title: Препоръка на Съвета от 20 юли 2020 година относно икономическата политика на еврозоната 2020/C 243/01

text:
               23.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/1

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
      от 20 юли 2020 година
      относно икономическата политика на еврозоната
      (2020/C 243/01)
      СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 136 във връзка с член 121, параграф 2 от него.
      като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
      като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
      като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
      като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
      като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
      като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  В еврозоната икономическият растеж се запазва, но в перспектива съществуват взаимосвързани рискове и несигурност. Освен това съществува риск от допълнителен продължителен период на слаб растеж и инфлация, породен от слабата продуктивност и застаряването на населението. Въпреки че разликата между фактическия и потенциалния брутен вътрешен продукт (БВП) е положителна от 2017 г. насам и възлиза на 0,7 % от потенциалния БВП през 2018 г., има предпоставки потенциалният растеж да остане под равнищата отпреди кризата (3). През 2018 г. и 2019 г. същинската инфлация остана в диапазона от 1—1½ % и се очаква да се задържи на около 1½ % през 2020 г. и 2021 г. Показателите на пазара на труда продължават да се подобряват, макар и с по-бавни темпове; растежът на заетостта се очаква да се забави допълнително, а остават и предизвикателствата по отношение на качеството на работните места. Затвърждава се растежът на номиналните заплати, който достигна около 2¼ % през 2018 г. след няколко години под 2,0 %, изчислява се на около 2½ % през 2019 г. и се очаква да се понижи до 2¼ % през периода 2020—2021 г. Въпреки добрите условия на пазара на труда реалният растеж на заплатите се е увеличил съвсем бавно, оставайки слаб — под 1 % през 2018 г., като се изчислява на същото равнище за 2019 г. и се очаква да бъде съответно 0,7 % и 0,8 % за 2020 г. и 2021 г. Както е посочено в Доклада за механизма за предупреждение за 2020 г., приет от Комисията на 17 декември 2019 г., прогнозира се излишъкът по текущата сметка на еврозоната да намалее, но да остане близо до върховата си стойност. Държавите членки с дефицит ограничиха или преодоляха своите дефицити по текущата сметка, макар да продължават да регистрират големи отрицателни нетни международни инвестиционни позиции (НМИП).
                  Същевременно, въпреки че някои държави членки ограничиха излишъка по текущата си сметка, те продължават да поддържат постоянно големи излишъци по текущата сметка и поради това продължават да увеличават своите НМИП. Динамиката на текущата сметка в еврозоната е засегната от отслабването на външното търсене, особено за ориентираните към износ държави членки с големи излишъци по текущата сметка, които са силно зависими от чуждестранното търсене на износ. Благоприятната динамика на търсенето също е важна, а държавите членки с голям излишък ще допринесат за балансирането на икономиката чрез укрепване на условията за подпомагане на растежа на заплатите, като се зачита ролята на социалните партньори, както и на публичните и частните инвестиции.

                  (2)

                  За увеличаването на потенциала за растеж, като същевременно се гарантират екологична и социална устойчивост и постигане на реална конвергенция между държавите членки от еврозоната, са необходими структурни реформи за укрепване на устойчивия растеж и инвестициите в материални и нематериални активи с цел повишаване на производителността. Това ще помогне по-специално на онези държави членки, чийто потенциал за растеж е очевидно по-слаб от средния за еврозоната. Това ще бъде необходимо също така, за да се предотврати настъпването в икономиката на еврозоната на продължителен период на слаб потенциал за растеж и производителност, ниска инфлация на цените и слабо увеличение на заплатите, както и нарастващи неравенства. Реформите и инвестициите продължават да бъдат от решаващо значение, за да се гарантира, че еврозоната възобновява динамиката си на растеж, преодолява по-силния натиск в средносрочен и дългосрочен план, произтичащ също от влошаването на демографията, и улеснява прехода към устойчива икономика, което ще помогне на еврозоната и нейните държави членки да постигнат целите на Организацията на обединените нации за устойчиво развитие.

                  (3)

                  Икономическото въздействие на изменението на климата става видимо — един от най-големите системни рискове, пред които са изправени днес световната икономика, финансовите системи и обществата. Все по-често се наблюдават рискове за световната икономика от изменението на климата и в по-общ план от влошаването на състоянието на околната среда и те ще имат широко отражение, включително върху най-уязвимите групи в нашите общества. Ако тези рискове не бъдат придружени от подходящи мерки, това може да има отрицателни последици за устойчивостта на нашите икономики, за приобщаването и за потенциала за дългосрочен растеж. В този контекст от съществено значение ще бъдат инвестициите и създаването на регулаторни и финансови условия за организиран преход към устойчива икономика. Ако към тях се подходи правилно, предизвикателствата в областта на околната среда и климата представляват също така възможност за съживяване на европейската икономика с цел постигане на устойчиво развитие. Във връзка с това Комисията предлага Европейски зелен пакт като стратегия на Европа за растеж, която ще включва предложение за първия европейски законодателен акт в областта на климата, чрез който целта за неутралност по отношение на климата до 2050 г. ще бъде нормативно предвидена. Същевременно при прехода към зелена икономика ще трябва да се вземе предвид въздействието върху различните части на обществото. Инвестициите за улесняване на прехода към устойчива икономика ще трябва да бъдат придружени от определяне на цени на въглеродните емисии, подходящо регулиране във всички сектори и инвестиции в умения и подкрепа за преходите от едно работно място към друго, за да се гарантира, че всички граждани се възползват от предимствата на технологичните промени, особено в секторите и регионите, които изостават в цифровите и зелени преходи.

                  (4)

                  Мобилизирането на публични и частни средства за инвестиции в прехода към зелена и цифрова икономика може да спомогне за постигането на растеж в краткосрочен план и за посрещането на дългосрочните предизвикателства, пред които са изправени нашите икономики. Въпреки че цифровата революция може да разкрие възможности по отношение на производителността, растежа и създаването на работни места, тя може също така да породи предизвикателства, по-специално за по-малко квалифицираните работници, които не разполагат с умения да работят с нови технологии. Различната скорост, с която държавите членки от еврозоната осъществяват прехода към цифрова икономика, би могла да се окаже значителен риск за конвергенцията и макроикономическата стабилност. Това явление би могло да се задълбочи поради силните агломерационни ефекти, от които често се възползват големите градове, и динамиката на принципа „победителят получава всичко“, която често се среща в областта на цифровите технологии, а това може да допринесе за неравенството и да окаже отрицателно въздействие върху конвергенцията. Инвестициите следва да бъдат насочени към провеждането на научни изследвания и иновации, но също така и към по-широко разпространение на иновациите в цялата икономика.

                  (5)

                  По-координирана инвестиционна стратегия, съчетана с по-големи усилия за реформи на равнището на еврозоната, ще бъде от основно значение за подпомагането на устойчивия растеж и ще отговори на дългосрочните предизвикателства, като например изменението на климата и трансформацията на технологиите. Бюджетният инструмент за конвергенция и конкурентоспособност ще осигури финансова подкрепа за държавите членки от еврозоната при осъществяването на предложенията, които по правило следва да включват пакети от реформи и инвестиции. InvestEU, който ще допринесе също за изпълнението на Плана за инвестиции за устойчива Европа, има за цел също така да мобилизира допълнителни инвестиции за насърчаване на иновациите и създаването на работни места в Съюза, включително чрез финансиране на устойчива инфраструктура. Фондовете на политиката на сближаване, които са от основно значение за подпомагане на нашите региони и селските райони, също играят роля в климатичния и технологичен преход, като насърчават устойчивото развитие. Европейската инвестиционна банка вече заделя за инвестиции в областта на климата 25 % от цялото си финансиране и обяви намерението си да увеличи двойно посочения дял. За да се постигнат целите на Съюза за устойчивост, от съществено значение ще бъде да се осъществяват инвестиционни проекти на национално и поднационално равнище, които обхващат приспособяването към изменението на климата и смекчаването на последиците от него, енергийния преход, намаляването на въглеродните емисии или кръговата икономика. Инвестициите в мрежови индустрии и инфраструктури могат да спомогнат за подобряване на конкурентоспособността на еврозоната и за насърчаване на прехода към по-устойчив транспорт. Освен това инвестициите в нематериални активи като научноизследователска и развойна дейност и умения също са от основно значение за подготовката на еврозоната за бъдещите предизвикателства.

                  (6)

                  Последиците от икономическата експанзия през последните години не бяха усетени равномерно в рамките на държавите членки и между регионите и отделните държави членки. Въпреки че равнищата на разполагаемия доход напоследък се повишиха, те остават под равнищата отпреди кризата в няколко държави членки от еврозоната. Броят на хората, изложени на риск от бедност и социално изключване, намалява в повечето държави членки и понастоящем е с 5 милиона души под върховата си стойност от 2012 г., но остава над равнищата от 2008 г. в еврозоната. След период на нарастващи разлики, през последните няколко години някои държави членки се доближиха до тези с най-високи постижения по критерия БВП на глава от населението. Въпреки това делът на най-високите доходи бавно се увеличи през последното десетилетие, а между държавите членки продължават да са налице големи различия. За да се насърчи конвергенцията във възходяща посока в държавите членки и между тях, ще е важно да се насърчават политики, чиято цел е да повишат както ефективността, така и справедливостта, в съответствие с целите за устойчиво развитие на ООН. Тези политики следва да доведат до по-добри макроикономически резултати с по-равномерно разпределени ползи за обществото като цяло, които също така спомагат за укрепване на сближаването в еврозоната.

                  (7)

                  Съгласуваността и балансираното съчетание от макроикономически политики на еврозоната, сред които паричната, фискалната и структурната политика, са от решаващо значение, за да се гарантира стабилен, приобщаващ и устойчив икономически растеж и да се реагира ефективно на трайната слаба инфлация, неблагоприятните перспективи и рисковете за дългосрочния растеж. Европейската централна банка поддържа гъвкава парична политика, за да подпомогне инфлацията да се приближи до средносрочната ѝ цел, като в същото време подкрепя растежа и създаването на работни места. Фискалната политика трябва да допълва паричната политика, като същото важи и за структурните реформи в различните сектори, включително необходимите за завършване на структурата на Икономическия и паричен съюз (ИПС).

                  (8)

                  Координирането на националните фискални политики, провеждано при пълно спазване на Пакта за стабилност и растеж и същевременно отчитане на наличното фискално пространство и ефектите на разпространение в отделните държави членки, спомага за правилното функциониране на ИПС. Очаква се фискалната позиция на еврозоната да бъде като цяло неутрална до леко експанзионистична през 2020 г. и 2021 г. Същевременно националните фискални политики продължават да бъдат недостатъчно диференцирани. Провеждането на разумни фискални политики от държавите членки с високи равнища на публичен дълг ще понижи дълга, ще намали уязвимостта към сътресения и ще даде възможност за пълноценно функциониране на автоматичните стабилизатори в случай на икономически спад. От друга страна, допълнителното стимулиране на инвестициите и на други даващи резултат разходи в държавите членки с благоприятна бюджетна позиция ще подкрепи растежа в краткосрочен и средносрочен план, като същевременно допринесе за възстановяването на баланса на икономиката на еврозоната. Ако се появят низходящи рискове, фискалната реакция следва да бъде диференцирана, така че да се осигури по-голяма подкрепа на съвкупно равнище, като същевременно се гарантира пълно спазване на Пакта за стабилност и растеж. Доколкото е възможно, следва да се отчитат специфичните условия във всяка държава, а процикличността да се избягва. Държавите членки следва да имат готовност да координират политиките в рамките на Еврогрупата.

                  (9)

                  Фискалните структурни реформи продължават да бъдат от решаващо значение за подобряване на фискалната устойчивост, укрепване на потенциала за растеж и създаване на условия за ефективни антициклични фискални политики в случай на икономически спад. Добре функциониращите национални фискални рамки, заедно с редовните и задълбочени прегледи на разходите и ефективните и прозрачни обществени поръчки, могат да повишат ефикасността и ефективността на публичните разходи и да подобрят надеждността и качеството на фискалните политики. Подобряването на състава на националните бюджети както по отношение на приходите, така и по отношение на разходите, включително пренасочването на ресурси към публичните инвестиции в рамките на добре изработени инвестиционни стратегии и разработването на инструменти за екологосъобразно бюджетиране, ще увеличи въздействието на публичните бюджети върху растежа, ще повиши производителността и ще започне да посреща неотложните дългосрочни предизвикателства на прехода към зелената и цифровата икономика. Опростяването и модернизирането на данъчните системи и воденето на борба с данъчните измами, отклонението от данъчно облагане и избягването на данъци, по-конкретно чрез мерки срещу агресивното данъчно планиране, и при отчитане на обсъжданията, провеждани в приобщаващата рамка на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) по нерешените въпроси в областта на свиването на данъчната основа и прехвърлянето на печалби (BEPS), са от съществено значение за това данъчните системи да станат по-ефикасни и по-справедливи. Лекотата, с която мобилните ресурси могат да се движат в рамките на еврозоната, е сред основополагащите характеристики на вътрешния пазар, но също така води до увеличаване на възможностите за данъчна конкуренция. Поради това координацията между държавите членки е изключително важна с оглед на това да се води борба с прехвърлянето на печалби и с вредните данъчни практики и да се избегне надпревара за достигане на най-ниски равнища на корпоративното данъчно облагане.
                  Усилията за постигане на споразумение за обща консолидирана основа за облагане с корпоративен данък, както и на споразумение по приобщаващата рамка на ОИСР по нерешените въпроси на BEPS с цел да се извърши преглед на разпределението на печалбата между държавите и да се гарантира минимално ефективно данъчно облагане, ще бъдат от решаващо значение в това начинание. Данъчната тежест в еврозоната е относително висока и е ориентирана към труда, докато данъците върху недвижимите имоти или екологичните данъци представляват много малък дял от данъчните приходи. Възможно е обаче да се намали неблагоприятното въздействие на данъците върху недвижимите имоти и екологичните данъци върху растежа и търсенето, и предлагането на работна ръка. По-широкото облагане с екологични данъци може да допринесе за устойчив растеж чрез насърчаване на по-екологосъобразно поведение на потребителите и производителите. При данъчното облагане трябва да се отчита в по-голяма степен измерението, свързано с климата, и по-последователно да се вземат предвид въглеродните емисии и изместването им. Насърчаването на координирани действия в световен мащаб ще увеличи още повече ефективността на тези мерки. По тази причина, за да бъде подпомогнат преходът към зелена икономика, ще бъде предложено да се насърчи разработването на бюджетни политики, които водят до ангажименти в областта на околната среда, и да бъде направен преглед на Директива 2003/96/ЕО на Съвета (4), както и да се създаде механизъм за корекция на въглеродните емисии на границите, който отговаря на изискванията на Световната търговска организация (СТО), ако това е необходимо с цел избягване на изместването на въглеродни емисии.

                  (10)

                  Структурните и институционалните реформи, които увеличават конкуренцията на продуктовите пазари, насърчават ефективното използване на ресурсите, подобряват бизнес средата и качеството на публичните администрации, включително ефективността на правораздаването, са важни за устойчивостта на държавите членки от еврозоната. Устойчивите икономически структури и подходящите политики не позволяват на сътресенията да оказват значително и дълготрайно въздействие върху доходите и предлагането на работна ръка и могат да улеснят провеждането на фискалната и паричната политика и да ограничат различията, особено в периоди на спад, като създават по-благоприятни условия за устойчив и приобщаващ растеж. По-доброто координиране и изпълнение на структурните реформи, по-специално на тези, които са предвидени в конкретните препоръки за всяка държава, може да предизвика разпространение на положителни ефекти сред държавите членки. В това отношение националните съвети по производителността могат да играят важна роля за увеличаване на ангажираността с реформите и за подобряване на изпълнението им. Необходими са също и реформи с оглед да бъдат посрещнати дългосрочните предизвикателства като климатичния преход и технологичната трансформация. Задълбочаването на интеграцията на единния пазар, която се доказа като основен двигател на растежа и конвергенцията между държавите членки, също може да допринесе за повишаване на производителността.

                  (11)

                  Европейският стълб на социалните права определя 20 принципа за насърчаване на равните възможности и достъпа до пазара на труда, справедливите условия на труд и социалната закрила и социалното приобщаване. Той е разработен като ориентир за насърчаване на конвергенцията във възходяща посока с цел постигане на по-добри условия на труд и живот. По-силните и по-приобщаващи икономики и общества могат на свой ред да заздравят устойчивостта на Съюза и на еврозоната. Важно е също реформите и инвестициите в умения, преходите от едно работно място към друго и по-ефективната социална закрила да съпътстват справедливия и честен преход към екологична и цифрова икономика. Пълното прилагане на европейския стълб на социалните права на всички равнища, като се вземат надлежно предвид съответните правомощия, ще бъде от съществено значение за насърчаване на конвергенцията във възходяща посока.

                  (12)

                  Реформите, които увеличават участието на пазара на труда, ограничават младежката и дългосрочната безработица, насърчават създаването на качествени работни места, подкрепят успешните преходи от едно работно място към друго, намаляват сегментирането и насърчават социалния диалог, могат да спомогнат за насърчаване на приобщаващия растеж, подобряване на икономическата устойчивост и автоматичното стабилизиране, намаляване на неравенствата и преодоляване на бедността и социалното изключване. Индивидуализираната подкрепа за намиране на работа, обучението и преквалификацията са от основно значение за насърчаване на навременното реинтегриране на търсещите работа. Активните политики по отношение на пазара на труда следва да са добре интегрирани със социалните политики и да способстват за активното включване в пазара на труда и обществото. Достъпът до висококачествено образование и обучение през целия жизнен цикъл изисква подходящи инвестиции с цел подобряване на човешкия капитал и уменията, включително с оглед на цифровия и екологичен преход. Това допринася за подобряване на пригодността за заетост, производителността, капацитета за иновации и заплатите в средносрочен и дългосрочен план, като по този начин се повишава устойчивостта на еврозоната. Законодателството в областта на защитата на заетостта трябва да предвижда справедливи и достойни условия на труд за всички работници, особено с оглед на възникващите атипични форми на заетост, които създават нови възможности, но също и предизвикателства, свързани със сигурността на работното място и социалната закрила.
                  Ефективните и устойчиви системи за социална закрила също са от решаващо значение за осигуряването на подходящи доходи и достъп до качествени услуги. Пенсионните реформи и политиките за постигане на равновесие между професионалния и личния живот могат значително да насърчат участието на пазара на труда, като запазят дългосрочната устойчивост на европейските системи за социална сигурност. Изместването на данъчното облагане от труда би могло уместно да бъде насочено по-специално към ниските доходи и втория работещ член на домакинството. Участието на социалните партньори в реформите в областта на заетостта и в социалните и икономическите реформи е от решаващо значение за засилването на ангажираността и подкрепата за изпълнението на реформите. Също така е полезно и приобщаването на организациите на гражданското общество. Важно е колективните трудови договори да допринасят за постигане на целите на изброените по-долу препоръки 1 - 5, при пълно спазване на автономията на социалните партньори.

                  (13)

                  Устойчивостта на финансовия сектор в еврозоната се увеличи в периода след кризата, но все още са налице слабости, които трябва да се преодолеят. Високите равнища на корпоративния дълг и дълга на домакинствата, за които допринася склонността към задлъжнялост в редица национални данъчни системи, могат да породят риск. Необходимостта от адаптиране на бизнес моделите на банките, условията на ниски лихвени проценти и увеличаването на конкуренцията от други форми на финансиране продължават да оказват натиск върху рентабилността на банките. Постигнат бе постоянен напредък в намаляването на риска, по-специално във връзка с намаляването на необслужваните заеми. Въпреки това, в държавите, в които делът на необслужваните заеми продължава да е висок, са необходими по-нататъшни последователни усилия и всички държави членки следва да въведат подходящи политики за предотвратяване натрупването на необслужвани заеми. През март 2018 г. Комисията представи пакет от мерки за намаляване на риска, както за да бъде улеснено управлението на наследените необслужвани заеми, така и за да се предотврати бъдещото им натрупване. Като част от законодателните мерки относно необслужваните заеми през април 2019 г. беше приет Регламент (ЕС) 2019/630 на Европейския парламент и на Съвета (5), с който се въвежда „задължителен пруденциален предпазен механизъм“ с цел да се предотврати рискът от недостиг на провизии за бъдещи необслужвани заеми; следва да се постигне допълнителен напредък, за да продължи решаването на проблема с необслужваните заеми, по-специално като се напредне по проекта за директива относно вторичните пазари за необслужвани заеми.
                  Вече е постигнат напредък за подобряване на съществуващата рамка за борба с изпирането на пари. Но както се подчертава в докладите на Комисията, публикувани през юли 2019 г., в Съюза е необходим по-всеобхватен подход за борба с изпирането на пари и финансирането на терористични дейности, за да бъдат отстранени установените структурни недостатъци. Това изисква по-специално да бъдат проучени начини за повишаване на хармонизацията и подобряване на надзора и прилагането на правилата чрез действия на Съюза.

                  (14)

                  Укрепването на банковия съюз е приоритетна задача от 2013 г. насам, за да се гарантира финансовата стабилност, да се намали финансовата фрагментация и да се защити кредитирането на икономиката по време на криза. Този процес продължи, включително чрез споразумението относно правната рамка на Европейския механизъм за стабилност (ЕМС) във връзка с общия механизъм за подкрепа за Единния фонд за преструктуриране, но е необходимо допълнително укрепване. Във връзка с това, на срещата на високо равнище на държавите от еврозоната на Еврогрупата беше възложено да продължи работата по пакета от реформи на ЕМС — при условие че приключат националните процедури — както и да продължи работата по всички елементи на по-нататъшното укрепване на банковия съюз на основата на консенсус. Създадена беше работна група на високо равнище, която да работи по пътна карта за започване на политическите преговори относно европейска схема за застраховане на депозитите (ЕСЗД). Важно е да се постигне напредък, така че от банковия съюз да бъдат извлечени ползи по отношение на частното споделяне на риска, финансовата стабилност и икономическия растеж, като същевременно се намалят възможностите за арбитраж между държавите членки. В крайна сметка това действие следва да гарантира финансовия и икономическия суверенитет на Европа. Това изисква незабавно продължаване на работата по всички елементи, включително тези, които се обсъждат в рамките на работната група на високо равнище по ЕСЗД, и с едно и също равнище на амбиция. Следва да се приключи работата по пакета от реформи на ЕМС, включително въвеждането на механизъм за подкрепа за Единния фонд за преструктуриране. Механизмът за подкрепа за Единния фонд за преструктуриране следва да бъде въведен, и то изпреварващо, при условие че е постигнат достатъчен напредък по отношение на намаляването на риска.
                  Следва да се осъществи допълнителна работа по решения за преодоляване на ограниченията на настоящия механизъм за осигуряване на ликвидност при преструктуриране. На последно място, Комисията постигна резултати по всички действия, обявени в плана за действие от 2015 г. във връзка със съюза на капиталовите пазари (СКП). Въпреки това продължават да са налице правни, данъчни и регулаторни пречки пред създаването на СКП и са необходими подновени усилия за тяхното преодоляване, по-специално във връзка с правилата относно достъпа до финансиране и с някои разминавания в областта на несъстоятелността и данъчните различия, и за постигане на високи, ефективни и конвергентни надзорни стандарти.

                  (15)

                  За укрепването на структурата на ИПС е необходимо приоритетно да се изпълнят действията, посочени в изявлението, направено на срещата на върха на държавите от еврозоната на 13 декември 2019 г., като в същото време продължат обсъжданията по други аспекти. В съобщението на Комисията от 12 юни 2019 г., озаглавено „Задълбочаване на европейския икономически и паричен съюз: равносметка четири години след доклада на петимата председатели“, се представя актуалното състояние и се очертава становището на Комисията за областите, в които усилията за реформи следва да се съсредоточат в краткосрочен и средносрочен план. С политическото споразумение за характеристиките на бюджетния инструмент за конвергенция и конкурентоспособност в еврозоната бе постигнат известен напредък по отношение на икономическия съюз. По принцип беше постигнато съгласие, при условие че бъдат завършени националните процедури, за по-нататъшно развиване на ЕМС и за преразглеждане на Договора за ЕМС. В Съвета няма консенсус по функция за фискална стабилизация на еврозоната, нито по реформа на управлението на еврозоната.

                  (16)

                  Задълбочаването на ИПС ще доведе до по-добри макроикономически резултати. Ако остане незавършен, ИПС ще възпрепятства финансовата интеграция. Това ограничава възможностите за финансиране на така необходимите инвестиции с цел насърчаване на приобщаваща, продуктивна, устойчива и стабилна икономика. Един незавършен ИПС възпрепятства също безпроблемното функциониране на трансмисионните механизми на паричната политика в еврозоната и ограничава способността на Европа да определя своята икономическа съдба. Ако бъде договорена, централната функция за фискална стабилизация би допълнила способността на държавите членки от еврозоната да провеждат антициклична фискална политика. Съветът отбелязва намерението на Комисията да предложи европейска презастрахователна схема за обезщетения при безработица с цел гражданите да бъдат защитени по-добре в случай на икономически сътресения. Укрепването на ИПС, заедно със стабилни политики на европейско и национално равнище, е от основно значение за засилването на влиянието на Европа в света, развиването на международната роля на еврото и осигуряването на принос за отворена, многостранна и основана на правила световна икономика. Важно е обсъжданията да продължат да се провеждат по открит и прозрачен начин спрямо държавите членки извън еврозоната, при пълно зачитане на вътрешния пазар на Съюза.

                  (17)

                  С Комитета по заетостта и Комитета за социална закрила беше проведена консултация относно аспектите на настоящата препоръка, свързани със заетостта и социалните въпроси,

            ПРЕПОРЪЧВА на държавите членки от еврозоната да предприемат през периода 2020—2021 г., заедно и поотделно в рамките на Еврогрупата, следните действия:

                  1.

                  В държавите членки от еврозоната с дефицит по текущата сметка или с голям външен дълг да продължат реформите за повишаване на конкурентоспособността и намаляване на външния дълг. В държавите членки от еврозоната с големи излишъци по текущата сметка да укрепят условията за подпомагане на растежа на заплатите при зачитане на ролята на социалните партньори и да изпълняват мерки за насърчаване на публичните и частните инвестиции. Всички държави членки да насърчават производителността, като подобряват бизнес средата и качеството на институциите, повишават устойчивостта чрез подобряване на функционирането на пазарите на стоки и услуги, особено чрез задълбочаване на единния пазар. Да подкрепят справедливия и приобщаващ преход към конкурентна зелена и цифрова икономика посредством материални и нематериални инвестиции, както публични, така и частни.

                  (2)

                  Като прилагат политики, които са изцяло съобразени с Пакта за стабилност и растеж, да подкрепят публичните и частните инвестиции и да подобрят качеството и структурата на публичните финанси. Държавите членки с високи равнища на публичен дълг да следват разумни политики, които да ориентират по надежден начин публичния дълг към устойчива низходяща тенденция. Държавите членки с благоприятна фискална позиция да я използват за допълнително насърчаване на висококачествените инвестиции, като същевременно запазват дългосрочната устойчивост на публичните финанси. Ако се появят низходящи рискове, фискалната реакция следва да бъде диференцирана, така че да се осигури по-голяма подкрепа на съвкупно равнище, като същевременно се гарантира пълно съобразяване с Пакта за стабилност и растеж. Доколкото е възможно, следва да се отчитат специфичните условия във всяка държава, а процикличността да се избягва. Държавите членки следва да имат готовност да координират политиките в рамките на Еврогрупата. Да подобрят ефективността на националните фискални уредби и качеството на публичните финанси и да приемат благоприятстващи растежа данъчни и бюджетни мерки, които да укрепват устойчивата и приобщаваща икономика. Да подкрепят и изпълняват действията на Съюза за борба с агресивното данъчно планиране и да избягват надпреварата за достигане на най-ниски равнища в корпоративното данъчно облагане.

                  3.

                  Да укрепят системите за образование и обучение и инвестициите в умения. Да повишат ефективността на активните политики на пазара на труда, които подкрепят интеграцията на пазара на труда и успешното преминаване от едно работно място на друго, включително към повече цифрови и екологосъобразни работни места. Да насърчават участието на пазара на труда, включително на жените и уязвимите групи, и да изместят данъците от труда, по-специално за лицата с ниски доходи и вторите работещи членове на домакинството. Да насърчават създаването на качествени работни места и справедливите условия на труд, както и равновесието между професионалния и личния живот и да преодолеят сегментацията на пазара на труда. Да подобрят достъпа до адекватни и устойчиви системи за социална закрила. Да повишат ефективността на социалния диалог и да насърчават колективното договаряне.

                  4.

                  Във връзка с изявлението от срещата на върха на държавите от еврозоната от 13 декември 2019 г. да осъществят последващи действия, целящи по-нататъшно укрепване на банковия съюз с оглед на неговото завършване, като без забавяне и с едно и също равнище на амбиция продължат работата по всички елементи, включително тези, обсъждани в рамките на работната група на високо равнище по ЕСЗД. Да приключат работата по пакета от реформи на ЕМС, включително въвеждането на механизъм за подкрепа за Единния фонд за преструктуриране. Да въведат механизма за подкрепа за Единния фонд за преструктуриране, и то изпреварващо, при условие че е постигнат достатъчен напредък по отношение на намаляването на риска. Да продължат работата по решения за преодоляване на ограниченията на настоящия механизъм за осигуряване на ликвидност при преструктуриране. Да укрепят европейската регулаторна и надзорна рамка, включително като осигурят съгласуван и ефикасен надзор и спазване на правилата за борба с изпирането на пари. Да насърчават системното намаляване на задлъжнялостта при наличие на високи равнища на частен дълг, включително като намалят склонността към задлъжнялост. Да продължат да позволяват бързо понижаване на равнището на необслужваните заеми от банките в еврозоната и да предотвратят тяхното натрупване. Да подновяват усилията за задълбочаване на СКП.

                  5.

                  Да постигнат амбициозен напредък по задълбочаването на ИПС, по-специално чрез бързо изпълнение на действията, посочени в изявлението от срещата на върха на държавите от еврозоната от 13 декември 2019 г., включително по отношение на бюджетния инструмент за конвергенция и конкурентоспособност, и като обсъдят други аспекти. Напредъкът в тази област също така ще засили международната роля на еврото и ще подкрепи икономическите интереси на Европа в световен мащаб и следва да е изцяло съобразен с вътрешния пазар на Съюза и да се осъществява по открит и прозрачен начин спрямо държавите членки извън еврозоната.

         Съставено в Брюксел на 20 юли 2020 година.

               За Съвета

               Председател

            J. KLOECKNER

         (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

         (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

         (3)  Всички прогнозни данни в този документ са от прогнозата на Европейската комисия от есента на 2019 г.

         (4)  Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 г. относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (ОВ L 283, 31.10.2003 г., стр. 51).

         (5)  Регламент (ЕС) 2019/630 на Европейския парламент и на Съвета от 17 април 2019 г. за изменение на Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на минималното покритие за загуби за необслужвани експозиции (ОВ L 111, 25.4.2019 г., стр. 4).


title: Препоръка на Съвета от 9 октомври 2020 година относно назначаването на член на Изпълнителния съвет на Европейската централна банка 2020/C 338/02

text:
               12.10.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 338/2

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
      от 9 октомври 2020 година
      относно назначаването на член на Изпълнителния съвет на Европейската централна банка
      (2020/C 338/02)
      СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 283, параграф 2 и член 139, параграф 2 от него,
      като взе предвид Протокол № 4 за устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 11.2 от него,
      ПРЕПОРЪЧВА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ:
      Да се назначи г-н Frank ELDERSON за член на Изпълнителния съвет на Европейската централна банка с осемгодишен мандат, считано от 15 декември 2020 г.

         Съставено в Брюксел на 9 октомври 2020 година.

               За Съвета

               Председател

            M. ROTH


title: Препоръка (ЕС) 2020/1475 на Съвета от 13 октомври 2020 година относно координиран подход за ограничаване на свободното движение в отговор на пандемията от COVID-19 (текст от значение за ЕИП)

text:
               14.10.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 337/3

      ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2020/1475 НА СЪВЕТА
      от 13 октомври 2020 година
      относно координиран подход за ограничаване на свободното движение в отговор на пандемията от COVID-19
      (текст от значение за ЕИП)
      СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
      като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 21, параграф 2, член 168, параграф 6 и член 292, първо и второ изречение, от него,
      като взе предвид предложението на Европейската комисия,
      като има предвид, че:

                  (1)

                  Гражданството на Съюза дава на всеки гражданин на Съюза правото на свободно движение.

                  (2)

                  Съгласно член 21, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) всеки гражданин на Съюза има право свободно да се движи и да пребивава в рамките на територията на държавите членки при спазване на ограниченията и условията, предвидени в Договорите, и на мерките, приети за тяхното осъществяване. Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) привежда в действие това право. Член 45 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) също предвижда свобода на движение и пребиваване. Тъй като е необходимо действие на Съюза за постигането на целта, посочена в член 21 от ДФЕС, а Договорите не предвиждат друго по отношение на необходимите правомощия, Съветът може да приеме разпоредби с оглед улесняване на упражняването на правото на свободно движение и пребиваване.

                  (3)

                  В съответствие с член 168, параграф 1 от ДФЕС при определянето и изпълнението на всички политики и дейности на Съюза се осигурява високо равнище на закрила на човешкото здраве.

                  (4)

                  На 30 януари 2020 г. генералният директор на Световната здравна организация (СЗО) обяви извънредна ситуация в областта на общественото здраве с международно значение във връзка с глобалното разпространение на нов коронавирус, причиняващ коронавирусната болест 2019 (COVID-19). На 11 март 2020 г. СЗО прецени, че COVID-19 може да бъде характеризирана като пандемия.

                  (5)

                  С цел ограничаване разпространението на вируса държавите членки приеха различни мерки, някои от които имаха последици за правото на гражданите на Съюза да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, например ограничения за влизане или изисквания към трансграничните пътници да бъдат поставени под карантина.

                  (6)

                  На 13 февруари 2020 г. Съветът прие заключения относно COVID-19 (2), в които настойчиво призова държавите членки да работят заедно и в сътрудничество с Комисията, по пропорционален и подходящ начин, да се стремят към тясна и засилена координация помежду си, за да се осигури ефективността на всички мерки, включително, при необходимост, мерките по отношение на пътуванията при същевременно запазване на свободното движение в рамките на Съюза, за да се гарантира оптимално опазване на общественото здраве.

                  (7)

                  На 10 март 2020 г. държавните и правителствените ръководители на Европейския съюз изтъкнаха необходимостта от съвместен европейски подход към COVID-19.

                  (8)

                  От март 2020 г. насам Комисията прие редица насоки и съобщения с цел подпомагане на усилията на държавите членки за координация и гарантиране на свободното движение в рамките на Съюза по време на пандемията от COVID-19 (3).

                  (9)

                  Тъй като пандемията от COVID-19 предизвика безпрецедентна извънредна ситуация в областта на здравето, защитата на общественото здраве се превърна в първостепенен приоритет както за Съюза, така и за неговите държави членки. На основание опазването на общественото здраве държавите членки могат да предприемат мерки за ограничаване на свободното движение на хора в рамките на Съюза. Съгласно член 168, параграф 7 от ДФЕС определянето на националните здравни политики, включително организирането и предоставянето на здравни услуги и медицински грижи, е отговорност на държавите членки и следователно може да се различава в отделните държави членки. Въпреки че държавите членки са компетентни да вземат решения относно най-подходящите мерки за опазване на общественото здраве, включително например изисквания за карантина или тестване, е целесъобразно да се осигури координацията на тези мерки, за да се гарантира упражняването на правото на свободно движение и борбата със сериозна трансгранична заплаха за здравето като COVID-19.

                  (10)

                  При приемането и прилагането на ограничения на свободното движение държавите членки следва да спазват принципите на правото на ЕС, по-специално принципите на пропорционалност и недискриминация. Настоящата препоръка има за цел да улесни координираното прилагане на тези принципи към извънредната ситуация, предизвикана от пандемията от COVID-19. Поради това механизмите, които се въвеждат с настоящата препоръка, следва да бъдат строго ограничени по обхват и време до ограниченията, приети в отговор на тази пандемия.

                  (11)

                  Едностранните мерки в тази област имат потенциала да причинят значителни смущения, тъй като предприятията и гражданите са изправени пред широк спектър различаващи се и бързо променящи се мерки. Това е особено вредно в положение, в което европейската икономика вече е значително засегната от вируса.

                  (12)

                  Настоящата препоръка има за цел да гарантира засилена координация между държавите членки, когато се обмисля приемането на мерки, ограничаващи свободното движение по съображения, свързани с общественото здраве. За да се сведат ограниченията до строго необходимото, държавите членки следва, по недискриминационен начин и доколкото е възможно, да прилагат тези ограничения за лица, идващи от конкретни области или региони, които са особено засегнати, а не от цялата територия на дадена държава членка.

                  (13)

                  За координиран подход между държавите членки се изискват съвместни усилия по следните ключови въпроси: прилагането на общи критерии и прагове при вземането на решение дали да се въведат ограничения на свободното движение, картографиране на риска от предаване на COVID-19 въз основа на съгласуван цветови код и координиран подход по отношение на мерките, ако има такива, които могат по подходящ начин да се прилагат за лицата, които се движат между районите, в зависимост от степента на риска от предаване в тези райони.

                  (14)

                  Критериите и праговете, посочени в настоящата препоръка, се основават на данните, предоставени от държавите членки. Европейският център за профилактика и контрол върху заболяванията следва да публикува и актуализира ежеседмично изчерпателен набор от данни и карти, очертаващи състоянието на общите критерии за регионите на ЕС, като използва данните, предоставени от държавите членки.

                  (15)

                  С оглед на променящата се епидемична обстановка Комисията, с подкрепата на Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията, следва редовно да извършва оценка на критериите, нуждите от данни и праговете, посочени в настоящата препоръка, включително дали да се разгледат други критерии или да се адаптират праговете, както и да предоставя констатациите си на Съвета за разглеждане, заедно с предложение за изменение на препоръката, когато е необходимо.

                  (16)

                  Настоящата препоръка не следва да се разбира като улесняваща или насърчаваща приемането на ограничения на свободното движение, въвеждани в отговор на пандемията, а по-скоро има за цел да осигури координиран подход, в случай че дадена държава членка реши да въведе такива ограничения. Решението дали да се въведат ограничения на свободното движение остава отговорност на държавите членки, които трябва да спазват изискванията на правото на Съюза. По същия начин държавите членки си запазват гъвкавостта да не въвеждат ограничения, дори ако критериите и праговете, посочени в настоящата препоръка, са изпълнени.

                  (17)

                  Ограничения на свободното движение следва да се разглеждат само когато държавите членки разполагат с достатъчно доказателства, за да обосноват такива ограничения от гледна точка на ползата за общественото здраве, и имат основателни причини да считат, че ограниченията биха били ефективни.

                  (18)

                  За да се ограничат смущенията на вътрешния пазар и на семейния живот по време на пандемията, пътуващите с ключови функции или нужди, например работници или самостоятелно заети лица, упражняващи особено важни професии, трансгранични работници, транспортни работници или доставчици на транспортни услуги, моряци и лица, пътуващи по наложителни служебни или семейни причини, включително редовно пътуващи членове на трансгранични семейства, не следва да бъдат поставяни под карантина.

                  (19)

                  Ясната, навременна и изчерпателна информация за другите държави членки и широката общественост е от решаващо значение за ограничаване на въздействието на всички въведени ограничения на свободното движение, като се гарантира предвидимост, правна сигурност и спазване от страна на гражданите,

            ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:

         Общи принципи

      когато приемат и прилагат мерки за защита на общественото здраве в отговор на пандемията от COVID-19, държавите членки следва да координират действията си въз основа, доколкото е възможно, на следните принципи:

                  1.

                  Всички ограничения на свободното движение на хора в рамките на Съюза, въведени с цел ограничаване на разпространението на COVID-19, следва да се основават на конкретни и ограничени основания от обществен интерес, а именно опазването на общественото здраве. Необходимо е тези ограничения да се прилагат в съответствие с общите принципи на правото на Съюза, по-специално пропорционалност и недискриминация. Следователно всички предприемани мерки не следва да надхвърлят строго необходимото за опазване на общественото здраве.

                  2.

                  Всички подобни ограничения следва да бъдат премахнати веднага щом епидемичната обстановка позволи това.

                  3.

                  Не може да има дискриминация между държавите членки, например чрез прилагане на по-благоприятни правила за пътуване до и от съседна държава членка в сравнение с пътуванията до и от други държави членки в същата епидемична обстановка.

                  4.

                  Ограниченията не може да се основават на гражданството на съответното лице, а следва да се основават на местонахождението(ята) на лицето през 14-те дни преди пристигането.

                  5.

                  Държавите членки следва винаги да приемат собствените си граждани и гражданите на Съюза и членовете на техните семейства, които пребивават на тяхна територия, и следва да улесняват бързото транзитно преминаване през своята територия.

                  6.

                  Държавите членки следва да обърнат специално внимание на особеностите на трансграничните региони, най-отдалечените региони, ексклавите и географски изолираните райони, както и на необходимостта от сътрудничество на местно и регионално равнище.

                  7.

                  Държавите членки следва редовно да обменят информация по всички въпроси, попадащи в обхвата на настоящата препоръка.

         Общи критерии

                  8.

                  Когато обмислят ограничаване на свободното движение в отговор на пандемията от COVID-19, държавите членки следва да вземат предвид следните основни критерии:

                              а)

                              „14-дневния кумулативен брой на уведомленията за случаи на COVID-19“, т.е. общият брой на новосъобщените случаи на COVID-19 на 100 000 души от населението през последните 14 дни на регионално равнище;

                              б)

                              „процента на положителните проби“, т.е. процентът на положителните проби от всички направени тестове за инфекция с COVID-19 през последната седмица;

                              в)

                              „интензивността на тестването“, т.е. броят на направените проби за инфекция с COVID-19 на 100 000 души от населението през последната седмица.

         Данни за общите критерии

                  9.

                  За да се гарантира наличието на изчерпателни и сравними данни, държавите членки следва ежеседмично да предоставят на Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията наличните данни относно критериите, посочени в точка 8.
                  Държавите членки следва да предоставят тези данни и на регионално равнище, за да се гарантира, че всички мерки могат да бъдат насочени към онези региони, където те са строго необходими.
                  Държавите членки следва да обменят информация за всички стратегии за тестване, които прилагат.

         Картографиране на рисковите райони

                  10.

                  Въз основа на предоставените от държавите членки данни Европейският център за профилактика и контрол върху заболяванията следва да публикува карта на държавите — членки на ЕС, с разбивка по региони, за да подпомогне вземането на решения от държавите членки. Тази карта следва да включва и данни от Исландия, Лихтенщайн, Норвегия и, веднага щом бъдат налице условията за това (4), Конфедерация Швейцария. На тази карта всеки район следва да бъде обозначен със следните цветове:

                              а)

                              зелено, ако 14-дневният кумулативен брой на уведомленията за случаи на COVID-19 е по-малък от 25 и процентът на положителните проби за инфекция с COVID-19 е по-малък от 4 %;

                              б)

                              оранжево, ако 14-дневният кумулативен брой на уведомленията за случаи на COVID-19 е по-малък от 50, но процентът на положителните проби за инфекция с COVID-19 е 4 % или повече, или ако 14-дневният кумулативен брой на уведомленията за случаи на COVID-19 варира от 25 до 150, но процентът на положителните проби за инфекция с COVID-19 е по-малък от 4 %;

                              в)

                              червено, ако 14-дневният кумулативен брой на уведомленията за случаи на COVID-19 е 50 или повече и процентът на положителните проби за инфекция с COVID-19 е 4 % или повече, или ако 14-дневният кумулативен брой на уведомленията за случаи на COVID-19 е повече от 150 на 100 000 души от населението;

                              г)

                              сиво, ако не е налице достатъчно информация за оценка на критериите по букви а)—в) или ако интензивността на тестване е 300 или по-малко теста за инфекция с COVID-19 на 100 000 души от населението.

                        Освен това Европейският център за профилактика и контрол върху заболяванията следва да представя отделни карти за всеки основен показател, допринасящ за цялостната карта: 14-дневния брой на уведомленията на регионално ниво, както и броя на направените тестове и броя на положителните проби на национално равнище през последната седмица. След като бъдат налични данни на регионално равнище, всички карти следва да се основават на тези данни.

                  11.

                  Всяка седмица Европейският център за профилактика и контрол върху заболяванията следва да публикува актуализираните картите и съответстващите им данни.

         Общи прагове, ако се разглеждат ограничения на свободното движение по причини, свързани с общественото здраве

                  12.

                  Държавите членки не следва да ограничават свободното движение на лица, пътуващи до или от райони на друга държава членка, които са класифицирани като „зелени“ съгласно точка 9а.

                  13.

                  Ако се преценява дали да се прилагат ограничения за район, който не е класифициран като „зелен“ съгласно точка 10:

                              а)

                              държавите членки следва да зачитат различията в епидемичната обстановка между оранжевите и червените зони и да действат по пропорционален начин;

                              б)

                              държавите членки може да вземат предвид допълнителни критерии и тенденции. За тази цел Европейският център за профилактика и контрол върху заболяванията ще предоставя ежеседмично данни за броя на населението, броя на хоспитализациите, броя на приетите в отделения за интензивни грижи и процента на смъртност, ако има такива данни;

                              в)

                              държавите членки следва да вземат предвид епидемичната обстановка на своята територия, включително политиките на тестване, броя на направените тестове и процента на положителните проби, както и други епидемични показатели;

                              г)

                              държавите членки следва да отчитат стратегиите за тестване и да вземат под специално внимание положението в районите с висока интензивност на тестване.

         Координация между държавите членки

                  14.

                  Държавите членки, които възнамеряват да прилагат ограничения за лица, пътуващи до или от район, който не е класифициран като „зелен“ съгласно точка 10 , въз основа на собствените си процеси на вземане на решения, следва първо да информират засегнатата държава членка преди влизането им в сила. Особено внимание следва да се обърне на трансграничното сътрудничество, най-отдалечените региони, ексклавите и географски изолираните райони. Останалите държави членки и Комисията следва също да бъдат информирани за това намерение преди влизането в сила на ограниченията . Ако е възможно, информацията следва да бъде предоставена 48 часа предварително.
                  С цел да бъдат информирани другите държави членки и Комисията държавите членки следва да използват установените мрежи за комуникация, включително тази на IPCR. Звената за контакт на IPCR следва да гарантират, че информацията се предава незабавно на техните компетентни органи.

                  15.

                  Държавите членки следва незабавно да информират другите държави членки и Комисията за отмяната или облекчаването на всички въведени по-рано ограничителни мерки, които следва да влязат в сила, възможно най-скоро.
                  Ограниченията на свободното движение следва да бъдат премахнати, когато даден район отново е класифициран като „зелен“ съгласно точка 10 , при условие че са изминали най-малко 14 дни от въвеждането им.

                  16.

                  Най-късно 7 дни след приемането на настоящата препоръка държавите членки следва постепенно да премахнат ограниченията, прилагани за райони, които са класифицирани като „зелени“ съгласно точка 10, преди приемането на настоящата препоръка.

         Обща рамка по отношение на възможните мерки за пътници, идващи от райони с по-висок риск

                  17.

                  По принцип държавите членки не следва да отказват влизането на лица, пътуващи от други държави членки.
                  Държавите членки, които считат за необходимо да въведат ограничения на свободното движение въз основа на собствените си процеси на вземане на решения, може да изискват от лицата, пътуващи от район, който не е класифициран като „зелен“ съгласно точка 10:

                              а)

                              да бъдат подложени на карантина/самоизолация; и/или

                              б)

                              след пристигането да се подлагат на тест за инфекция с COVID-19.

                        Държавите членки може да предложат на пътуващите лица възможността да заменят теста, посочен в буква б), с тест за инфекция с COVID-19, извършен преди пристигането.
                  Държавите членки следва да засилят усилията си за координиране на продължителността на карантината/самоизолацията и възможностите за заместването им. Когато е възможно и в съответствие със стратегиите, възприети от държавите членки, следва да се насърчава развитието на тестванията.

                  18.

                  Държавите членки следва взаимно да признават резултатите от тестовете за инфекция с COVID-19, извършени в други държави членки от сертифицирани здравни органи. Държавите членки следва да засилят сътрудничеството по различни аспекти, свързани с тестването, включително верифицирането на удостоверения за тестване, като се вземат предвид научните изследвания и становищата на специалистите по епидемиология, както и добрите практики.

                  19.

                  Пътуващите с ключови функции или нужди не следва да бъдат поставяни под карантина по време на изпълнение на тези ключови функции, по-специално:

                              а)

                              работници или самостоятелно заети лица, упражняващи особено важни професии, включително здравни работници, погранични и командировани работници, както и сезонни работници, както е посочено в Насоките относно упражняването на свободното движение на работници по време на пандемията от COVID-19 (5);

                              б)

                              транспортни работници или доставчици на транспортни услуги, включително водачи на товарни превозни средства, превозващи товари за използване на територията, както и тези, които само преминават транзитно;

                              в)

                              пациенти, пътуващи по наложителни медицински причини;

                              г)

                              ученици, студенти и стажанти, които ежедневно пътуват в чужбина;

                              д)

                              лица, пътуващи по наложителни семейни или служебни причини;

                              е)

                              дипломати, служители на международни организации и лица, поканени от международни организации, чието физическо присъствие е необходимо за доброто функциониране на тези организации, военнослужещи и полицейски служители, както и хуманитарни работници и служители в областта на гражданската защита при изпълнение на техните функции;

                              ж)

                              транзитно преминаващи пътници;

                              з)

                              моряци;

                              и)

                              журналисти при изпълнение на служебните си задължения.

                  20.

                  Държавите членки могат да изискват от лицата, влизащи на тяхна територия , да подават формуляри за локализиране на пътниците , в съответствие с изискванията за защита на данните. Следва да се изготви общ европейски формуляр за локализиране на пътниците, който да може да се използва от държавите членки. Когато е възможно, следва да се използва цифров вариант на информацията за локализиране на пътниците, за да се опрости обработката, като същевременно се гарантира равен достъп за всички граждани.

                  21.

                  Всички мерки, прилагани по отношение на лица, пристигащи от район, класифициран като „червен“, „оранжев“ или „сив“ съгласно точка 10, не може да бъдат дискриминационни, т.е. следва да се прилагат еднакво за завръщащите се граждани на съответната държава членка.

                  22.

                  Държавите членки следва да гарантират, че всички формални изисквания, наложени на гражданите и предприятията, носят конкретна полза за усилията в областта на общественото здраве за борба с пандемията и не създават неоснователна и ненужна административна тежест.

                  23.

                  Ако дадено лице развие симптоми при пристигането си по местоназначение, тестването, диагностицирането, изолацията и проследяването на контактите следва да се извършват в съответствие с местната практика, без да му се отказва влизане. Информацията за случаите, установени при пристигането, следва незабавно да се споделя с органите на общественото здравеопазване на държавите, в които съответното лице е пребивавало през предходните 14 дни, с цел проследяване на контактите, като се използва системата за ранно предупреждение и реагиране.

                  24.

                  Ограниченията не следва да бъдат под формата на забрани за извършване на определени транспортни услуги.

         Комуникация и предоставяне на информация на обществеността

                  25.

                  Държавите членки следва да предоставят на съответните заинтересовани страни и на широката общественост ясна, изчерпателна и навременна информация относно всички ограничения на свободното движение, съпътстващите изисквания (например отрицателни тестове за инфекция с COVID-19 или формуляри за локализиране на пътниците), както и относно мерките, прилагани по отношение на пътуващите от рискови райони , възможно най-рано преди въвеждането на нови мерки. По принцип тази информация следва да бъде публикувана 24 часа преди влизането в сила на мерките, като се има предвид, че е необходима известна гъвкавост при епидемични извънредни ситуации.
                  Тази информация следва да бъде предоставена и на интернет платформата „Re-open EU“, която следва да съдържа препратка към картата, редовно публикувана от Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията съгласно точки 10 и 11.
                  Съдържанието на мерките, географският им обхват и категориите лица, за които се прилагат, следва да бъдат ясно описани.

         Преразглеждане

                  26.

                  Настоящата препоръка следва да се преразглежда редовно от Комисията, подпомагана от Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията. Комисията следва редовно да докладва на Съвета по този въпрос.

         Съставено в Люксембург на 13 октомври 2020 година.

               За Съвета

               Председател

            M. ROTH

         (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 30.4.2004 г., стр. 77).

         (2)  ОВ C 57, 20.2.2020 г., стр. 4

         (3)  Насоки на Комисията за мерки за управление на границите с цел опазване на здравето и гарантиране на наличността на стоки и основни услуги (ОВ C 86I, 16.3.2020 г., стр. 1), Насоки на Комисията относно упражняването правото на свободно движение на работници по време на пандемията от COVID-19 (ОВ C 102 I, 30.3.2020 г., стр. 12), „Съвместна европейска пътна карта за вдигане на противоепидемичните мерки във връзка с COVID-19“ на председателя на Европейската комисия и председателя на Европейския съвет, Насоки на Комисията относно свободното движение на медицински специалисти и минимална хармонизация на квалификацията, свързани със спешните мерки в контекста на COVID-19 (ОВ C 156, 8.5.2020 г., стр. 1), Съобщение на Комисията, озаглавено „Към поетапен и координиран подход за възстановяване на свободата на движение и премахване на граничния контрол по вътрешните граници“ (ОВ C 169, 15.5.2020, стр. 30), Съобщение на Комисията относно третата оценка на прилагането на временното ограничение на неналожителните пътувания до ЕС, COM(2020) 299 final, Насоки на Комисията за сезонните работници в ЕС в контекста на пандемията от COVID-19 (ОВ C 235 I, 17.7.2020 г., стр. 1), Съобщение на Комисията относно прилагането на зелените ленти за преминаване, предвидени в насоките за мерки за управление на границите с цел опазване на здравето и гарантиране на наличността на стоки и основни услуги (ОВ C 96 I, 24.3.2020 г., стр. 1), Насоки на Комисията за улесняване на въздушните превози на товари по време на епидемията от COVID-19 (ОВ C 100 I, 27.3.2020 г., стр. 1) и Насоки на Комисията относно опазването на здравето, репатрирането и пътническите услуги за моряците, пътниците и други лица, намиращи се на борда на кораби (ОВ C 119, 14.4.2020 г., стр. 1)

         (4)  При условие че бъде сключено споразумение между ЕС и Конфедерация Швейцария за сътрудничество в областта на общественото здраве, включително за участието на Конфедерация Швейцария в Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията в съответствие с Регламент (ЕО) № 851/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. за създаване на Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ОВ L 142, 30.4.2004 г., стр. 1 ).

         (5)  ОВ C 102 I, 30.3.2020 г., стр. 12


title: Препоръка (ЕС) 2020/1551 на Съвета от 22 октомври 2020 година за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение

text:
                  26.10.2020

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  L 354/19

         ПРЕПОРЪКА (ЕС) 2020/1551 НА СЪВЕТА
         от 22 октомври 2020 година
         за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение
         СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
         като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, букви б) и д) и член 292, първо и второ изречение от него,
         като има предвид, че:

                     (1)

                     На 30 юни 2020 г. Съветът прие препоръка относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (1) („препоръката на Съвета“). На 16 юли 2020 г. Съветът прие Препоръка (ЕС) 2020/1052 от 16 юли 2020 г. за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 на Съвета относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (2). На 30 юли 2020 г. Съветът прие Препоръка (ЕС) 2020/1144 от 30 юли 2020 г. за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 на Съвета относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (3).
                     На 7 август 2020 г. Съветът прие Препоръка (ЕС) 2020/1186 от 7 август 2020 г. за изменение на Препоръка (ЕС) 2020/912 на Съвета относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение (4).

                     (2)

                     Препоръката на Съвета предвижда, че считано от 1 юли 2020 г., държавите членки следва по координиран начин постепенно да премахнат временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС по отношение на лицата, пребиваващи в третите държави, изброени в приложение I към препоръката на Съвета. На всеки две седмици списъкът на третите държави, посочени в приложение I, следва да се преразглежда и при необходимост може да се актуализира от Съвета след тесни консултации с Комисията и съответните агенции и служби на ЕС вследствие на цялостна оценка въз основа на методиката, критериите и информацията, посочени в препоръката на Съвета.

                     (3)

                     Впоследствие в рамките на Съвета се проведоха обсъждания, в тесни консултации с Комисията и съответните агенции и служби на ЕС, относно преразглеждането на списъка на третите държави, поместен в приложение I към препоръката на Съвета, и при прилагане на критериите и методиката, определени в препоръката на Съвета. В резултат от тези обсъждания списъкът на третите държави, поместен в приложение I, следва да бъде изменен. По-специално Канада, Грузия и Тунис следва да бъдат заличени от списъка, а Сингапур да бъде добавен. Следва също да се поясни, че при потвърждение за реципрочност пътуванията следва да са възможни със специалните административни райони Хонконг и Макао.

                     (4)

                     Граничният контрол е от интерес не само за държавата членка, на чиято външна граница се извършва, но и за всички държави членки, премахнали вътрешния граничен контрол. Поради това държавите членки следва да гарантират, че мерките, които се предприемат по външните граници, са координирани, за да се осигури безпроблемното функциониране на Шенгенското пространство. За тази цел, считано от 22 октомври 2020 г., държавите членки следва да продължат да премахват по координиран начин временното ограничение на неналожителните пътувания към ЕС по отношение на лицата, пребиваващи в третите държави, изброени в приложение I към препоръката на Съвета, изменена с настоящата препоръка.

                     (5)

                     В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящата препоръка и не е обвързана от нея, нито от нейното прилагане. Доколкото тази препоръка представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящата препоръка Дания взема решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали да я приложи.

                     (6)

                     Настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва, в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (5); Следователно Ирландия не участва в нейното приемане и не е обвързана от нея, нито от нейното прилагане.

                     (7)

                     По отношение на Исландия и Норвегия настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (6).

                     (8)

                     По отношение на Швейцария настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО (7), във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (8).

                     (9)

                     По отношение на Лихтенщайн настоящата препоръка представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО (9), във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (10).

               ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
         Препоръка (ЕС) 2020/912 на Съвета, изменена с Препоръка (ЕС) 2020/1052, с Препоръка (ЕС) 2020/1144 и с Препоръка (ЕС) 2020/1186, относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение се изменя, както следва:

                     (1)

                     Първа алинея на точка 1 от препоръката на Съвета се заменя със следното:

                                 „1.

                                 Считано от 22 октомври 2020 г. държавите членки следва по координиран начин постепенно да премахнат временното ограничение на неналожителните пътувания към ЕС по отношение на лицата, пребиваващи в третите държави, изброени в приложение I“.

                     (2)

                     Приложение I към препоръката се заменя със следното:

                           „ПРИЛОЖЕНИЕ I
                           Трети държави и специални административни райони, пребиваващите в които лица следва да не бъдат засегнати от временното ограничение на неналожителните пътувания към ЕС по външните граници:

                                       I.

                                       ДЪРЖАВИ

                                                   1.

                                                   АВСТРАЛИЯ

                                                   2.

                                                   ЯПОНИЯ

                                                   3.

                                                   НОВА ЗЕЛАНДИЯ

                                                   4.

                                                   РУАНДА

                                                   5.

                                                   СИНГАПУР

                                                   6.

                                                   ЮЖНА КОРЕЯ

                                                   7.

                                                   ТАЙЛАНД

                                                   8.

                                                   УРУГВАЙ

                                                   9.

                                                   КИТАЙ (*1)

                                       II.

                                       СПЕЦИАЛНИ АДМИНИСТРАТИВНИ РАЙОНИ НА КИТАЙСКАТА НАРОДНА РЕПУБЛИКА

                                                   1.

                                                   Специален административен район Хонконг (*1)

                                                   2.

                                                   Специален административен район Макао (*1)

                     .
                        (*1)  при условие че има потвърждение за реципрочност"

                        (*1)  при условие че има потвърждение за реципрочност"

                        (*1)  при условие че има потвърждение за реципрочност"

            Съставено в Брюксел на 22 октомври 2020 година.

                  За Съвета

                  Председател

               M. ROTH

            (1)  ОВ L 208 I, 1.7.2020 г., стр. 1.

            (2)  ОВ L 230, 17.7.2020 г., стр. 26.

            (3)  ОВ L 248, 31.7.2020 г., стр. 26.

            (4)  ОВ L 261, 11.8.2020 г., стр. 83.

            (5)  Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20).

            (6)  ОВ L 176, 10.7.1999 г., стр. 36.

            (7)  ОВ L 53, 27.2.2008 г., стр. 52.

            (8)  Решение 2008/146/ЕО на Съвета от 28 януари 2008 г. за сключване от името на Европейската общност на Споразумение между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария за асоцииране на Конфедерация Швейцария към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (ОВ L 53, 27.2.2008 г., стр. 1).

            (9)  ОВ L 160, 18.6.2011 г., стр. 21.

            (10)  Решение 2011/350/ЕС на Съвета от 7 март 2011 г. за сключване от името на Европейския съюз на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, по отношение на премахването на проверките по вътрешните граници и движението на хора (ОВ L 160, 18.6.2011 г., стр. 19).