрямо фазата на икономическия цикъл, без еднократните и другите временни мерки, преизчислено от службите на Комисията въз основа на информацията в програмата и с помощта на общоприетата методика.

      (7)  Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка на Съвета от 12 юли 2011 година относно Националната програма за реформи на Румъния за 2011 г. и съдържаща становище на Съвета относно актуализираната Програма за стабилност на Румъния за периода 2011—2014 г.

text:
               22.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 216/6

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 12 юли 2011 година
   относно Националната програма за реформи на Румъния за 2011 г. и съдържаща становище на Съвета относно актуализираната Програма за стабилност на Румъния за периода 2011—2014 г.
   2011/C 216/03
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическата политика (1) и по-специално член 9, параграф 3 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   след консултация с Икономическия и финансов комитет,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 6 май 2009 г. Съветът прие Решение 2009/459/ЕО (2) да направи достъпни за Румъния средносрочна финансова помощ за период от три години въз основа на разпоредбите на член 143 от Договора. В придружаващия Меморандум за разбирателство, подписан на 23 юни 2009 г., и последващите му допълнения се определят условията на икономическата политика, въз основа на която е изплатена финансова помощ. Решение 2009/459/ЕО беше изменено на 16 март 2010 г. с Решение 2010/183/ЕО (3). След успешното изпълнение на програмата от Румъния и като се има предвид частичната корекция по текущата сметка в резултат на съществуващите все още структурни слабости на продуктовите пазари и на пазара на труда Румъния, които правят страната чувствителна към международните ценовите сътресения, на 12 май 2011 г. Съветът прие Решение 2011/288/ЕС (4) да направи достъпна за Румъния предпазна средносрочна финансова помощ за период от три години въз основа на член 143 от Договора. Придружаващият Меморандум за разбирателство беше подписан на 29 юни 2011 г.

               (2)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическата политика, съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала за устойчив растеж и конкурентоспособността на Европа.

               (3)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите-членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоките за политиките на държавите-членки по заетостта (5), като заедно двата акта представляват т.нар. „интегрирани насоки“. Държавите-членки бяха призовани да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националните си икономически политики и политики по заетостта.

               (4)

               На 12 януари 2011 г. Комисията прие първия годишен обзор на растежа, с което постави началото на нов цикъл на икономическото управление в ЕС и на първия европейски семестър за предварителна интегрирана координация на политиката съгласно стратегията „Европа 2020“.

               (5)

               На 25 март 2011 г. Европейският съвет утвърди приоритетите за фискалната консолидация и структурната реформа (в съответствие със заключенията на Съвета от 15 февруари и 7 март 2011 г. и въз основа на годишния обзор на растежа, изготвен от Комисията). Той подчерта необходимостта да се даде приоритет на възстановяването на стабилността на бюджетите и фискалната устойчивост, намаляването на безработицата чрез реформи на пазара на труда и полагането на нови усилия за повишаване на растежа. Европейският съвет поиска от държавите-членки да превърнат тези приоритети в конкретни мерки, които да бъдат включени в техните програми за стабилност или в програмите за конвергенция и в националните програми за реформи.

               (6)

               На 25 март 2011 г. Европейският съвет също така прикани държавите-членки, участващи в пакта „Евро плюс“, да представят своите задължения достатъчно рано, за да бъдат включени в програмите им за стабилност или в програмите им за конвергенция и в националните програми за реформи.

               (7)

               На 2 май 2011 г. Румъния представи актуализираната си Програма за конвергенция за периода 2011—2014 г. и Националната си програма за реформи за 2011 г. На двете програми беше направена оценка едновременно.

               (8)

               Между 2002 г. и 2008 г. икономиката на Румъния нарасна силно, като растежът на реалния БВП е средно 6,3 %, което е над нейното ниво на потенциален растеж. Икономическият растеж се дължеше основно на вътрешното търсене, като силното развитие на кредитите и заплатите даде тласък на частното потребление и инвестициите. Бурният растеж беше също подхранван от приток на чуждестранен капитал, и доведе до пренагряване и неустойчиви външни и фискални дисбаланси. Настоящият дефицит по текущата сметка достигна своя връх с 13,4 % от БВП през 2007 г. и намаля само минимално до 11,6 % от БВП през 2008 г. Съгласно последната оценка на Комисията относно дългосрочната устойчивост, рисковете по отношение на дългосрочната устойчивост на публичните финанси са големи. При все това, посочената оценка не отчита обширните мерки за пенсионна реформа, предприети през 2010 г., които значително подобриха дългосрочната устойчивост на румънската пенсионна система. Големият размер на получените външни заеми беше предизвикан от процикличната фискална политика, като номиналният дефицит се увеличи от 1,2 % от БВП през 2005 г. до 5,7 % от БВП през 2008 г., в резултат на периодически бюджетни отклонения, най-вече по отношение на текущите разходи. Финансовата криза и последвалото глобално забавяне на икономическия растеж увеличи избягването на риска сред инвеститорите, което доведе до значително ограничаване на капиталовите потоци към Румъния. Участието в пазара на труда не нарасна въпреки благоприятните икономически условия, а нивото на заетостта се промени много малко през годините на бурен икономически растеж. Равнището на заетост спадна до 63,3 % през 2010 г., докато процентът на безработицата е нараснал от 5,8 % през 2008 г. на 7,3 % през 2010 г. в резултат на икономическия спад. Безработицата остава особено висока сред уязвими групи, например ромското население. В този контекст и изправени пред остри финансови нужди, румънските органи поискаха международна финансова помощ и финансова помощ от ЕС през май 2009 г.

               (9)

               След успешното прилагане на програмата за корекции от страна на ЕС—МВФ и за да бъдат консолидирани тези позитивни постижения, беше договорена превантивна програма на ЕС—МВФ за периода 2011—2013 г. Новата програма продължава фискалната консолидация, реформите за фискално управление и запазване на финансовата стабилност, започнати по програмата за 2009—2011 г. Освен това с нея се поставя силно ударение върху структурните реформи на продуктовите пазари (в енергийния и транспортния сектор) и пазара на труда, необходими за освобождаване на потенциал за растеж на Румъния, за насърчаване на създаването на работни места и за увеличаване на усвояването на фондове на ЕС. Румъния е на път да постигне целта за касов дефицит в размер на 4,4 % от БВП през 2011 г. (под 5 % от БВП по ЕСС). Това също би осигурило адекватна база за постигане на целта за дефицит под 3 % от БВП за 2012 г., въпреки че ще трябва да бъдат предприети допълнителни мерки според прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2011 г. Органите също предприеха стъпки за постигане на целите на структурните реформи на новата програма и продължават да поддържат финансова стабилност.

               (10)

               Въз основа на оценката на актуализираната програма за конвергенция в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97, Съветът е на мнение, че макроикономическите предположения в основата на бюджетните прогнози на програмата изглеждат реалистични. С програмата за конвергенция се има за цел да се коригира прекомерния дефицит с краен срок до 2012 г., установен от Съвета в неговите препоръка от 16 февруари 2010 г. Програмата е насочена към номинален дефицит от 2,6 % от БВП през 2013 г. и от 2,1 % от БВП през 2014 г., като планираната консолидация се основава предимно на съкращаване на разходите. Предвид структурното салдо, преизчислено от службите на Комисията, средносрочната цел няма да бъде постигната в рамките на програмния период. В стратегията за консолидация изглежда е предвидено структурно подобрение на по-ранен етап, концентрирано през 2011 и 2012 г. За разлика от това няма подобрение на структурния баланс през 2013 и 2014 г. Предвидените планове за изменение на дефицита са подходящи за 2011 и 2012 г., но не и за 2013 и 2014 г. Основните рискове, лежащи в основата на бюджетните цели са свързани с рисковете за прилагане, областта на държавните предприятия, които представляват сериозни условни пасиви в бюджета, и резервите, изразени от Комисията (Евростат), относно уведомлението за процедурата при прекомерен дефицит на Румъния (6). С оглед на последното, Румъния приоритетно се ангажира да подобри компилирането на правителствената финансова статистика в ESA 95 в рамките на Националния статистически институт.

               (11)

               Румъния пое своите ангажименти съгласно пакта „Евро плюс“ в своята национална програма за реформи и в програмата за конвергенция, които бяха предадени на 2 май 2011 г. Повечето от тези ангажименти са били или са в процес на прилагане, като част от програмата за средносрочно финансово подпомагане, и като цяло са уместни за посрещане на предизвикателствата по пакта.

               (12)

               Комисията направи оценка на програмата за конвергенция и националната програма за реформи, включително ангажиментите по пакта „Евро плюс“. Тя взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Румъния, но също така и доколко те са в съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на ЕС чрез принос на равнище ЕС към бъдещите решения на държавите-членки.

               (13)

               В контекста на настоящата оценка и предвид Препоръката на Съвета по член 126, параграф 7 от Договора за функционирането на Европейския съюз от 16 февруари 2010 г., Съветът разгледа актуализираната Програма за конвергенция на Румъния за 2011 г., като становището му (7) е отразено по-специално в препоръката по-долу. Като взе предвид заключенията на Европейския съвет от 25 март 2011 г., Съветът разгледа националната програма за реформи на Румъния,

         ПРЕПОРЪЧВА на Румъния:
   Да приложи мерките, определени в Решение 2009/459/ЕО, последно изменено с Решение 2010/183/ЕС, както и мерките, установени в Решение 2011/288/ЕС и допълнително уточнени в Меморандума за разбирателство от 23 юни 2009 г. и последващите му допълнения, както и в Меморандума за разбирателство от 29 юни 2011 г. и неговите последващи допълнения.

      Съставено в Брюксел на 12 юли 2011 година.

            За Съвета

            Председател

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 150, 13.6.2009 г., стр. 8.

      (3)  ОВ L 83, 30.3.2010 г., стр. 19.

      (4)  ОВ L 132, 19.5.2011 г., стр. 15.

      (5)  Продължават да се прилагат и през 2011 г. с Решение 2011/308/ЕС на Съвета от 19 май 2011 г. относно насоките за политиките за заетост на държавите-членки (ОВ L 138, 26.5.2011 г., стр. 56).

      (6)  Евростат изрази резерви относно качеството на статистическата информация във връзка с ППД поради:

               i)

               несигурността по отношение на въздействието на някои обществени корпорации върху държавния дефицит;

               ii)

               докладването на ESA95 категории „други сметки за вземания/дължими суми“;

               iii)

               същността и въздействието на някои финансови транзакции и

               iv)

               консолидацията на вътрешноправителствени потоци.

      (7)  Предвидено в член 9, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка (ЕС) 2017/761 на Комисията от 26 април 2017 година относно европейския стълб на социалните права

text:
               29.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 113/56

         ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2017/761 НА КОМИСИЯТА
   от 26 април 2017 година
   относно европейския стълб на социалните права
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Съгласно член 3 от Договора за Европейския съюз целите на Съюза са, наред с другото, да насърчава благоденствието на своите народи и да работи за устойчивото развитие на Европа, основаващо се на силно конкурентна социална пазарна икономика, която има за цел пълна заетост и социален прогрес. Съюзът се бори срещу социалното изключване и дискриминациите и насърчава социалната справедливост и закрила, равенството между жените и мъжете, солидарността между поколенията и защитата на правата на детето.

               (2)

               Съгласно член 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз при определянето и осъществяването на своите политики и дейности Съюзът взема предвид изискванията, свързани с насърчаването на висока степен на заетост, с осигуряването на адекватна социална закрила, с борбата срещу социалното изключване, както и с постигането на високо равнище на образование, обучение и опазване на човешкото здраве.

               (3)

               Член 151 от Договора за функционирането на Европейския съюз постановява, че Съюзът и държавите членки, като осъзнават основните социални права, като онези, залегнали в Европейската социална харта, подписана в Торино на 18 октомври 1961 г., и в Хартата на Общността за основните социални права на работниците от 1989 г., си поставят за цел насърчаване на заетостта, подобряване на условията на живот и труд, така че да се постигне тяхното хармонизиране, докато се осъществява подобряването, осигуряване на подходяща социална закрила, социален диалог, развитие на човешките ресурси с оглед високо и устойчиво равнище на заетост и борба с изключването от социалния живот.

               (4)

               В член 152 от Договора за функционирането на Европейския съюз се предвижда, че Съюзът признава и насърчава ролята на социалните партньори на равнището на Съюза, като отчита многообразието на националните системи. Той улеснява диалога между тях и зачита тяхната автономност.

               (5)

               Хартата на основните права на Европейския съюз, прокламирана за първи път на Европейския съвет в Ница на 7 декември 2000 г., защитава и насърчава редица основни принципи, които са от съществено значение за европейския социален модел. Разпоредбите на тази харта се отнасят за институциите, органите, службите и агенциите на Съюза при зачитане на принципа на субсидиарност, както и за държавите членки, единствено когато те прилагат правото на Съюза.

               (6)

               Договорът за функционирането на Европейския съюз съдържа разпоредби за определяне на компетенциите на Съюза, отнасящи се, наред с другото, до свободата на движение на работници (членове 45—48), правото на установяване (членове 49—55), социалната политика (членове 151—161), насърчаването на диалога между ръководството и работната сила (член 154), включително споразуменията, сключени и изпълнявани на равнището на Съюза (член 155), равното заплащане на мъжете и жените за равен труд (член 157), приноса за развитието на качествено образование и професионално обучение (членове 165 и 166), действията на Съюза, които допълват националните политики и засилват сътрудничеството в областта на здравето (член 168), икономическото, социалното и териториалното сближаване (членове 174—178), формулирането и наблюдението на прилагането на общите насоки на икономическите политики (член 121), формулирането и прегледа на прилагането на насоките за заетостта (член 148) и в по-общ план сближаването на законодателствата (членове 114—117).

               (7)

               Европейският парламент призова за създаване на солиден европейски стълб на социалните права за укрепване на социалните права и постигане на положително въздействие върху живота на хората в краткосрочен и средносрочен план, който позволява да се окаже подкрепа за изграждането на Европа в 21-ви век (1). Европейският съвет подчерта, че икономическата и социалната несигурност трябва да бъдат приоритетно преодолени, и призова за създаване на обещаващо бъдеще за всички, за запазване на нашия начин на живот и осигуряване на по-добри възможности за младите хора (2). Лидерите на 27 държави членки и на Европейския съвет, Европейския парламент и Европейската комисия поеха ангажимент в Римската програма да работят за постигането на социална Европа. Този ангажимент се основава на принципите на устойчивия растеж и насърчаването на икономическия и социален напредък, както и сближаването и конвергенцията, като същевременно се запази целостта на вътрешния пазар (3). Социалните партньори се ангажираха да продължат да допринасят за постигането на Европа, която осигурява резултати за работниците и предприятията (4).

               (8)

               Завършването на европейския единен пазар през последните десетилетия е съпроводено от разработване на солидни достижения на правото на ЕС в социалната област, което доведе до напредък по въпросите на свободата на движение, условията на живот и труд, равенството между мъжете и жените, здравословните и безопасни условия на труд, социалната закрила и образованието и обучението. Въвеждането на еврото осигури на ЕС стабилна обща валута, валидна за 340 милиона граждани в деветнадесет държави членки, което улеснява ежедневния им живот и ги защитават срещу финансовата нестабилност. Освен това Съюзът значително се разшири, с което се увеличиха икономическите възможности и се стимулира социалният напредък в целия континент.

               (9)

               Пазарите на труда и обществата се развиват бързо с възникването на нови възможности и нови предизвикателства, произтичащи от глобализацията, цифровата революция, променящите се модели на работа и социалните и демографски промени. Предизвикателствата, като значителното неравенство, дългосрочната и младежката безработица или солидарността между поколенията, често са сходни във всички държави членки, макар и да се различават по интензивност.

               (10)

               Европа показа своята решимост за преодоляване на финансовата и икономическа криза и в резултат на предприетите целенасочени действия сега икономиката на Съюза е по-стабилна, с безпрецедентно високи равнища на заетост и постоянно намаляваща безработица. Въпреки това социалните последици от кризата са дълбоки — от младежката и дългосрочната безработица до риска от бедност — и справянето с тези последици остава неотложен приоритет.

               (11)

               До голяма степен трудовите и социалните предизвикателства, пред които е изправена Европа, са резултат от сравнително скромния растеж, който се корени в неизползвания потенциал по отношение на участието в заетостта и производителността. Икономическият и социалният напредък са взаимосвързани и създаването на европейски стълб на социалните права следва да бъде част от по-широки усилия за изграждането на по-приобщаващ и устойчив модел на растеж чрез подобряване на конкурентоспособността на Европа и превръщането ѝ в по-добро място за инвестиции, създаване на работни места и засилване на социалното сближаване.

               (12)

               Целта на европейския стълб на социалните права е да служи като ръководство за ефективна заетост и социални резултати при предприемането на действия в отговор на настоящите и бъдещите предизвикателства, които са пряко насочени към удовлетворяване на основните потребности на хората, както и осигуряване на по-добро въвеждане в действие и изпълнение на социалните права.

               (13)

               По-силният акцент върху заетостта и социалните резултати е от особено значение за повишаване на устойчивостта на икономическия и паричен съюз и за неговото задълбочаване. Поради тази причина европейският стълб на социалните права е замислен преди всичко за еврозоната, но е приложим за всички държави членки, които желаят да участват в него.

               (14)

               Европейският стълб на социалните права изразява принципите и правата, които са от основно значение за справедливите и добре функциониращи трудови пазари и социални системи в Европа на 21-ви век. Той затвърждава някои от правата, които вече присъстват в достиженията на правото на Съюза. Добавя нови принципи, които са насочени към преодоляване на предизвикателствата, породени от социалните, технологичните и икономическите промени.

               (15)

               Принципите, залегнали в европейския стълб на социалните права, се отнасят до гражданите на Съюза и законно пребиваващите граждани на трети държави. Когато даден принцип се отнася до работниците, това включва всички заети лица, независимо от техния статут, форма и срок на заетост.

               (16)

               Европейският стълб на социалните права не възпрепятства държавите членки или техните социални партньори да установяват по-амбициозни социални стандарти. По-специално, нищо в европейския стълб на социалните права не трябва да се тълкува като ограничаващо или накърняващо права и принципи, признати, в съответните им приложни полета, от правото на Съюза или от международното право и от международните конвенции, по които Съюзът или всички държави членки са страни, включително Европейската социална харта, подписана в Торино на 18 октомври 1961 г., и съответните конвенции и препоръки на Международната организация на труда.

               (17)

               Изпълнението на европейския стълб на социалните права е споделен ангажимент и отговорност на Съюза, неговите държави членки и социалните партньори. Принципите и правата, установени от европейския стълб на социалните права, следва да бъдат прилагани както на равнището на Съюза, така и на равнището на държавите членки, в рамките на съответните им компетенции и в съответствие с принципа на субсидиарност.

               (18)

               На равнището на Съюза европейският стълб на социалните права не води до разширяване на определените в Договорите правомощия на Съюза. Той следва да се изпълнява в рамките на тези правомощия.

               (19)

               На равнището на държавите членки социалният стълб зачита многообразието на културите и традициите на европейските народи, както и националната идентичност на държавите членки и организацията на техните публични власти на национално, регионално и местно равнище. По-специално, създаването на стълба не засяга правото на държавите членки да определят основните принципи на своите системи за социална сигурност и не следва да засяга финансовото равновесие на тези системи.

               (20)

               Социалният диалог играе централна роля за укрепване на социалните права и за засилване на устойчивия и приобщаващ растеж. Социалните партньори на всички равнища имат ключова роля в осъществяването и прилагането на европейски стълб на социалните права в съответствие с тяхната автономност и право на колективни действия,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

      EВРОПЕЙСКИ СТЪЛБ НА СОЦИАЛНИТЕ ПРАВА

   ГЛАВА I

      Равни възможности и достъп до пазара на труда

   1.   Образование, обучение и учене през целия живот

   Всеки има право на достъп до качествено и приобщаващо образование, обучение и учене през целия живот, с цел да поддържа и придобива умения, които му дават възможност да участва пълноценно в обществото и успешно да осъществява преходи на пазара на труда.
   2.   Равенство между половете

               а)

               Равното третиране и равните възможности между мъжете и жените трябва да бъдат гарантирани и насърчавани във всички области, включително по отношение на участието в пазара на труда, реда и условията за наемане на работа и напредъка в кариерата.

               б)

               Жените и мъжете имат право на равно заплащане за равностоен труд.

         3.   Равни възможности

   Независимо от пол, расов или етнически произход, религия или убеждения, увреждане, възраст или сексуална ориентация, всеки има право на равно третиране и равни възможности в областта на заетостта, социалната закрила, образованието, както и достъпа до стоки и услуги, които са на разположение на обществеността. Следва да се насърчава предоставянето на равни възможности на по-слабо представените групи.
   4.   Активна подкрепа за заетостта

               а)

               Всеки има право на навременна и съобразена с нуждите помощ за подобряване на перспективите за заетост или самостоятелна заетост. Това включва правото да се получи подкрепа за търсене на работа, обучение и преквалификация. Всеки има право да прехвърля права на социална закрила и обучение по време на преходите в професионалния си живот.

               б)

               Младите хора имат право на продължаващо образование, чиракуване, стаж или добро предложение за работа в рамките на 4 месеца, след като останат без работа или напуснат образователната система.

               в)

               Безработните лица имат право на персонализирана, непрекъсната и последователна подкрепа. Трайно безработните лица имат право на задълбочена индивидуална оценка най-късно през 18-ия месец от периода на безработица.

         ГЛАВА II

      Справедливи условия на труд

   5.   Сигурна и гъвкава заетост

               а)

               Независимо от вида и продължителността на трудовото правоотношение, работниците имат право на справедливо и равно третиране по отношение на условията на труд и достъпа до социална закрила и обучение. Преходът към безсрочни форми на заетост следва да бъде насърчаван.

               б)

               В съответствие със законовите разпоредби и колективните споразумения трябва да бъде гарантирана необходимата гъвкавост за работодателите, за да могат бързо да се адаптират към промените в икономическите условия.

               в)

               Новаторските форми на труд, които осигуряват качествени условия, следва да бъдат насърчавани. Предприемачеството и самостоятелната заетост следва да бъдат насърчавани. Професионалната мобилност следва да се улеснява.

               г)

               Трудовите правоотношения, които водят до несигурни условия на труд, следва да се предотвратяват, включително чрез забрана на злоупотребата с нетипични договори. Изпитателният срок следва да бъде с разумна продължителност.

         6.   Работни заплати

               а)

               Работниците имат право на справедливо възнаграждение, което осигурява достоен стандарт на живот.

               б)

               Следва да се осигуряват адекватни минимални работни заплати по такъв начин, че да се удовлетворяват потребностите на работника и неговото семейство в контекста на националните икономически и социални условия, като същевременно се запази достъпът до заетост и стимулите за търсене на работа. Следва да се предотвратява бедността сред работещите.

               в)

               Всички работни заплати следва да се определят по прозрачен и предвидим начин в съответствие с националните практики и като се зачита автономността на социалните партньори.

         7.   Информация за условията на работа и защита в случай на уволнение

               а)

               Работниците имат право да бъдат информирани писмено при наемането на работа за своите права и задължения, произтичащи от трудовите правоотношения, включително за изпитателния срок.

               б)

               Преди уволнение работниците имат право да бъдат информирани за причините и да получат предизвестие в разумен срок. Те имат право на достъп до ефективно и безпристрастно разрешаване на спорове и, в случай на неоснователно уволнение, правото на правна защита, включително подходящо обезщетение.

         8.   Социален диалог и участие на работниците

               а)

               Следва да се провеждат консултации със социалните партньори относно разработването и изпълнението на политиките в областта на икономиката, заетостта и социалните политики в съответствие с националните практики. Те следва да бъдат насърчавани да договарят и сключват колективни споразумения в области от значение за тях, при спазване на тяхната автономност и право на колективни действия. Когато е целесъобразно, сключените между социалните партньори споразумения следва да бъдат прилагани на равнището на Съюза и неговите държави членки.

               б)

               Работниците или техните представители имат право да бъдат информирани и да се иска тяхното мнение своевременно по въпроси от значение за тях, особено във връзка с прехвърлянето, преструктурирането и сливането на предприятия и колективни уволнения.

               в)

               Следва да се насърчава подкрепата за увеличаване на капацитета на социалните партньори с цел да се насърчава социалният диалог.

         9.   Баланс между работа и личен живот

   Родителите и лицата с отговорности за полагане на грижи имат право на подходящ отпуск, гъвкаво работно време и достъп до услуги за полагане на грижи. Жените и мъжете следва да имат равнопоставен достъп до специални отпуски, за да изпълняват своите отговорности за полагане на грижи, и следва да бъдат насърчавани да ги използват по балансиран начин.
   10.   Здравословна, безопасна и добре приспособена работна среда и защита на личните данни

               а)

               Работниците имат право на високо ниво на защита на здравето и безопасността на работното място.

               б)

               Работниците имат право на работна среда, приспособена към техните професионални нужди и която им дава възможност да удължат участието си на пазара на труда.

               в)

               Работниците имат право на защита на личните си данни в контекста на работата.

         ГЛАВА III

      Социална закрила и приобщаване

   11.   Грижи и подкрепа за децата

               а)

               Децата имат право на достъпно ранно образование и грижи с добро качество.

               б)

               Децата имат право на закрила от бедността. Децата от семейства в неравностойно положение имат право на специални мерки за насърчаване на равните възможности.

         12.   Социална закрила

   Независимо от вида и продължителността на своето трудово правоотношение, работниците и, при съпоставими условия, самостоятелно заетите лица, имат право на подходяща социална закрила.
   13.   Обезщетения за безработица

   Безработните лица имат право на подходяща подкрепа за активизиране от публичните служби по заетостта, за да се интегрират (повторно) на пазара на труда, както и на адекватни обезщетения за безработица с разумна продължителност, в съответствие със своите вноски и с националните правила за допустимост. Тези обезщетения не трябва да бъдат демотивиращ фактор за бързото завръщане към заетост.
   14.   Минимален доход

   Всеки човек, който не разполага с достатъчно средства, има право на подходящи обезщетения за минимален доход, гарантиращи достоен живот на всички етапи от живота, както и ефективен достъп до стоки и услуги за подкрепа. За лицата, които могат да полагат труд, обезщетенията за минимален доход следва да бъдат съчетани със стимули за (повторно) интегриране на пазара на труда.
   15.   Доходи и пенсии за старост

               а)

               Работниците и самостоятелно заетите лица при пенсиониране имат право на пенсия, съответстваща на техните вноски и гарантираща адекватни доходи. Жените и мъжете следва да имат равни възможности за придобиване на пенсионни права.

               б)

               Всички хора в напреднала възраст имат право на средства, които да гарантират достоен живот.

         16.   Здравеопазване

   Всеки има право на своевременен достъп до финансово достъпни превантивни и лечебни медицински грижи с добро качество.
   17.   Интеграция на хората с увреждания

   Хората с увреждания имат право на подпомагане на доходите, което осигурява достоен живот, услуги, които им дават възможност да участват на пазара на труда и в обществото, и работна среда, приспособена към техните нужди.
   18.   Дългосрочни грижи

   Всеки има право на достъп до финансово достъпни дългосрочни грижи с добро качество, по-специално домашни грижи и обществени услуги по места.
   19.   Жилищно настаняване и помощ за бездомните хора

               а)

               На нуждаещите се следва да се предоставя достъп до социално жилищно настаняване или жилищно подпомагане с добро качество.

               б)

               Уязвимите хора имат право да получават подходяща помощ и закрила срещу принудително изселване.

               в)

               На бездомните хора следва да се предоставят подходящ подслон и услуги с цел да се насърчи тяхното социално приобщаване.

         20.   Достъп до основни услуги

   Всеки има право на достъп до основни услуги с добро качество, включително водоснабдяване, канализация, енергия, транспорт, финансови услуги и цифрови комуникации. Следва да се осигури подкрепа на достъпа до такива услуги на нуждаещите се.

      Съставено в Брюксел на 26 април 2017 година.

            За Комисията

         Marianne THYSSEN

            Член на Комисията

      (1)  Резолюция на Европейския парламент от 19 януари 2017 г. относно европейски стълб на социалните права (2016/2095(INI).

      (2)  Декларация от Братислава от 16 септември 2016 г.

      (3)  Римска декларация от 25 март 2017 г.

      (4)  Съвместна декларация на социалните партньори от 24 март 2017 г.