title: Препоръка на Съвета от 12 юли 2011 година относно Националната програма за реформи на Германия за 2011 г. и съдържаща становище на Съвета относно актуализираната Програма за стабилност на Германия за периода 2011—2014 г.

text:
               19.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/9

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 12 юли 2011 година
   относно Националната програма за реформи на Германия за 2011 г. и съдържаща становище на Съвета относно актуализираната Програма за стабилност на Германия за периода 2011—2014 г.
   2011/C 212/03
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 3 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   след консултация с Икономическия и финансов комитет,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за работни места и растеж — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическата политика, съсредоточена върху ключовите области, в които е необходимо да се предприемат действия за повишаване на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 13 юли 2010 г. Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическата политика на държавите-членки и на Съюза (за периода 2010—2014 г.), а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоките за политиката на държавите-членки по заетостта (2), като двата акта заедно представляват „интегрираните насоки“. Държавите-членки бяха призовани да отчитат интегрираните насоки при провеждането на националната си икономическа политика и политика по заетостта.

               (3)

               На 12 януари 2011 г. Комисията прие първия годишен обзор на растежа, с което постави началото на нов цикъл на икономическото управление в ЕС и на първия европейски семестър за предварителна интегрирана координация на политиката съгласно стратегията „Европа 2020“.

               (4)

               На 25 март 2011 г. Европейският съвет одобри приоритетите за фискалната консолидация и структурната реформа (в съответствие със заключенията на Съвета от 15 февруари и 7 март 2011 г. и въз основа на годишния обзор на растежа, изготвен от Комисията). Той подчерта необходимостта да се даде приоритет на възстановяването на стабилността на бюджетите и фискалната устойчивост, намаляването на безработицата чрез реформи на пазара на труда и полагането на нови усилия за повишаване на растежа. Европейският съвет поиска от държавите-членки да превърнат тези приоритети в конкретни мерки, които да бъдат включени в техните програми за стабилност или програми за конвергенция и в националните програми за реформи.

               (5)

               На 25 март 2011 г. Европейският съвет също така прикани държавите-членки, участващи в пакта „Евро плюс“, да представят своите ангажименти своевременно, за да бъдат включени в програмите им за стабилност или за конвергенция и в националните им програми за реформи.

               (6)

               На 27 април 2011 г. Германия представи актуализираната си Програма за стабилност, която обхваща периода 2011—2015 г., а на 7 април 2011 г. — своята Национална програма за реформа за 2011 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (7)

               Германската икономика навлезе в кризата със сравнително силни позиции. Резкият спад в световната търговия обаче доведе до срив на износа и инвестициите през 2009 г., като реалният БВП се сви с безпрецедентните 4,7 %. Въпреки това, след като се повиши незначително, безработицата отново започна да се понижава от края на 2009 г. Устойчивостта на пазара на труда отразява положителните ефекти от направени в миналото реформи за улесняване на намаляването на работното време и от субсидиите за работа с намалено работно време. Икономиката се възстанови убедително от рецесията, като реалният БВП се повиши с 3,6 % през 2010 г. Износът до голяма степен компенсира огромния спад, наблюдаван през 2009 г., и проправи пътя на по-мащабно възстановяване, което води до намаляващ излишък по текущата сметка. Икономиката допълнително подобри конкурентоспособността си спрямо повечето от останалите държави-членки, които са членове на еврозоната. От балансирана позиция консолидираният държавен бюджет стигна до дефицит от 3 % от БВП през 2009 г. в резултат на действието с пълна сила на автоматичните стабилизатори и на дискреционните мерки за противодействие на икономическия спад. Икономическото възстановяване помогна за ограничаване на дефицита през 2010 г. (3,3 % от БВП), въпреки действащите фискални стимули и мерки в подкрепа на финансовите пазари.

               (8)

               Въз основа на оценката на актуализираната програма за стабилност в съответствие с Регламент (ЕО) № 1466/97, Съветът е на мнение, че в макроикономическия сценарий, на който се основава програмата за стабилност, се проявява предпазливост за 2011 г., а оценките за периода след това са реалистични; това показва също и съпоставка с прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2011 г. Програмата за стабилност залага растеж на реалния БВП с 2,3 % през 2011 г., забавяне до 1,8 % през 2012 г. и до средно 1,5 % за периода 2013—2015 г. В програмата за стабилност се предвижда понижаване на дефицита под референтната стойност от 3 % от БВП още през 2011 г. — две години преди срока, определен от Съвета, както и допълнителен напредък към постигането на средносрочната цел (СЦ) — дефицит през 2014 г. от 0,5 % от БВП в структурно изражение. След очакваната корекция на прекомерния дефицит темпът на приспособяване към СЦ, предвиден от програмата за стабилност, ще се понижи под референтната стойност от 0,5 % от БВП през 2013 г. и 2014 г. Съотношението на дълга към БВП се повиши с почти 10 пункта през 2010 г. (3), но се очаква то отново да започне да се понижава от 2011 г., като до 2015 г. ще достигне 75,5 % от БВП, оставайки над референтната стойност, предвидена в Договора. Рисковете пред бюджетните перспективи изглеждат в общи линии балансирани за 2011 г., но резултатите след това могат да се окажат по-слаби от очакваното, тъй като някои икономии може да не бъдат реализирани. Някои мерки все още са предмет на обсъждане (напр. данък за енергията и данък в областта на финансовите трансакции), а други все още не са уточнени (например подобрения на ефективността на публичната администрация). Освен това не се изключват и евентуални допълнителни мерки в подкрепа на финансовите пазари. Съгласно последната оценка на Комисията, рисковете по отношение на дългосрочната устойчивост на публичните финанси са средно високи.

               (9)

               Тъй като с неотдавнашната реформа на системата за здравеопазването се въведоха мерки за овладяване на нарастването на разходите главно през 2011 г. и 2012 г., по-нататъшните стъпки за увеличаване на ефективността на публичните разходи за здравеопазване, както и в областта на дългосрочните грижи, ще подкрепят предвиждания план за консолидация. В същото време поддържането на курс към консолидация, ориентиран до голяма степен към растежа, включително посредством осигуряване на подходящо равнище на разходите за образование, ще помогне за повишаване на потенциала за дългосрочен растеж.

               (10)

               Въпреки че фискалната рамка на Германия бе значително укрепена чрез въвеждане на конституционни бюджетни разпоредби, чрез създаването на Съвет за стабилност и на система за ранно предупреждение с цел предотвратяване на бюджетни неравновесия, все още са необходими допълнителни усилия за пълното прилагане на бюджетните разпоредби на равнище провинции (Länder). По-нататъшното укрепване на свързания с тях механизъм за мониторинг и санкциониране също ще увеличи надеждността на публичните финанси на Германия.

               (11)

               Кризата разкри сериозни слабости в германския банков сектор. Сериозните загуби и обезценки вследствие на международни инвестиции в ипотечни заеми и в структурирани активи отслабиха капиталовата база на някои банки и доведоха до необходимостта от сериозни държавни интервенции. Кризата също така разкри слабостите на някои Landesbanken, които още преди кризата страдаха от недостиг на ефективни структури за управление на риска и от липсата на жизнеспособен и подходящо финансиран бизнес модел. По-нататъшната реформа на банковия сектор, включително преструктуриране на Landesbanken, нуждаещи се от жизнеспособен бизнес модел и адекватна капиталова база, както и укрепването на регулаторната и надзорна рамка, ще допринесат за запазване на стабилността на финансовия сектор и ще подсигурят по-ефикасно разпределение на спестяванията на вътрешния пазар като средство за укрепване на търсенето и инвестициите.

               (12)

               Потенциалът за растеж и структурната конкурентоспособност на германската икономика зависят до голяма степен от добре обучената висококвалифицирана работна сила, но недостигът на работна ръка може да стане още по остър в резултат на развитието на демографската ситуация. Това подчертава значението на пълното оползотворяване на потенциала на работната сила чрез премахване на пречките за участие на пазара на труда на определени групи от населението (възрастните работници, жени, нискоквалифицирани работници и граждани на държави извън ЕС), както и на по-нататъшното развитие на човешкия капитал. Вземането на мерки по отношение на данъчната тежест, която остава висока особено за хората с ниски и средни доходи, ще подобри стимулите за работа, като същевременно ще позволи увеличението на заплатите да се преобразува в по-голяма степен в по-високи разполагаеми доходи и в нарастване на вътрешното търсене. Високите пределни данъчни ставки за доходите на втори член на семейството, произтичащо от съвместното подоходно облагане на съпружеските двойки, създава негативни стимули за предлагането на работна сила. Въведеният през 2009 г. „Faktorverfahren“ позволява индивидуалната месечна данъчна тежест да отразява личните доходи на всяко лице, като годишната данъчна тежест остава непроменена. Следва да бъде наблюдавано въздействието на тази реформа, засягаща участието на трудовия пазар. В тази връзка може да бъде необходимо предприемането на нови мерки за преодоляване на все още съществуващите негативни стимули за предлагането на работна сила. По-нататъшното повишаване на достъпа до детски заведения също ще подпомогне по-специално все още ниското участие на жените в работната сила на пълен работен ден. Освен това увеличаването на броя на лицата с професионални квалификации може да засили перспективите за участие в пазара на труда на нискоквалифицираните работници.

               (13)

               В последно време Германия взе решения с широк хоризонт във връзка с бъдещето на нейната енергийна диверсификация. Прилагането на Националната енергийна концепция предполага основна промяна в енергийните доставки и ще окаже влияние върху цените на енергията и върху конкурентоспособността на икономиката в средносрочен до дългосрочен план. Ето защо ефективността на разходите следва да бъде основен ръководен принцип за прилагането на Националната енергийна концепция на базата на ефективно потребление на енергия, на ефективни от гледна точка на разходите схеми за подпомагане, на енергийни системи за възобновяеми енергийни източници с подходящ капацитет и на конкурентни енергийни пазари.

               (14)

               Повишаването на конкуренцията в сектора на услугите ще засили нарастването на производителността и ще подкрепи вътрешното търсене. По-динамичният растеж на сектора на услугите може също така да допринесе за разширяването на основата за нарастване на търсенето и предлагането в Германия. Въпреки значителния напредък през последните години чрез прилагането на Директивата за услугите изглежда има възможности за по-нататъшно ограничаване на пречките за влизане и излизане на предприятия, по-специално чрез по-нататъшно опростяване на системата за разрешения и лицензи и опроставяне на правилата за извършването на някои професионални услуги. Следва да бъде проучена основателността и адекватността на регулирането на определени занаятчийски професии. Що се отнася до услугите, предоставяни чрез мрежи, конкуренцията, по-специално в железопътния сектор, може да бъде подобрена. Засилването на надзорната роля на Федералната агенция за мрежите и отварянето на инфраструктурата за продажби и билети за конкуренти биха насърчили конкуренцията в краткосрочен план.

               (15)

               По-нататъшните реформи за подобряване на достъпа и качеството на системата за образование и обучение ще бъдат от ключово значение, за да се гарантира предлагането на подходящо квалифицирана работна ръка, включително и с оглед на демографските промени. Очаква се по-специално недостиг на средно и висококвалицирана работна ръка, особено в областта на математиката, науката и технологиите. Образователното равнище на младите хора в Германия, както в горната степен на средно образование, така и във висшето образование, са под средното за ЕС. Увеличаването на наличието на предучилищното образование, целодневните училищни занимания и улесняването на прехода между различните направления на училищната система могат да повишат образователните резултати.

               (16)

               Германия е поела някои ангажименти по пакта „Евро плюс“. Що се отнася до фискалната сфера, ангажиментите включват коригиране на прекомерния дефицит още през 2011 г. и постигане в най-общи линии на целите, предвидени от националните бюджетни разпоредби през 2011—2012 г. За да се укрепи финансовата стабилност, мерките включват ефективно регулиране и контрол на капиталовия пазар. Мерките за заетостта са насочени към участието на пазара на труда (реформа на инструментите на активната политика на пазара на труда, подобряване на интеграцията на специалисти с чуждестранни квалификации и интеграцията на мигранти) и към образованието (Пакт за основно образование). Мерките в областта на конкурентоспособността се фокусират върху секторите с мрежи, енергетиката и сектора на услугите (напр. Агенция за пазарна прозрачност на електроенергийния и газовия сектор, Програма за електромобилност и увеличено финансиране на транспортната инфраструктура), както и в сферата на образованието (напр. Инициатива за отлични постижения за насърчаване на средните училища и финансиране на Пакта за университетите). Тези ангажименти се отнасят за четири области на Пакта. До голяма степен те отразяват по-широката програма за реформи, изложена в програмата за стабилност и националната програма за реформи. За някои области на политика обаче все още не са предвидени мерки в ангажиментите по Пакта (напр. преструктурирането на Landesbanken или намаляване на данъчната тежест върху трудовите доходи) или са поети твърде общи ангажименти (отваряне на сектора на услугите и мрежовите индустрии за по-голяма конкуренция). Ангажиментите по пакта „Евро плюс“ са оценени и взети предвид в препоръките.

               (17)

               Комисията направи оценка на Програмата за стабилност и Националната програма за реформи на Германия, както и нейните ангажименти по пакта „Евро плюс“. Тя взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Германия, но също така и доколко те спазват правилата и насоките на ЕС, предвид необходимостта от укрепване на цялостното икономическо управление на ЕС чрез принос на ниво ЕС към бъдещите решения на национално равнище. В тази връзка Комисията смята, че германската бюджетна стратегия следва да се изпълнява, както е предвидено. След това следва да се осигури също полагането на подходящи усилия за структурно приспособяване с оглед средносрочната цел, като се запази благоприятстващ растежа курс към консолидация. По-нататъшните мерки в периода 2011—2012 г. следва да се съсредоточат върху осигуряването на стабилността на финансовата система (напр. чрез преструктурирането на Landesbanken), укрепването на вътрешните източници на растеж чрез увеличаване на участието в пазара на труда посредством намаляване на данъчната тежест върху трудовите доходи, подобряване на достъпа до образование и неговото качество, както и отварянето за по-голяма конкуренция на сектора на услугите, на занаятчийските дейности и свободните професии и на икономическите отрасли, функциониращи посредством мрежи.

               (18)

               В контекста на настоящата оценка и предвид препоръката на Съвета по член 126, параграф 7 от Договора за функционирането на Европейския съюз от 2 декември 2009 г. Съветът разгледа актуализираната Програма за стабилност на Германия за 2011 г. и неговото мнение (4) е отразено по-специално в препоръка 1 по-долу. Като взе предвид заключенията на Европейския съвет от 25 март 2011 г., Съветът разгледа националната програма за реформи на Германия,

         ПРЕПОРЪЧВА на Германия да предприеме следните действия през периода 2011—2012 г.:

               1.

               Да прилага бюджетната стратегия за 2012 г. и след това съгласно предвиденото, като по този начин постигне тенденция за намаляване на съотношението на големия публичен дълг, в съответствие с препоръките на съвета в рамките на процедурата при прекомерен дефицит. Да осигури след това полагането на усилия за подходящо структурно приспособяване с оглед на средносрочната цел. Да завърши процеса на налагане на бюджетните разпоредби на равнище провинции (Länder) и да засили допълнително съотвения механизъм за наблюдение и санкции. Да поддържа благоприятстващ растежа курс към консолидация, по-специално чрез осигуряване на съответстващи разходи за образование и чрез по-нататъшно повишаване на ефективността на публичните разходи за здравеопазване и дългосрочни грижи;

               2.

               Да вземе мерки по отношение на структурните слабости във финансовия сектор по-специално чрез преструктуриране на Landesbanken, които се нуждаят от жизнеспособен и подходящо финансиран бизнес модел.

               3.

               Да засили участието на трудовия пазар чрез подобряване на равнопоставения достъп до образование и системи за обучение чрез предприемане на по-нататъшни стъпки към намаляване на високото данъчно бреме по начин, който е неутрален в бюджетно отношение и да подобри стимулите за започване на работа на лица, чиято перспектива е да получават ниски доходи. Да увеличи броя на целодневните детски заведения и целодневните училища. Да наблюдава отблизо въздействието на последните мерки за реформи за намаляване на данъчните разпоредби, които пречат на мотивацията на вторите членове на семейството да започнат работа, както и да предприеме по-нататъшни мерки в случай, че тези пречки продължават да съществуват.

               4.

               Да премахне неоправданите ограничения за някои професионални услуги и някои занаяти. Да подобри конкуренцията в секторите, работещи посредством мрежи; да подобри надзорните функции на Федералната агенция за мрежите в областта на железопътния транспорт, а в рамките на обявената Национална енергийна концепция — да се съсредоточи върху подобряване на дългосрочната ефективност на разходите по Закона за възобновяемата енергия, като се осигури реална независимост на енергийното производство и пренос и като се подобрят трансграничните връзки.

      Съставено в Брюксел на 12 юли 2011 година.

            За Съвета

            Председател

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стp. 1.

      (2)  Продължават да се прилагат и през 2011 г. с Решение 2011/308/ЕС на Съвета от 19 май 2011 г. относно насоките за политиките за заетост на държавите-членки (ОВ L 138, 26.5.2011 г., стр. 56).

      (3)  Скокът през 2010 г. беше до голяма степен обусловен от факта, че две проблемни банки прехвърлиха обезценените активи на съответните „лоши банки“, които попадат в сектора на държавното управление. В съответствие с насоките на Евростат за счетоводни правила за финансови ликвидационни структури съответните пасиви на „лошите банки“, се отразиха пряко на равнището на дълга.

      (4)  Предвидено в член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


title: Препоръка на Съвета от 14 юли 2015 година относно националната програма за реформи на Нидерландия за 2015 г. и съдържаща становище на Съвета по програмата за стабилност на Нидерландия за 2015 г.

text:
               18.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/83

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 14 юли 2015 година
   относно националната програма за реформи на Нидерландия за 2015 г. и съдържаща становище на Съвета по програмата за стабилност на Нидерландия за 2015 г.
   (2015/C 272/22)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 5, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 март 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по предложението на Комисията да се започне изпълнението на нова стратегия за растеж и работни места — стратегията „Европа 2020“ — въз основа на засилена координация на икономическите политики. Стратегията е насочена към ключовите области, където са необходими действия за стимулиране на потенциала на Европа за устойчив растеж и конкурентоспособност.

               (2)

               На 14 юли 2015 г. въз основа на предложенията на Комисията Съветът прие препоръка относно общите насоки за икономическите политики на държавите членки и на Съюза, а на 21 октомври 2010 г. прие решение относно насоки за политиките за заетостта на държавите членки (3). Заедно двата акта представляват т.нар. „интегрирани насоки“, с които държавите членки бяха приканени да се съобразят при провеждането на националната си икономическа политика и политика за заетостта.

               (3)

               На 8 юли 2014 г. Съветът прие препоръка (4) относно националната програма за реформи на Нидерландия за 2014 г. и даде становището си относно актуализираната програма за стабилност на Нидерландия за 2014 г. На 28 ноември 2014 г., в съответствие с Регламент (ЕС) № 473/2013 на Европейския парламент и на Съвета (5), Комисията представи становището си по проекта за бюджетен план на Нидерландия за 2015 г.

               (4)

               На 28 ноември 2014 г. Комисията прие Годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2015 г. за координация на икономическите политики. На същата дата, въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011, Комисията прие Доклад за механизма за предупреждение, в който Нидерландия беше посочена сред държавите членки, които ще бъдат обект на задълбочен преглед.

               (5)

               На 18 декември 2014 г. Европейският съвет одобри приоритетите за стимулиране на инвестициите, засилване на структурните реформи и продължаване на фискалната консолидация, благоприятстваща растежа.

               (6)

               На 26 февруари 2015 г. Комисията публикува доклада си за Нидерландия за 2015 г. В него бе оценен напредъкът на Нидерландия при изпълнението на специфичните за държавата препоръки, приети на 8 юли 2014 г. Докладът за страната включва и резултатите от задълбочения преглед по член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011. Анализът на Комисията дава основание да се заключи, че Нидерландия е засегната от макроикономически дисбаланси, които изискват политически действия и мониторинг. Продължават да съществуват и заслужават внимание рисковете, произтичащи от високото равнище на частния дълг, въпреки че неотдавнашните мерки подкрепят възстановяването на жилищния пазар и ще спомогнат за ограничаване на растежа на ипотечните кредити. Въпреки че значителният излишък по текущата сметка отчасти отразява структурните характеристики на икономиката, е възможно структурата на пенсионната и данъчната система да се окаже причина за неефективно разпределяне на капитала.

               (7)

               На 30 април 2015 г. Нидерландия представи своята национална програма за реформи за 2015 г. и своята програма за стабилност за 2015 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (8)

               Понастоящем по отношение на Нидерландия се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж и преходното правило за дълга. В своята програма за стабилност за 2015 г. правителството планира постепенно да подобри номиналния дефицит до 1,8 % от БВП през 2015 г. и после до 0,7 % от БВП през 2018 г. Правителството планира да изпълни средносрочната цел — структурен дефицит от 0,5 % от БВП — през периода на програмата. Според програмата за стабилност съотношението дълг/БВП се очаква да достигне върха си от 68,8 % през 2015 г. и постепенно да спадне до 66,1 % от БВП през 2018 г. Макроикономическият сценарий в основата на тези бюджетни прогнози е реалистичен. Според прогнозата на Комисията от пролетта на 2015 г. се очаква структурното салдо за постигане на средносрочната цел да достигне -0,3 % от БВП през 2015 г. и -0,4 % от БВП през 2016 г. Въз основа на своята оценка на програмата за стабилност и като взема предвид прогнозата на Комисията от пролетта на 2015 г., Съветът е на мнение, че се очаква Нидерландия да се съобрази с разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж. На равнище от 0,84 % от БВП през 2013 г. публичните разходи за научноизследователска и развойна дейност са ниски с оглед на образователното равнище, академичните постижения и равнището на икономическо развитие. Разходите на сектор „Държавно управление“ в тази област са с тенденция към намаляване от 2014 г. насам, а частните разходи за НИРД остават ниски. Пренасочването на публичните разходи към иновациите и научните изследвания, и по-специално фундаменталните изследвания, и изпълнението на рамковите политики за стимулиране на частните инвестиции в НИРД ще спомогнат за повишаване на потенциала за дългосрочен растеж на нидерландската икономика.

               (9)

               Едно от ключовите предизвикателства е свързано с жилищния пазар, където липсата на гъвкавост и небалансираните стимули се трупаха в продължение на десетилетия и оформиха моделите на жилищното финансиране и на спестяванията в сектора. Склонността на домакинствата за ливъридж на брутния ипотечен дълг спрямо жилищното имущество до голяма степен отразява дългогодишни фискални стимули, по-специално пълното данъчно приспадане на лихвите по ипотечните кредити. От 2012 г. насам се прилагат поредица от мерки, които отчасти целят да се намери решение за тези стимули. Някои от тях включват корекции на фискалното третиране на жилищното финансиране. Постепенното преминаване към ограничаване на данъчно приспадане на лихвите по ипотечни кредити и увеличаването на стимулите за амортизации са оправдани. Постепенното въвеждане на тази мярка обаче може да стане с по-бързи темпове, за да се постигне по-силно въздействие върху амортизационното поведение. Ще продължи значителното данъчно стимулиране, насочено към инвестирането в непроизводителни активи. Съотношението от 100 % между размера на кредита и стойността на имота, което следва да бъде достигнато през 2018 г., е все още високо. Пазарът за наемане на жилища е ограничен от нормативни актове и от наличието на много голям сектор на социално жилищно настаняване, който трябва също така да се справя с дълги списъци на чакащи. Въвеждането в сектора на социалното жилищно настаняване на диференциране на наемите, основано в по-голяма степен на доходите, представлява стъпка в правилната посока, но неговото въздействие е ограничено. Съгласно нов закон корпорациите за жилищно настаняване ще трябва да отделят дейностите си от общ икономически интерес (т.е. социалното жилищно настаняване) от другите дейности. Остава да се види дали това ще доведе до планираното пренасочване на социалното жилищно настаняване към нуждаещите се хора и ще гарантира, че социалното жилищно настаняване е достъпно за хората в неравностойно положение, които не могат да получат жилища при пазарни условия.

               (10)

               Подобри се дългосрочната устойчивост на пенсионната система. В допълнение към постепенното увеличаване на законно установената пенсионна възраст от първи стълб — от 65 години през 2012 г. на 67 години през 2021 г. и обвързването ѝ със средната продължителност на живота след това, Нидерландия прие всеобхватни реформи на частно финансирания стълб на пенсионната система и на системата за дългосрочни грижи. Финансовият надзор на пенсионните фондове е подобрен, а системата е по-устойчива на финансови шокове. Това бе допълнено от успешните реформи за насърчаване на по-възрастните работници да работят по-дълго. В резултат от реформите в областта на дългосрочните грижи на общините бяха прехвърлени отговорности, като бяха намалени общите разходи и беше поставен акцент върху повишаването на ефикасността. Трябва да бъдат наблюдавани качеството и достъпността на дългосрочните грижи.

               (11)

               Оставащите предизвикателства включват подходящото разпределение на разходите и рисковете в рамките на отделните поколения и между тях извън приетите правила за индексирането и финансовите буфери (рамка за финансова оценка), по-специално чрез намаляване на вноските от страна на хората, които са в началото на трудовия си живот. Подобряването на застрахователната справедливост на вноските по втория стълб на пенсионната схема ще помогне на домакинствата да разпределят финансовите си средства по по-благоприятстващ растежа начин.

               (12)

               Всеобхватната реформа на законодателството за защита на заетостта, прието през 2014 г., има за цел да се повишат участието на пазара на труда и мобилността. Намалени са фискалните демотивиращи фактори за работа. Законодателството, прието от Парламента, въведе възможност за активиране на квота, в случай че работодателите не успеят да създадат допълнителните работни места за хора с увреждания, за които са поели ангажимент. Въздействието от тези мерки може да бъдат оценени изцяло само след като те бъдат изпълнени. Необходими са по-нататъшни мерки за подобряване на интеграцията на хората в маргинално положение на пазара на труда, включително на хората с мигрантски произход.

               (13)

               Като се вземат предвид задължителните неданъчни плащания, данъчната тежест в Нидерландия е значително по-висока от средните стойности за ЕС и е налице възможност за пренасочване на данъчното облагане към фактори, които са по-малко вредни за растежа. Предвижданата данъчна реформа ще допринесе за увеличаването на участието на пазара на труда. След като бъде приета, въздействието ѝ трябва да бъде внимателно следено.

               (14)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Нидерландия и го публикува в доклада за 2015 г. Комисията извърши и оценка на програмата за стабилност и на националната програма за реформи и последващите мерки във връзка с препоръките, отправени до Нидерландия през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждане на устойчива фискална и социално-икономическа политика в Нидерландия, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на ЕС предвид необходимостта от укрепване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнище ЕС към бъдещите национални решения. Препоръките в рамките на европейския семестър са изразени в препоръки 1—3 по-долу.

               (15)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за стабилност и неговото становище (6) е, че Нидерландия спазва Пакта за стабилност и растеж.

               (16)

               С оглед на задълбочения преглед, направен от Комисията, и на тази оценка Съветът разгледа националната програма за реформи и програмата за стабилност. Неговите препоръки по член 6 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 са отразени в препоръки 1—3 по-долу.

               (17)

               В рамките на европейския семестър Комисията направи анализ и на икономическата политика на еврозоната като цяло. Въз основа на този анализ Съветът отправи специфични препоръки към държавите членки, чиято парична единица е еврото (7). Като държава, чиято парична единица е еврото, Нидерландия също следва да гарантира пълното и своевременно изпълнение на тези препоръки,

         ПРЕПОРЪЧВА на Нидерландия да предприеме следните действия през 2015 г. и 2016 г.:

               1.

               Да пренасочи публичните разходи към подпомагане на инвестициите в НИРД и да работи за рамкови условия за подобряване на частните разходи за НИРД, за да противодейства на низходящата тенденция в публичните разходи за НИРД и да увеличи потенциала за икономически растеж.

               2.

               С укрепването на възстановяването, да ускори намалението на данъчното приспадане на лихвите по ипотечни кредити, така че да бъдат намалени данъчните стимули за инвестиции в непроизводителни активи. Да осигури по-пазарно ориентиран механизъм на ценообразуване на пазара за наемане на жилища и да обвърже допълнително наемите с доходите на домакинствата при социалното жилищно настаняване.

               3.

               Да намали размера на вноските по втория стълб на пенсионната система по отношение на лицата, които са в началните години на професионалния си живот.

      Съставено в Брюксел на 14 юли 2015 година.

            За Съвета

            Председател

         P. GRAMEGNA

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (3)  Продължават да се прилагат с Решение 2014/322/ЕС на Съвета от 6 май 2014 г. относно насоки за политиките за заетостта на държавите членки за 2014 година (ОВ L 165, 4.6.2014 г., стр. 49).

      (4)  Препоръка на Съвета от 8 юли 2014 година относно националната програма за реформи за 2014 г. на Нидерландия и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Нидерландия за 2014 г. (ОВ C 247, 29.7.2014 г., стр. 88).

      (5)  Регламент (ЕС) № 473/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. относно общите разпоредби за мониторинг и оценка на проектите за бюджетни планове и за гарантиране на коригирането на прекомерния дефицит на държавите членки в еврозоната (ОВ L 140, 27.5.2013 г., стр. 11).

      (6)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.

      (7)  ОВ C 272, 18.8.2015 г., стр. 98.


title: Препоръка на Европейския съвет за системен риск от 22 декември 2011 година относно макропруденциалния мандат на националните органи (ЕССР/2011/3)

text:
               14.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 41/1

         ПРЕПОРЪКА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК
   от 22 декември 2011 година
   относно макропруденциалния мандат на националните органи
   (ЕССР/2011/3)
   2012/C 41/01
   ГЕНЕРАЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 2, параграф 2 и член 4, параграф 2, буква а) и Протокол № 25 относно упражняването на областите на споделена компетентност от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаване на Европейски съвет за системен риск (1) и по-специално член 3, параграф 2, букви б), г) и е) и членове 16—18 от него,
   като взе предвид Решение ЕССР/2011/1 на Европейския съвет за системен риск от 20 януари 2011 г. за приемане на процедурен правилник на Европейския съвет за системен риск (2) и по специално член 15, параграф 3, буква д) и членове 18—20 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Ясно определената политическа рамка е необходимо условие за ефективна макропруденциална политика. Със създаването на Европейския съвет за системен риск (ЕССР) в Европейската система за финансов надзор беше въведена политическа рамка за макропруденциалната политика на ниво Европейски съюз, която да се упражнява чрез предупреждения и препоръки, които следва да се прилагат.

               (2)

               Ефективността на макропруденциалната политика в Съюза зависи също и от националните макропруденциални политически рамки на държавите-членки, тъй като отговорността за приемането на мерките, необходими за поддържането на финансовата стабилност, са залегнали първо в националните рамки.

               (3)

               В момента в някои държави-членки се обсъждат законодателни инициативи относно макропруденциални рамки.

               (4)

               Необходимо е да се предвидят ръководни принципи за основните елементи на националните макропруденциални мандати, като необходимостта от съгласуваност между националните подходи да се балансира с гъвкавостта да се вземат предвид националните особености.

               (5)

               Изричното посочване на ясна цел би съдействало на националните макропруденциални органи да преодолеят склонността към бездействие. Макропруденциалните политики могат да се провеждат на национално ниво по инициатива на националните макропруденциални органи или като действия, последващи препоръките или предупрежденията от ЕССР.

               (6)

               По принцип, макропруденциалната политика може да се провежда както от самостоятелна институция, така и от съвет, който се състои от няколко институции, в зависимост от националните институционални рамки. При всички случаи овластеният орган следва да бъде определен по ясен и прозрачен начин.

               (7)

               Съображение 24 от Регламент (ЕС) № 1092/2010 предвижда че: „националните централни банки следва да играят водеща роля при пруденциалния надзор на макроравнище поради своя експертен опит и своите съществуващи отговорности по отношение на финансовата стабилност“. Настоящото заключение важи в още по-голяма степен когато централните банки са компетентни и за микропруденциалния надзор.

               (8)

               В зависимост от националната институционална рамка, сътрудничеството между органите с компетенции свързани с на финансовата стабилност, може да приема различни форми, които варират от координация до обмен на данни и информация.

               (9)

               ЕССР ще обсъди потенциалните презграничните политически спиловър ефекти, които могат да възникнат в резултат на макропруденциалните мерки, планирани от компетентните национални органи, така че се да осигури минимална степен на координация и да се ограничат възможните негативни спиловър ефекти. За тази цел Секретариатът на ЕССР следва да бъде предварително информиран относно важни макропруденциални действия, предложени от националните органи, за да могат да бъдат обсъдени от Управителния комитет на ЕССР. Ако Управителният комитет счете за уместно, предложените макропруденциални действия могат да бъдат предоставени на вниманието на Генералния съвет.

               (10)

               Задачите и правомощията на макропруденциалния орган следва да бъдат ясно дефинирани. Като се вземе предвид въздействието, което настоящата реформа в ЕС на рамката на капиталовите изисквания за кредитните институции (3) може да има, процедурите по възлагане на инструменти на макропруденциалните органи следва да допускат — съгласно принципите на съответната законодателна рамка — своевременно адаптиране на политическия инструментариум в отговор на иновациите и промяната на финансовата система и на променящия се характер на рисковете за финансовата стабилност. Макропруденциалният орган следва предварително да обоснове защо се нуждае от определени инструменти и да има правото на инициатива да изиска възлагането на тези инструменти. Инструментите следва да включват както такива, които могат да влияят на циклични рискове, като неустойчиви нива на ливъридж, падежни несъответствия и ръст на кредитирането, така и такива които могат да влияят на пазарните структури. Би могло да се предвиди институционално разделение между незадължителни и задължителни инструменти.

               (11)

               Прозрачността подобрява разбирането на финансовия сектор и на обществеността като цяло за макропруденциалните политики и е необходимо изискване за отчетността спрямо законодателната власт, като представител на по-широк кръг от населението. Като се има предвид, че основната цел на макропуденциалната политика е трудно да се измери в цифри, отчетността може да се изрази в постигане на междинни цели или публично обяснение на причините за използването на макропруденциални инструменти.

               (12)

               Върху лицата, занимаващи се с макропруденциална политика, може да бъде оказан натиск да не затягат политиките при икономически подем или да ги разхлабват при низходящ икономически цикъл. За да се запази политическото доверие, макропруденциалните органи следва да бъдат защитени от външен натиск чрез независимост. Централните банки, на които са възложени макропруденциални мандати, следва да бъдат независими по смисъла на член 130 от Договора.

               (13)

               Настоящата препоръка не засяга мандатите за паричната политика на централните банки в Съюза и задачите, които са възложени на ЕССР.

               (14)

               Препоръките на ЕССР се публикуват след информиране на Съвета на Европейския съюз за намерението на Генералния съвет да направи това и след предоставяне на възможност на Съвета да реагира,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
   РАЗДЕЛ 1

      ПРЕПОРЪКИ

      Препоръка А —   Цел

   На държавите-членки се препоръчва:

               1.

               да предвидят, че основната цел на макропруденциалната политика е да допринася за запазването на стабилността на финансовата система като цяло, включително чрез укрепване на устойчивостта на финансовата система и чрез намаляване на натрупването на системни рискове, като по този начин се осигурява устойчив принос на финансовия сектор към икономическия растеж;

               2.

               да осигурят, че макропруденциалните политики могат да се провеждат на национално ниво по инициатива на националните макропруденциални органи или като действия, последващи препоръки или предупреждения от ЕССР.

      Препоръка Б —   Институционални разпоредби

   На държавите-членки се препоръчва:

               1.

               да посочат в националното си законодателство орган, на който се възлага провеждането на макропруденциалната политика, обикновено като самостоятелна институция или като съвет, съставен от органи, чиито действия имат съществено влияние върху финансовата стабилност. Националното законодателство следва да определи процеса за вземане на решения от управителния орган на макропруденциалния орган;

               2.

               когато за макропруденциален орган е посочена самостоятелна институция, да се създадат механизми за сътрудничество между всички органи, чиито действия имат съществено влияние върху финансовата стабилност, без да се засягат съответните им мандати;

               3.

               да осигурят, че централните банки имат водеща роля в макропруденциалната политика и тази макропруденциална политика не подкопава независимостта им в съответствие с член 130 от Договора;

               4.

               да възложат на макропруденциалния орган да сътрудничи и обменя информация, също така и презгранично, като по-конкретно информира ЕССР за предприетите действия за справяне със системните рискове на национално ниво.

      Препоръка В —   Задачи, правомощия, инструменти

   На държавите-членки се препоръчва:

               1.

               да възложат на макропруденциалните органи поне задачите по идентифициране, наблюдение и оценка на рисковете за финансовата стабилност и по осъществяване на политиките за постигане на целта им чрез предотвратяване и намаляване на тези рискове;

               2.

               да осигурят, че макропруденциалният орган има правомощието да изисква и получава своевременно всички национални данни и информация, свързани с изпълнението на задачите си, включително информация от микропруденциалните надзорници и надзорниците на пазара на ценни книжа и информация извън регулаторния периметър, както и специфична за институцията информация при мотивирано искане и при подходящи договорености за осигуряване на конфидециалност. Съгласно същите принципи, макропруденциалният орган следва да обменя с микропруденциалните надзорни органи данни и информация, относими към изпълнението на задачите на тези органи;

               3.

               да възложат на макропруденциалния орган правомощия да определя и/или да разработва надзорни подходи за идентифициране, координирано или заедно с микропруденциалните надзорници и надзорниците на пазара на ценни книжа, финансовите институции и структури, които са системно важни за съответната държава-членка, и да определя или да взема решения или прави препоръки относно периметрите на националното регулиране;

               4.

               да осигурят, че макропруденциалният орган има на разположение подходящи инструменти за постигане на целите си. Когато е необходимо следва да се създадат ясни и бързи процедури за възлагане на инструменти на макропруденциалния орган.

      Препоръка Г —   Прозрачност и отчетност

   На държавите-членки се препоръчва:

               1.

               да осигурят, че решенията относно макропруденциалната политика и техните обосновки се оповестяват публично своевременно, освен ако това не е свързано с рискове за финансовата стабилност, и че стратегиите на макропруденциалната политика се изготвят и публикуват от макропруденциалния орган;

               2.

               да възложат на макропруденциалния орган правомощия да прави публични и непублични изявления относно системния риск;

               3.

               да задължат макропруденциалния орган да се отчита окончателно пред националния парламент;

               4.

               да осигурят правна защита за макропруденциалния орган и неговите служители, когато действат добросъвестно.

      Препоръка Д —   Независимост

   На държавите-членки се препоръчва да осигурят, че:

               1.

               при изпълнението на целите си, макропруденциалният орган е поне оперативно независим, по-конкретно от политическите органи и финансовата индустрия;

               2.

               организационните и финансови договорености не застрашават провеждането на макропруденциалната политика.

         РАЗДЕЛ 2

      ИЗПЪЛНЕНИЕ

   1.   Тълкуване

   Термините, използвани в настоящата препоръка, имат следните значения:

               „финансови институции“ са финансови институции по смисъла на Регламент (ЕС) № 1092/2010;

               „финансова система“ е финансова система по смисъла на Регламент (ЕС) № 1092/2010.

         2.   Критерии за изпълнение

               1.

               При изпълнението на настоящата препоръка се прилагат следните критерии:

                           а)

                           препоръчаните мерки следва да се приемат в националното законодателство;

                           б)

                           регулаторният арбитраж следва да се избягва;

                           в)

                           при изпълнението следва да се обърне дължимото внимание на принципа на пропорционалност във връзка с различното системно значение на финансовите институции, на различните институционални системи, и като се вземе предвид целта и съдържанието на всяка препоръка;

                           г)

                           за целите на препоръка А:

                                       i)

                                       междинните политически цели могат да се определят като оперативни спецификации на крайната цел;

                                       ii)

                                       макропруденциалната политика следва да допуска действия и относно мерките, които имат макропруденциално значение.

               2.

               От адресатите се изисква да съобщят на ЕССР и на Съвета действията, предприети в отговор на настоящата препоръка, или да предоставят подходяща обосновка за бездействието си. Докладите следва да съдържат като минимум:

                           а)

                           информация относно същността и срока на предприетите действия;

                           б)

                           оценка на ефекта на предприетите действия от гледна точка на целите на настоящата препоръка;

                           в)

                           подробна обосновка на всеки случай на бездействие или на отклонение от настоящата препоръка, включително всяка една забава.

         3.   Срок за последващи действия

               1.

               От адресатите се изисква да съобщят на ЕССР и на Съвета действията, предприети в отговор на настоящата препоръка, или да предоставят подходяща обосновка за бездействието си, както е посочено в следващите параграфи.

               2.

               До 30 юни 2012 г. адресатите представят на ЕССР междинен доклад, който обхваща като минимум следните аспекти: а) изявление относно това дали макропруденциалният мандат е изпълнен или се предвижда да бъде изпълнен; б) оценка на правното основание за изпълнението на настоящата препоръка; в) предвидената институционална форма на макропруденциалния орган и планираните институционални промени; г) оценка относно това дали всяка от предвидените препоръки е или ще бъде обезпечена с национални мерки от макропруденциалния мандат и ако не, подходящи обяснения за това. ЕССР може да уведоми адресатите за мнението си относно междинния доклад.

               3.

               До 30 юни 2013 г. адресатите представят окончателен доклад на ЕССР и на Съвета. Препоръчаните мерки влизат в сила не по късно от 1 юли 2013 г.

               4.

               Генералният съвет може да удължи сроковете по параграфи 2 и 3, когато са необходими законодателни инициативи за изпълнение на една или повече препоръки.

         4.   Наблюдение и оценка

               1.

               Секретариатът на ЕССР:

                           а)

                           подпомага адресатите, включително чрез улесняване на координирано докладване, чрез предоставяне на съответни образци, както и чрез подробно определяне, когато е необходимо, на модалитетите и срока за последващите действия;

                           б)

                           проверява последващите действия, предприети от адресатите, включително като им оказва помощ при поискване, и предоставя информация относно последващите действия на Генералния съвет чрез Управителния комитет в срок от два месеца от изтичането на сроковете за последващите действия.

               2.

               Генералният съвет оценява докладваните от адресатите действия и обосновки и, когато е уместно, решава дали настоящата препоръка е била спазена и дали адресатите са предоставили подходяща обосновка за своето бездействие.

      Съставено във Франкфурт на Майн на 22 декември 2011 година.

            Председател на ЕССР

         Mario DRAGHI

      (1)  ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 1.

      (2)  ОВ C 58, 24.2.2011 г., стр. 4.

      (3)  Предложения на Комисията за директива на Европейския парламент и на Съвета относно лицензирането и осъществяването на дейността на кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат (СОМ(2011) 453 окончателен) и за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници (COM(2011) 452 окончателен).


title: Препоръка на Съвета от 8 юни 2009 година за действие в областта на редките заболявания

text:
               3.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/7

      ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА

   от 8 юни 2009 година
   за действие в областта на редките заболявания
   2009/C 151/02
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 152, параграф 4, втора алинея от него,
   като взе предвид предложението на Комисията,
   като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
   като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
   като има предвид че:

               (1)

               Редките заболявания представляват заплаха за здравето на гражданите на ЕС, доколкото са животозастрашаващи или хронични инвалидизиращи заболявания със слабо разпространение и висока степен на сложност. Въпреки редкостта си, редките заболявания имат толкова много различни видове, че от тях страдат милиони хора.

               (2)

               Принципите и определящите ценности на универсалност, достъп до качествено здравеопазване, справедливост и солидарност, утвърдени в заключенията на Съвета относно общите ценности и принципи на системите на здравеопазване в ЕС от 2 юни 2006 г., имат първостепенно значение за пациентите с редки заболявания.

               (3)

               За периода от 1 януари 1999 г. до 31 декември 2003 г. беше приета програма за действие на Общността в областта на редките заболявания, включително генетичните заболявания (3). В тази програма определението за рядко заболяване се отнасяше за заболяване с разпространение не повече от 5 на 10 000 души в ЕС. По-точно определение, основано на актуален научен преглед, което да отчита както разпространението, така и годишната заболеваемост, ще бъде разработено с помощта на ресурсите на Втората програма на Общността в областта на здравето (4).

               (4)

               Регламент (ЕО) № 141/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1999 г. за лекарствата сираци (5) предвижда, че лекарствен продукт се определя като „лекарствен продукт сирак“, когато е предназначен за диагностика, предпазване или лечение на заболяване, което е животозастрашаващо или с риск от хронично инвалидизиране на не повече от 5 на 10 000 души в Общността към момента на подаване на заявлението.

               (5)

               По обща преценка днес съществуват между 5 000 и 8 000 отделни редки заболявания, които засягат между 6 % и 8 % от хората през живота им. С други думи, въпреки че редките заболявания се характеризират със слабо разпространение, общият брой на засегнатите от редки заболявания хора в ЕС е между 27 млн. и 36 млн. души. Повечето от тях страдат от по-малко срещани заболявания, които засягат един на 100 000 души или по-малко. Тези пациенти са особено изолирани и уязвими.

               (6)

               Поради слабото си разпространение, особеностите и висок общ брой засегнати хора, редките заболявания изискват глобален подход, основаващ се на специални и комбинирани усилия, за да се предотвратят значителни нива на заболяванията или преждевременна смъртност, която може да бъде избегната, както и за да се подобри качеството на живот и социално-икономическия потенциал на засегнатите лица.

               (7)

               Редките заболявания бяха един от приоритетите на Шестата рамкова програма на Общността за научноизследователска и развойна дейност (6) и продължават да бъдат област за приоритетно действие в нейната Седма рамкова програма за научноизследователска и развойна дейност (7), тъй като разработването на нови методи за диагностика и лечение на редки заболявания, както и извършването на епидемиологични изследвания на тези болести, изисква подход с участието на много държави, за да се увеличи броят на пациентите във всяко проучване.

               (8)

               В Бялата книга „Заедно за здраве: стратегически подход за ЕС 2008—2013 г.“ от 23 октомври 2007 г., която представя здравната стратегия на ЕС, Комисията определя редките заболявания като област на приоритетно действие.

               (9)

               За подобряване на координацията и съгласуваността на националните, регионалните и местните инициативи за справяне с редките заболявания и за сътрудничество между научноизследователските центрове, съответните национални действия в областта на редките заболявания биха могли да бъдат интегрирани в планове или стратегии за редките заболявания.

               (10)

               Съгласно базата данни Orphanet, от хилядите известни редки заболявания, които могат да бъдат клинично идентифицирани, само 250 имат код в съществуващата Международна класификация на болестите (10-а версия). Необходимо е да има подходяща класификация и кодификация на всички редки заболявания, за да получат необходимата видимост и признаване в националните системи на здравеопазване.

               (11)

               През 2007 г. Световната здравна организация (СЗО) започна процес на преразглеждане на 10-ата версия на Международната класификация на болестите, за да приеме новата, 11-а версия на тази класификация на Световната здравна асамблея през 2014 г. СЗО назначи председателя на оперативната група на ЕС за редки заболявания за председател на консултативната група по темата за редките заболявания с цел да допринесе за процеса на преразглеждане, като предостави предложения за кодифициране и класифициране на редките заболявания.

               (12)

               Прилагането на обща идентификация на редките заболявания от всички държави-членки значително би увеличило приноса на ЕС към консултативната група по темата и би улеснило сътрудничеството на общностно равнище в областта на редките заболявания.

               (13)

               През юли 2004 г. Комисията създаде група на високо равнище за здравните услуги и медицинските грижи с цел да обедини експерти от всички държави-членки, които да работят върху практическите аспекти на сътрудничеството между националните системи на здравеопазване в ЕС. Една от работните групи на групата на високо равнище се занимава основно с европейските референтни мрежи (ЕРМ) за редките заболявания. Бяха разработени някои от критериите и принципите на ЕРМ, включително ролята им за справяне с редките заболявания. ЕРМ биха могли също да служат за центрове за научни изследвания и знания, като лекуват пациенти от други държави-членки и осигуряват наличността на оборудването за последващо лечение, когато е необходимо.

               (14)

               Добавената стойност за Общността на ЕРМ е особено висока по отношение на редките заболявания поради редкостта на тези здравни проблеми, което предполага едновременно ограничен брой пациенти и недостиг на експертен опит в рамките на една единствена държава. Следователно обединяването на експертен опит на европейско равнище е от първостепенно значение, за да се осигури на пациентите с редки заболявания еднакъв достъп до точна информация, правилна и навременна диагноза и висококачествени грижи.

               (15)

               През декември 2006 г. експертна група на оперативната група за редките заболявания на ЕС представи доклад „Принос за формиране на политика: за европейско сътрудничество в здравните услуги и медицинските грижи в областта на редките заболявания“ пред групата на високо равнище за здравни услуги и медицински грижи на ЕС. Докладът на експертната група подчертава, inter alia, колко е важно да бъдат определени експертни центрове, както и ролята, която тези центрове следва да изпълняват. Освен това съществува общо съгласие, че по принцип и когато е възможно, следва да се премества експертният опит, а не самите пациенти. Някои от предложените в доклада мерки са включени в настоящата препоръка.

               (16)

               Сътрудничеството и обменът на знания между експертните центрове се оказа много ефикасен подход към проблемите, свързани с редките заболявания в Европа.

               (17)

               Експертните центрове биха могли да следват мултидисциплинарен подход при оказването на грижи, за да се справят със сложните и разнообразни заболявания, определяни като редки.

               (18)

               Специфичните особености на редките заболявания — ограничен брой пациенти и недостиг на съответни знания и експертен опит — ги превръщат в уникална област на изключително висока добавена стойност на действията на общностно равнище. Тази добавена стойност може по-специално да бъде постигната чрез обединяване на националния експертен опит в областта на редките заболявания, който е разпръснат из всички държави-членки.

               (19)

               Изключително важно е да се гарантира активният принос на държавите-членки към изработването на някои от общите инструменти, предвидени в съобщението на Комисията относно редките заболявания: предизвикателствата за Европа от 11 ноември 2008 г., по-специално относно диагностиката и медицинските грижи, както и европейските насоки относно скрининга на населението. Същото би могло да важи и за докладите за оценка на терапевтичната добавена стойност на лекарствата сираци, които биха могли да допринесат за ускорено договаряне на цената на национално равнище, като така се намали забавянето при получаване на достъп на пациенти с редки заболявания до лекарства сираци.

               (20)

               СЗО определи предоставянето на повече права на пациентите като „предварително условие за добро здраве“ и насърчи „активното партньорство и стратегия за самостоятелни грижи от страна на пациентите с цел подобряване на здравните резултати и качеството на живот на хронично болните“ (8). В този смисъл ролята на независимите пациентски групи е решаваща както по отношение на пряката подкрепа за лицата, които трябва да живеят със заболяването, така и на извършваната от тях колективна работа за подобряване на условията за общността на пациентите с редки заболявания като цяло и за следващите поколения.

               (21)

               Държавите-членки следва да се опитват да приобщават пациентите и техните представители към процеса на изготвяне на политиката и да популяризират дейността на пациентските групи.

               (22)

               Развитието на научноизследователските и здравните инфраструктури в областта на редките заболявания изисква дългосрочни проекти и следователно съответното финансиране, за да се гарантира тяхната устойчивост в дългосрочен план. Финансирането най-вече би увеличило в максимална степен позитивното взаимодействие с проектите, разработени в рамките на Втората програма на Общността в областта на здравето, Седмата рамкова програма за научноизследователска и развойна дейност и програмите, които ще ги последват,

         ПРЕПОРЪЧВА НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ:
   I.   ПЛАНОВЕ И СТРАТЕГИИ В ОБЛАСТТА НА РЕДКИТЕ ЗАБОЛЯВАНИЯ

               1.

               Да изготвят и приложат планове или стратегии за редки заболявания на подходящото ниво или да проучат възможността за подходящи мерки за редки заболявания в рамките на други стратегии в областта на общественото здраве с цел да се гарантира достъпът на пациенти с редки заболявания до висококачествени грижи, включително диагностика, лечение, рехабилитация за онези, които трябва да живеят със заболяването, и, ако е възможно, ефективни лекарства сираци, и по-специално:

                           а)

                           възможно най-скоро, за предпочитане най-късно до края на 2013 г., да разработят и приемат план или стратегия с цел насочване и структуриране на съответни действия в областта на редките заболявания в рамките на техните системи за социална сигурност и здравеопазване;

                           б)

                           да предприемат действия за включване на настоящи и бъдещи инициативи на местно, регионално и национално равнище в своите планове или стратегии за цялостен подход;

                           в)

                           да определят ограничен брой от приоритетни действия в рамките на своите планове или стратегии, с цели и механизми за последващи действия;

                           г)

                           да вземат под внимание разработването на насоки и препоръки за организирането на национални действия относно редките заболявания от съответните органи на национално равнище в рамките на текущия Европейски проект за изготвяне на национални планове за редките заболявания (EUROPLAN), избран за финансиране през периода 2008—2011 г. в първата програма за действие на Общността в областта на общественото здраве (9).

         II.   ПОДХОДЯЩО ОПРЕДЕЛЕНИЕ, КОДИФИКАЦИЯ И СЪСТАВЯНЕ НА СПИСЪК НА РЕДКИТЕ ЗАБОЛЯВАНИЯ

               2.

               Да използват за целите на политиката на общностно равнище общо определение за рядко заболяване като заболяване, засягащо не повече от 5 на 10 000 души.

               3.

               Да гарантират, че редките заболявания са адекватно кодирани и проследими във всички информационни системи на здравеопазването, като насърчават подходящото признаване на заболяването в националните системи на здравеопазване и възстановяване на средствата за лечение, едновременно въз основа на Международната класификация на болестите и при зачитане на националните процедури.

               4.

               Да допринасят активно за разработването на леснодостъпен и динамичен списък на редките заболявания на основата на мрежата Orphanet и други съществуващи мрежи, както се посочва в съобщението на Комисията относно редките заболявания.

               5.

               Да обмислят подкрепатa на всички подходящи равнища, включително на равнището на Общността, специфични информационни мрежи за заболяванията, от една страна, и регистри и бази данни за епидемиологични цели, от друга страна, като в същото време се взема предвид независимото управление.

         III.   ИЗСЛЕДВАНИЯ НА РЕДКИ ЗАБОЛЯВАНИЯ

               6.

               Да набележат текущите научни изследвания и средствата за научни изследвания в националните и общностни рамки, за да въведат най-съвременните методи, да направят оценка на състоянието на научните изследвания в областта на редките заболявания и да усъвършенстват координацията на общностни, национални и регионални програми за редки заболявания.

               7.

               Да определят нуждите и приоритетите за базови, клинични, транслационни и социални изследвания в областта на редките заболявания и начините за тяхното насърчаване, и да подкрепят подходи на интердисциплинарно сътрудничество, които да намерят допълващ се израз в националните и общностни програми.

               8.

               Да насърчат участието на националните научни работници в научноизследователски проекти в областта на редките заболявания, финансирани на всички подходящи равнища, включително на равнището на Общността.

               9.

               Да включат в своите планове или стратегии разпоредби с цел подпомагане на научните изследвания в областта на редките заболявания.

               10.

               Да улеснят, заедно с Комисията, развитието на научноизследователското сътрудничество с трети държави, които имат разработки в областта на редките заболявания, и по-общо за обмен на информация и опит.

         IV.   ЕКСПЕРТНИ ЦЕНТРОВЕ И ЕВРОПЕЙСКИ РЕФЕРЕНТНИ МРЕЖИ ЗА РЕДКИ ЗАБОЛЯВАНИЯ

               11.

               Да определят подходящи експертни центрове на цялата си територия до края на 2013 г. и да обмислят да подкрепят тяхното създаване.

               12.

               Да насърчат участието на експертните центрове в европейските референтни мрежи, като зачитат националните компетентност и правила по отношение на получаването на разрешение за тях или тяхното признаване.

               13.

               Да организират здравни пътеки за пациенти, страдащи от редки заболявания, чрез установяване на сътрудничество със съответните експерти и обмен на специалисти и опит в страната или от чужбина, ако е необходимо.

               14.

               Да подкрепят използването на информационни и комуникационни технологии като телемедицината, когато е необходимо, за да осигурят достъп до търсените специфични здравни грижи от разстояние.

               15.

               Да включат в своите планове или стратегии необходимите условия за разпространение и мобилност на експертния опит и знания, за да улеснят лечението на пациенти в близост до местата, на които се намират.

               16.

               Да насърчат експертните центрове да използват мултидисциплинарен подход при оказването на грижи в случаите на редки заболявания.

         V.   ОБЕДИНЯВАНЕ НА ЕВРОПЕЙСКО РАВНИЩЕ НА ЕКСПЕРТНИЯ ОПИТ ЗА РЕДКИТЕ ЗАБОЛЯВАНИЯ

               17.

               Да събират национален опит в областта на редките заболявания и да подкрепят обединяването на този опит с опит на съответни европейски експерти с цел да подпомагат:

                           а)

                           обмена на най-добри практики в областта на диагностичните инструменти и медицинските грижи, както и в областта на образованието и социалните грижи по отношение на редките заболявания;

                           б)

                           подходящо образование и обучение за всички здравни специалисти, за да бъдат добре осведомени за съществуването на тези болести и за наличните ресурси за тяхното лечение;

                           в)

                           развитието на медицинското обучение в области, свързани с поставянето на диагноза и управлението на редките заболявания като генетиката, имунологията, неврологията, онкологията или педиатрията;

                           г)

                           разработването на европейски насоки за диагностични тестове или скрининг на населението, като в същото време се зачитат националните решения и компетенции;

                           д)

                           обмена на докладите за оценка на държавите-членки относно терапевтичната или клиничната добавена стойност на лекарствата сираци на равнището на Общността, на което се събират съответното знание и експертен опит с цел свеждане до минимум на забавянето при получаването на достъп до лекарства сираци за пациенти с редки заболявания.

         VI.   ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ПРАВА НА ОРГАНИЗАЦИИТЕ НА ПАЦИЕНТИТЕ

               18.

               Да се консултират с пациентите и техните представители относно политиките в областта на редките заболявания и да улесняват достъпа на пациентите до актуална информация относно редките заболявания.

               19.

               Да подкрепят извършваните от организациите на пациентите дейности като повишаване на осведомеността, изграждане на капацитет и обучение, обмен на информация и най-добри практики, изграждане на контакти, достигане до най-изолираните пациенти.

         VII.   СТАБИЛНОСТ

               20.

               Заедно с Комисията да се стремят да осигурят чрез подходящи механизми за финансиране и сътрудничество дългосрочната устойчивост на инфраструктурите, разработени в областта на информацията, изследванията и здравните грижи при редките заболявания,

         ПРИКАНВА КОМИСИЯТА:

               1.

               Да изготви, до края на 2013 г. с цел да даде възможност за бъдещи предложения, програма за действие на Общността в областта на здравеопазването, доклад за прилагането по настоящата препоръка, адресиран до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите и основан на информацията, предоставена от държавите-членки, които следва да обмислят степента, в която предложените мерки са ефективни, както и необходимостта от бъдещи действия за подобряване на живота на пациентите, страдащи от редки заболявания, и на техните семейства.

               2.

               Редовно да информира Съвета за последващите действия във връзка със съобщението на Комисията относно редките заболявания.

      Съставено в Люксембург на 8 юни 2009 година.

            За Съвета

            Председател

         Petr ŠIMERKA

      (1)  Законодателна резолюция от 23 април 2009 г. (все още непубликувана в Официален вестник).

      (2)  Становище от 25 февруари 2009 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (3)  Решение № 1295/1999/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 1999 г. за приемане на програма за действие на Общността за профилактика на редки заболявания в контекста на действията в областта на общественото здраве (от 1999 г. до 2003 г.) (ОВ L 155, 22.6.1999 г., стр. 1). Решение, отменено с Решение № 1786/2002/ЕО (ОВ L 271 , 9.10.2002 г., стр. 1).

      (4)  Решение № 1350/2007/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. за създаване на втора Програма за действие на Общността в областта на здравето (2008—2013 г.) (ОВ L 301, 20.11.2007 г., стp. 3).

      (5)  ОВ L 18, 22.1.2000 г., стр. 1.

      (6)  Решение № 1513/2002/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 г. относно Шестата рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности, допринасящи за създаването на Европейско научноизследователско пространство и за иновациите (2002—2006 г.) (ОВ L 232, 29.8.2002 г., стр. 1).

      (7)  Решение № 1982/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно Седмата рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) (ОВ L 412, 30.12.2006 г., стp. 1.).

      (8)  http://www.euro.who.int/Document/E88086.pdf

      (9)  Решение № 1786/2002/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 23 септември 2002 г. за приемане на програма за действие на Общността в областта на общественото здраве (2003—2008 r.) (ОВ L 271, 9.10.2002 г., стр. 1).


Препоръка за становище на Съвета в съответствие с алинея трета от член в съответствие с алинея трета от член 5 на Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. относно актуализираната програма за стабилност на Словения, 2006-2009 г. (представена от Комисията)


				|

		52014DC0406

			Препоръка за ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА относно националната програма за реформи на Германия за 2014 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за стабилност на Германия за 2014 г. /* COM/2014/0406 final */

Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
националната
програма за
реформи на
Германия за 2014 г.
и съдържаща
становище на
Съвета
относно програмата
за
стабилност
на Германия
за 2014 г.

СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз, и
по-специално
член 121,
параграф 2 и
член 148,
параграф 4 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета от 7
юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху
състоянието
на бюджета и
на надзора и
координацията
на икономическите
политики[1], и
по-специално
член 5,
параграф 2 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 1176/2011 на
Европейския
парламент и
на Съвета от 16
ноември 2011 г.
относно
предотвратяването
и коригирането
на
макроикономическите
дисбаланси[2], и
по-специално
член 6,
параграф 1 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Европейската
комисия[3],
като
взе предвид
резолюциите
на Европейския
парламент[4],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като
взе предвид
становището
на Комитета по
заетостта,
като
взе предвид
становището
на
Икономическия
и финансов
комитет,
като
взе предвид
становището
на Комитета за
социална
закрила,
като
взе предвид
становището
на Комитета за
икономическа
политика,
като
има предвид,
че:
(1)
На 26 март
2010 г.
Европейският
съвет постигна
съгласие по
предложението
на Комисията
да се започне
изпълнението
на нова стратегия
за растеж и
работни
места —
Стратегията
„Европа 2020“ — въз
основа на
засилена
координация
на
икономическите
политики,
която стратегия
е
съсредоточена
върху
ключовите области,
в които е
необходимо
да се предприемат
действия за
повишаване
на потенциала
на Европа за
устойчив
растеж и
конкурентоспособност.
(2)
На 13 юли 2010 г.
въз основа на
предложенията
на Комисията
Съветът прие
препоръка
относно
общите насоки
за
икономическите
политики на
държавите
членки и на
Съюза (за
периода 2010—2014 г.),
а на 21
октомври 2010 г.
прие решение
относно
насоки за
политиките
за заетост на
държавите
членки, като
заедно двата
акта
представляват
т.нар. „интегрирани
насоки“.
Държавите
членки бяха
приканени да
се съобразят
с
интегрираните
насоки при
провеждането
на
националната
си икономическа
политика и
политика за
заетост.
(3)
На 29 юни 2012 г.
държавните и
правителствените
ръководители
взеха
решение
относно Пакт
за растеж и
работни
места, с
който се
предоставя
съгласувана
рамка за
действие на
равнището на
отделните
държави, ЕС и
еврозоната,
като се
използват
всички възможни
лостове,
инструменти
и политики.
Те взеха
решение
относно
действията,
които да бъдат
предприети
на равнището
на държавите
членки, като
по-конкретно
изразиха
пълната си
ангажираност
с постигането
на целите на
стратегията
„Европа 2020“ и с
изпълнението
на
специфичните
за държавите
препоръки.
(4)
На 9 юли 2013 г.
Съветът прие
препоръка
относно
националната
програма за
реформи на
Германия за
2013 г. и даде
становището
си относно
актуализираната
програма за
стабилност
на Германия
за периода
2012—2017 г. На 15
ноември 2013 г., в
съответствие
с Регламент
(ЕС) № 473/2013[5],
Комисията
представи
своето
становище относно
проекта за
бюджетен
план на
Германия за
2014 г.[6]
(5)
На 13
ноември 2013 г.
Комисията
прие
годишния
обзор на
растежа[7], с
което
постави
началото на
европейския
семестър за 2014 г.
за
координация
на
икономическите
политики. На
същия ден въз
основа на
Регламент ЕС
№ 1176/2011
Комисията
прие Доклад
за механизма
за
предупреждение[8], в
който беше
посочено, че
Германия е
една от
държавите
членки, за
които ще се
извърши задълбочен
преглед.
(6)
На 20
декември 2013 г.
Европейският
съвет одобри
приоритетите,
насочени към
осигуряване
на финансова
стабилност,
фискална
консолидация
и действия за
стимулиране
на растежа.
Той
подчертава
необходимостта
от
провеждане
на
диференцирана
и
благоприятстваща
растежа
фискална консолидация,
възстановяване
на нормалните
условия за
отпускане на
заеми за
икономиката,
насърчаване
на растежа и
конкурентоспособността,
справяне с
безработицата
и социалните
последици от
кризата и
модернизиране
на публичната
администрация.
(7)
На 5 март 2014 г.
Комисията
публикува
резултатите
от задълбочения
преглед за
Германия[9]
съгласно
член 5 от Регламент
(ЕС) № 1176/2011.
Анализът на
Комисията
дава
основание да
се заключи,
че Германия е
засегната от
макроикономически
дисбаланси, които
изискват
мониторинг и
политически действия.
По-специално
текущата
сметка отбелязва
постоянно
много висок
излишък, което
отразява
положителните
въздействия
на силната
конкурентоспособност,
като голяма
част от
спестяванията
се инвестират
в чужбина.
Това също е
признак на
продължаващ
слаб
вътрешен
растеж и на
вероятно неефективно
разпределение
на
икономическите
ресурси. Въпреки
че
излишъците
по текущата
сметка не
пораждат
рискове от
рода на
големи дефицити,
поради
размера и
постоянството
си излишъкът
по текущата
сметка на
Германия заслужава
да му се
обърне
голямо
внимание. Изключително
подчертана е
необходимостта
от мерки за
намаляване
на риска от
неблагоприятни
последици за
функционирането
на националната
икономика и
на
еврозоната,
като се има
предвид
мащабът на
германската
икономика.
(8)
На 14
април 2014 г.
Германия
представи
националната
си програма
за реформи за
2014 г., а на 8 април
2014 г. —
програмата
си за
стабилност за
2014 г. Двете
програми
бяха оценени
едновременно,
за да бъдат
отчетени
взаимовръзките
между тях.
(9)
Целта на
представената
в програмата
за стабилност
за 2014 г.
бюджетна
стратегия е
да осигурява
постоянно постигането
на
средносрочната
цел. В програмата
за
стабилност
се
потвърждава
средносрочната
цел от –0,5 % от
БВП, която
отразява изискванията
на Пакта за
стабилност и
растеж.
Съгласно
програмата
за
стабилност
(преизчисленото)
структурно
салдо ще
остане положително
през 2014 г. и
след нея, а
брутният
дълг се
предвижда да
спадне до 76 %
от БВП през 2014 г.
и след това
да продължи
да намалява.
Следователно
бюджетната
стратегия,
представена
в програмата,
е в съответствие
с
изискванията
на Пакта за
стабилност и
растеж.
Макроикономическият
сценарий в
основата на
бюджетните
прогнози на
програмата,
който не е
официално
одобрен от
независим
орган, е
реалистичен,
тъй като до
голяма степен
е в
съответствие
с прогнозата
на Комисията
от пролетта
на 2014 г. Въз
основа на своята
оценка на
програмата
за
стабилност и
въз основа на
прогнозата
на Комисията,
в
съответствие
с Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета, Съветът
е на мнение,
че
публичните
финанси в
Германия
продължават
като цяло да
са в добро
състояние,
тъй като се
очаква, че
постигането
на
средносрочната
цел ще бъде
осигурено и
че правилото
за дълга ще
бъде спазено.
(10)
Германия
е постигнала
само
ограничен
напредък
относно
увеличаването
на ефективността
на
публичните
разходи за
здравеопазване
и
дългосрочни
грижи,
въпреки че
бяха обявени
нови
инициативи.
Макар че
целта на тези
инициативи е
да подобрят
разходната
ефективност
на здравеопазването,
те могат да
не са достатъчни,
за да възпрат
очакваното
бъдещо нарастване
на разходите.
Наскоро
приетата
пенсионна
реформа има
за цел да подобри
условията за
ранно
пенсиониране
(„Rente mit 63“) и
равнищата на
пенсиите за
определени
групи лица,
включително
лицата,
отгледали
деца, родени
преди 1992 г., и
получаващи в
това си качество
пенсионна
добавка („Mütterrente“).
Реформата
създава
допълнителна
тежест за
обществената
пенсионна система
и се планира
да бъде
финансирана
посредством
по-висок
процент на
вноската за пенсия,
което ще има
отрицателни
последствия
за
разполагаемия
доход на
активната работна
сила.
Реформата
може също
така да има отрицателно
въздействие
върху
участието в
схеми за
получаване
на пенсии по
втория и
третия стълб.
Германия
отбеляза
ограничен
напредък в
увеличаването
на разходите
за образование
и известен
напредък по
отношение на
увеличаването
на разходите
за научни изследвания.
Изглежда, че
са
необходими
допълнителни
усилия на
всички
равнища на
управление
за постигане
на целта за
общи
публични и
частни
разходи за
образование
и научни
изследвания,
възлизащи на
10 % от БВП, до 2015 г.,
а следващите
цели трябва
да бъдат още
по-амбициозни,
за да бъдат
настигнати
най-иновативните
икономики.
През
последните
години
инфраструктурните
инвестиции в
Германия се
увеличиха и
съществуват
планове за тяхното
по-нататъшно
засилване, но
изглежда, че
са
необходими
допълнителни
усилия.
(11)
Като
цяло Германия
отбеляза
ограничен
напредък относно
подобряването
на
ефективността
и положителното
отражение на
данъчната
система
върху
растежа,
както и
относно
намаляването
на голямата
данъчна
тежест върху
трудовите
доходи. Не се
предвиждат съществени
мерки за пренасочване
към
източници на
приходи, които
благоприятстват
повече
растежа.
Приложението
на
намалената
ставка за
данък добавена
стойност
(ДДС)
(понастоящем
7 %) би могло да
се ограничи,
а общата
облагаема
основа за ДДС
— да се
увеличи.
Наличието на
твърде ниски
приходи от
постоянните
данъци върху недвижимата
собственост
показва, че
съществува
възможност
за тяхното
увеличение и
че данъчната
тежест може
да бъде
по-справедлива,
ако
данъчната
основа за
общинския данък
върху
недвижимото
имущество (Grundsteuer)
бъде
преоценена.
Условията за
инвестиции в
Германия
могат да
бъдат
допълнително
подобрени
посредством
реформа на
местния занаятчийски
данък (Gewerbesteuer),
намаляване
на
административната
тежест, свързана
със
събирането
на данъците,
и ограничаване
на съществуващите
стимули в
корпоративното
облагане към
финансиране
чрез
задлъжняване.
(12)
Фискалната
рамка бе
допълнена с
правило за
балансиран
национален
бюджет и със
създаването
на независим
консултативен
съвет.
Изглежда все
още се
изискват
специфични правила
за прилагане
на
конституционното
правило за балансиран
бюджет
(„дългова
спирачка“) в
няколко
провинции,
така че да се
осигури
ефективното
прилагане на
дълговата
спирачка в рамките
на годишния
бюджетен
цикъл.
Планираният
преглед на
фискалните
отношения
между федерацията,
федералните
провинции и
общините
следва да се
използва за
засилване на
фискалната
отговорност
и отчетност.
(13)
През
последните
години
заплатите
нараснаха
след
продължителен
период на
задържане
нарастването
им, но през 2013 г.
ръстът на реалните
заплати бе
по-умерен в
сравнение
този през 2012 г.
Германия
планира да
въведе обща
минимална
заплата в
размер на 8,50 EUR
на час, която
ще влезе изцяло
в действие,
считано от
2017 г.
Планираното въвеждане
на общата
минимална
заплата, с което
се цели да се
осигури
достатъчен
минимален
доход за
работниците,
трябва да
бъде следено
отблизо по
отношение на
неговото
въздействие,
особено върху
заетостта.
Бяха
положени
ограничени усилия
за
намаляване
на високата
данъчна тежест,
особено за
нископлатените
работници.
Приетата
пенсионна
реформа и
настоящите
планове за
реформа в
областта на
дългосрочните
грижи,
включващи
повишаване
на размера на
социалноосигурителните
вноски, могат
отново да
увеличат
данъчната
тежест.
Германия
постигна
известен
напредък в
повишаването
на
образователните
постижения
на хората в
неравностойно
положение, но
връзката
между
образователните
постижения и
социално-икономическия
произход
остава силна
и продължава
да
съществува
през целия трудов
живот на
хората.
Въпреки че е
постигнат
известен
напредък в
посока към
подходящи
мерки за активиране
и интеграция,
дълготрайната
безработица
продължава
да буди
безпокойство,
което е
сигнал за
необходимостта
от допълнителни
мерки. Беше
постигнат
ограничен
напредък в
предприемането
на мерки,
улесняващи
прехода от
работни
места с ниско
заплащане (т.нар.
„mini-jobs“) към форми
на заетост,
изискващи
внасяне на
задължителни
социалноосигурителни
вноски в
пълен размер.
Не е
постигнат
напредък в
ограничаването
на
фискалните
демотивиращи
фактори за
работа за
вторите
работещи
членове на
домакинството.
Германия
постигна
известен
напредък в
увеличаването
на
наличността
на местата за
целодневно
предоставяне
на
образование
и грижи в
ранна детска
възраст,
докато
напредъкът в
осигуряването
на повече
целодневни училища
бе ограничен.
Същевременно
все още
съществуват
причини за
загриженост
във връзка с
качеството
на детските
заведения и
целодневните
училища и
регионалните
различия.
(14)
Предложението
на
правителството
за преразглеждане
на Закона за
енергията от
възобновяеми
източници
има за цел да
забави
общото
нарастване
на разходите
за енергията,
да
разпредели по-равномерно
разходите
между
потребителите,
да
контролира
разширяването
на използването
на
възобновяеми
източници на
енергия и да
насърчава
интеграцията
на пазара.
Необходимо е
изпълнението
на реформата
да бъде следено
внимателно с
оглед на
нейното въздействие
върху
разходната
ефективност
на системата
за поддръжка.
Необходими
са допълнителни
усилия по
отношение на
разширяването
на мрежата и
координацията
със съседните
страни.
(15)
Политическите
действия за
допълнително
стимулиране
на
конкуренцията
в секторите
на услугите
бяха
ограничени,
въпреки че бяха
приети
изолирани
реформи по
отношение на
отделни
професии и
региони,
например относно
разрешителните
и
търговските
съобщения в строителния
сектор. Макар
че растежът
на производителността
може да е
структурно по-нисък
в секторите
на услугите в
сравнение с
този в
промишлеността,
той е особено
нисък в някои
сектори на
услугите,
по-специално
в сектора на
професионалните
услуги. Все още
съществуват
пречки пред
навлизането
на пазара и
предоставянето
на
професионални
услуги. Тези
пречки
включват
ограничения
по отношение
на правната
форма,
притежаването
на акции или
дялове и
изискванията
за
професионални
квалификации.
Разнообразната
нормативна
уредба на
професионалните
квалификации
в различните
федералните
провинции предполага,
че
съществува
възможност
за идентифициране
на най-малко
обременителните
регулаторни
подходи и за
разширяване на
приложението
им в цялата
страна. Стойността
на поръчките,
за които са
публикувани
обявления от
германските
органи
съгласно
правото на Съюза
в областта на
обществените
поръчки, продължава
да бъде една
от
най-ниските в
ЕС. Цялостният
преход към
прозрачен
пазар на електронно
възлагане на
обществени
поръчки може
да увеличи
конкуренцията.
В сектора на
търговията
на дребно
разпоредбите
за устройственото
планиране в
някои
федерални
провинции
продължават
да
ограничават
новото
навлизане на
пазара.
Напредъкът
по подобряването
на
конкуренцията
на пазара на
услугите за железопътен
превоз е
ограничен.
(16)
Германия
постигна
ограничен
напредък във
връзка с
мерките,
предприети
за консолидация
на банковия
сектор, по
специално
чрез подобряване
на рамката за
управление.
През
последните
години
решенията за
държавна
помощ на
Комисията в
голяма
степен
стимулираха
преструктурирането
на банките на
федералните
провинции (Landesbanken)
и този сектор
продължава
да бъде
фрагментиран.
Необходими
са
допълнителни
усилия за
преодоляване
на
структурните
и управленските
пречки,
възпрепятстващи
пазарно
ориентираната
консолидация,
вследствие
на което също
така ще се
увеличи
общата ефективност
на
финансовия
сектор.
Преразглеждането
на правната
рамка за
втория стълб
на банките
може да
подкрепи
допълнително
консолидацията
в публичния
банков сектор.
(17)
В рамките
на
европейския
семестър
Комисията направи
цялостен
анализ на
икономическата
политика на
Германия.
Комисията
оцени програмата
за
стабилност и
националната
програма за
реформи. Тя
взе предвид
не само тяхното
значение за
провеждането
на устойчива
бюджетна и
социално-икономическа
политика в
Германия, но
и тяхното
съответствие
с правилата и
насоките на
ЕС предвид
необходимостта
от засилване
на
цялостното
икономическо
управление
на
Европейския
съюз чрез
принос на
равнището на
ЕС към
бъдещите
национални
решения.
Препоръките
ѝ в
рамките на
европейския
семестър са
изразени в
препоръки 1—4
по-долу.
(18)
С оглед
на тази
оценка
Съветът
разгледа програмата
за
стабилност
на Германия,
като становището
му[10]
е изразено
по-специално
в препоръка 1
по-долу.
(19)
С оглед
на
задълбочения
преглед,
направен от
Комисията, и
на тази
оценка
Съветът
разгледа
националната
програма за
реформи и
програмата
за стабилност.
Неговите
препоръки по
член 6 от
Регламент
(ЕС) № 1176/2011 са
изразени в
препоръки 1—4
по-долу.
(20)
В
рамките на
европейския
семестър
Комисията
извърши също
анализ на
икономическата
политика на
еврозоната
като цяло.
Въз основа на
този анализ
Съветът отправи
конкретни
препоръки
към
държавите членки,
чиято
парична
единица е
еврото. Германия
следва също
да осигури
пълното и
навременно изпълнение
на тези
препоръки.
ПРЕПОРЪЧВА
на Германия
да
предприеме
следните
действия
през периода
2014—2015 г.:
1.           Да
провежда
благоприятстваща
растежа фискална
политика и да
запази
стабилна
бюджетна
позиция, като
продължи да
осигурява спазването
на средносрочната
бюджетна цел
през целия
период в рамките
на
програмата
за
стабилност и
трайното
намаляване
на
съотношението
на консолидирания
държавен
дълг към БВП. По-специално
да използва
наличната
възможност
за повече и
по-ефективни
публични
инвестиции в
инфраструктура,
образование
и научни
изследвания.
Да подобри
ефективността
на данъчната система,
по-специално
чрез разширяване
на данъчната
основа,
особено на
данъците
върху
потреблението,
чрез
преоценка на
основата на
общинския данък
върху
недвижимата
собственост,
чрез
подобряване
на данъчната
администрация
и чрез
преразглеждане
на местния занаятчийски
данък
предвид също
така на насърчаването
на частните
инвестиции.
Да положи
допълнителни
усилия за
увеличаване
на ефективността
на
публичните
разходи за
здравеопазване
и
дългосрочни
грижи. Да
осигури
устойчивост
на
обществената
пенсионна
система
посредством
i) промяна на
финансирането
на новите
неосигурителни/допълнителни
обезщетения
(„Mütterrente“), така че
то да се
извършва с
данъчни
приходи с
оглед също на
избягване на
допълнително
увеличаване
на социалноосигурителните
вноски, ii)
увеличаване
на стимулите
за по-късно
пенсиониране
и iii) увеличаване
на
покритието
във
пенсионните схеми
от втория и
третия стълб.
Да завърши по
последователен
начин
прилагането
на „дълговата
спирачка"
във всички
федерални
провинции,
като осигури
навременни и
подходящи
процедури за
мониторинг и
коригиращи механизми.
Да подобри
модела на
фискалните отношения
между
федерацията,
федералните
провинции и
общините с
цел също така
да се
осигурят
достатъчни
публични
инвестиции
на всички
равнища на
управление.
2.           Да
осигури
условия за
допълнителна
подкрепа на
вътрешното
търсене,
наред с
другото, чрез
намаляване
на високия
размер на
данъците и на
социалноосигурителните
вноски, особено
за
нископлатените
работници.
При
прилагането
на общата минимална
заплата да
следи за
нейното въздействие
върху
заетостта. Да
подобри
пригодността
за заетост на
работниците
чрез допълнително
повишаване
на
образователните
постижения
на хората в
неравностойно
положение и чрез
прилагане на
по-амбициозни
мерки за активиране
и
интегриране
на пазара на
труда, особено
на
дълготрайно
безработните
лица. Да
предприеме
мерки за
ограничаване
на фискалните
демотивиращи
фактори за
работа,
особено за
вторите
работещи
членове на домакинството,
и да улесни
прехода от
работни
места с ниско
заплащане
(т.нар. „mini-jobs“) към
форми на заетост,
изискващи
внасяне на
задължителни
социалноосигурителни
вноски в
пълен размер.
Да намери
разрешение
на проблема с
недостига в
определени
региони на
целодневни
детски
заведения и
целодневни
училища, като
същевременно
повиши
цялостното
качество на
предоставяното
от тях образование.
3.           Да
поддържа
минимално
равнище на
общите разходи
за
трансформиране
на
енергийната система.
Да следи
по-специално
въздействието
на реформата
на Закона за
енергията от
възобновяеми
източници върху
разходната
ефективност
на системата
за поддръжка
на системите
за енергия от
възобновяеми
източници. Да
засили
усилията за
ускоряване
на
разширяването
на
националните
и
трансграничните
електроенергийни
и газови
мрежи. Да
засили тясната
координация
на
енергийната
политика със
съседните
страни.
4.           Да
предприеме
по-амбициозни
мерки за
допълнително
стимулиране
на
конкуренцията
в сектора на
услугите,
включително
някои професионални
услуги, чрез
преглед също
така на
съществуващите
регулаторни
подходи и
съсредоточаване
върху най-добрите
практики от
всички
федерални провинции.
Да установи
причините за
ниската
стойност на
обществените
поръчки, за
които има
открити
процедури
съгласно
законодателството
на ЕС. Да
повиши
усилията за
премахване
на
съществуващите
разпоредби
за устройствено
планиране,
които
ограничават
новото навлизане
на пазара. Да
предприеме
действия за
премахване
на
оставащите
пречки пред конкуренцията
на пазара на
услугите за
железопътен
превоз. Да
продължи
усилията за
консолидация
в сектора на
банките на
федералните
провинции (Landesbanken),
включително
чрез
подобряване
на рамката за
управление.
Съставено
в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               OВ L 209, 2.8.1997 г.,
стр. 1.
[2]               OВ L 306, 23.11.2011 г.,
стр. 25.
[3]               COM(2014) 406 final.
[4]               P7_TA(2014)0128
и P7_TA(2014)0129.
[5]               OВ L 140, 27.5.2013 г.,
стр. 11.
[6]               C(2013) 8001 final
[7]               COM(2013) 800 final
[8]               COM(2013) 790 final
[9]               SWD(2014) 78 final.
[10]             Съгласно
член 5,
параграф 2 от
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета.