title: Препоръка на Съвета от 9 юли 2013 година относно националната програма за реформи за 2013 г. на Нидерландия и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Нидерландия за периода 2012—2017 г.

text:
               30.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/89

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

   от 9 юли 2013 година
   относно националната програма за реформи за 2013 г. на Нидерландия и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Нидерландия за периода 2012—2017 г.
   2013/C 217/22
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — основана на засилена координация на икономическите политики, която стратегия е съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоките за политиките за заетост на държавите членки (3), като двата акта заедно представляват т. нар. „интегрирани насоки“. Държавите членки бяха приканени да се съобразят с интегрираните насоки при провеждането на националните си икономически политики и политики за заетост.

               (3)

               На 29 юни 2012 г. държавните и правителствените ръководители на държавите членки взеха решение относно Пакт за растеж и работни места, с който се осигурява съгласувана рамка за действие на национално равнище, на равнището на ЕС и на еврозоната, като се използват всички възможни лостове, инструменти и политики. Те взеха решение относно действията, които да бъдат предприети на равнището на държавите членки, като по-конкретно изразиха пълната си ангажираност с постигането на целите на стратегията „Европа 2020“ и с изпълнението на конкретните препоръки за отделните държави.

               (4)

               На 10 юли 2012 г. Съветът прие препоръка (4) относно националната програма за реформи на Нидерландия за 2012 г. и даде становище относно програмата за стабилност на Нидерландия за периода 2012—2015 г.

               (5)

               На 28 ноември 2012 г. Комисията прие Годишния обзор на растежа, с което постави началото на Европейския семестър за координация на икономическите политики за 2013 г. Също на 28 ноември 2012 г. въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 Комисията прие доклада за механизма за предупреждение, в който беше посочено, че Нидерландия е една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед.

               (6)

               Европейският парламент участва надлежно в Европейския семестър в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97 и на 7 февруари 2013 г. прие Резолюция относно аспектите, свързани със заетостта и социалните въпроси, в Годишния обзор на растежа за 2013 г. и Резолюция относно приноса към Годишния обзор на растежа за 2013 г.

               (7)

               На 14 март 2013 г. Европейският съвет утвърди приоритетите, насочени към осигуряване на финансова стабилност, бюджетна консолидация и действия за стимулиране на растежа. Той подчерта необходимостта от провеждане на диференцирана и благоприятстваща растежа бюджетна консолидация, възстановяване на нормалните условия за кредитиране в икономиката, насърчаване на растежа и конкурентоспособността, справяне с безработицата и социалните последици от кризата и модернизиране на публичната администрация.

               (8)

               На 10 април 2013 г. Комисията публикува резултатите от задълбочения преглед за Нидерландия, извършен съгласно член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011. Анализът на Комисията дава основание да се заключи, че Нидерландия е засегната от макроикономически дисбаланси, въпреки че те не са прекомерни.

               (9)

               На 29 април 2013 г. Нидерландия представи националната си програма за реформи за 2013 г. и програмата си за стабилност за периода 2012—2017 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (10)

               Въз основа на оценката на програмата за стабилност в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97, Съветът е на мнение, че Нидерландия е приложила значителни мерки за консолидация в периода 2011—2013 г., но е вероятно фискалното усилие да не е достатъчно за корекция на прекомерния дефицит през 2013 г., главно предвид по-лошите в сравнение с очакваните икономически тенденции. Макроикономическият сценарий в основата на бюджетните прогнози на програмата за стабилност изглежда като цяло правдоподобен. За 2013 и 2014 г. в програмата за стабилност се предвижда реален икономически растеж в размер на -0,4 % и 1,1 % съответно, което е много близко до прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2013 г., в която съответно са предвидени -0,8 % и 0,9 %. Заявената цел на програмата за стабилност е да се намали номиналния дефицит до под 3 % от БВП след 2014 г. по устойчив начин. В програмата не се посочва изрично средносрочна бюджетна цел (СБЦ), което предполага, че СБЦ в размер на -0,5 % е потвърдена, както е съобщено в програмата за стабилност за миналата година. СБЦ съответства на изискванията на пакта за стабилност и растеж. В допълнение, докато за 2015 г. в програмата за стабилност се планира намаление на структурното салдо в размер на 0,5 % от БВП в структурно отношение, в съответствие с минималното структурно годишно подобрение, през 2016 г. се очаква структурното салдо да се влоши с 0,4 % от БВП и да се подобри с 0,1 % от БВП през 2017 г., като по този начин ще има отклонение от подходящата линия за корекции. Въз основа на прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2013 г. средногодишното фискално усилие от около 0,7 % от БВП за периода 2010—2013 г. е в съответствие с фискалното усилие от ¾ % от БВП, препоръчано от Съвета. Бюджетната корекция през 2011 и 2012 г. беше преимуществено насочена към разходната част, докато през 2013 г. тя се основава в голяма степен на мерки по отношение на приходите. Планираният номинален дефицит, установен в програмата за стабилност, е в съответствие с корекцията на прекомерния дефицит до 2014 г., една година след установения от Съвета краен срок в рамките на процедурата при прекомерен дефицит на 2 декември 2009 г. Съветът счита, че фискалното усилие, предвидено от органите, е несъвместимо с действителната корекция на прекомерния дефицит през 2014 г. Възможните допълнителни мерки за консолидация, набелязани в програмата за стабилност, са били временно оттеглени и във всеки случай не биха били достатъчни. Нидерландия трябва да набележи допълнителни мерки, за да сведе номиналния бюджетен дефицит под прага от 3 % от БВП през 2014 г. по устойчив начин. Съгласно програмата за стабилност съотношението дълг/БВП се очаква да нарасне допълнително до 74 % от БВП през 2013 г. и да се увеличи леко допълнително до 75 % от БВП през 2014 г. По този начин прогнозата за съотношението дълг/БВП е, че то ще продължи да бъде значително над референтната стойност от 60 %. За 2015 г. в програмата за стабилност се предвижда съотношението на дълга да намалее до 71,4 % от БВП, а след това ще намалее леко, като достигне 70,8 % през 2017 г. Този спад на съотношението дълг/БВП след 2014 г. обаче не е в достатъчна степен подкрепен от мерки на политиките.

               (11)

               С цел да се увеличи потенциалът за бъдещ растеж на Нидерландия е от първостепенно значение чрез необходимата консолидация да се запазят разходите, насърчаващи растежа, за да се осигури устойчиво коригиране на прекомерния дефицит и постигане на СБЦ в краткосрочен и средносрочен план. В частност усилията за насърчаване на иновациите и научните изследвания, включително фундаменталните научни изследвания, образованието и обучението, ще бъдат ключа към балансирано регулиране. Това не само ще спомогне да се подкрепи икономическото възстановяване, но също така би спомогнало за поддържане на иновационния и човешки капитал, да се подобри конкуренцията и перспективите за средносрочен и дългосрочен растеж.

               (12)

               Ключовото предизвикателство е свързано с жилищния пазар, където липсата на гъвкавост и небалансираните стимули формираха в продължение на десетилетия облика на жилищното финансиране и на моделите на спестовност в сектора. Склонността на домакинствата за финансиране на брутния ипотечен дълг спрямо жилищното имущество до голяма степен отразява дългогодишни фискални стимули, по-специално пълното данъчно приспадане на лихвите по ипотечни кредити. От април 2012 г. досега са частично приложени серия от мерки. Някои от тях се отнасят до адаптиране на данъчното облагане на жилищното финансиране. Постепенното преминаване към ограничаване на данъчно приспадане на лихвите по ипотечни кредити и увеличаване стимулите за амортизации е оправдано, но постепенното въвеждане на тази мярка е твърде бавно, за да се отрази в значителна степен на амортизационното поведение. Пазарът за наем на жилища е ограничен с нормативни актове и от наличието на много голям сектор на социалното жилищно настаняване, който също така трябва да се справя с дълъг списък на чакащи. Скорошното въвеждане в сектора на социалното жилищно настаняване на някакво диференциране на наемите въз основа на доходите представлява стъпка в правилната посока, но неговото въздействие е ограничено. Следователно, въпреки че предложените мерки са стъпки в правилната посока, общото темпо на реформите е бавно при решаването на основните проблеми и поради това следва да се засили, като в същото време се отчита въздействието на съществуващата икономическа среда и продължава да се гарантира, че социалното жилищно настаняване е достъпно за гражданите в неравностойно положение, които не могат да получат жилища при пазарни условия, включително в много търсени места.

               (13)

               Дългосрочната устойчивост на пенсионната система е засилена чрез постепенното увеличаване на законоустановената пенсионна възраст от 65 години през 2012 г. на 67 години през 2021 г. Следователно Нидерландия е напълно спазила тази част от препоръката от 2012 г. относно увеличаването на законоустановената пенсионна възраст и нейното обвързване с продължителността на живота както за първия, така и за втория пенсионен стълб. Продължават да съществуват предизвикателства, които включват подходящо разпределение на разходите и рисковете в рамките на отделните поколения и между тях. Освен това отдавна е необходимо обновяване на управлението на пенсионните фондове от втория стълб, за да се помогне поддържането на устойчивостта спрямо застаряването на населението. Изпълнението на плановете за реформа на дългосрочните грижи ще помогне за овладяване на бързото покачване на разходите, свързани със застаряването на населението, като по този начин се подкрепи устойчивостта на публичните финанси. В това отношение качеството и достъпността на дългосрочните грижи трябва да се поддържат на подходящо ниво.

               (14)

               Реформите на пазара на труда, предложени от правителството, имат за цел да се увеличат участието и мобилността на пазара на труда. Реформата на Акта за участието има амбициозен характер и е подходяща за насърчаване на участието в пазара на труда. Въпреки това, реформите все още не са уредени чрез закон. Освен това са необходими допълнителни мерки за подобряване на пригодността за заетост на хората в маргинално положение на пазара на труда, включително жените, хората с миграционен произход, хората с увреждания и възрастните хора. Нидерландия обяви реформи както на режима за обезщетенията при безработица, така и на относително строгото си законодателство за защита на заетостта. Тези реформи, заедно с данъчния кредит за мобилност („mobiliteitsbonus“) за работодателите да наемат бенефициери на системата за социална сигурност на 50-годишна или по-голяма възраст или хора, получили увреждане в процеса на труда, са добре насочени към слоевете с най-ниско участие на пазара на труда. Въпреки че тези мерки са насочени в правилната посока, те могат да бъдат оценени изцяло само след като бъдат приети. На последно място, ускореното премахване на оставащите демотивиращи фактори за вторите работещи лица в домакинството за увеличаване на броя на изработените часове, би могло да облекчи допълнително бъдещия недостиг на работна ръка.

               (15)

               Значителен напредък бе постигнат относно препоръката от 2012 г. за иновациите и връзките между научния и стопанския сектор. Политиката за предприятията „To the Top“ („До върха“), включително нейния отраслов подход за публично-частните партньорства в областта на научните изследвания, иновациите и образованието („сектори на върха“), сега е в етап на изпълнение. Освен секторните политики в областта на иновациите е важно да продължат хоризонтални политики за научни изследвания и иновации и да се запази подходящо ниво на публично финансиране за непланирани фундаментални научни изследвания.

               (16)

               В рамките на Европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Нидерландия. Тя извърши оценка на националната програма за реформи и програмата за стабилност и представи задълбочен преглед. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Нидерландия, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнището на ЕС към бъдещите решения на национално равнище. Препоръките ѝ в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1—4 по-долу.

               (17)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за стабилност, като становището му (5) е отразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

               (18)

               С оглед на задълбочения преглед на Комисията и тази оценка, Съветът разгледа националната програма за реформи и програмата за стабилност. Неговите препоръки съгласно член 6 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 са отразени в препоръка 2 по-долу.

               (19)

               В рамките на европейския семестър Комисията също така извърши анализ на икономическата политика на еврозоната като цяло. На тази основа Съветът отправи конкретни препоръки към държавите членки, чиято парична единица е еврото (6). Като държава, чиято парична единица е еврото, Нидерландия също така следва да гарантира пълното и навременно изпълнение на тези препоръки,

         ПРЕПОРЪЧВА на Нидерландия да предприеме следните действия през периода 2013—2014 г.:

               1.

               Да засили и приложи бюджетната стратегия, подкрепена от достатъчно конкретни мерки, за 2014 г. и след това, за да осигури своевременното коригиране на прекомерния дефицит до 2014 г. по устойчив начин и да извърши структурната корекция, посочена в препоръките на Съвета по процедурата при прекомерен дефицит. Да защити разходите в области с пряко значение за растежа, като образованието, иновациите и научните изследвания. След коригиране на прекомерния дефицит да запази усилията за структурна корекция, която да позволи на Нидерландия да достигне СБЦ до 2015 г.

               2.

               Да увеличи усилията за постепенното реформиране на жилищния пазар чрез ускоряване на планирано намаление на данъчното приспадане на лихви по ипотечни кредити, като при това се отчита въздействието на съществуващата икономическа среда, и като осигури по-пазарно ориентиран механизъм на ценообразуване на пазара за наем на жилища, както и чрез допълнително обвързване на наемите с доходите на домакинството при социалното жилищно настаняване. Да се пренасочат усилията на предприятията за социално жилищно настаняване в подкрепа на най-нуждаещите се домакинства.

               3.

               След консултация със социалните партньори, да адаптира втория пенсионен стълб, за да се осигури подходящо разпределение на разходите и рисковете в рамките на отделните поколения и между тях. Да подкрепи постепенното увеличаване на законоустановената пенсионна възраст с мерки за повишаване на пригодността за заетост на по-възрастните работници. Да проведе планираната реформа на системата за дългосрочни грижи, за да се гарантира нейната икономическа ефективност, и да я допълни с други мерки за овладяване на нарастването на разходите с цел да се гарантира устойчивост.

               4.

               Да предприеме допълнителни мерки за увеличаване на участието в пазара на труда, особено на хората в маргинално положение на пазара на труда. Да продължи намаляването на демотивиращите фактори от данъчно естество върху труда, включително чрез постепенно премахване на прехвърляемите данъчни кредити за вторите работещи членове на домакинството. Да насърчи преминаването от едно работно място на друго на пазара на труда и преодолее липсата на гъвкавост на него, включително чрез реформа на законодателството за защита на заетостта и системата за обезщетения при безработица.

      Съставено в Брюксел на 9 юли 2013 година.

            За Съвета

            Председател

         R. ŠADŽIUS

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (3)  Продължават да се прилагат и през 2013 г. съгласно Решение 2013/208/ЕС на Съвета от 22 април 2013 г. относно насоки за политиките за заетост на държавите членки (ОВ L 118, 30.4.2013 г., стр. 21).

      (4)  ОВ C 219, 24.7.2012 г., стр. 88.

      (5)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.

      (6)  Вж. страница 97 от настоящия брой на Официален вестник.


Препоръка за Становище на Съвета в съответствие с член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. относно програмата за сближаване на България, 2006-2009 г.


title: Препоръка (ЕС) 2016/1318 на Комисията от 29 юли 2016 година относно насоки за насърчаването на сгради с близко до нулево нетно потребление на енергия и най-добри практики, за да се гарантира, че до 2020 г. всички нови сгради ще са с близко до нулевотo потребление на енергия

text:
               2.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 208/46

         ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2016/1318 НА КОМИСИЯТА
   от 29 юли 2016 година
   относно насоки за насърчаването на сгради с близко до нулево нетно потребление на енергия и най-добри практики, за да се гарантира, че до 2020 г. всички нови сгради ще са с близко до нулевотo потребление на енергия
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Сградите са в сърцевината на политиката на ЕС за енергийна ефективност, тъй като на тях се падат почти 40 % (1) от крайното потребление на енергия.

               (2)

               Значението на строителния сектор за подобряване на енергийната ефективност беше изтъкнато в съобщението на Европейската комисия относно енергийната ефективност и нейния принос към енергийната сигурност и рамката до 2030 г. за политиките в областта на климата и енергетиката (2) и в нейното съобщение, посветено на рамковата стратегия за устойчив енергиен съюз с ориентирана към бъдещето политика по въпросите на изменението на климата (3).

               (3)

               Пълното изпълнение и правоприлагане на съществуващото законодателство в областта на енергетиката се признава като първи по ред приоритет за създаването на Енергийния съюз.

               (4)

               Директивата относно енергийната ефективност на сградите е основният правен инструмент, третиращ енергийната ефективност на сградите в контекста на целите за 2020 г. в областта на енергийната ефективност.

               (5)

               В член 9 от Директивата се определя конкретната цел до края на 2020 г. енергийните нужди на всички нови сгради да бъдат много ниски или почти равни на нула. Тези много ниски или почти равни на нула количества енергия следва да се осигуряват в много голяма степен от енергия от възобновяеми източници.

               (6)

               От националното законодателство, с което се транспонират изискванията на член 9, параграф 1, се изисква да гарантира, че до 31 декември 2020 г. всички нови сгради ще са с близко до нулево нетно потребление на енергия. Същата цел за почти равно на нула енергопотребление, но с по-кратък срок — 31 декември 2018 г., се прилага за новите сгради, използвани и притежавани от публичните органи. Това следва да създаде до края на 2020 г. прозрачна национална правна рамка за икономическите оператори във връзка с изискванията за енергийните характеристики на новите сгради.

               (7)

               Успоредно с изискванията за новите сгради, с директивата от държавите членки се изисква да въведат политики за подкрепа с цел стимулиране на обновяването на съществуващия сграден фонд за постигане на близки до нулевите нива на потребление на енергия.

               (8)

               Комисията представи доклад до Европейския парламент и Съвета относно напредъка на държавите членки в областта на сградите с близко до нулевото нетно потребление на енергия (4). Като част от задълженията си за докладване по въпроса държавите членки събраха допълнителна информация.

               (9)

               Държавите членки постигнаха леко подобрение, което трябва да бъде ускорено. Въпреки че мерките в подкрепа на увеличаването на броя на сградите с близко до нулево нетно потребление на енергия на национално равнище са се засилили, държавите членки следва да полагат повече усилия, за да гарантират, че към крайните срокове в директивата всички нови сгради ще имат почти нулево потребление на енергия.

               (10)

               Директивата относно енергийните характеристики на сградите понастоящем е в процес на преразглеждане. Принципите за сгради с близко до нулево нетно потребление на енергия са един от основните стълбове на настоящата директива и са на път от 2020 г. да се превърнат в норма за новите сгради. Прегледът ще оцени дали до 2030 г. са необходими допълнителни мерки. Разработването на нови политики и подходи следва да се базира на солидни основи. Изключително важно е изискванията за сградите с близко до нулево нетно потребление на енергия за 2020 г. да бъдат изцяло изпълнени.

               (11)

               Това се подкрепя допълнително от член 9, параграф 4 от Директивата, в който се предвижда, че Комисията може да издаде препоръка към държавите членки за сгради с близко до нулево нетно потребление на енергия,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

               1.

               Държавите членки следва да спазват насоките, предоставени в приложението към настоящата препоръка. Следването на посочените насоки ще спомогне да се гарантира, че до 31 декември 2020 г. всички нови сгради ще имат близко до нулево нетно потребление на енергия, и ще помогне на държавите членки да разработят национални планове за увеличаване на броя на сградите с близко до нулево нетно потребление на енергия.

               2.

               Препоръката се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 29 юли 2016 година.

            За Комисията

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Член на Комисията

      (1)  Вж. публикацията на Европейската комисия „Energy, transport and environment indicators, 2012 edition“ („Показатели за енергията, транспорта и околната среда, издание от 2012 г.“). За целите на настоящата оценка са обединени данните за крайното енергопотребление на жилищния сектор и сектора на услугите. Така комбинираните данни включват например потреблението на електроенергия от домакинските уреди, но не включват енергопотреблението в промишлените сгради.

      (2)  Работен документ на службите на Комисията SWD (2014) 255 final.

      (3)  „Пакет за енергиен съюз“ COM(2015) 80 final.

      (4)  COM(2013) 483 final/2.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      1.   ВЪВЕДЕНИЕ
      След въвеждането в националната строителна нормативна уредба на изисквания за енергийна ефективност понастоящем потреблението на енергия от новите сгради е само половината от това на типичните сгради от 80-те години на миналия век.
      С директивата за енергийните характеристики на сградите (ДЕХС или „Директивата“) от държавите членки се изисква да определят минимални изисквания за енергийните характеристики за новите сгради и за съществуващите сгради, на които се извършва основен ремонт. Освен тези минимални изисквания, в ДЕХС е ясно определено изискването до края на десетилетието всички нови сгради да имат почти нулеви или много ниски енергийни потребности и да могат да се разглеждат като сгради с близко до нулево нетно потребление на енергия (СБННПЕ). От друга страна, съществуващите сгради са стари и неефикасни, а обновяването им протича с твърде бавни темпове. В съответствие с ДЕХС съществуващият сграден фонд следва също да бъде постепенно преобразуван въз основа на подобни стандарти.
      Цялостното изпълнение и правоприлагане на съществуващото законодателство в областта на енергетиката се признава като първи по ред приоритет за създаването на енергийния съюз (1). Настоящата правна рамка съдържа две изисквания от решаващо значение: да се гарантира, че до 31 декември 2020 г. всички нови сгради ще имат близко до нулевото нетно потребление на енергия (за обществените сгради това изискване трябва да бъде изпълнено две години по-рано), както и да се подкрепя преобразуването на съществуващите сгради съгласно стандартите за СБННПЕ.
      2.   КОНТЕКСТ: РАЗПОРЕДБИТЕ НА ДЕХС ЗА СБННПЕ
      2.1.   Концепция за СБННПЕ

      Съгласно член 2, параграф 2 от ДЕХС сграда с близко до нулево нетно потребление на енергия (СБННПЕ) „означава сграда с много добри енергийни характеристики, определени в съответствие с приложение I. Необходимото количество енергия с близка до нулевата или с много ниска стойност следва да бъде произведено в значителна степен от възобновяеми източници на енергия, включително от възобновяеми източници на енергия, разположени на място или в близост“.
      В първата част на определението енергийната ефективност се установява като основен елемент, който определя дадена сграда като СБННПЕ. Енергийната ефективност трябва да бъде много висока и да бъде определена в съответствие с приложение I към ДЕХС. Във втората част от определението чрез изискването съответното малко количество енергия да се осигурява в много голяма степен от енергия от възобновяеми източници се предоставят ръководни принципи за постигане на споменатата много висока ефективност.
      Концепцията за СБННПЕ отразява факта, че възобновяемите енергийни източници и мерките за енергийна ефективност ще работят заедно. Използването на енергия от възобновяеми източници в сградите ще позволи да се намали нетната доставена енергия. В много случаи обаче използването на енергия от възобновяеми източници на място, без да се предприемат допълнителни мерки за енергийна ефективност или значително да се намалят коефициентите за първична енергия на източниците на възобновяема енергия извън обекта, няма да бъде достатъчно, за да се сведат нуждите от енергия до близка до нула стойност. Следователно определянето на по-високи и по-строги изисквания за високоефективни СБННПЕ също ще стимулира повишено използване на възобновяеми енергийни източници на място и ще доведе до адаптиране на коефициентите за първична енергия на енергийните носители извън обекта, като се вземе предвид делът на енергията от възобновяеми източници.
      Въпреки че в ДЕХС е установено рамковото определение за СБННПЕ, отговорността за подробното му прилагане на практика (например какво означава „много висока енергийна ефективност“ и какво би било препоръчаното значително участие на „енергия от възобновяеми източници“) се носи от държавите членки, когато те транспонират член 9 от Директивата в своите национални правни системи.
      2.1.1.   Какви са енергийните характеристики на сграда, чието енергийно потребление е „близко до нулевото“?

      Енергийните характеристики са дефинирани (2) като „… количество енергия, необходима за удовлетворяване на нуждите от енергия, свързани с обичайното използване на сградата, което включва, inter alia, енергия, използвана за отопление, охлаждане, вентилация, топла вода и осветление“. Делегиран регламент (ЕС) № 244/2012 на Комисията (3) и придружаващите го указания (4) предоставят полезни насоки за начина на изчисляване на енергийните характеристики на дадена сграда (5).
      Съгласно точка 3 от приложение I към регламента изчислението на енергийните характеристики на сградите включва първо изчисляване на крайната потребна енергия
          (6) за отопление и охлаждане и завършва с изчисляването на нетното потребление на първична енергия. „Посоката“ на изчислението е от потребностите към източника (т.е. от енергийните потребности на сградата) към първичната енергия.
      Съгласно ДЕХС държавите членки могат да използват собствени коефициенти за първична енергия за преобразуване на крайната доставена енергия в първична енергия и да изчисляват енергийните характеристики на сградите.
      Потреблението на първична енергия трябва да се изчислява, като се използват специфичният за всеки носител коефициент за първична енергия (напр. електроенергия, мазут за отопление, биомаса, централни топлофикационни и охладителни системи). В указанията, приложени към делегирания регламент, се препоръчва използване на един и същ коефициент, равен на 2,5, за преобразуване до първична енергия на доставената и изнесената електроенергия.
      Енергията, произведена на място (използвана на място или изходяща), намалява потребностите от първична енергия, свързани с доставената енергия.
      Крайната цел на изчисляването на енергийната ефективност е да се определи общото годишно потребление на енергия, изразена като първична енергия, което съответства на енергията, използвана за отопление, охлаждане, вентилация, топла вода и осветление. Този процес за определяне на годишния енергиен баланс е в съответствие с рамката, определена в ДЕХС. Съществуват обаче и изследвания, които показват, че може да има полза от изчисляване на енергийния баланс на по-къси отрязъци от време (например с цел да се отразят дневни и сезони въздействия) (7).
      В съответствие с член 4, параграф 1 минималните изисквания за енергийните характеристики трябва да отчитат общите параметри на вътрешния въздух с цел избягване на евентуални отрицателни последици, напр. като недостатъчна вентилация. С цел да не се допуска влошаване на качеството на въздуха в сградите, на комфорта и здравните характеристики на сградния фонд в ЕС (8), постепенното затягане на минималните изисквания за енергийна ефективност, което се получава в резултат на прилагането на СБННПЕ в Европа, следва да се извършва заедно с подходяща стратегия по отношение на вътрешната среда.
      Налични са също така и изследвания (9), които показват, че често нови и обновени сгради не постигат планираните енергийни характеристики. Следва да се въведат механизми за калибриране на изчисляването на енергийните характеристики спрямо действителното потребление на енергия.
      2.1.2.   Връзка между равнищата на оптималност по отношение на разходите и равнищата на СБННПЕ

      В ДЕХС се установява система за сравнение (принцип на „оптималност по отношение на разходите“), която е предназначена да насочва държавите членки при определянето на изискванията за енергийни характеристики, записани в националната или регионалната нормативна уредба за строителството, и при редовното преразглеждане на тази нормативна уредба. Съгласно ДЕХС оптималността по отношение на разходите (10) определя равнището на амбиция както за обновяването на сградите, така и за новите сгради.
      Съгласно изискванията за оптималност по отношение на разходите по член 5 от Директивата националните минимални изисквания за енергийните характеристики трябва да се подлагат на преразглеждане на всеки пет години и да се засилват, ако са значително по-малко амбициозни, отколкото националните равнища на оптималност по отношение на разходите.
      Оптималната по отношение на разходите методика позволява на държавите членки да определят обхвата на изискванията за СБННПЕ през 2020 г. Това предполага оценка и сравняване на различни мерки за енергийна ефективност и възобновяеми енергийни източници както поотделно, така и заедно, като част от пакетите от мерки, които да се прилагат за референтните сгради.
      Следователно, за да определят и достигнат равнището на СБННПЕ, държавите членки могат да използват различни съчетания от мерки по отношение на изолацията или други мерки за подобряване на енергийната ефективност, включването на технически сградни инсталации с висока енергийна ефективност и използване на възобновяеми енергийни източници на място (11). Като част от изчисленията за оптимални разходи е необходимо държавите членки да изследват приноса на всеки един от тези три вида мерки.
      Държавите членки трябва да определят коефициентите за първична енергия по енергийни носители. Тези коефициенти за първична енергия могат да се основават на национални или регионални средни стойности или на специфична стойност. Тези коефициенти следва да вземат под внимание дела на енергията от възобновяеми източници, доставена на сградата, включително от близко разположени източници, за да се поставят при равни условия възобновяемите енергийни източници на място и онези, които са разположени извън обекта.
      Важно е да не се забравя, че за по-голямата част от новите сгради концепцията за сгради с почти нулево нетно потребление на енергия ще се прилага от януари 2021 г. нататък (за нови обществени сгради — от януари 2019 г.). Дотогава технологичните разходи вероятно ще се понижат с оглед на по-голямата зрялост на пазарите и по-големите обеми. Поради това е вероятно равнищата на СБННПЕ да съответстват на оптималните по отношение на разходите равнища за 2020 г.
      Данните показват, че съществуващите технологии в областта на икономията на енергия, енергийната ефективност и възобновяемите енергийни източници са достатъчни, ако бъдат съчетани, за постигане на подходяща цел за сгради с близко до нулево нетно потребление на енергия (12). Няма данни, че съществува технологична празнина, която е необходимо да бъде запълнена до 2021 г. Анализът на докладите за оптималност по отношение на разходите, които се изискват съгласно член 5 от ДЕХС, сочи, че може да бъде постигнат плавен преход между оптималността на разходите и сградите с близко до нулево нетно потребление на енергия (13).
      Всеки петгодишен цикъл във връзка с оптималността по отношение на разходите дава възможност с утвърждаването на новите технологии в националните строителни норми да се въведат мерки за подобряване на енергийната ефективност, както и да се изменят правилата за енергийните характеристики на сградите с цел по-пълно съответствие с равнищата на оптималност по отношение на разходите. След 2020 г. принципът на оптималност по отношение на разходите ще позволи постоянно подобряване на равнището на амбиция на изискванията за СБННПЕ за нови сгради, като част от редовния преглед на националните строителни норми за нови и за съществуващи сгради.
      2.1.3.   Какво е участието на възобновяемите източници на енергия?

      Особено важна цел беше интегрирането на възобновяемите енергийни източници в процесите на прилагане на СБННПЕ на национално равнище. В Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14) (наричана по-нататък „Директива за ВЕИ“) се изисква държавите членки да въведат в своите строителни норми и правила подходящи мерки за увеличаване на дела на всички видове енергия от възобновяеми източници в енергопотреблението на сградния сектор (15).
      Тези мерки допълват изискванията в ДЕХС за СБННПЕ. Разпоредбите на ДЕХС естествено водят до увеличаване на използването на възобновяеми енергийни източници, по-специално на енергията, произведена на място, тъй като получената на място енергия намалява потребността от първична енергия, свързана с доставената отвън енергия. По този начин енергията от възобновяеми източници, получена на място, винаги се отчита при изчисляването на енергийните характеристики на сградата.
      Докато някои държави членки изискват част от използваната първична енергия да се осигурява от възобновяеми източници или налагат минимален дял на енергията от възобновяеми източници в kWh/(m2.година), други прибягват до непреки изисквания, като например незначително използване на първична енергия от невъзобновяеми източници, което може да се изпълни само ако използването на енергия от възобновяеми източници е заложено в концепцията за сградата (16). Тази гъвкавост дава възможност за адаптиране към националните и местните условия (тип строителство, климат, разходи за съпоставими технологии в областта на възобновяемите източници, а също и достъпност, най-добро съчетаване с мерки по отношение на търсенето, гъстота на застрояване и др.). Най-често прилаганите системи за енергия от възобновяеми източници в областта на СБННПЕ са слънчевите топлинни инсталации и фотоволтаичните инсталации. Други възобновяеми източници на енергия, които се използват в сградите, са геотермалните (от термопомпи със земен източник) и биомасата.
      Например такива технологии за енергия от възобновяеми източници като слънчевите топлинни инсталации и фотоволтаичните инсталации са по-ефективни от гледна точка на разходите в районите със средиземноморски климат (характеризиращи се с по-голямо слънцегреене), отколкото в райони с друг климат. Поради това тези технологии могат да имат по-голям относителен дял в засилването на изискванията по отношение на енергийните характеристики.
      Що се отнася до възобновяемите енергийни източници извън обекта, включително тези в близост, като например централното отопление и охлаждане (17), делът на енергията от възобновяеми източници в многообразието на енергийните носители (напр. в енергийния микс в електрическата мрежа, когато електроенергията е енергиен носител) ще оказва влияние на енергийните характеристики на сградата чрез коефициентите за първична енергия. Държавите членки се възползват от тази гъвкавост, тъй като се наблюдават значителни разлики в коефициентите за първична енергия за различните енергоносители като цяло и за повечето възобновяеми енергийни източници и технологии в частност (18).
      2.2.   Какво трябва да обхващат определенията за СБННПЕ, прилагани на национално равнище?

      По-голямата част от държавите членки (19) вече използват показатели за първична енергия в kWh/(m2.година) в съответствие с приложение I. Освен това държавите членки често включват други параметри, като напр. U-стойностите на ограждащите конструктивни елементи на сградата, нетната и крайната енергия за отопление и охлаждане и емисиите на CO2.
      Приблизително 60 % от държавите членки са въвели подробно описание на начина си на прилагане на определението за СБННПЕ в правен документ (напр. строителни норми и укази във връзка с енергията).
      Подробното описание на прилагането на практика на определението на държавите членки за сгради с близко до нулево нетно потребление на енергия трябва да включва цифров показател за потреблението на първична енергия, изразено в kWh/m2. година (20). Това подробно описание трябва да се включи в националните мерки за транспониране или в националния план за увеличаване на броя на СБННПЕ.
      2.3.   Нови сгради: график за целите по отношение на СБННПЕ

      В член 9, параграф 1 от ДЕХС е формулирано следното изискване:
      „държавите членки гарантират, че:

                  а)

                  до 31 декември 2020 г. всички нови сгради са с близко до нулево нетно потребление на енергия; и

                  б)

                  след 31 декември 2018 г. заетите или притежавани от публични органи нови сгради са с близко до нулево нетно потребление на енергия.“

            Националното законодателство, с което се транспонират изискванията на член 9, параграф 1, трябва да съдържа разпоредби, мерки или политики, чрез които да се гарантира, че до 31 декември 2020 г. всички нови сгради ще са с близко до нулево нетно потребление на енергия. Същото се отнася до заетите или притежавани от публични органи нови сгради, които до 31 декември 2018 г. трябва да са с близко до нулево нетно потребление на енергия.
      С оглед на подготовката на прилагането на член 9, параграф 1 националните планове за увеличаване на броя на сградите с близко до нулево нетно потребление на енергия трябва да съдържат, inter alia, междинни цели за подобряване на енергийните характеристики на новите сгради до 2015 г. Тези цели могат да се отнасят до минималния процент на новите сгради, които до тази дата трябва да бъдат с почти нулево потребление на енергия.
      Държавите членки трябва да гарантират, че до 31 декември 2020 г. изискванията на член 9, параграф 1, буква а) са изпълнени, а до 31 декември 2018 г. са изпълнени тези на член 9, параграф 1, буква б). Въпреки че тези дати са напред във времето, крайният срок за транспониране на член 9 беше 9 януари 2013 г. (21). До тази дата всички разпоредби на член 9 за СБННПЕ трябваше да бъдат отразени в националните мерки за транспониране. Такава дълга подготовка обаче е необходима, като се има предвид колко време е необходимо за планирането, получаването на разрешение за строеж и за построяването на сграда.
      Определянето в националното законодателство на тези цели създава прозрачност по отношение на политическите цели и дава видимост на икономическите оператори и други заинтересовани страни по отношение на бъдещите изисквания за енергийните характеристики на новите сгради.
      Освен това член 9, параграф 1 съдържа изискването държавите членки да гарантират, че от съответните дати „всички нови сгради ще са с близко до нулево потребление на енергия“. В резултат на това гражданите, които купуват новопостроени сгради или апартаменти през 2021 г., могат да очакват пазарът да се е развил в съответствие с тези цели и съответните сгради да са СБННПЕ.
      Опитът от строителния сектор показва, че нерядко сроковете на приключване на строителство или завършване на сграда може да са несигурни и могат да претърпят закъснения. Държавите членки ще трябва да вземат предвид срока на валидност на разрешителните за строеж, продължителността на строителството и завършването на строителните работи и целите в член 9, параграф 1 от ДЕХС, за да се избегне неизпълнение на задължението да се гарантира, че „от януари 2021 г. всички нови сгради ще са с близко до нулево потребление на енергия“.
      2.4.   Политики и мерки за насърчаване на СБННПЕ

      Съгласно член 9, параграф 1 държавите членки трябва да изработят национални планове за увеличаване на броя на СБННПЕ. Минимумът елементи, които трябва да бъдат включени в националните планове, е определен в член 9, параграф 3, както следва:
      „Националните планове съдържат inter alia следните елементи:

                  а)

                  подробно описание на прилагането на практика на определението на държавите членки за сгради с близко до нулево нетно потребление на енергия, в което се отразяват техните национални, регионални или местни условия и се включва цифров показател за потреблението на първична енергия, изразено в kWh/m2.година …;

                  б)

                  междинни цели за подобряване на енергийните характеристики на нови сгради до 2015 г. …;

                  в)

                  информация относно политиките и финансовите или други мерки (…), включително подробни данни за националните изисквания и мерки относно използването на енергия от възобновяеми източници в нови и съществуващи сгради, по които се извършва основен ремонт, съгласно член 13, параграф 4 от Директива 2009/28/ЕО и членове 6 и 7 от настоящата директива.“

            2.5.   Подкрепа за преобразуване на съществуващи сгради в СБННПЕ

      ДЕХС също така включва задължения по отношение на СБННПЕ, приложими към съществуващи сгради, без да са определени целеви дати или задължение за определяне на минимални изисквания за енергийните характеристики. В член 9, параграф 2 от Директивата относно енергийните характеристики на сградите има изискване към държавите членки да „разработват политики и приемат мерки, като например поставяне на конкретни цели с оглед насърчаването на трансформирането на сгради, които се ремонтират, в сгради с близко до нулево нетно потребление на енергия, и да информират Комисията за това в националните си планове…“.
      Подкрепата за преобразуване на съществуващия сграден фонд в СБННПЕ съгласно член 9, параграф 2 от ДЕХС трябва да включва като елемент увеличаването на енергията от възобновяеми източници (член 9, параграф 3, буква в). Освен това член 13, параграф 6 от Директивата относно възобновяемите енергийни източници изисква държавите членки да насърчават използването на възобновяеми енергийни източници за отопление и охлаждане в своите строителни норми и правила.
      Поради това с член 9, параграф 2 се цели да се задълбочи обновяването чрез установяване на национални политики за подкрепа за обновяването на съществуващи сгради, така че те да достигнат до по-дълбоко ниво на СБННПЕ. Задължението по член 9, параграф 2 от ДЕХС се допълва от национални дългосрочни стратегии за сградния фонд съгласно член 4 от Директива 2012/27/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (22) (ДЕЕ), което следва да доведе до повишаване на равнищата на обновяване чрез мобилизиране на финансови средства и инвестиции в обновяването на сгради. Тези дългосрочни стратегии за обновяване обединяват горепосочените елементи на ДЕЕ (равнища на обновяване) и на ДЕХС (дълбочина на обновяването).
      В рамковото определение за СБННПЕ в ДЕХС не се прави разлика между нови и вече съществуващи сгради. Такова разграничение може да бъде подвеждащо за потребителите, какъвто би бил случаят, ако се въведат отделни категории на сертификатите за енергийни характеристики на новите и на съществуващите сгради.
      „Преобразуване в СБННПЕ“ следователно означава мащабно преобразуване, което дава възможност да се удовлетворят изискванията за енергийни характеристики на равнище СБННПЕ. Възможно е при все това сроковете и финансовата подкрепа за съществуващите сгради да бъдат различни с оглед на по-дългите срокове, необходими при СБННПЕ за достигане на равнищата на оптималност по отношение на разходите за съществуващи сгради.
      3.   НАПРЕДЪК НА ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ В ОБЛАСТТА НА СБННПЕ
      3.1.   Прилагане на националните определения на СБННПЕ

      Използваните в различните държави членки цифрови индикатори не са съпоставими, тъй като се използват различни методики за изчисляване на енергийните характеристики (23). Някои държави членки са разширили обхвата на цифровия индикатор, като са включили незадължителни видове използване на енергия, напр. потреблението на енергия от електрическите уреди. Данните показват, че включването на осветлението и домакинските уреди може да доведе до по-оптимални решения, особено при използване на електроенергията (24).
      С оглед на казаното наличните данни (25) сочат, че там, където е определен цифров индикатор, изискванията се разполагат в доста широк обхват: от 0 kWh/(m2.година) до 270 kWh/(m2.година) (което включва потреблението на енергия от уредите) и като цяло се изразяват като потребление на първична енергия в kWh/m2/г. По-високите стойности се отнасят главно за болници или други специализирани нежилищни сгради.
      За жилищни сгради повечето държави членки се стремят да имат потребление на първична енергия не по-високо от 50 kWh/(m2.година). Максималното потребление на първична енергия е между 20 kWh/(m2.година) в Дания или 33 kWh/(m2.година) в Хърватия (по крайбрежието) и 95 kWh/(m2.година) в Латвия. Няколко държави (Белгия (Брюксел), Естония, Франция, Ирландия, Словакия, Обединеното кралство, България, Дания, Хърватия (континенталната част), Малта, Словения) са си поставили за цел 45 или 50 kWh/(m2.година) (26).
      Що се отнася до дела на енергията от възобновяеми източници, в докладваната информация също има големи различия, като само няколко държави са определили конкретен минимално допустим процент, докато повечето правят качествени изявления.
      Засега нито една държава членка не е докладвала за евентуална нормативна уредба, отнасяща се за неприлагане на изискванията за СБННПЕ в конкретни и обосновани случаи, в които анализът на разходите и ползите в рамките на икономическия жизнен цикъл на съответната сграда дава отрицателен резултат, както това се разрешава съгласно член 9, параграф 6 от ДЕХС.
      3.2.   Политики и мерки за насърчаване на СБННПЕ

      Оценка на актуалното състояние към октомври 2014 г. (27) показа, че държавите членки докладват широк спектър от политики и мерки в подкрепа на целите за СБННПЕ в своите съответни национални планове, а също и в националните планове за действие по енергийната ефективност, въпреки че често не е ясно до каква степен тези мерки са насочени специално за СБННПЕ. В сравнение с положението от доклада на Комисията от 2013 г. за напредъка (28) броят на политиките и мерките, докладвани от държавите членки, се е увеличил.
      Повече от две трети от държавите членки са въвели политики и мерки в категориите на повишаването на осведомеността и образованието, засилване на регулирането на строителството и сертификатите за енергийни характеристики. Друг акцент за насърчаване на СБННПЕ са финансовите инструменти и мерки за подпомагане, включително например насърчителни политики, заеми с намален лихвен процент, освобождаване от данъци, енергийни премии за частни лица, схеми за безвъзмездна помощ за инсталиране на възобновяеми енергийни източници, насоки и финансиране на изложени на риск лица и субсидиране на лихвените проценти по ипотечните кредити за енергийно ефективни домове.
      Повечето политики и мерки, докладвани от държавите членки, се прилагат и за обществените сгради. Значителни различия между държавите членки има в обхвата на мерките за обществените сгради, който варира от включване само на сградите на централните държавни органи до включване на всички сгради, които са обществена собственост, или на всички сгради, използвани за обществени цели. Няколко държави членки имат също и специфични мерки по отношение на обществените сгради. Това са предимно кампании за мониторинг (напр. „NRClick“ е система за отчитане и сравняване на потреблението на енергия на различни общини в Белгия) и демонстрационни проекти (напр. сградата с нулево потребление на енергия на Федералната агенция по околна среда (Umweltbundesamt) в Германия).
      През 2015 г. беше изготвен обзорен преглед на състоянието на националните планове за СБННПЕ в целия ЕС (29). Този скорошен анализ потвърждава постигането на устойчив напредък както по отношение на количеството, така и на качеството на националните мерки за насърчаване на СБННПЕ, включително подробното прилагане на определението, междинните цели към 2015 г., а също и на финансовите и другите политики. В доклада се посочват няколко примерни или водещи политически рамки.
      Някои държави членки са направили оценка на ползите от прилагането на политиките за СБННПЕ. Ще бъдат създадени нови работни места на пълно работно време: между 649 и 1 180 в България, между 4 100 и 6 200 в Полша и между 1 390 и 2 203 в Румъния. В България се очакват допълнителни инвестиции между 38 и 69 милиона евро, в Полша — между 240 и 365 милиона евро, и в Румъния — между 82 и 130 милиона евро. По отношение на минималните изисквания за първична енергия предвижданията са за стойности между 70 kWh/(m2.година) (България и Полша) и 100 kWh/(m2.година) (Румъния) през 2015 г., но през 2020 г. тези стойности ще се движат между 30 и 50 kWh/(m2.година). Делът на енергията от възобновяеми източници ще нарасне от 20 % през 2015 г. на 40 % през 2020 г. Емисиите на CO2 ще намалеят от 8—10 kgCO2/m2 на година до 3—7 kgCO2/m2 на година през 2020 г.
      Въз основа на някои неотдавнашни проучвания се предполага, че е икономически осъществимо да се реализират икономии на енергия от 80 % и повече в новите СБННПЕ в Европа, въпреки че съчетанието от избраните мерки се влияе силно от климата. Резултатите показват, че е възможно в целия ЕС да се възприеме широкообхватен подход по отношение на ефективността, съчетан с мерки за развитие на енергията от възобновяемите източници, при различни разходи (30).
      4.   ПРЕПОРЪКИ
      4.1.   Прилагане на определението за СБННПЕ в практиката: кога равнището на амбиция по отношение на енергийните характеристики на СБННПЕ е твърде ниско?

      Настоящият раздел съдържа общите принципи и критерии, които държавите членки са поканени да отчитат при разработването на определение за СБННПЕ, което следва да се прилага на национално равнище в съответствие с ДЕХС.
      Не може да съществува едно ниво на амбиция за СБННПЕ в целия ЕС. Необходима е гъвкавост, за да се отчита въздействието на климатичните условия върху потребностите от отопление и охлаждане и върху ефективността по отношение на разходите на пакетите от мерки за енергийната ефективност и енергията от възобновяеми източници.
      Независимо от това термините „почти нулева“ или „много ниска стойност“ на енергията, въведени с Директивата относно енергийните характеристики на сградите, дават указания относно обхвата и границите на правото на преценка на държавите членки. С определенията за СБННПЕ трябва да се цели постигане на почти неутрален енергиен баланс.
      Равнището на изискванията относно новите СБННПЕ не може да бъде по-ниско (по-малко стриктно) от равнището на оптималност по отношение на разходите за 2021 г., което ще се изчислява в съответствие с член 5 от директивата. Равнището на оптималност по отношение на разходите е минималното ниво на амбиция по отношение на характеристиките на СБННПЕ. Равнището на енергийните характеристики на СБННПЕ за нови сгради ще се определя от най-добрата налична технология, която е добре представена на пазара към разглеждания момент, от финансовите аспекти, правните и политическите съображения на национално равнище.
      Установяването на равнището на ЕС на целеви стойности за показателите за потребление на първична енергия на СБННПЕ е най-полезно, когато стойностите, които трябва да се сравняват с целевите стойности, са получени чрез прозрачни методики на изчисление. Понастоящем се финализират стандарти (31), с което се цели да се даде възможност за прозрачно сравняване на националните и регионалните методики за изчисление.
      Като се имат предвид съображенията, изложени по-горе, целевите стойности обикновено се изразяват чрез потребната енергия. Това се дължи на факта, че потребната енергия е отправната точка за изчисляване на първичната енергия и че е изключително важно равнището на енергията, необходимо за отопление и охлаждане, да бъде много ниско, за да може потреблението на първична енергия на дадена сграда да е почти равно на нула. Освен това много ниското равнище на потребната енергия е и предварително условие, за да може значителен дял от енергията да се осигурява от възобновяеми енергийни източници, а потреблението на първична енергия да бъде почти нулево.
      Въз основа на предвиждания за цените и технологиите през 2020 г. целевите стойности за енергийните характеристики на СБННПЕ са в следните интервали за различните климатични зони (32):

                  Средиземноморска зона:

                              —

                              офиси: 20—30 kWh/(m2.година) нетна първична енергия, като обикновено нетното потребление на първична енергия е 80—90 kWh/(m2.година), което се осигурява до 60 kWh/(m2.година) от възобновяеми енергийни източници на място,

                              —

                              нова еднофамилна къща: 0—15 kWh/(m2.година) нетна първична енергия, като обикновено нетното потребление на първична енергия е 50—65 kWh/(m2 на година), което се осигурява до 50 kWh/(m2 на година) от възобновяеми енергийни източници на място;

                  Океанска зона:

                              —

                              офиси: 40—55 kWh/(m2.година) нетна първична енергия, като обикновено нетното потребление на първична енергия е 85—100 kWh/(m2 на година), което се осигурява до 45 kWh/(m2.година) от възобновяеми енергийни източници на място,

                              —

                              нова еднофамилна къща: 15—30 kWh/(m2.година) нетна първична енергия, като обикновено нетното потребление на първична енергия е 50—65 kWh/(m2.година), което се осигурява до 35 kWh/(m2.) от възобновяеми енергийни източници на място; и

                  Континентална зона:

                              —

                              офиси: 40—55 kWh/(m2.година) нетна първична енергия, като обикновено нетното потребление на първична енергия е 85—100 kWh/(m2.година), което се осигурява до 45 kWh/(m2.година) от възобновяеми енергийни източници на място,

                              —

                              нова еднофамилна къща: 20—40 kWh/(m2.година) нетна първична енергия, като обикновено нетното потребление на първична енергия е 50—70 kWh/(m2.година), което се осигурява до 30 kWh/(m2.година) от възобновяеми енергийни източници на място;

                  Скандинавска зона:

                              —

                              офиси: 55—70 kWh/(m2.година) нетна първична енергия, като обикновено нетното потребление на първична енергия е 85—100 kWh/(m2.година), което се осигурява до 30 kWh/(m2.година) от възобновяеми енергийни източници на място,

                              —

                              нова еднофамилна къща: 40—65 kWh/(m2.година) нетна първична енергия, като обикновено нетното потребление на първична енергия е 65—90 kWh/(m2.година), което се осигурява до 25 kWh/(m2.година) от възобновяеми енергийни източници на място;

            На държавите членки се препоръчва да осигуряват ниските потребности от енергия на сградите, като използват възобновяемите енергийни източници в рамките на интегрирана концепция за проектиране (33).
      Някои държави членки взеха решение да свържат равнището на изискванията за СБННПЕ с една от най-високите категории енергийни характеристики (напр. категория А++ за сгради) и да посочат това в сертификат за енергийни характеристики. Този подход, когато се придружава от ясен показател за енергийни характеристики, се препоръчва с оглед на това да дава ясна информация на инвеститорите и да ориентира пазара към СБННПЕ.
      4.2.   Изпълняване на задължението да се гарантира, че към края на 2020 г. новите сгради ще са СБННПЕ

      За да се гарантира, че новите сгради ще изпълняват целите по отношение на СБННПЕ, може да се наложи адаптиране на съществуващите практики. Минимално допустимите енергийни характеристики и изискванията за почти нулево потребление на енергия ще трябва да бъдат оценени предвид крайните срокове по член 9, параграф 1.
      Освен това държавите членки трябва да гарантират, че са въведени подходящи механизми за санкциониране, в случай че новите строежи не отговарят на изискванията за енергийните характеристики. Това може да наложи въвеждането на диференцирани санкции за новите сгради след изтичането на срока за влизане в сила на изискванията относно СБННПЕ.
      На държавите членки се препоръчва да оценят тези аспекти колкото се може по-бързо, за да се гарантира постигането на целите по отношение на СБННПЕ. Също така се препоръчва държавите членки да определят механизъм за наблюдение на изпълняването на целите по отношение на СБННПЕ. Със същия механизъм следва да може да се контролира постигането на междинните цели за 2015 г. в съответствие с член 9, параграф 1, както и на възможните допълнителни етапи на национално равнище до 2020 г. Това ще придаде допълнителна тежест на настоящите планове относно СБННПЕ и ще подпомогне механизмите за наблюдение през идните години.
      4.3.   Политики и мерки за насърчаване на СБННПЕ

      В повечето държави членки бе избран широк кръг от политики за увеличаване на броя на СБННПЕ (напр. повишаване на осведомеността и информиране, образование и обучение, по-строги нормативи за сградите и изисквания за сертификатите за енергийни характеристики, като този вариант бе избран от: Австрия, Белгия, България, Хърватия, Кипър, Чешка република, Дания, Естония, Финландия, Франция, Германия, Унгария, Ирландия, Италия, Латвия, Литва, Малта, Полша, Португалия, Швеция, Словения, Обединеното кралство). Въпреки това политиките понякога са твърде общи, като в обхвата им попадат „всички сгради“. Не винаги е достатъчно ясно по какъв начин те подкрепят СБННПЕ, нито до каква степен допринасят на практика за постигане на целта относно СБННПЕ в дадена държава. Поради това се препоръчва засилване на връзката между политиките, мерките и СБННПЕ.
      За да се улесни предоставянето на тази информация, Комисията предостави на разположение на държавите членки един незадължителен образец, чието използване се препоръчва, за да се улеснят сравняването и анализът на плановете по отношение на СБННПЕ (34).
      4.4.   Подкрепа за преобразуване на съществуващи сгради в СБННПЕ

      Сред най-добрите практики, насочени към преобразуването на съществуващия сграден фонд, са повишаването на осведомеността за технологиите (35), схемите за стимулиране, свързани с финансовите инструменти, механизмите за данъчно облагане, икономическите инструменти, като например задължителните схеми за енергоспестяване, пазарните инструменти, като публично-частните партньорства за стимулиране на обновяването на сгради или единните звена за контакт, предлагащи съвети в областта на енергийното обновяване (36).
      Подходът, следван в някои държави членки, при който финансовата подкрепа за обновяването на сградите е обвързана с постигането на висока категория на енергийните характеристики, еквивалентна на равнището на СБННПЕ, може да се смята за добра практика за стимулиране на преобразуването на националния сграден фонд към равнището на СБННПЕ.
      През последното десетилетие повечето държави членки въведоха мерки, насочени към съществуващия сграден фонд, като наскоро бяха определени нови перспективи за бъдещето в рамките на националните стратегии за саниране, разработени в съответствие с член 4 от Директивата за енергийната ефективност. Държавите членки следва да разработят съгласувани съчетания от инструменти на политиката (пакети), които само частично зависят от публичните бюджети.
      Преди всичко за обновяването на сградния фонд са необходими надеждни данни, за да се осъществява мониторинг на въздействието на политиките, и по-конкретно такива за енергийните характеристики и за вътрешната среда. В някои държави с ограничен потенциал за възобновяема енергия (напр. слънчева енергия в Северна Европа) са необходими политики, подкрепящи алтернативни мерки (напр. биомаса). Приемането на пътни карти и показатели е също така добър инструмент за справяне със специфичните нужди и за осъществяване на мониторинг върху изпълнението. На държавите членки се препоръчва да продължат да укрепват и оценяват приетите мерки с цел успешно насърчаване на ефективни от гледна точка на разходите ремонти и преобразуване в СБННПЕ.
      5.   КРАТКО ИЗЛОЖЕНИЕ НА ПРЕПОРЪКИТЕ

                  (1)

                  Принципите за СБННПЕ са един от основните стълбове на настоящата директива и са на път от 2020 г. да се превърнат в норма за новите сгради. На държавите членки се препоръчва да засилят своите усилия с оглед на цялостно изпълнение и прилагане на разпоредбите на ДЕХС, за да се гарантира, че всички нови сгради към крайните срокове, установени в Директивата, са с близко до нулево потребление на енергия.

                  (2)

                  На държавите членки се препоръчва да установят националните определения на СБННПЕ на достатъчно високо равнище на амбиция — не по-ниско от прогнозните оптимални по отношение на разходите нива на минималните изисквания — и да използват възобновяемите енергийни източници в рамките на интегрирана концепция за проектиране за покриване на ниските енергийни нужди на сградите с почти нулево потребление на енергия. Препоръчителните референтни стойности са предоставени в раздел 4.1. Следва да се гарантира подходяща вътрешна среда, за да се избегне влошаване на качеството на въздуха в сградите, комфорта и здравните условия в европейския сграден фонд.

                  (3)

                  С цел да гарантират, че към края на 2020 г. новите сгради ще бъдат СБННПЕ, държавите членки следва да оценят във възможно най-кратки срокове дали е необходимо адаптиране на съществуващите практики. Също така се препоръчва държавите членки да определят механизма, който ще бъде използван за наблюдение на изпълнението на целите относно СБННПЕ, и да разгледат възможността за установяване на диференцирани санкции за новите сгради след изтичането на сроковете за въвеждане на СБННПЕ.

                  (4)

                  Политиките и мерките за насърчаване на СБННПЕ следва да бъдат по-конкретни при изясняване до каква степен те допринасят за постигането на целите относно СБННПЕ. Препоръчва се по-здрава връзка между политиките, мерките и СБННПЕ. За да се улесни предоставянето на тази информация, Комисията предостави на разположение на държавите членки един незадължителен образец, чието използване се препоръчва, за да се улеснят сравнението и анализът на плановете.

                  (5)

                  Комисията препоръчва държавите членки да ускорят напредъка в разработването на политики за подкрепа, насочени конкретно към обновяването на съществуващия сграден фонд в посока на СБННПЕ. Държавите членки следва да разработят съгласувани съчетания от инструменти на политиката (пакети), за да се осигури желаната дългосрочна стабилност на инвестициите в ефективни сгради, включително основни ремонти и преобразуване в СБННПЕ. Препоръчва се събиране на надеждни данни за мониторинг на въздействието на политиката, за да се отговори на специфичните нужди и да се наблюдава изпълнението на ремонтирането на сградния фонд.

         (1)  COM(2015) 80 final.

         (2)  Член 2, параграф 4.

         (3)  Делегиран регламент (ЕС) № 244/2012 на Комисията от 16 януари 2012 г. за допълване на Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно енергийните характеристики на сградите чрез създаване на сравнителна методологична рамка за изчисляване на равнищата на оптимални разходи във връзка с минималните изисквания за енергийните характеристики на сградите и сградните компоненти (ОВ L 81, 21.3.2012 г., стр. 18).

         (4)  В указанията се установява рамкова методика за изчисляване на оптимални по отношение на разходите равнища на минималните изисквания за енергийна ефективност (ОВ C 115, 19.4.2012 г., стр. 1).

         (5)  Вж. таблицата на страница 10 от указанията.

         (6)  „Потребна енергия“, „доставена енергия“ и „нетно потребление на първична енергия“ следва да се разбират съгласно определенията, установени в Делегиран регламент (ЕС) № 244/2012 и придружаващите го указания.

         (7)  Вж. напр. „Analysis of load match and grid interaction indicators in net zero energy buildings with simulated and monitored data“, Applied Energy, 31 декември 2014 г., стр. 119–131.

         (8)  Доклад на Обединения изследователски център относно „Promoting healthy and energy efficient buildings in the European Union“ („Насърчаване на здравословни и енергийно ефикасни сгради в ЕС“), 2016 г.

         (9)  Вж. напр. „Predicted vs. actual energy performance of non-domestic buildings: Using post-occupancy evaluation data to reduce the performance gap“ (Прогнозни и действителни енергийни характеристики на нежилищни сгради: използване на анализа на данните след освобождаване на сградата за намаляване на разликите в характеристиките, Anna Carolina Menezes, Andrew Cripps, Dino Bouchlaghem & Richard Buswell (2012), Applied Energy, том 97, стр. 355—364, http://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0306261911007811/

         (10)  Означава равнището на енергийна ефективност, което води до най-ниски разходи през целия очакван период на експлоатация на сградата.

         (11)  „Енергия от възобновяеми източници“ обхваща енергия от възобновяеми неизкопаеми източници на енергия, а именно вятърна, слънчева, аеротермална, геотермална, хидротермална и океанска енергия, водноелектрическа енергия, биомаса, сметищен газ, газ от пречиствателни инсталации за отпадъчни води и биогазове.

         (12)  „Towards nearly zero-energy buildings — Definition of common principles under the EPBD“ (Към сгради с близко до нулевото енергопотребление — определяне на общите принципи съгласно ДЕХС) (http://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/documents/nzeb_full_report.pdf), извършено от Ecofys за Европейската комисия, ГД „Енергетика“.

         (13)  Доклад на Комисията до Европейския парламент и Съвета относно напредъка на държавите членки в постигането на оптимални по отношение на разходите нива на минималните изисквания за енергийна ефективност.

         (14)  Директива 2009/28/ЕО на Eвропейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (ОВ L 140, 5.6.2009 г., стр. 16).

         (15)  Вж. член 13, параграф 4 от Директивата за ВЕИ.

         (16)  Съгласувано действие по ДЕХС, том III, 2016 г.

         (17)  Системите за централно отопление/охлаждане в ЕС имат ниво на пазарно присъствие от около 10—13 % от предлагането на енергия за отопление/охлаждане на пазара на ЕС.

         (18)  Вж. бележка под линия 12.

         (19)  23 държави членки и един от регионите на Белгия.

         (20)  Съгласно член 9, параграф 3, буква а).

         (21)  Член 28, параграф 1, втора алинея.

         (22)  Директива 2012/27/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно енергийната ефективност, за изменение на директиви 2009/125/ЕО и 2010/30/ЕС и за отмяна на директиви 2004/8/ЕО и 2006/32/ЕО (ОВ L 315, 14.11.2012 г., стр. 1).

         (23)  В рамките на текущата работа по стандартизация и проекти като GE2O project (http://www.geoclusters.eu/) се правят опити за преодоляване на това ограничение, като се отчитат естествените различия, напр. климатът.

         (24)  Моделиране на оптимални пътища за достигане на СБННПЕ при новото строителство в Европа, представено от Delia D'Agostino на конференцията WSED през февруари 2016 г.(http://www.wsed.at/en/programme/young-researchers-conference-energy-efficiency-biomass/)

         (25)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/BG/TXT/PDF/?uri=CELEX:52013DC0483R(01)&from=BG. Този доклад съдържа информация от всички държави членки, освен Гърция и Испания, които до 18 септември 2014 г. не са изпратили национални планове или консолидирани образци. По-актуална обща таблица на националните определения за СБННПЕ може да бъде видяна на адрес: http://ec.europa.eu/energy/en/topics/energy-efficiency/buildings/nearly-zero-energy-buildings

         (26)  Вж. информацията, включена в обобщаващия доклад на Обединения изследователски център за националните планове за СБННПЕ, 2016 г., бюлетин на BPIE за януари 2015 г.(http://bpie.eu/uploads/lib/document/attachment/128/BPIE_factsheet_nZEB_definitions_across_Europe.pdf) и актуализираната информация, публикувана от Комисията през октомври 2014 г.(https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/documents/Updated%20progress%20report%20NZEB.pdf)

         (27)  https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/documents/Updated%20progress%20report%20NZEB.pdf

         (28)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/BG/TXT/PDF/?uri=CELEX:52013DC0483R(01)&from=BG

         (29)  Обобщаващ доклад на СИЦ относно националните планове за СБННПЕ, 2016 г., достъпен на следния уебсайт: http://iet.jrc.ec.europa.eu/energyefficiency/publications/all

         (30)  Вж. бележка под линия 24.

         (31)  Мандат M/480, даден от Комисията на CEN за разработване на стандарти съгласно ДЕХС.

         (32)  В изследването „Towards nearly zero-energy buildings — Definition on common principles under the EPBD“ (Към сгради с близко до нулевото енергопотребление — определяне на общите принципи съгласно ДЕХС) (http://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/documents/nzeb_full_report.pdf), проведено от Ecofys за Европейската комисия, ГД „Енергетика“:

                  —

                  Средиземноморската зона е описана като „зона 1“: Катания (други: Атина, Ларнака, Luga, Севиля, Палермо)

                  —

                  Океанската зона е описана като „Зона 4“: Париж (други: Амстердам, Берлин, Брюксел, Копенхаген, Дъблин, Лондон, Macon, Нанси), Прага, Варшава)

                  —

                  Континенталната зона е описана като „Зона 3“: Будапеща (други: Братислава, Любляна, Милано, Виена)

                  —

                  Скандинавската зона е описана като „Зона 5“: Стокхолм (Хелзинки, Рига, Стокхолм, Гданск, Tovarene)

         (33)  Интегрираните енергийни характеристики на сградата отговарят на нетното количество потребна енергия, необходима за посрещане на различните потребности, произтичащи от обичайното ѝ използване, което трябва да включва потребността от енергия за отопление, охлаждане, домакинска гореща вода и осветление. Следователно, наред с качеството на изолацията на сградата, в интегрираните енергийни характеристики се отчитат инсталациите за отопление и охлаждане, енергията за вентилация, осветлението, разположението и изложението на сградата, оползотворяването на топлинната енергия, активното използване на слънчева енергия и на други възобновяеми енергийни източници.

         (34)  Образците, попълнени от държавите членки, могат да бъдат намерени на следния уебсайт: http://ec.europa.eu/energy/en/topics/energy-efficiency/buildings/nearly-zero-energy-buildings

         (35)  ЕС подкрепя технологичното развитие в рамките на програмата „Хоризонт 2020“ — по-специално чрез публично-частното партньорство за енергийно ефективни сгради — https://ec.europa.eu/research/industrial_technologies/energy-efficient-buildings_en.html

         (36)  Вж. бележка под линия 22.


title: Препоръка за Решение на Съвета относно присъединяването на България и Румъния към Конвенцията от 18 декември 1997 г., приета на основание член К.3 от Договора за Европейския съюз, за взаимна помощ и сътрудничество между митническите администрации

text:
                   КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ
                                                 Брюксел, 25.4.2007
                                                 COM(2007) 216 окончателен
                                                 2007/0073 (CNS)
                                      Препоръка за
                                РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
      относно присъединяването на България и Румъния към Конвенцията от 18
   декември 1997 г., приета на основание член К.3 от Договора за Европейския съюз,
       за взаимна помощ и сътрудничество между митническите администрации
                               (представена от Комисията)
BG                                                                                BG
 ---pagebreak---                                 ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ
   Договорът за присъединяване на България и Румъния1 от 2005 г. въведе опростена
   система за присъединяването на България и Румъния към конвенциите (и протоколите),
   сключени от държавите-членки на основата на член 34 от Договора за ЕС (предишен
   чл. K.3 от Договора за ЕС) или чл. 293 от Договора за ЕО. Действително вече не е
   необходимо, както в миналото, да се водят преговори и да се сключват отделни
   присъединителни протоколи към тези конвенции (което би означавало ратифициране
   от 27 държави): член 3, параграф 3 от Акта предвижда, че България и Румъния се
   присъединяват към тези конвенции и протоколи по силата на Договора за
   присъединяване.
   Член 3, параграфи 3 и 4 от Договора за присъединяване предвижда, че в този смисъл
   Съветът приема решение с цел определяне на датата, когато тези конвенции влизат в
   сила за България и Румъния и осъществяване на необходимите промени на тези
   конвенции, наложени поради присъединяването на две нови държави-членки (което
   при всички случаи включва приемането на конвенциите на български и на румънски
   език, за да бъдат тези версии „еднакво автентични“). Съветът действа по препоръка на
   Комисията, след консултиране с Европейския парламент.
   Приложение I към Договора за присъединяване представя списък на въпросните седем
   конвенции и протоколи от областта на правосъдието и вътрешните работи.
   Списъкът включва Конвенцията от 18 декември 1997 г., приета на основание член К.3
   от Договора за Европейския съюз, за взаимна помощ и сътрудничество между
   митническите администрации.
   Препоръката на Комисията за решение на Съвета има за цел да бъдат осъществени
   необходимите промени, наложени поради присъединяването на България и Румъния
   към гореспоменатата конвенция, съгласно член 3, параграф 4 от Договора за
   присъединяване.
   1
          OВ 2005, L 157, стр. 203.
BG                                           2                                          BG
 ---pagebreak---                                                   2007/0073 (CNS)
                                       Препоръка за
                                  РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
       относно присъединяването на България и Румъния към Конвенцията от 18
    декември 1997 г., приета на основание член К.3 от Договора за Европейския съюз,
        за взаимна помощ и сътрудничество между митническите администрации
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ.
   като взе предвид Договора за Европейския съюз,
   като взе предвид Договора за присъединяване на България и Румъния,
   като взе предвид Акта за присъединяване на България и Румъния (наричан по-долу
   „Акт за присъединяване”) и по-специално член 3, параграф 4 от него,
   като взе предвид препоръката на Комисията2,
   като взе предвид съответното становище на Европейския парламент3,
   като има предвид, че:
   (1)    Конвенцията, приета на основание член К.3 от Договора за Европейския съюз, за
          взаимна помощ и сътрудничество между митническите администрации
          (наричана по-долу „Конвенция за взаимна помощ и сътрудничество между
          митническите администрации “) бе подписана в Брюксел на 18 декември 1997 г.
          и влиза в сила 90 дни след нотификацията от страна на държавата, която в
          качеството на членка на Европейския съюз по време на приемане от Съвета на
          акта, подготвящ настоящата конвенция, последна изпълнява тази формалност.
   (2)    Съгласно член 32, параграф 4 от Конвенцията за взаимна помощ и
          сътрудничество между митническите администрации до влизането в сила на
          настоящата конвенция всяка държава-членка при изпращане на нотификацията,
          посочена в член 32, параграф 2 от Конвенцията или в неопределен по-късен
          период, може да декларира, че в степента, до която участва в настоящата
          конвенция, ще я прилага в отношенията си с държавите-членки, направили
          същата декларация.
   (3)    Вследствие на присъединяването си към Европейския съюз Чешката република,
          Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Полша, Словения и Словакия
   2
          OВ C […], […], стр.[…].
   3
          OВ C […], […], стр.[…].
BG                                          3                                           BG
 ---pagebreak---           депозираха своите инструменти за присъединяване към Конвенцията за взаимна
          помощ и сътрудничество между митническите администрации.
   (4)    Член 3, параграф 3 от Акта за присъединяване предвижда България и Румъния
          да се присъединят към сключените между държавите-членки конвенции и
          протоколи, изброени в приложение I, който включва inter alia Конвенцията за
          взаимна помощ и сътрудничество между митническите администрации. Те
          трябва да влязат в сила за България и Румъния на датата, определена от Съвета.
   (5)    Съгласно член 3, параграф 4 от Договора за присъединяване Съветът трябва да
          направи всички необходими промени, наложени от присъединяването, в тези
          конвенции и протоколи,
   РЕШИ:
                                            Член 1
   1.     Конвенцията за взаимна помощ и сътрудничество между митническите
   администрации се изменя и допълва, както следва:
   Член 31, параграф 1 относно „Териториално прилагане“ се заменя със следното:
   " 1. Настоящата конвенция се прилага за териториите на държавите-членки, включени в
   митническата територия на Общността ]както и, за Федерална република Германия,
   остров Хелиголанд и територията на Бюсинген (в рамките на и съгласно Договора от 23
   ноември 1964 г. между Федерална република Германия и Швейцарската конфедерация
   за включването на община Бюсинген ам Хохрейн в митническата територия на
   Швейцарската конфедерация или актуалната версия от него) и, за Италианската
   република, общините Ливиньо и Кампионе д'Италия, за териториалните води,
   вътрешните морски пространства и въздушното пространство над териториите на
   държавите-членки.
                                            Член 2
   Конвенцията за взаимна помощ и сътрудничество между митническите администрации,
   изменена и допълнена с настоящото решение, влиза в сила за България и Румъния на
   датата на влизане в сила на конвенцията, без да се засяга член 32, параграф 4 от
   Конвенцията за взаимна помощ и сътрудничество между митническите администрации.
                                            Член 3
   Конвенцията за взаимна помощ и сътрудничество между митническите администрации,
   съставена на български и румънски език и приложена към това решение, е автентична
   при същите условия, както и останалите текстове на Конвенцията за взаимна помощ и
   сътрудничество между митническите администрации.
BG                                             4                                         BG
 ---pagebreak---                                         Член 4
   Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник
   на Европейския съюз.
   Съставено в Брюксел на [...] година.
                                         За Съвета:
                                         Председател
BG                                         5                                        BG
 ---pagebreak---                                    ПРИЛОЖЕНИЕ
     Текст на Конвенцията за взаимна помощ и сътрудничество между митническите
                    администрации на български и румънски език
   .
BG                                       6                                     BG


               20.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 188/1

         Препоръка за регламент на Съвета за изменение на Регламент (ЕО) № 2533/98 относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка
   (ЕЦБ/2014/13)
   (представена от Европейската централна банка)
   (2014/C 188/01)
   ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ
   I.   ВЪВЕДЕНИЕ

   На 23 ноември 1998 г. Съветът на Европейския съюз прие Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета (1). В съответствие с член 107, параграф 6 от Договора за създаване на Европейската общност ЕЦБ представи пред Съвета Препоръка ЕЦБ/1998/10 (2). След това ЕЦБ също представи Препоръка ЕЦБ/2008/9 (3), която предшества приемането на Регламент (ЕО) № 951/2009 на Съвета (4). Следователно е уместно да се следва същата процедура, така както е предвидено понастоящем в член 129, параграф 4 от Договора за функционирането на Европейския съюз, и да се въведат предложените изменения на Регламент (ЕО) № 2533/98.
   II.   КОМЕНТАРИ ОТНОСНО ЧЛЕНОВЕТЕ

      Използване на статистическа информация за изпълнението на надзорни функции

   С цел да се сведе до минимум тежестта на отчетността и за да се събират данни само веднъж, съгласно член 8, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 2533/98 понастоящем на националните централни банки (НЦБ) се разрешава да използват поверителна статистическа информация за изпълнението на функциите им в областта на надзора. Следва да се уточни, че подобно на НЦБ, на които са възложени конкретни функции в областта на пруденциалния надзор, ЕЦБ, на която с Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (5) са възложени конкретни функции в областта на пруденциалния надзор над кредитните институции, може да използва поверителна статистическа информация за изпълнението на тези функции.
   Същевременно следва да се уточни, че с цел да се подпомогне изпълнението на съответните задачи може да се осъществи предаване на поверителна статистическа информация между членовете на ЕСЦБ и други органи на държавите членки и на Съюза, които отговарят за а) надзора над финансовите институции, пазарите и инфраструктурите, и б) стабилността на финансовата система, и до Европейския механизъм за стабилност (ЕМС). Органите могат да включват, inter alia, компетентните органи, които отговарят за надзора и макропруденциалния надзор, европейските надзорни органи (6), Европейския съвет за системен риск, както и органите, оправомощени да преструктурират кредитни институции.

      Препоръка за

         „РЕГЛАМЕНТ НА СЪВЕТА
         за изменение на Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка
         СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
         като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 5.4 от него,
         като взе предвид препоръката на Европейската централна банка,
         като взе предвид становището на Европейския парламент,
         като взе предвид становището на Комисията,
         в съответствие с процедурата, предвидена в член 129, параграф 4 от Договора за функционирането на Европейския съюз и в член 41 от Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка,
         като има предвид, че:

                     (1)

                     Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета (7) е ключов елемент в правната уредба, която подпомага задачите на Европейската централна банка (ЕЦБ) във връзка със събирането на статистическа информация със съдействието на националните централни банки. ЕЦБ последователно се е основавала на настоящия регламент, за да осъществява и проследява координираното събиране на статистическа информация, която е необходима за изпълнението на задачите на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), включително задачата да допринася за гладкото провеждане на следваните от компетентните органи политики, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции и стабилността на финансовата система, както е посочено в член 127, параграф 5 от Договора.

                     (2)

                     Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (8) възлага на ЕЦБ конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции и стабилността на финансовата система в рамките на Съюза и отделните държави членки.

                     (3)

                     За да се сведе до минимум тежестта на отчетността за отчетните единици и за да се осигурят надлежното осъществяване на надзора над финансовите институции, пазарите и инфраструктурите, възложен на всички компетентни органи, както и надлежното изпълнение на задачите, възложени на органите, които отговарят за защитата на стабилността на финансовата система, е необходимо да се измени Регламент (ЕО) № 2533/98 с цел да се създаде възможност статистическата информация, събирана от ЕСЦБ, да се предава между членовете на ЕСЦБ и съответните органи и да се използва от тях. Тези органи следва да включват компетентните органи, които отговарят за надзора над финансовите институции, пазарите и инфраструктурите и за макропруденциалния надзор, европейските надзорни органи (9), Европейския съвет за системен риск, както и органите, оправомощени да оздравяват кредитни институции,

               ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
         Член 1
         Конкретни изменения
         Член 8 от Регламент (ЕО) № 2533/98 се изменя, както следва:

                     1.

                     В параграф 1 буква г) се заменя със следния текст и се добавя следната буква д):

                                 „г)

                                 по отношение на ЕЦБ и националните централни банки, когато посочената статистическа информация се използва в областта на пруденциалния надзор;

                                 д)

                                 по отношение на националните централни банки в съответствие с член 14.4 от Устава за изпълнението на функции, различни от определените в Статута.“

                     2.

                     В параграф 4 буква а) се заменя със следното:

                                 „а)

                                 в степента и с равнището на детайлност, необходими за изпълнението на задачите на ЕСЦБ, посочени в Договора, или на задачите в областта на пруденциалния надзор, възложени на членовете на ЕСЦБ; или“.

                     3.

                     Добавя се следният параграф 4а:

                                 „4a

                                 ЕСЦБ може да предава поверителна статистическа информация на органите или ведомствата на държавите членки и на Съюза, които отговарят за надзора над финансовите институции, пазарите и инфраструктурите или за стабилността на финансовата система в съответствие с правото на Съюза или националното право, и на Европейския механизъм за стабилност (ЕСМ) в степента и с равнището на детайлност, необходими за изпълнението на съответните им задачи. Всяко последващо предаване подлежи на изричното разрешение на члена на ЕСЦБ, който е събрал поверителната статистическа информация.“

               Член 2
         Заключителни разпоредби
         Настоящият регламент влиза в сила на [дата].

            Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.“

      Съставена във Франкфурт на Майн на 21 март 2014 година.

            Председател на ЕЦБ

         Mario DRAGHI

      (1)  Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка (ОВ L 318, 27.11.1998 г., стр. 8).

      (2)  Препоръка ЕЦБ/1998/10 за Регламент (ЕО) на Съвета относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка (ОВ C 246, 6.8.1998 г., стр. 12).

      (3)  Препоръка ЕЦБ/2008/9 за регламент на Съвета за изменение на Регламент (ЕО) № 2533/98 относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка (ОВ C 251, 3.10.2008 г., стр. 1).

      (4)  Регламент (ЕО) № 951/2009 на Съвета от 9 октомври 2009 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 2533/98 относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка (ОВ L 269, 14.10.2009 г., стр. 1).

      (5)  Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 г. за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 29.10.2013 г., стр. 63).

      (6)  Европейските надзорни органи са Европейският банков орган, Европейският орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване и Европейският орган за ценни книжа и пазари.

      (7)  Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка (ОВ L 318, 27.11.1998 г., стр. 8).

      (8)  Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 г. за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 29.10.2013 г., стр. 63).

      (9)  Европейските надзорни органи са Европейският банков орган, Европейският орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване и Европейският орган за ценни книжа и пазари.