               5.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/89

         P7_TA(2013)0180
   Принципа на ООН за „отговорност за защита“
   Препоръка на Европейския парламент до Съвета от 18 април 2013 г. относно принципа на ООН за отговорност за защита (2012/2143(INI))
   (2016/C 045/15)

      Европейският парламент,

               —

               като взе предвид ценностите, целите, принципите и политиките на Европейския съюз, залегнали наред с другото в членове 2, 3 и 21 от Договора за Европейския съюз,

               —

               като взе предвид Устава на Организацията на обединените нации,

               —

               като взе предвид Всеобщата декларация за правата на човека,

               —

               като взе предвид Конвенцията за преследване и наказване на престъплението геноцид от 9 декември 1948 г.,

               —

               като взе предвид Римския статут на Международния наказателен съд (МНС),

               —

               като взе предвид Резолюция A/RES/63/308 на Общото събрание на ООН (ОС на ООН) от 7 октомври 2009 г. относно отговорността за защита,

               —

               като взе предвид Резолюция 1674 на Съвета за сигурност на ООН (СС на ООН) от април 2006 г. и Резолюция 1894 на СС на ООН от ноември 2009 г. за защита на цивилни лица при въоръжени конфликти (1),

               —

               като взе предвид Резолюции 1325 (2000 г.) и 1820 (2008 г.) на СС на ООН относно жените, мира и сигурността, Резолюция 1888 (2009 г.) на СС на ООН относно сексуалното насилие срещу жени и деца при въоръжени конфликти, Резолюция 1889 (2009 г.) на СС на ООН, целяща засилването на прилагането и мониторинга на Резолюция 1325 (2000 г.) на СС на ООН, както и Резолюция 1960 (2010 г.) на СС на ООН, с която беше създаден механизъм за събиране на данни и изготвяне на списъци на извършители на сексуално насилие по време на въоръжени конфликти;

               —

               като взе предвид резолюция 1970 от 26 февруари 2011 г. на СС на ООН относно Либия, която се позовава на принципа за отговорност за защита и разрешава някои непринудителни мерки за предотвратяване ескалацията на проявите на жестокост, както и резолюция 1973 на СС на ООН от 17 март 2011 г. относно положението в Либия, която разрешава на държавите членки да предприемат необходимите мерки за защита на цивилни лица и райони с цивилно население и за първи път в историята съдържа изрично позоваване на първия стълб на принципа за отговорност за защита, последвано от сходни позовавания в Резолюция 1975 на СС на ООН относно Кот д’Ивоар, Резолюция 1996 на СС на ООН относно Судан и Резолюция 2014 на СС на ООН относно Йемен,

               —

               като взе предвид параграфи 138 и 139 от заключителния документ от Световната среща на високо равнище на ООН през 2005 г. (2),

               —

               като взе предвид доклада „Принципът на отговорност за защита“ от 2001 г. на Международната комисия по интервенции и държавен суверенитет (ICISS), доклада „Един по-сигурен свят: наша споделена отговорност“ (3) от 2004 г. на Работната група на високо равнище по заплахите, предизвикателствата и промяната и доклада „При по-голяма свобода: към развитие, сигурност и човешки права за всички“ (4) от 2005 г. на Генералния секретариат на ООН,

               —

               като взе предвид докладите на генералния секретар на ООН „Прилагане на принципа за отговорност за защита от 2009 г. (5), „Ранно предупреждение, оценка и отговорност за защита“ от 2010 г. (6), „Ролята на регионалните и субрегионалните споразумения при прилагане на принципа за отговорност за защита“ от 2011 г. (7) и „Отговорност за защита: навременен и решителен отговор“ от 2012 г. (8),

               —

               като взе предвид доклада от ноември 2012 г. на създадената от генералния секретар на ООН вътрешна група за преглед на действията на ООН в Шри Ланка, в който се разследва неуспехът на международната общност да защити гражданското население от масови нарушения на хуманитарното право и правото в областта на правата на човека и се съдържат препоръки относно бъдещи действия на ООН, с които да се реагира ефективно в подобни ситуации, свързани с масови прояви на жестокост,

               —

               като взе предвид доклада на генералния секретар на ООН, озаглавен „Засилване на ролята на посредничеството за мирно уреждане на спорове и предотвратяване и решаване на конфликти“ от 25 юли 2012 г.,

               —

               като взе предвид бразилската инициатива, представена на ООН на 9 септември 2011 г., озаглавена „Отговорност при защита: елементи за развитието и популяризирането на концепцията“,

               —

               като взе предвид Програмата на ЕС за предотвратяване на насилствените конфликти (програмата от Гьотеборг) от 2001 г. и годишните доклади по прилагането й,

               —

               като взе предвид приоритетите на ЕС за Шестдесет и петата сесия на Общото събрание на ООН от 25 май 2010 (9),

               —

               като взе предвид Нобеловата награда за мир за 2012 г., с която не само се признава историческият принос на ЕС за мирна Европа и мирен свят, но също така се повишават очакванията за бъдещата му ангажираност за един мирен световен ред, основан на правилата на международното право,

               —

               като взе предвид Европейския консенсус за развитие (10) и Европейския консенсус относно хуманитарната помощ (11),

               —

               като взе предвид своята препоръка от 8 юни 2011 г. до Съвета относно Шестдесет и шестата сесия на Общото събрание на ООН (12), както и своята препоръка до Съвета от 13 юни 2012 г. относно Шестдесет и седмата сесия на Общото събрание на ООН (13),

               —

               като взе предвид своята резолюция от 16 февруари 2012 г. относно Деветнадесетата сесия на Съвета на ООН по правата на човека (14),

               —

               като взе предвид своята резолюция от 11 май 2011 г. относно ЕС като глобален фактор: неговата роля в многостранни организации (15),

               —

               като взе предвид своята резолюция от 19 февруари 2009 г. относно Европейската стратегия за сигурност и Европейската политика за сигурност и отбрана (ЕПСО) (16),

               —

               взе предвид член 121, параграф 3 и член 97 от своя правилник,

               —

               като взе предвид доклада на комисията по външни работи и становището на комисията по развитие (A7-0130/2013),

               А.

               като има предвид, че заключителният документ от Световната среща на високо равнище на ООН през 2005 г. дава за първи път общо определение на принципа за отговорност за защита; като има предвид, че принципът на отговорността за защита, заложен в параграфи 138 и 139 от заключителния документ от Световната среща на високо равнище на ООН през 2005 г., представлява важна стъпка напред към един по-мирен свят чрез установяване на задължението на държавите да защитават своите граждани срещу геноцид, военни престъпления, етническо прочистване и престъпления против човечеството, както и задължението на международната общност да помага на държавите да поемат отговорност и да предприема действия, когато те не успяват да защитят своите граждани от тези четири престъпления и нарушения;

               Б.

               като има предвид, че принципът на отговорността за защита се основава на три стълба, а именно: i) държавата носи основната отговорност да защитава своето население от геноцид, военни престъпления, престъпления срещу човечеството и етническо прочистване; ii) международната общност трябва да подпомага държавите в изпълнението на техните задължения за защита; iii) когато една държава явно не защитава своето население или в действителност е извършителят на тези престъпления, международната общност има отговорност да предприеме колективни действия;

               В.

               като има предвид, че в съответствие с извършената работа по принципа за отговорност за защита преди постигането на съгласие по заключителния документ от Световната среща на високо равнище на ООН през 2005 г. в доклада относно принципа за отговорност за защита на Международната комисия по интервенции и държавен суверенитет (ICISS) от 2001 г. принципът на отговорността за защита беше доуточнен, за да бъдат включени компонентите отговорност за предотвратяване, отговорност за ответни действия и отговорност за възстановяване, както са въведени в доклада на ICISS.

               Г.

               като има предвид, че се приветства развитието на концепцията на отговорността за защита, тъй като с него се разясняват и укрепват съществуващите задължения на държавите да гарантират защита на цивилните лица; като има предвид, че тази концепция, породена от неуспеха на международната общност в Руанда през 1994 г., е от решаващо значение за оцеляването на общността от нации;

               Д.

               като има предвид, че в такива случаи законната сила следва винаги да се използва само в разумна, пропорционална и ограничена степен;

               Е.

               като има предвид, че развитието на принципа за отговорност за защита е важна стъпка към предвиждането, предотвратяването и предприемането на ответни действия срещу геноцид, военни престъпления, етническо прочистване и престъпления срещу човечеството и спазване на основните принципи на международното право, по-специално на международното хуманитарно и бежанско право и правото в областта на правата на човека; като има предвид, че принципите следва да се прилагат по възможно най-последователен и единен начин, като за тази цел е изключително важно ранното предупреждение и оценката да бъдат извършвани по честен, разумен и професионален начин и използването на сила да бъде крайна мярка;

               Ж.

               като има предвид, че повече от десетилетие след появата на концепцията за отговорност за защита и осем години след нейното утвърждаване от международната общност на Световната среща на високо равнище на ООН през 2005 г. последните събития отново изведоха на преден план значението и предизвикателствата на навременните и решителни ответни действия спрямо четирите престъпления, обхванати от тази концепция, както и необходимостта по-нататъшно операционализиране на този принцип с цел ефективното му прилагане и предотвратяване на масовите прояви на жестокост;

               З.

               като има предвид, че развитието на принципа за отговорност за защита — особено неговия превантивен компонент — може да придвижи напред глобалните усилия за един по-мирен свят, тъй като по време на периоди на ожесточени конфликти се извършват много престъпления с масови прояви на жестокост и това налага да се създаде ефективен капацитет за структурно и оперативно предотвратяване на конфликти, като по този начин се свежда до минимум необходимостта от използване на сила като крайна мярка;

               И.

               като има предвид, че използването на всички налични инструменти по глави VI, VII и VIII от Хартата, като се започне от непринудителни ответни действия и се стигне до колективни действия, е от съществено значение за по-нататъшното развитие и легитимността на принципа за отговорност за защита;

               Й.

               като има предвид, че най-ефективната форма на предотвратяване на конфликтите, насилието и човешките страдания е насърчаването на зачитането на правата на човека и основните свободи, налагането на принципите на правовата държава, доброто управление, сигурността на хората, икономическото развитие, премахването на бедността, приобщаването, социално-икономическите права, равенството между половете и демократичните ценности и практики, както и намаляването на икономическото неравенство;

               К.

               като има предвид, че военната интервенция в Либия през 2011 г. показа необходимостта от изясняване на ролята на регионалните и подрегионалните организации при прилагането на принципа за отговорността за защита; като има предвид, че тези организации могат както да легитимират принципа за отговорност за защита, така и да го прилагат оперативно, но често им липсват капацитет и ресурси;

               Л.

               като има предвид, че правата на човека са от първостепенно значение в международните отношения;

               М.

               като има предвид необходимостта от промяна на начина, по който подхождаме към отговорността за защита, която следва да включва интегрирането й във всички наши модели на сътрудничество за развитие, хуманитарна помощ и управление на кризи, както и по-нататъшното развитие на програми, които вече обхващат отговорността за защита;

               Н.

               като има предвид, че по-последователното прилагане на компонента за предотвратяване на принципа за отговорност за защита, включително прилагането на мерки за посредничество и превантивна дипломация на ранен етап, би могло да намали потенциала за конфликти и насилие и да спомогне за избягване на ескалацията им, като по този начин може да спомогне за предотвратяване на международна интервенция съгласно компонента за ответни действия на принципа за отговорност за защита; като има предвид, че използването на двупистовата дипломация е важен инструмент за превантивната дипломация, който внася човешкото измерение в процеса на помирение;

               О.

               като има предвид, че „отговорността за защита“ е преди всичко доктрина за предотвратяване и че военните намеси следва да бъдат последното действие при отговорността за защита; като има предвид, че винаги, когато това е възможно, отговорността за защита следва да бъде прилагана преди всичко и най-вече чрез дипломатически и дългосрочни дейности за развитие, които се съсредоточават върху изграждане на капацитет в областта на правата на човека, доброто управление, правовата държава, намаляването на бедността и наблягането на образованието и здравеопазването, предотвратяването на конфликти чрез образование и разширяване на търговията, ефективен контрол върху въоръжаването и предотвратяване на незаконната търговия с оръжие и укрепването на системите за ранно предупреждение; като има предвид освен това, че има много алтернативни невоенни принудителни мерки, като например превантивна дипломация, санкции, механизми за отчетност и посредничество; като има предвид, че ЕС трябва да продължава да играе лидерска роля в областта на предотвратяването на конфликти;

               П.

               като има предвид, че сътрудничеството с регионалните организации представлява важно измерение от работата по отговорността за защита; като има предвид, че поради това е необходим призив към укрепване на регионалния капацитет по отношение на предотвратяването и за установяване на ефективни политики за предотвратяване на горепосочените четири престъпления; като има предвид, че предстоящата среща на върха ЕС—Африка през 2014 г. ще предостави добра възможност да се изрази подкрепа за лидерската позиция на АС и да се насърчи ангажиментът на африканското ръководство към отговорността за защита;

               Р.

               като има предвид, че в Насоките за ефективно посредничество на ООН се посочва дилемата, че заповедите за арест, издадени от МНС, налагането на санкции и националните и международните политики за борба с тероризма също засягат начина, по който някои страни в конфликта могат да бъдат включени в процеса на посредничество; като има предвид значителния напредък, постигнат в международното право от създаването на МНС досега в определянето на престъпленията, които изискват незабавна реакция от страна на международната общност, макар че все още липсват изключително важните независими механизми за оценка на това, кога се прилагат тези определения; като има предвид, че прилагането на Римския статут ще увеличи ефективността на режима на МНС; като има предвид, че Римският статут не е ратифициран от всички държави от международната общност;

               С.

               като има предвид, че МНС и отговорността за защита са свързани помежду си, тъй като имат за цел предотвратяване на геноцида, престъпленията срещу човечеството и военните престъпления; като има предвид, че от една страна принципът на отговорността за защита подкрепя мисията на МНС да се бори с безнаказаността, като настоява държавите да спазват своята съдебна отговорност, а от друга страна утвърждава принципа на МНС за взаимно допълване, според който основната отговорност за наказателно преследване се носи от държавите;

               Т.

               като има предвид, че МНС играе основна роля не само в предотвратяването на престъпленията, но също така и във възстановяването на страните и в процесите на посредничество;

               У.

               като има предвид, че ЕС винаги е бил активен застъпник на принципа за отговорност за защита на международната сцена; като има предвид, че той трябва да затвърди ролята си като участник на световната политическа сцена, като защитава правата на човека и хуманитарното право и като отразява тази политическа подкрепа в собствените си политики;

               Ф.

               като има предвид, че държавите членки на ЕС също са утвърдили принципа за отговорност за защита; като има предвид, че само малка част от тях са включили концепцията в свои национални документи;

               Х.

               като има предвид, че опитът от последните специфични кризи, като тези в Шри Ланка, Кот д’Ивоар, Либия и Сирия показа продължаващите предизвикателства пред достигането до едно общо разбиране за това, как да се осигури навременното и ефективно прилагане на принципа за отговорност за защита, като същевременно се изгражда обща политическа воля и ефективен капацитет за предотвратяване или спиране на геноцид, военни престъпления, етническо прочистване и престъпления против човечеството, извършвани от национални и местни органи или от недържавни субекти, произтичащите от тях многобройни жертви сред цивилното население;

               Ц.

               като има предвид, че в ситуации, при които е приложена отговорността за защита, е от особена важност да се поддържа разграничението между мандатите на военните и хуманитарните участници, за да се запази разбирането за неутралност и безпристрастност на всички хуманитарни участници и да се избегне излагането на риск на ефективното предоставяне на помощи и здравно или каквото и да е друго подпомагане, достъпа до получателите или личната сигурност на служителите на хуманитарните организации, базирани на място;

               Ч.

               като има предвид, предложението по инициатива на Бразилия „Отговорност при защита“ е желан принос към необходимото разработване на критерии, които да бъдат следвани при изпълнението на мандат за отговорност за защита, включително пропорционалност на мащаба и продължителност на всяка интервенция, внимателно премерване на последствията, предварителна яснота на политическите цели и прозрачност на мотивите за интервенцията; като има предвид, че мониторингът и механизмите на преглед на приетите мандати следва да бъдат засилени, включително чрез специалните съветници на генералния секретар на ООН за предотвратяване на геноцид и за отговорност за защита и върховния комисар на ООН за правата на човека и следва да бъдат прилагани „честно, разумно и професионално, без политическа намеса и двойни стандарти“ (17);

               Ш.

               като има предвид значителния напредък, постигнат в международното право от създаването на МНС досега в определянето на престъпленията, които изискват незабавен отговор от страна на международната общност, макар че все още липсват изключително важните независими механизми за оценка на това, кога се прилагат тези определения;

               Щ.

               като има предвид, че върховният комисар на ООН по правата на човека играе важна роля в повишаването на осведомеността относно текущи дела по престъпления за масови прояви на жестокост; като има предвид, че Съветът на ООН по правата на човека играе все по-важна роля в прилагането на принципа за отговорност за защита, включително като разрешава на мисии за установяване на фактите и разследващи комисии да събират и оценяват информация, свързана с четирите посочени престъпления и нарушения, както и с нарастващата си готовност да се позовава на принципа за отговорност за защита в ситуации на кризи като тези в Либия и Сирия;

               АА.

               като има предвид, че един тесен, но задълбочен подход към изпълнението на принципа за отговорност за защита следва да ограничи прилагането му до четирите посочени престъпления и нарушения, свързани с масови прояви на жестокост;

               АБ.

               като има предвид, че принципът на отговорността за защита не следва да се прилага в контекста на хуманитарни извънредни ситуации и природни бедствия; като има предвид, че хуманитарните действия не следва да се използват като оправдание за политически действия и като има предвид необходимостта хуманитарното пространство да се зачита от всички участващи страни;

               АВ.

               като има предвид, че е необходимо да бъде предложена всеобхватна помощ за ситуации след конфликт; като има предвид, че са необходими повече усилия за утвърждаване на търсенето на отговорност за тежки нарушения на правата на човека и на международното хуманитарно право, както и на борбата срещу безнаказаността;

               1.

               Отправя следните препоръки към върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност/заместник-председател на Комисията (ВП/ЗП), ЕСВД, Комисията, държавите членки и Съвета:

                           а)

                           отново да се потвърди ангажиментът към отговорността за защита чрез приемане на междуинституционален „Консенсус относно отговорността за защита“, включително общо разбиране за последствията на отговорността защита за външната дейност на ЕС и ролята, която неговите действия и инструменти могат да играят в ситуации на загриженост, който да бъде подготвен съвместно от Съвета, ЕСВД, Комисията и Парламента, като се вземат предвид и вижданията на заинтересованите лица, включително на участниците от гражданското общество и НПО;

                           б)

                           да се включи глава в годишния доклад на ВП/ЗП до Парламента относно ОВППС по отношение на действията на ЕС във връзка с предотвратяването и смекчаването на конфликти при прилагането на принципа за отговорност за защита; в тази глава да се анализира полезността на съответните инструменти и административни структури за прилагането на принципа за отговорност за защита, като включително бъдат определени и необходимите преразглеждания; тази глава да се подготви в сътрудничество със специалния представител на ЕС по правата на човека и като се вземат предвид различните позиции, приети от Парламента по конкретни въпроси, свързани с предотвратяването на конфликти и защита на правата на човека; и също така да се обсъдят заключенията с Парламента;

                           в)

                           да се интегрира принципът на отговорността за защита в помощта за развитие на ЕС; да се издигне на по-високо професионално равнище и да се засили способността на Съюза за превантивна дипломация, посредничество, предотвратяване на кризи и ответни действия и по-специално за събиране и обмен на информация, както и за системите за ранно предупреждение; да се подобри координацията между различните структури на Комисията, Съвета и ЕСВД във връзка с всички аспекти на принципа на отговорността за защита и редовно да се информира Европейският парламент за предприеманите инициативи в подкрепа на принципа на отговорността за защита;

                           г)

                           да се гарантират целите за достатъчно планиране на политиките, оперативни концепции и развитие на способностите в рамките на общата политика за сигурност и отбрана на ЕС (ОПСО) с цел осигуряване на способността на Съюза за пълно прилагане на принципа на отговорността за защита в тясно международно сътрудничество в рамките на ООН и регионалните организации;

                           д)

                           да се развият допълнително способностите на ЕС за предотвратяване и смекчаване на конфликти, включително капацитетът в режим на готовност от правни експерти, полицейски служители и анализатори на регионите и създаване на автономен Европейския институт за мир, който ще има за цел да предоставя на ЕС съвети и капацитет за провеждане на посредничество, двупистова дипломация и обмен на най-добри практики за мир и намаляване на напрежението; да се засилят елементите на външните инструменти на ЕС, свързани с превенция, по-специално на Инструмента за стабилност;

                           е)

                           да се укрепят връзките между ранното предупреждение, планирането на политиките и вземането на решения на високо равнище в ЕСВД и Съвета;

                           ж)

                           да се включи систематична оценка на рисковите фактори за геноцид, военни престъпления, етническо прочистване и престъпления срещу човечеството в регионалните и националните стратегически документи и да се включи превенцията на тези фактори в диалога с трети държави, които са изложени на риск от тези престъпления и нарушения;

                           з)

                           да се развие сътрудничеството със служителите на делегациите на ЕС и посолствата на държавите членки, както и на участници в граждански и военни мисии, и обучението им по въпросите на международното право в областта на правата на човека, хуманитарното право и наказателното право, включително способността им за откриване на потенциални ситуации, свързани с четирите посочени престъпления и нарушения, наред с другото чрез редовен обмен с местното гражданско общество; да се гарантира, че специалните представители на ЕС защитават принципа на отговорността за защита винаги, когато това е необходимо, и да се разшири мандатът на специалния представител на ЕС по правата на човека, така че да включва въпроси, свързани с принципа на отговорността за защита; да се създаде звено за връзка на ЕС за принципа на отговорността за защита в ЕСВД в контекста на съществуващите структури и ресурси, специално натоварен с повишаване на осведомеността относно последиците от принципа на отговорността за защита и с осигуряване на навременен пренос на информация между всички засегнати участници относно ситуации на загриженост, като същевременно се насърчава създаването на национални звена за отговорност за защита в държавите членки; да се увеличи още повече професионализмът и да се засилят превантивната дипломация и посредничеството;

                           и)

                           да се започне и насърчи вътрешен дебат в ЕС относно реформата на Съвета за сигурност на ООН — единствения орган с международна легитимност, който може да санкционира интервенциите по принципа на отговорността за защита без съгласието на държавата, обект на интервенцията;

                           й)

                           да се включват и обучават представители на гражданското общество и НПО, които биха могли да играят роля в гражданската дипломация, за да се насърчи обменът на добри практики в тази област;

                           к)

                           да се засили сътрудничеството с регионалните и субрегионалните организации, включително чрез подобряване на техните мерки за превенция, изграждане на капацитет и ответни действия във връзка с принципа на отговорността за защита;

                           л)

                           да се осигури бързото ратифициране от страна на всички държави — членки на ЕС, на измененията на статута на МНС, определящи престъплението агресия, тъй като Съдът може да играе централна роля в предотвратяването на масови прояви на жестокост, както и в усилията за търсене на отговорност;

                           м)

                           да се настоява за спазването на клаузата за МНС в споразуменията с трети държави и да се обмисли преразглеждането на споразуменията с онези държави, които не спазват заповедите за арест на МНС;

                           н)

                           да се възприеми двоен подход, т.е. да се насърчава всеобщото възприемането на принципа на отговорността за защита, като същевременно се поощряват държавите да оказват съдействие и подкрепа на МНС;

               2.

               Насърчава ВП/ЗП и Съвета:

                           а)

                           да допринасят активно за обсъждането на принципа на отговорността за защита, като се основават на съществуващото международно право в областта на правата на човека и Женевските конвенции, за да се засили вниманието на международната общност към компонента превенция на принципа на отговорността за защита и всеобщото прилагане на непринудителните инструменти, и да разработят конкретен план за действие за тази цел, който да включва също така съображения относно отговорността/необходимостта от възстановяване;

                           б)

                           да насърчават принципа на отговорността за защита в ООН и да работят за гарантиране на неговата универсалност като съществена част от модела на колективна сигурност, основаващ се на многостранното сътрудничество и на водещата роля на ООН и свързан със засилването на ролята на МНС; да припомнят, че отговорността за защита предполага също така отговорност за борба с безнаказаността;

                           в)

                           да подкрепят усилията на генералния секретар на ООН за обновяване и подобряване на разбирането на последствията на принципа на отговорността за защита и да си сътрудничат с членовете на ООН, които искат да подобрят способностите на международната общност за предотвратяване и ответен отговор на престъпленията, свързани с масови прояви на жестокост, обхванати от принципа на отговорността за защита;

                           г)

                           да призоват СС на ООН да приеме бразилското предложение „Отговорност при защита“ с цел да се гарантира най-ефективно прилагане на принципа на отговорността за защита, което да води до възможно най-малко вреди, и да допринесат за необходимото разработване на критерии, които да бъдат следвани по-специално при изпълнението на третия стълб на принципа на отговорността за защита, включително пропорционалност на мащаба и продължителност на всяка интервенция, внимателно премерване на последствията, предварителна яснота на политическите цели и прозрачност на мотивите за интервенцията; като се има предвид, че разработването на такива критерии може да осигури гаранции, които да убедят държавите, оставащи засега резервирани относно доктрината на отговорността за защита, в нейната приложимост, да бъдат засилени мониторингът и механизмите на преглед на приетите мандати, включително чрез специалните съветници на генералния секретар на ООН за предотвратяване на геноцид и за отговорност за защита и върховния комисар на ООН за правата на човека и тези механизми да бъдат прилагани „честно, разумно и професионално, без политическа намеса и двойни стандарти“ (18);

                           д)

                           в сътрудничество с държавите членки и нашите международни партньори да извлекат поуки от опита с принципа на отговорността за защита в Либия през 2011 г. и от настоящата неспособност да бъдат предприети действия в Сирия;

                           е)

                           да предложат на петте постоянни членове на Съвета за сигурност на ООН да приемат доброволен кодекс за поведение, за да се ограничи използването на правото на вето в случаи на геноцид, военни престъпления, етническо прочистване или престъпления против човечеството;

                           ж)

                           да работят съвместно с регионалните партньори на ЕС за по-ясно формулиране на ролята на регионалните и субрегионалните организации при прилагането на принципа на отговорността за защита;

                           з)

                           да работят за установяването на принципа на отговорността за защита като нова норма на международното право в обхвата, договорен с държавите — членки на ООН, на Световната среща на високо равнище през 2005 г.;

                           и)

                           да посъветват Съвета за сигурност, че прогласяването на отговорността за защита, която понастоящем е нововъзникващ стандарт, като стандарт на международното право, няма да ограничи неговия капацитет за вземане на решения;

                           й)

                           да способстват за засилване на рамката и способностите на равнище ООН за посредничество, двупистова дипломация, размяна на най-добри практики в областта на мирното разрешаване на възникващи конфликти, намаляване на напрежението и системите за ранно предупреждение, като тези на звеното за оказване на съдействие при посредничество към Отдела по политически въпроси; да засилят службата на специалния съветник по предотвратяване на геноцид и специалния съветник по принципа на отговорността за защита; да привлекат Съвета по правата на човека в дебата относно принципа на отговорността за защита;

                           к)

                           да осигурят в сътрудничество с държавите — членки на ЕС, които са представени в Съвета за сигурност на ООН, и всички международни партньори пълна съгласуваност при възможно по-нататъшно развитие на концепцията за отговорността за защита с международното хуманитарно право и да се застъпват и наблюдават пълното зачитане на международното хуманитарно право в бъдещи случаи, в които се прилага отговорността за защита;

                           л)

                           да разгледат въпроса за единно членство на ЕС в Съвета за сигурност и за общ бюджет за мисиите на ОВППС в рамките на мандата на ООН;

                           м)

                           да интегрират в много по-голяма степен жени, включително жени на ръководни постове и групи на жените във всички усилия за предотвратяване и намаляване, както и решаване на конфликти в съответствие с Резолюции 1325 и 1820 на СС на ООН;

                           н)

                           да работят съвместно с ООН за установяването на ясна връзка между изпълнението на принципа на отговорността за защита и борбата срещу безнаказаността за най-тежките престъпления в обхвата на тази концепция;

               3.

               Призовава ВП/ЗП:

                           а)

                           да представи на комисията по външни работи на Европейския парламент в рамките на шест месеца след приемането настоящата препоръка конкретен план за действие относно последващите действия по предложенията на Парламента, който по-конкретно очертава стъпките за постигане на „Консенсус относно отговорността за защита“;

               4.

               Възлага на своя председател да предаде настоящата препоръка на Съвета и за сведение на Комисията, ВП/ЗП, ЕСВД и държавите членки.

      (1)  S/RES/1674.

      (2)  A/RES/60/1.

      (3)  http://www.un.org/secureworld/report3.pdf.

      (4)  A/59/2005.

      (5)  A/63/677.

      (6)  A/64/864.

      (7)  A/65/877-S/2011/393.

      (8)  A/66/874/-S/2012/578.

      (9)  10170/2010.

      (10)  ОВ C 46, 24.2.2006 г., стр. 1.

      (11)  ОВ C 25, 30.1.2008 г., стр. 1.

      (12)  ОВ C 380 E, 11.12.2012 г., стр. 140.

      (13)  Приети текстове, P7_TA(2012)0240.

      (14)  Приети текстове, P7_TA(2012)0058.

      (15)  ОВ C 377 E, 7.12.2012 г., стр. 66.

      (16)  ОВ C 76 E, 25.3.2010 г., стр. 61.

      (17)  Член 51, „Отговорност за защита: навременен и решителен отговор“, доклад на Генералния секретар на ООН, 25 юли 2012 г. (A/66/874-S/2012/578).

      (18)  Член 51, „Отговорност за защита: навременен и решителен отговор“, доклад на Генералния секретар на ООН, 25 юли 2012 г. (A/66/874-S/2012/578).


title: Препоръка на Съвета от 14 юли 2015 година относно националната програма за реформи на Унгария за 2015 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Унгария за 2015 г.

text:
               18.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/76

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 14 юли 2015 година
   относно националната програма за реформи на Унгария за 2015 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Унгария за 2015 г.
   (2015/C 272/20)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за растеж и работни места — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическите политики. Стратегията е съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 14 юли 2015 г. въз основа на предложенията на Комисията Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза, а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоки за политиките за заетостта на държавите членки (3). Заедно двата акта представляват т. нар. „интегрирани насоки“, с които държавите членки бяха приканени да се съобразят при провеждането на националната си икономическа политика и политика за заетостта.

               (3)

               На 8 юли 2014 г. Съветът прие препоръка (4) относно националната програма за реформи на Унгария за 2014 г. и даде становището си относно актуализираната програма за конвергенция на Унгария за 2014 г.

               (4)

               На 28 ноември 2014 г. Комисията прие Годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2015 г. за координация на икономическите политики. На същия ден въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011 Комисията прие доклада за механизма за предупреждение, в който беше посочено, че Унгария е една от държавите членки, за които ще се извърши задълбочен преглед.

               (5)

               На 18 декември 2014 г. Европейският съвет одобри приоритетите за стимулиране на инвестициите, засилване на структурните реформи и продължаване на фискалната консолидация, благоприятстваща растежа.

               (6)

               На 26 февруари 2015 г. Комисията публикува своя доклад от 2015 г. за Унгария. В доклада се оценява напредъкът на Унгария в изпълнението на специфичните за страната препоръки, приети на 8 юли 2014 г. Докладът включва също резултатите от задълбочения преглед по член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011. Анализът на Комисията дава основание да се заключи, че в Унгария са налице макроикономически дисбаланси, които налагат решителни политически действия и мониторинг. Следва да се обърне внимание по-специално на рисковете, произтичащи от нетната международна позиция (което въпреки известен напредък в коригирането на външните сметки е все още силно отрицателна), високото равнище на държавния дълг, значителната регулаторна тежест върху финансовия сектор и високото равнище на необслужваните кредити, което затруднява намаляването на задлъжнялостта.

               (7)

               На 30 април 2015 г. Унгария представи своята национална програма за реформи за 2015 г. и своята програма за конвергенция за 2015 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (8)

               Спрямо Унгария понастоящем се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж, както и преходното правило за дълга за 2013—2015 г. В своята програма за конвергенция за 2015 г. правителството планира постепенно да подобри номиналния дефицит до 2,4 % от БВП през 2015 г. и до 1,6 % през 2018 г., а в съответствие с преизчисленото структурно салдо (5) средносрочната бюджетна цел — структурен дефицит от 1,7 % от БВП — се очаква да бъде постигната до 2017 г. Съгласно програмата за конвергенция правителството планира постепенното намаляване на съотношението на дълга към БВП до 74,9 % през 2015 г. и до 68,9 % през 2018 г. Макроикономическият сценарий в основата на тези бюджетни прогнози е до голяма степен реалистичен до 2016 г. и става оптимистичен за следващите години. Мерките в подкрепа на целите за дефицита, планирани от 2016 г. нататък, не са достатъчно конкретизирани, особено след 2016 г. Въз основа на прогнозата на Комисията от пролетта на 2015 г. структурното салдо и нарастването на нетните разходи показват, че е налице риск от значително отклонение от изисквания план за корекции за постигане на средносрочната цел през 2015 г. и 2016 г. Поради това ще са необходими допълнителни мерки през 2015 г. и 2016 г. В същото време Унгария се очаква да се съобрази с преходното правило за дълга през 2015 г., а след края на преходния период — с референтния показател за намаляване на дълга през 2016 г. Въз основа на своята оценка на програмата за конвергенция и вземайки предвид прогнозата на Комисията от пролетта на 2015 г., Съветът е на мнение, че съществува риск Унгария да не спази разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж. За системата за фискално управление в Унгария ще бъде от полза строгото прилагане на вече гласуваната средносрочна бюджетна рамка и възлагането на по-важна аналитична роля на фискалния съвет.

               (9)

               Основните предизвикателства на банковия сектор продължиха през последните 12 месеца, по-специално предизвикателствата пред възстановяването на кредитирането, основано на пазара, чрез по-добри възможности за натрупване на капитал и по-ефективно оздравяване на портфейла. От средата на 2013 г. банковото кредитиране разчита главно на субсидирани схеми, включително за около 40 % от кредитирането на МСП. Комбинацията от значителна данъчна и регулаторна тежест и висок процент на проблемните заеми не предоставя на банките необходимите стимули за увеличаване на тяхната нормална, несубсидирана дейност по отпускане на заеми. Външната експозиция на Унгария и свързаните с нея рискове за финансовата стабилност са намалели значително поради скорошното преобразуване на ипотечните кредити в чуждестранна валута в местна валута. В същото време валутната задлъжнялост на домакинствата все още е основната причина за високия дял на необслужваните кредити. Повечето схеми за облекчения за кредитите в чуждестранна валута, приети към днешна дата, не са насочени към изпитващите затруднения заемополучатели, с изключение на схемата на националната агенция за управление на активите в сектора на домакинствата, и е малко вероятно да решат проблема с необслужваните заеми. Ефикасното оздравяване на портфейла е възпрепятствано, наред с друго, от липсата на възбрани и неефективността на съдебните и при извънсъдебните производства по преобразуване. Споразумението, сключено наскоро с Европейската банка за възстановяване и развитие, включва редица ангажименти от правителството за справяне с предизвикателствата във финансовия сектор, включително, наред с друго, чрез постепенно намаляване на налога върху банките и зачитане на принципа на предварителна консултация. Стриктното прилагане на тези мерки ще доведе до връщане към стабилна и предвидима рамка на финансовата политика. През последната година Унгария многократно разширява пряката си собственост в банковия сектор. Държавната намеса в банковия сектор, извършена чрез увеличена пряка собственост, може да доведе до значителни фискални рискове дори в случаите, когато намесата е само временна.

               (10)

               Последните промени в областта на данъчното облагане (въвеждането на нови данъци и увеличенията в съществуващите данъци) показват връщане към предходната тенденция на увеличаване на тежестта на специфичните за отделните сектори корпоративни данъци. Непредвидимостта и избирателността на тези промени водят до изкривяване на инвестициите в различните сектори. Въпреки че са въведени редица новите мерки, данъчната тежест за някои групи лица с ниски доходи продължава да е сред най-високите в Съюза, като несемейните хора са особено засегнати. Изглежда има възможност за допълнително изместване на данъчната тежест към източници на приходи, които са по-насърчаващи за растежа. Различните мерки, въведени през последната година, помагат да се направят по-строги системи за борба с укриването на данъци. След успешното приключване на програмата, свързваща касовите апарати на търговските обекти към онлайн система, понастоящем се планира през 2015 г. програмата да обхване определен брой пазарни услуги. Прагът, над който трябва да бъде представена подробна декларация за ДДС, беше намален. През 2015 г. беше въведена система за електронна инспекция на пътни товари, чиято главна цел е намаляване на верижните измами с ДДС. Въпреки това все още има значително поле за подобряване на административната ефективност при събирането на данъците и намаляване на разходите за спазване на данъчното облагане, особено за МСП.

               (11)

               Като цяло унгарският пазар на труда се е подобрил през 2014 г., като заетостта в частния сектор се е възстановила благодарение на икономическия възход. Все още има значителни предизвикателства по отношение на схемата за наемане на работа в публичния сектор, която беше значително разширена от 2011 г. насам. Схемата изглежда е неефикасна в активната политика за пазара на труда, като тези рискове нарушават правилното функциониране на пазара на труда. Същите ресурси, ако се изразходват по различен начин, биха могли да донесат по-голяма полза за икономиката на Унгария. Бюджетните разходи на посочената схема са нараснали четворно през последните четири години до 0,8 % от БВП и се очаква да се удвоят отново между 2015 г. и 2018 г., поради което ресурсите няма да могат да се използват за съществени подобрения в обучението и услугите, необходими за улесняване на участието в отворения пазар на труда. Съществува риск обществените поръчки в строителството от такъв мащаб да създадат значителен ефект на „блокиране“ и трайно да заменят системата на социални придобивки за ниско квалифицираните лица. Схемата не е адекватно координирана с други активни мерки на политиката на пазара на труда и не насърчава в достатъчна степен реинтеграцията на участниците в отворения пазар на труда. Процентът на успешно излизане от схемата за наемане на работа в публичния сектор беше само 13,8 % през първата половина на 2014 г., което подсказва, че схемата за наемане на работа в публичния сектор не е достатъчна за подкрепа на реинтеграцията на участниците в пазара на труда. Въпреки че схемата е насочена към трайно безработните и нискоквалифицираните лица (както и към безработните от необлагодетелстваните райони), през 2013 г. 47 % от участниците са били със средно или висше образование. Периодът на допустимост за получаване на обезщетения за безработица (три месеца) не е бил увеличен, като по този начин не съответства на средната продължителност (повече от една година), от която търсещите работа лица се нуждаят, за да намерят работа. Осъществени са редица програми за подобряване на приобщаването на ромите на трудовия пазар и е въведена система за мониторинг. Следва да се разработят рационализирани и координирани мерки на политиката, които да могат да намалят значително бедността. Макар че показателите за бедността сочат умерена тенденция към подобряване, бедността продължава да бъде на тревожно високо ниво, особено сред ромите и децата. Все още има пропуски в адекватността и обхвата на социалното подпомагане.

               (12)

               Въведените през последните години бариери за навлизане на пазара в сектора на услугите не са премахнати; напротив, през 2014 г. бяха въведени допълнителни бариери, които затрудняват ефективното разпределение на икономически ресурси, увеличават несигурността за инвеститорите и ограничават конкуренцията. Новите бариери включват, например, изискването всички средни или големи обекти за търговия на дребно да получат разрешение по централизирана процедура. Корупцията и липсата на прозрачност, които засягат публичната администрация, вземането на решения и обществените поръчки, продължават да бъдат източник на безпокойство. Ниското ниво на конкуренция при обществените поръчки, както и широкото използване на прякото възлагане на договори са се запазили и през 2014 г. През 2014 г. бе предприета реорганизация на администрацията в областта на обществените поръчки, чиито резултати трябва да се следят отблизо. През ноември 2014 г. Унгария представи план за действие за транспонирането на новите директиви относно обществените поръчки и насърчаване на конкуренцията и прозрачността. Няколко мерки за подобряване на уредбата за борба с корупцията също бяха обявени.

               (13)

               Въпреки че бяха взети някои мерки за подкрепа на образованието на ромските деца, все още предстои да бъде разработен системен подход за насърчаване на приобщаващото общо образование. Все още е висок делът на ромските деца, посещаващи училища или класове, в които по-голямата част от учениците са роми, и образователното равнище на ромските ученици е по-нисък от средния за страната. Учителите не са обучени да предоставят достатъчна подкрепа за групите в неравностойно положение. Необходимо е да се направи повече за подобряване на прехода между различни форми и етапи на образованието и от образованието към пазара на труда. Планираните промени в разпределението на държавно финансираните места в средното образование и нарастващите изисквания за приемане във висшите учебни заведения могат да ограничат още повече възможностите за преход между различни форми на образование, по-специално за групите в неравностойно положение. Унгария има много висок процент на отпадане във висшето образование. През декември 2014 г. правителството обяви приемането на национална стратегия за висшето образование. Стратегията включва повишаване на националната цел за дела на завършилите висше образование до 34 %. Като цяло последните мерки не успяха да подобрят участието на групите в неравностойно положение във висшето образование и да се справят с проблема на прекъсването на образованието. Настоящата система за финансиране не подкрепя в достатъчна степен равния достъп.

               (14)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Унгария и го публикува в доклада за страната от 2015 г. Тя оцени също програмата за конвергенция и националната програма за реформи, както и предприетите последващи действия във връзка с препоръките към Унгария, отправени през предходните години. Тя взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Унгария, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнище ЕС към бъдещите решения на национално равнище. Препоръките в рамките на европейския семестър са отразени в препоръки 1—5 по-долу.

               (15)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за конвергенция на Унгария и неговото становище (6) е отразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

               (16)

               С оглед на задълбочения преглед, направен от Комисията, и настоящата оценка Съветът разгледа националната програма за реформи и програмата за конвергенция. Неговите препоръки по член 6 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 са отразени в препоръки 1—3 по-долу,

         ПРЕПОРЪЧВА на Унгария да предприеме следните действия през периода 2015—2016 г.:

               1.

               Да постигне фискална корекция от 0,5 % от БВП за средносрочната бюджетна цел през 2015 г. и 0,6 % от БВП през 2016 г.

               2.

               Да предприеме мерки за възстановяване на нормалното кредитиране на реалната икономика и отстраняване на пречките пред оздравяването на портфейла, основан на пазара; да намали значително рисковете на условните задължения, свързани с нарастването на държавната собственост в банковия сектор.

               3.

               Да намали специфичните за отделните сектори корпоративни данъци с изкривяващ ефект; да премахне неоправданите бариери за навлизане на пазара в сектора на услугите, включително в сектора на търговията на дребно; да намали данъчната тежест за лицата с нисък доход, като пренасочи облагането към области, в които ще има по-слабо отрицателно въздействие върху растежа; да продължи борбата с укриването на данъци, да намали разходите по привеждане в съответствие и да подобри ефективността на събирането на данъци. Да укрепи структурите в областта на обществените поръчки, които насърчават конкуренцията и прозрачността, и допълнително да подобри рамката за борба с корупцията.

               4.

               Да преориентира бюджетните средства, заделени за схемата за наемане на работа в публичния сектор, към активни мерки на пазара на труда за насърчаване на интеграцията в първичния пазар на труда; и да подобри адекватността и обхвата на социалното подпомагане и на обезщетенията за безработица.

               5.

               Да увеличи участието на групите в неравностойно положение, в частност ромите, в приобщаващото общо образование, както и да подобри подкрепата, предоставяна на тези групи, чрез целенасочено обучение за учителите; да засили мерките за улесняване на прехода между различните етапи на образованието и прехода към пазара на труда и да подобри преподаването на основни умения.

      Съставено в Брюксел на 14 юли 2015 година.

            За Съвета

            Председател

         P. GRAMEGNA

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (3)  Продължават да се прилагат с Решение 2014/322/ЕС на Съвета от 6 май 2014 г. относно насоки за политиките за заетостта на държавите членки за 2014 година (ОВ L 165, 4.6.2014 г., стр. 49).

      (4)  Препоръка на Съвета от 8 юли 2014 г. относно националната програма за реформи на Унгария за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета по програмата за конвергенция на Унгария за 2014 г. (ОВ C 247, 29.7.2014 г., стр. 77).

      (5)  Структурното салдо е преизчислено от Комисията въз основа на информацията в програмата за конвергенция съгласно общоприетата методология.

      (6)  Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: 2009/120/Евратом: Препоръка на Комисията от 11 февруари 2009 година относно прилагането на Система за отчет и контрол на ядрен материал от операторите на ядрени инсталации (нотифицирано под номер C(2009) 785)

text:
               12.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 41/17

      ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА

   от 11 февруари 2009 година
   относно прилагането на Система за отчет и контрол на ядрен материал от операторите на ядрени инсталации
   (нотифицирано под номер C(2009) 785)
   (2009/120/Евратом)
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 77, параграф 124 от него,

               (1)

               Като има предвид, че Регламент (Евратом) № 302/2005 от 8 февруари 2005 г. относно прилагане на предпазните мерки по Евратом (1) определи естеството и обхвата на изискванията, предвидени в член 79 от Договора за Евратом, за да позволи отчетност на използваните или произвежданите руди, изходни материали и специални делящи се материали.

               (2)

               Като има предвид, че член 7 от Регламент (Евратом) № 302/2005 изисква ядрените оператори да поддържат система за отчет и контрол за ядрени материали и определя някои изисквания за такава система.

               (3)

               Като има предвид, че работният документ на Комисията, озаглавен „Прилагане на гаранциите по Договора за Евратом“ (2) съдържа изискването Комисията да създаде отправна рамка за висококачествена система за отчет и контрол на ядрен материал (ОКЯМ). Той също така гласи, че одитирането на системите за ОКЯМ ще бъде една от надзорните дейности на Комисията.

               (4)

               Като има предвид, че Европейската асоциация за изследване и разработване в областта на гаранциите (ESARDA) представи през 2007 г. Ръководство за добри практики в системите за отчет и контрол на ядрени материали, което разглежда елементите на система за ОКЯМ, която би могла да бъде обект на одити, както и възможните критерии за определяне на качеството на дейностите по всеки от тези елементи,

         ПРЕПОРЪЧВА:
   Раздел 1 —   Цел и обхват
   Настоящата препоръка описва базовите характеристики на система за ОКЯМ на даден оператор, съответстваща на правните задължения, определени в Регламент (Евратом) № 302/2005. Някои характеристики, описани в настоящата препоръка, се отнасят само за съоръжения със съответни дейности (3).
   Раздел 2 —   Термини и определения

               1.

               „Обвивка“ е конструктивен елемент на съоръжение, контейнер или оборудване, която се използва за осигуряване на физическата цялост на зона или обект (включително на оборудването или данните за защита) и за поддържане на непрекъснатостта на информацията за зоната или обекта чрез предотвратяване на неконтролиран достъп до или движение на ядрен или друг материал, или на взаимодействие с позициите, чието въздействие е ограничено. Пример са стените на складово помещение или басейн за съхраняване, резервоари за транспортиране и контейнери за съхранение.

               2.

               „Коригиращо действие“ е действие за премахване на причината за установена аномалия в ОКЯМ, отклонение или друга нежелана ситуация. Коригиращото действие се предприема, за да се предотврати повторно проявяване. Съществува разлика между корекция и коригиращо действие.

               3.

               „Обработка на данните“ е връзката между създаването на данни от резултати от измерване и проследяване на материали и издаването на различни нормативни доклади, документи, свързани с проверка по Евратом и вътрешни работни документи, свързани с проследяването на материалите в самото съоръжение.

               4.

               „Инвентарен контрол“ от ядрения оператор е програма за качествен контрол, чиято цел е своевременно да гарантира съответствие между записите и действителното положение. Инвентарният контрол следва да включва изясняване и докладване на открити несъответствия, както и съгласуване с други ведомости на мястото и централизирани такива.

               5.

               „Списъкът на инвентарните позиции“ е пълен списък на позициите от ядрен материал (ЯМ) в зоната на материален баланс (ЗМБ) или на указано място в рамките на ЗМБ, създадено в резултат на прилагането на инсталационна процедура. Списъкът може да включва материал, който бива манипулиран на групи. Списъкът следва да включва наименованията и местата на позициите или групите. Стойностите за масата и за други характеристики на позициите или групите следва да бъдат проследими.

               6.

               „Проверка на материалния баланс“ означава метода за оценка на стойността по материалния баланс; като се отчита обосновано приетата неопределеност от измерванията, проверката на баланса решава дали балансът е приемлив или не.

               7.

               „Несъответствие в материалния баланс“ означава стойност по материалния баланс, която не се потвърждава от проверката на материалния баланс.

               8.

               „Измерване“ означава дейностите за определяне на количеството и характеристиките на отчитания ядрен материал.

               9.

               „Отчет и контрол на ядрения материал“ (ОКЯМ) означава всички дейности в дадена ядрена инсталация, засягащи отчитането и контрола на ядрения материал, включително определянето и обработката на данни, както и докладването на Комисията.

               10.

               „Несъответствие в ОКЯМ“ означава всяко несъответствие между две или повече информации (напр. записи), когато това несъответствие не може да бъде обосновано след отчитане на допустимата вариация при измерването или на приетата допустима неопределеност. Несъответствията в ОКЯМ включват несъответствия в измерванията, несъответствия в материалния баланс и несъответствия в контрола на ядрения материал.

               11.

               „Аномалия в ОКЯМ“ е несъответствие или поредица от несъответствия, които показват липса или излишък на значително количество ядрен материал. Аномалия в ОКЯМ може да бъде открита по време на разследване на несъответствия в ОКЯМ от всякакъв вид.

               12.

               „Несъответствие в контрола на ядрения материал“ означава несъответствие при идентифицирането или при определяне на местонахождението на ядрен материал.

               13.

               „Проследяване на ядрен материал“ означава документацията за идентифицирането, движението, местонахождението и основните характеристики на всяка позиция на ядрения материал в ЗМБ. По специално проследяването включва експлоатационни записи, които са основата за прегрупиране, ново измерване, декларации за разлики между изпращача и получателя и промяна на категорията.

               14.

               „Ядрен оператор“ означава лице или предприятие, което създава или експлоатира съоръжение за производство, разделяне, преработка, съхранение или друга употреба на изходни материали или на специални делящи се материали. Терминът се използва също и за организацията, която в крайна сметка е отговорна за съответствието на ОКЯМ с Регламент (Евратом) № 302/2005.

               15.

               „Показател за ефективност“ означава предварителен показател за постигане на резултат, който се постига от отделен човек, екип, организация или действие.

               16.

               „Извършване на физическа инвентаризация“ означава процеса за създаване на пълен списък на позициите ядрен материал за ЗМБ като основа за проверка на инвентаризацията от инспекторите на Комисията.

               17.

               „Проверка на физическата инвентаризация“ (PIV) означава дейност по инспектиране, която проверява валидността на извършената от оператора инвентаризация и приключва периода на материален баланс. Проверката на инвентаризацията се извършва въз основа на списъка на инвентарните позиции, съставен от оператора. Данните от списъка на инвентарните позиции са взаимно свързани с отчетите за физическата наличност.

               18.

               „Качествен контрол“ означава контрол, предназначен да гарантира, че изискванията за качество се изпълняват.

               19.

               „Система за управление на качеството“ означава координирани дейности по управление и контрол на дадена организация по отношение на качеството.

               20.

               „Осигуряване на качеството“ означава частта от Системата за управление на качеството, съсредоточена върху постигането на увереност за това, че се изпълняват изискванията за качество.

               21.

               „Проследимост“ означава способността да се проследява хронологичното развитие, прилагане или местонахождение на разглеждания елемент.

         Раздел 3 —   Управление на системата за ОКЯМ
   Организация и отговорности

               1.

               Висшето ръководство следва да гарантира, че отговорностите и пълномощията са определени и обявени в рамките на организацията. Следва да бъде назначен член на ръководството, който независимо от другите отговорности да бъде отговорен за ежегодното писмено удостоверяване пред изпълнителния директор, че цялата система за ОКЯМ е годна за определените цели.

               2.

               Ролите и отговорностите на ръководството, взети заедно, следва да включват и организационни процедури и модели за комуникация, които:

                           а)

                           предават информация за ефективността на ОКЯМ както на йерархичен принцип, така и между различните работни области на отговорност;

                           б)

                           възлагат отговорности да подобряване на ОКЯМ, както се изисква въз основа на критериите за установяване на необходимост от подобряване;

                           в)

                           осигуряват информация за аномалии в ОКЯМ на ръководителя на ОКЯМ;

                           г)

                           гарантират, че служителите, занимаващи се с дейности по ОКЯМ, притежават подходящите компетентности;

                           д)

                           осигуряват подходящо ниво на осведоменост за правните задължения, засягащи гаранциите.

         Управление и контрол на качеството

               3.

               Основните задачи следва да включват мерки за осигуряване на качеството и за качествен контрол. Целите на тези мерки следва да включват:

                           а)

                           намаляване на характерния риск от човешки грешки;

                           б)

                           осигуряване на правилната работа на измервателната апаратура и програмното осигуряване;

                           в)

                           осигуряване на редица показатели, предназначени да предупреждават ръководството при всеки признак за неадекватна ефективност (показатели за ефективност);

                           г)

                           вътрешна оценка с цел откриване на ниска ефективност;

                           д)

                           механизъм за коригиращи действия за случаи на ниска ефективност.

         Раздел 4 —   Измерване и контрол на измерването
   Програма за измерване

               1.

               Когато се извършват измервания, следва да се създаде програма за осигуряване на достатъчно точно определяне на количеството и характеристиките на материала, който трябва да бъде посочен в отчетните декларации. Дейностите по измерване следва да се провеждат така, че да има проследимост в случай на разследване на аномалия. Дейностите по измерване следва да включват измерването на материала, а също и процеса, при който измерваният материал се избира за представителен за даден набор от материал и за всякаква последваща преработка на този пробен материал (вземане на проби, превоз и подготовка на пробата), както и изискваните процеси на обработка на данните. Трябва да са включени и дейности по измерване, необходими за контрол на измерването и осигуряване на качеството.

         Изисквания към отчетните данни

               2.

               За да се гарантира съответстваща ефективност на измерванията, следва да се вземат предвид следните изисквания:

                           а)

                           утвърждаването на прилаганите методи на измерване;

                           б)

                           проследимост на резултатите от измерванията;

                           в)

                           точността и грешката;

                           г)

                           всеки резултат от измерване трябва да бъде одобрен от отговорно лице;

                           д)

                           пробата трябва да е представителна за материала.

               3.

               В случаите, в които отчетните данни се основават на изчисления, а не на преки измервания, стойностите следва да бъдат утвърдени, проследими и одобрени. За броенето на позициите важат подобни изисквания.

         Контрол на измерването

               4.

               Следва да има въведена програма за контрол на измерването с цел да се гарантира валидността на използваните за отчетните декларации измервателни резултати и техните неопределености.

               5.

               Програмата за контрол на измерването следва да включва:

                           а)

                           измервания, гарантиращи, че измервателната апаратура работи в съответствие с изискванията;

                           б)

                           гаранция, че в отчетните стойности за масата няма значителна систематична грешка и че неопределеността при измерването е съответстващо оценена;

                           в)

                           записи с всички данни от програмата за контрол на измерването;

                           г)

                           описание на измервателното оборудване и методите на измерване;

                           д)

                           одобрение на процедурите за измерване.

         Раздел 5 —   Проследяване на „ядрен материал“

               1.

               Проследяването на ядрения материал следва да документира всяко движение и местонахождението на всяка позиция от ядрен материал. То следва да включва и информация за характеристиките на материала и неговата защитна обвивка. Всяко действие, свързано с ядрен материал, което променя местонахождението, идентифицирането, естеството или количеството на ядрения материал, следва да бъде документирано. По-специално проследяването следва да включва отчети, които са основата за прегрупиране, ново измерване, декларации за разлики между изпращача и получателя и промяна на категорията.

         Идентифициране

               2.

               Когато това е практически изпълнимо, ядреният материал следва да бъде в контейнери със заведен уникален елемент за идентифициране. Когато ядреният материал не е в транспортируем контейнер, за идентифициране на „контейнера“ и за определяне на местонахождението на контейнера/материала може да се счита дадено ясно разграничено технологично местоположение. Това включва материал в технологични съдове или друго оборудване. Елементите за идентифициране на контейнерите следва да бъдат незаличими и ясно четими при инвентаризационни проверки. Ако елементът за идентифициране на позицията трябва да се смени, следва да бъде записана връзката между стария и новия елемент за идентифициране. Ако ядреният материал е в някакъв вид двойна защитна обвивка, естеството и характеристиките на материала във всеки един контейнер или място следва да бъдат проследими чрез контрола на идентифицирането.

         Идентифициране на мястото за съхранение

               3.

               Местата, на които може да се държи ядрен материал, следва да имат елементи за идентифициране, които са основата за записване на местоположението и преместванията на материала. Когато е необходимо, в рамките на зоните следва да бъдат споменати конкретни места като част от указанията за точното местоположение. Записите за контрол на съхраняването следва да гарантират, че елементите за идентифицирането на съдържанието на всяко място за съхранение са известни и че може да се намери мястото на всяка определена позиция. Естеството и характеристиките на материала на всяко място следва да могат да бъдат установени чрез контрол на идентифицирането или по други начини.

         Проследяване на материал по време на производството

               4.

               Когато ядрен материал влиза в технологичен процес (или се преопакова), производствените записи следва да позволяват идентифицирането на позициите, от които материалът е бил подаван в процеса (или в нови контейнери). Целта на това е да се осигури проследимост на съответните ядрени характеристики на материала в процеса.
               Производствените записи следва да показват количеството материал, който се подава в процеса или се преопакова и, както вече бе посочено, следва да се поддържа проследимост на информацията, свързана с естеството на ядрения материал.
               Когато в резултат на обработката или преопаковането се получават нови позиции или набори от материал, за тези позиции следва да бъдат установени стойности за масата и елементи за идентифициране, а техните елементи за идентифициране следва да бъдат свързани със съответните резултати за масата и с хронологията на измерване.

         Инвентарен контрол

               5.

               При инвентарния контрол от страна на оператора следва:

                           а)

                           да се гарантира, че всички премествания на ядрен материал от складове към зоните за обработка и обратно се записват (ключови точки на измерване — КТИ);

                           б)

                           да се проверява редовно дали записите за запасите съответстват на записите за потоците в КТИ, записите за местата на съхранение и записите за обработката, като редовно съгласува записите по места с централните записи на ЗМБ;

                           в)

                           да се отчитат експлоатационните записи от мерките за инвентарен контрол, които осигуряват непрекъсната информация за съдържанието на позиции в ядрения материал;

                           г)

                           да се проверява редовно съответствието между информацията за наличния материал и действителното състояние;

                           д)

                           да се изясняват и докладват откритите несъответствия, както и да се съгласуват резултатите с други отчети по места или с централни отчети.

                     В случай на преместване на ядрен материал, което не представлява преместване на позиция, поместена в защитна обвивка, следва да бъде измерено количеството на преместения материал.

         Управление на несъответствията

               6.

               Инсталацията следва да има методика, чрез която да се разпознават и разследват несъответствията в ОКЯМ и да се документира тяхното обработване. Методиката следва да:

                           а)

                           отбелязва за всеки вид несъответствие действията по разследване, които се предприемат, както и обстоятелствата във всеки един случай, които се отчитат при изясняване на несъответствието. Предприеманите действия следва да включват отговорностите на персонала и допълнителните данни, които се използват;

                           б)

                           извършва подходяща корекция на записите и нормативните декларации, когато дадено несъответствие се изясни;

                           в)

                           завежда писмено, когато дадено несъответствие остане неизяснено, както и да завежда писмено предприетото действие за изясняването му.

         Управление на аномалиите

               7.

               Инсталацията следва да има въведена методика, която съответства на задълженията за докладване съгласно членове 6 и 14 (специални доклади) от Регламент (Евратом) № 302/2005. Освен управлението на аномалиите, описано в раздел 5, точка 6 от настоящата препоръка, методиката следва да:

                           а)

                           разпознава, разследва и документира обработването на аномалиите в ОКЯМ, съответстващи на член 15, буква а) от Регламент (Евратом) № 302/2005. Целта на такива разследвания на ОКЯМ следва да бъде навременно създаване на отчетно доказателство за това, че за целия материал се води отчет;

                           б)

                           разпознава, разследва и документира обработването на други ситуации, съответстващи на член 15, буква б) от Регламент (Евратом) № 302/2005;

                           в)

                           определя отговорностите на персонала и формата на вътрешна комуникация, необходима, когато се изискват действия съгласно член 15, буква а) или б) от Регламент (Евратом) № 302/2005. Методиката следва да определя и механизмите, чрез които персоналът ще информира Комисията;

                           г)

                           определя отговорностите и пълномощията на персонала с цел осигуряване на „допълнителни подробности или обяснения“, когато такива се изискват съгласно член 14 от Регламент (Евратом) № 302/2005.

         Раздел 6 —   Обработка на данните и контрол

               1.

               Следва да бъде въведена система за обработка на данни, която да осигурява:

                           а)

                           сигурно и надеждно запаметяване на всички данни, необходими за правилната работа на системата за ОКЯМ;

                           б)

                           декларациите, изисквани от Регламент (Евратом) № 302/2005 (отчети за промяна в наличността, доклади за материалния баланс, отчети за физическата наличност, специални доклади, предварителни уведомления);

                           в)

                           стандартно отклонение в материалния баланс за проверките на материалния баланс (ако е целесъобразно);

                           г)

                           различни видове документи, свързани с декларациите за промяна в наличността, като документация за доставяне;

                           д)

                           работни документи за планов инвентарен контрол;

                           е)

                           работни документи за извършване на физическа инвентаризация;

                           ж)

                           списък на инвентарните позиции, създаден въз основа на извършването на физическа инвентаризация и използван при проверката на инвентаризацията или друг вид проверка.

               2.

               Следва да има процедури за обработка на данните с цел коригиране на записи и генериране на декларации за коригиране, според необходимостта за всяка ситуация, при която е било открито несъответствие. По време на такива процеси на коригиране следва да се запазва проследимостта. Качественият контрол и мерките за осигуряване на качеството следва да гарантират завършеността и безгрешността на системата за обработка на данните.

               3.

               Възможностите за обработка на данните следва да включват:

                           а)

                           осигуряване на инвентарни списъци, позволяващи проверка на инвентара от оператора;

                           б)

                           инвентарни списъци, осигуряващи всякаква информация, необходима за определяне на несъответствията между местата, описани в записите, и действителното физическо място;

                           в)

                           поддържане на редовно съгласуване на записите по места и централните записи на ЗМБ, когато отчитането на ядрени материал в технологичен процес включва отделно съхраняване на тези записи;

                           г)

                           възможност за въвеждане на корекции, произтичащи от разследването на несъответствия, с цел проверка на инвентара и съгласуване на документацията;

                           д)

                           документацията за резултатите от проверката на инвентара и съгласуването на базата данни, включително документацията за установените несъответствия, за целите на показателите за ефективност.

               4.

               Процедурите за дейностите по изпълнение на обработката на данните следва да осигуряват на ръководителя на системата за ОКЯМ контролна информация. Тя трябва да включва служителите, които дават начало на всяко изпълнение на софтуерна програма, разпознаване на използваната(ите) приложна(и) програма(и), както и идентифициране на местонахождението на използваните входящи данни и местонахождението на създаваните изходящи данни. Трябва също да бъде възможно да се разпознава всяко изпълняване на приложна софтуерна програма или достъп до записи и данни, които не са в съответствие с разрешените правила за обработка на данните.

         Проследимост

               5.

               Системата за обработка на данните следва да генерира информацията, изисквана съгласно Регламент (Евратом) № 302/2005, и също да поддържа проследимостта за цялата осигурена информация. Трябва да бъде възможно да се идентифицира всяка информация или данни, които може да са необходими за изясняване на несъответствия и аномалии във връзка с изискванията на Регламент (Евратом) № 302/2005.

         Раздел 7 —   Материален баланс
   Получаване и изпращане

               1.

               Ядрените оператори следва да прилагат процедури по получаване, включващи:

                           а)

                           проверка на информацията от изпращача (пълнота, непротиворечивост);

                           б)

                           проверка на естеството, елемента за идентифициране и механичната цялост на транспортния контейнер и пломбите, както и първоначална проверка на естеството на ядрения материал (когато е необходимо);

                           в)

                           въвеждане на получения материал в процеса на отчитане;

                           г)

                           разпознаване и обработване на разлики между изпращача и получателя;

                           д)

                           коригиращи действия в случай на несъответствия;

                           е)

                           записване по начин, който гарантира проследимост;

                           ж)

                           осигуряване на съобразяване със задълженията, предвидени в членове 21 и 22 от Регламент (Евратом) № 302/2005.

               2.

               Ядрените оператори следва да прилагат процедури по изпращане, определящи:

                           а)

                           съдържанието на информацията, която се изпраща на получателя;

                           б)

                           как следва да се актуализира отчетът;

                           в)

                           коригиращите действия и съответна реакция при ситуации на несъответствие, регистрирани от получателя;

                           г)

                           подготовката и изпълнението на процеса на изпращане;

                           д)

                           воденето на записи по начин, който гарантира проследимост;

                           е)

                           дейностите за осигуряване на съобразяване със задълженията, предвидени в членове 21 и 22 от Регламент (Евратом) № 302/2005.

         Извършване на физическа инвентаризация (PIT)

               3.

               Всяка календарна година следва да се извършва физическа инвентаризация на всяка ЗМБ, като периодът между две последователни физически инвентаризации не трябва да надвишава 14 месеца. Процедурите PIT следва да включват тези за докладване на Комисията и за осигуряване на списък на инвентарните позиции за проверка на физическата инвентаризация (PIV). По специално ядрените оператори следва да имат процедури PIT, отчитащи следните необходимости:

                           а)

                           определяне на работните методи на извършване на физическа инвентаризация и отговорностите за всяка зона за съхранение и зона за обработване;

                           б)

                           установяване на надежден списък от позиции за целия материал на всяко едно място от ЗМБ. Подобни процедури трябва да са замислени така, че да гарантират, че няма никакъв пропуснат материал;

                           в)

                           извършването на физическата инвентаризация следва да бъде записвано;

                           г)

                           ако има дейности по извършване на физическа инвентаризация, включващи физически проверки (проверка на етикетите или измерване), процедурите следва да включват правила за определяне на необходимите корекции в информацията в системата за обработка на данни (когато са открити несъответствия), както и правила за предаване на такива корекции на отдела за обработка на данни;

                           д)

                           преди да бъде предаден, списъкът на инвентарните позиции за ЗМБ, представен пред инспекторите на Комисията като основа за PIV, следва да бъде удостоверен с подписа на отговорното лице;

                           е)

                           при една методика за извършване на физическа инвентаризация на зона за съхранение, която разчита изцяло на записи за преместване, надеждността на методиката следва да бъде повишена, като бъдат предвидени:

                                       i)

                                       указания за качествен контрол и осигуряване на качеството за създаването на записи за преместванията;

                                       ii)

                                       мерки за качествен контрол и за осигуряване на качеството, гарантиращи надеждни записи за местата за съхранение;

                                       iii)

                                       текущо записване на факта, че тези указания за осигуряване на качеството и за качествен контрол за били спазени;

                                       iv)

                                       осигуряване на невредимостта на материала по време на престоя му в зоната;

                                       v)

                                       независимо потвърждение, че записите за преместване са пълни.

               4.

               За всяка една позиция за целите на формалните проверки списъкът на инвентарните позиции следва да включва:

                           а)

                           местоположение и положение на съхраняване в рамките на мястото;

                           б)

                           тип на контейнера и идентификация на контейнера (ако е приложимо);

                           в)

                           вид на материала;

                           г)

                           маса на ядрения материал за всяка позиция (бруто тегло, нето тегло и тара);

                           д)

                           степен на обогатяване на урана;

                           е)

                           изотопен състав на плутония (ако има).

                     Списъкът на инвентарните позиции следва да включва точки за материал, който е труден за измерване или поради мястото си (съдържание на технологичен съд), или защото е в неудобна за измерване форма. В такива случаи операторът следва за всяка позиция да обяви интервал за масата по оценка, като проследимостта следва да осигури връзката с данните, използвани за оценката. Оценките за масата на материал, който е недостъпен или е в технологични съдове, следва да включват мястото на материала. Стойностите за масата на измерени отпадъци, случайни загуби и прехвърляния в отпадък следва да имат проследима хронология.

         Проверка на материалния баланс

               5.

               В ЗМБ, в която има обработка или повторно измерване, материалният баланс от физическата инвентаризация, както и материалните баланси за технологичната зона, които са част от методика за инвентарен контрол, следва да бъдат проверявани за приемливост, като се използват стандартни отклонения на баланса, отчитащи обосновано приетата неопределеност на измерванията, а в случай на количества по оценка — неопределеността на технологичния процес и измерванията. Тези проверки следва да бъдат неразделна част системата за осигуряване на качеството.
               Процедурите за всяка проверка на баланс следва да вземат предвид следното:

                           а)

                           софтуерът за изчисляване на стандартното отклонение на всеки баланс следва да е предвиден в методиката за осигуряване на качеството на програмното обезпечаване и неговата употреба;

                           б)

                           данните от отчитането и методът на измерване, използвани за изчисляване на стандартното отклонение на всеки баланс, следва да са предвидени в методиката за данните и тяхното използване;

                           в)

                           алгоритмите, използвани за изчисляване на стандартното отклонение, следва да са описани в технически документ;

                           г)

                           методът следва да осигурява стандартни отклонения за баланса, които отразяват правилно модела на технологична обработка през периода на баланса и които отразяват правилно също и хронологията на измерванията (или на метода за оценка) на стойностите за масата, използвани за изчисляване на баланса;

                           д)

                           когато оценките за материала в технологичния процес са въз основа на хронологична информация или на някакъв вид моделиране, методът на оценка и методът за установяване на неопределеността следва да бъдат описани в технически документ;

                           е)

                           работните процедури за проверка на баланса, ръководството за потребителя на софтуера, описанието на софтуера и документите за техническия метод следва да бъдат написани по такъв начин, че да могат да бъдат удостоверени тяхната пълнота и взаимна съгласуваност.

      Адресати на настоящата препоръка са държавите-членки.
      Съставено в Брюксел на 11 февруари 2009 година.

            За Комисията

         Andris PIEBALGS

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 54, 28.2.2005 г., стр. 1.

      (2)  SEC(2007) 293.

      (3)  Посочването на проверки на измерванията и материалния баланс е несъстоятелно за съоръжение, при което няма измервания.