title: Препоръка на Съвета от 11 юли 2017 година относно националната програма за реформи на Хърватия за 2017 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Хърватия за 2017 г.

text:
               9.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/41

         ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА
   от 11 юли 2017 година
   относно националната програма за реформи на Хърватия за 2017 г. и съдържаща становище на Съвета относно програмата за конвергенция на Хърватия за 2017 г.
   (2017/C 261/10)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 121, параграф 2 и член 148, параграф 4 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1466/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за засилване на надзора върху състоянието на бюджета и на надзора и координацията на икономическите политики (1), и по-специално член 9, параграф 2 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1176/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. относно предотвратяването и коригирането на макроикономическите дисбаланси (2), и по-специално член 6, параграф 1 от него,
   като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
   като взе предвид резолюциите на Европейския парламент,
   като взе предвид заключенията на Европейския съвет,
   като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
   като взе предвид становището на Икономическия и финансов комитет,
   като взе предвид становището на Комитета за социална закрила,
   като взе предвид становището на Комитета за икономическа политика,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 16 ноември 2016 г. Комисията прие годишния обзор на растежа, с което постави началото на европейския семестър за 2017 г. за координация на икономическите политики. Приоритетите на годишния обзор на растежа бяха одобрени от Европейския съвет на 9—10 март 2017 г. Въз основа на Регламент (ЕС) № 1176/2011, на 16 ноември 2016 г. Комисията прие Доклада за механизма за предупреждение, в който беше посочено, че Хърватия ще бъде една от държавите членки, за които ще бъде извършен задълбочен преглед.

               (2)

               Докладът за Хърватия за 2017 г. беше публикуван на 22 февруари 2017 г. В него бяха оценени напредъкът на Хърватия в изпълнението на специфичните за страната препоръки, приети от Съвета на 12 юли 2016 г., последващите действия във връзка със специфичните за страната препоръки, приети през предходните години, и напредъкът на Хърватия по отношение на националните ѝ цели по стратегията „Европа 2020“. Докладът включва също така задълбочен преглед по член 5 от Регламент (ЕС) № 1176/2011, резултатите от който бяха публикувани също на 22 февруари 2017 г. Анализът на Комисията ѝ дава основание да заключи, че в Хърватия са налице прекомерни макроикономически дисбаланси. По-специално през 2016 г. съотношението на консолидирания държавен дълг към БВП започна да намалява, но държавният дълг е изложен на валутен риск и рисковете за фискалната устойчивост продължават да бъдат високи в средносрочен план. Дългът на частния сектор намалява, но продължава да бъде на високо равнище, особено в корпоративния сектор, и е силно изложен на валутен риск. Финансовият сектор има за задача да спомогне за възстановяването, но той продължава да бъде изложен на породен от валутата кредитен риск и съотношението на необслужваните кредити продължава да е високо. Коефициентът на безработицата намалява с бързи темпове в резултат на умерения темп на създаване на нови работни места и намаляването на работната сила. Накрая, тромавата бизнес среда възпира продуктивните инвестиции и ръста на производителността.

               (3)

               На 27 април 2017 г. Хърватия представи своята национална програма за реформи за 2017 г. и своята програма за конвергенция за 2017 г. Двете програми бяха оценени едновременно, за да бъдат отчетени взаимовръзките между тях.

               (4)

               Съответните специфични за страната препоръки бяха взети предвид при програмирането на европейските структурни и инвестиционни фондове (ЕСИ фондове) за периода 2014—2020 г. Както е предвидено в член 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (3), когато това е необходимо за подпомагане на изпълнението на съответните препоръки на Съвета, Комисията може да поиска от дадена държава членка да преразгледа своето споразумение за партньорство и съответните програми и да предложи промени в тях. Комисията предостави допълнителни подробности за начина, по който ще използва тази разпоредба, в насоките относно прилагането на мерките, обвързващи ефективността на европейските структурни и инвестиционни фондове с доброто икономическо управление.

               (5)

               След отмяната на процедурата при прекомерен дефицит спрямо Хърватия се прилагат предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж и правилото за дълга. В своята програма за конвергенция за 2017 г. правителството планира постепенно да подобри номиналното салдо до -0,8 % от БВП през 2016 г. и после до 0,5 % от БВП през 2020 г. Средносрочната бюджетна цел в размер на -1,75 % от БВП в структурно изражение беше изпълнена с широк марж през 2016 г. и (преизчисленото (4)) структурно салдо се очаква да бъде на равнището на средносрочната бюджетна цел през 2017 и 2018 г., но без марж. Прогнозата е след това то отново леко да се повиши. Според програма за конвергенция съотношението на консолидирания държавен дълг към БВП се очаква да продължи да намалява до 72,1 % до 2020 г., след като достигна своята пикова стойност от 86,7 % от БВП през 2015 г. Макроикономическият сценарий в основата на тези бюджетни прогнози е оптимистичен, по-специално предвид отрицателното въздействие на финансовите трудности, пред които е изправено най-голямото частно дружество в Хърватия Agrokor, което не е взето предвид в прогнозите в програмата. Кризата с Agrokor застрашава пряко и бюджетните прогнози. Освен това мерките, необходими в помощ на планираните цели за дефицита от 2017 г. нататък, все още не са достатъчно конкретни.

               (6)

               На 12 юли 2016 г. Съветът препоръча на Хърватия да постигне годишна фискална корекция от поне 0,6 % от БВП за постигане на средносрочната бюджетна цел през 2017 г. Данните за резултатите, които показват значително подобрение в номиналното салдо за 2016 г., сочат, че Хърватия вече е постигнала своята средносрочна бюджетна цел през тази година. Въз основа на прогнозата на Комисията от пролетта на 2017 г. структурният излишък се очаква да остане на ниво над средносрочната бюджетна цел през 2017 г., въпреки че от -0,3 % от БВП през 2016 г., през 2017 г. той е намалял на -1,7 % от БВП. През 2018 г. на Хърватия се препоръчва да поддържа средносрочната бюджетна цел. В прогнозата на Комисията от пролетта на 2017 г. се очаква структурното салдо още да спадне до -2,1 % от БВП, което показва риск от известно отклонение от средносрочната бюджетна цел. Според прогнозите през 2017 и 2018 г. Хърватия ще изпълни правилото за дълга. Като цяло Съветът е на мнение, че през 2018 г. Хърватия трябва да е готова да предприеме допълнителни мерки, за да гарантира спазването на разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж.

               (7)

               Рамката за фискално управление на Хърватия показва някои слабости. Новият закон за фискалната отговорност, с който се цели укрепване на бюджетната рамка, както и на независимостта и мандата на Комисията по фискалната политика, все още не е приет. Забавено беше приемането на изменение на бюджета, насочено към укрепването на средносрочната бюджетна рамка и към разрешаването на преразглежданията на бюджетните планове както на централно, така и на местно равнище. Надеждността на прогнозите, на които се основават бюджетните планове, продължава да бъде слаба.

               (8)

               Хърватия има относително ниски приходи от постоянни данъци върху недвижимото имущество. Приходите се събират от поделения на местните органи от такси, свързани с недвижимо имущество, но по отношение на тяхното изчисляване и техния обхват съществуват съществени различия. Страната разчита също така на по-малко ефективното данъчно облагане на прехвърлянето на собственост. В отговор на многократните специфични за страната препоръки, като част от данъчната реформа от края на 2016 г., от 2018 г. нататък някои местни данъци и такси ще бъдат заменени от постоянен данък върху недвижимото имущество, изчислен въз основа на пет параметъра, с които стойността на недвижимата собственост се изчислява приблизително. Този данък се счита за първата стъпка към пълноценен постоянен данък върху недвижимото имущество, основан на стойността.

               (9)

               Нуждите на Хърватия от държавно финансиране и експозицията на държавния дълг на валутен риск подчертават значението на надеждните източници на финансиране и разумното управление на риска. В отговор на специфична за страната препоръка в началото на 2017 г. беше приета стратегия за управление на дълга за централното държавно управление за периода 2017—2019 г. Това става три години след изтичането на предходната стратегия. Институционалната рамка за управление на държавния дълг, обхващаща комуникацията с пазарите, управлението на риска и актуализацията на стратегията през редовни интервали от време, демонстрира някои слабости. Освен това не са взети предвид в достатъчна степен извънбюджетните операции с потенциално въздействие върху дълга.

               (10)

               В последно време пазарът на труда продължава да се възстановява, но безработицата остава на високи равнища с висок дял на дълготрайно безработните лица. Наред с ниските равнища на дейността и нейния спад това означава, че е налице голям неизползван потенциал от работна ръка. Спадът в дейността през 2016 г. е особено ясно проявен сред нискоквалифицираните работници на възраст между 25 и 54 години и се дължи на намаляващия брой на населението в трудоспособна възраст вследствие на застаряването и емиграцията, които се засилват.

               (11)

               Неактивността е сравнително висока сред групите от населението, които отговарят на условията за ранно пенсиониране. Кратките периоди на пенсионно осигуряване водят до нисък настоящ и бъдещ размер на пенсиите и до риск от бедност сред хората в напреднала възраст. Предвидени са многобройни начини за ранно пенсиониране, което е възможно пет години преди законоустановената пенсионна възраст. Финансовите стимули да се работи до достигането на тази възраст са слаби. Обявените мерки за насърчаване на по-дълъг трудов живот все още не са изпълнени. Отговорностите за полагане на грижи за членове на семейството допринасят за слабото участие на пазара на труда, по-специално сред жените в горната част на възрастовата група 25—54 години. Официалните заведения за грижи за деца са недостатъчни и се наблюдават значителни регионални различия, като трудовите договори позволяват малка гъвкавост по отношение на намирането на баланс между работата и грижите за децата. Към днешна дата законоустановената възраст за пенсиониране е 61 години и 9 месеца за жените и 65 години за мъжете. Сближаването на задължителната пенсионна възраст за двата пола и нейното увеличаване са бавни, като се предвижда пенсионната възраст за двата пола да достигне 67 години през 2038 г. Обсъжда се възможността за ускоряване на този процес, но това предложение все още не е прието. Пенсионната система дава право на по-благоприятни условия за определени категории работници в професиите, класифицирани като вредни и опасни, както и в конкретни сектори. Хърватските органи направиха преглед на вредните и опасните професии, но правилата все още не са опростени.

               (12)

               Според последните данни, през 2015 г. почти 30 % от населението е било изложено на риск от бедност или социално изключване. Системата за социална закрила се характеризира със слабости по отношение на нейната ефективност и справедливост, които произтичат от несъответствия в критериите за допустимост, разпокъсания географски обхват, липсата на координация между отговорните органи и слабата прозрачност. През 2016 г. само 0,6 % от БВП са изразходвани за схемата за минимален доход, насочена към най-бедните домакинства. Плановете за реформи, включително институционалното преразпределяне на отговорностите и хармонизирането на критериите за допустимост, са в застой.

               (13)

               Придобиването на умения, които са нужни на пазара на труда, е важно условие за пригодността за заетост. Участието в образованието за възрастни, разходите и обхватът на активните политики по заетостта, мерките за преквалификация и ученето през целия живот са на ниски равнища. Обучението не е насочено в достатъчна степен към по-възрастните и нискоквалифицираните работници и дълготрайно безработните лица, които по принцип са изправени пред особено големи предизвикателства по отношение на пригодността за заетост. Изготвянето на законодателство за подобряване на качеството на институциите, програмите и преподаването в областта на обучението за възрастни се забави.

               (14)

               Притежаването на достатъчни основни умения е от основно значение за намирането и запазването на висококачествени и стабилни работни места, както и за успешното участие в икономическия и социалния живот. Данните от международно проучване сочат сериозни слабости в областта на основните умения, приложните науки и математиката сред хърватските 15-годишни ученици. От 2015 г. насам като част от изпълнението на стратегията за образование, наука и технологии беше стартирана реформа на учебните програми с цел да се подобрят съдържанието и преподаването на преносимите умения. Вследствие на смесените реакции на заинтересованите страни реформата на учебната програма беше преразгледана, а прилагането ѝ беше значително забавено. Сега процесът трябва да продължи в съответствие с първоначалните цели. Неотдавна Хърватия прие стратегия за професионално образование и обучение (ПОО). Очаква се тя да доведе до актуализация на учебните програми за ПОО, засилена роля на ученето в процеса на работа и подобрено качество на преподаването в ПОО. Все още не е въведена системата за признаване и валидиране на неформалното и самостоятелното учене.

               (15)

               Териториалната и функционалната разпокъсаност на публичната администрация влияе върху предоставянето на услуги и ефективността на публичните разходи. Настоящите компетенции и фискалните отношения между нивата на управление не благоприятстват ефикасното и справедливо предоставяне на публични услуги, по-специално в областта на здравеопазването, образованието и социалната помощ. Закъснява провеждането на всеобхватната реформа на публичната администрация. Все още не е прието законодателството за преразпределяне на задачите между централните и местните органи, а системата на държавните агенции все още не е рационализирана. В началото на 2017 г. хърватските органи обявиха, че ще бъде създадена работна група, която ще изготви законодателство относно финансирането на поднационално равнище.

               (16)

               Разпокъсаността в механизмите за определяне на заплатите в публичната администрация продължава да пречи на прозрачността на заплащането и на равното третиране, както и на правителствения контрол над разходите за заплати в публичния сектор, като има риск тя да се разпространи и в останалата част на икономиката. През февруари 2017 г. правителството прие общи насоки за договаряне и мониторинг на колективните трудови договори в публичния сектор, но рационализирането на рамките за определяне на заплатите беше отложено за 2018 г.

               (17)

               Държавните предприятия са средно с по-малка производителност, отколкото частните предприятия, което говори за наличието на слабости в тяхното управление. Те оказват отрицателно въздействие върху разпределителната ефективност и допринасят за ниския растеж на производителността в икономиката. През изминалата година отварянето на държавните предприятия за частен контрол напредна с бавни темпове. По-добрият мониторинг на техните резултати и отчетността на управителните им органи, включително на предприятия, които са притежание на органи на местното управление, би допринесло за подобряване на тяхното управление.

               (18)

               Хърватската банка за възстановяване и развитие (HBOR) има ключова роля за изпълнението на финансовите инструменти на Съюза, и по-специално на Плана за инвестиции за Европа. За да играе тази роля пълноценно, тя трябва да отговаря на високи стандарти за прозрачност и отчетност. Хърватските органи планират анализ на качеството на нейния кредитен портфейл, който ще се извърши от независими одитори и трябва да приключи до края на 2017 г. Въз основа на констатациите от този анализ ще бъдат преразгледани регулаторната рамка и структурите на управление на банката.

               (19)

               Високите регулаторни разходи са тежест за предприятията. Големият брой парафискални такси, много от които статистически се третират като данъци, усложняват бизнес средата. В отговор на специфична за страната препоръка, през лятото на 2016 г. правителството реши да премахне 13 и да намали още 11 парафискални такси, но изпълнението на това решение напредва с бавни темпове. Предприятията продължават да страдат от високата административна тежест. Беше приет план за действие за намаляване на административната тежест, който включва осем регулаторни области, но неговото изпълнение все още предстои.

               (20)

               След рязък спад по време на кризата, през 2016 г. инвестициите се възстановиха. Въпреки благоприятните макроикономически и финансови условия обаче по-устойчивото възстановяване на инвестициите е възпрепятствано от някои основни задържащи фактори. Слабостите в публичната администрация, тромавата бизнес среда, бавното изпълнение на стратегията за борба с корупцията, ограничителните разпоредби в основни инфраструктурни сектори и силното присъствие на държавата в икономиката имат отрицателен ефект върху бизнес климата.

               (21)

               Модернизирането на регламентирането на професиите може да насърчи трудовата мобилност и да допринесе за по-ниски цени на професионалните услуги, като по този начин се увеличи потенциалът за растеж. Регламентирането на доставчиците на услуги и регулираните професии в Хърватия е рестриктивно, като това важи по-специално за адвокатската професия. През лятото на 2016 г. правителството прие план за действие за заместване и модернизиране на неефективното законодателство, който обаче бе ограничен по обхват и задълбоченост.

               (22)

               Качеството и ефективността на съдебната система са решаващи фактори за бизнес средата. Въпреки че броят на висящите дела намаля, първоинстанционните съдебни производства по търговски, граждански и наказателни дела отнемат много време. Електронното подаване и получаване на съдебни документи може да доведе до значително подобрение на съдебната система, но тяхното въвеждане все още предстои. Търговските съдии нямат достъп до търговските регистри онлайн, което намалява ефективността на производствата по несъстоятелност. Решенията на Съда са достъпни онлайн само в редки случаи, а в търговските съдилища от първа инстанция има накъде да се модернизират бизнес процесите.

               (23)

               Капитализацията на банковия сектор продължава да бъде висока, а през 2016 г. неговата рентабилност се възстанови в резултат на преобразуването на заемите от швейцарски франкове в евро през 2015 г. В последно време съотношението на необслужваните кредити към брутните кредити намалява, но все още е високо, по-специално сред нефинансовите предприятия. Изглежда този спад е продиктуван от продажбите, както и от изискванията за постепенно и автоматично провизиране, въведени през 2013 г. Като част от неотдавнашната данъчна реформа, в отговор на специфична за страната препоръка правителството въведе също така и нов данъчен режим за отписване на необслужвани кредити. Ефектът от него трябва да бъде наблюдаван внимателно. Ефективността на неотдавна реформираната рамка на несъстоятелността за улесняване на преструктурирането на необслужваните кредити също трябва да бъде внимателно следена.

               (24)

               В контекста на европейския семестър за 2017 г. Комисията направи цялостен анализ на икономическата политика на Хърватия и го публикува в доклада за страната за 2017 г. Тя извърши и оценка на програмата за конвергенция за 2017 г., на националната програма за реформи за 2017 г. и на последващите мерки, свързани с препоръките, отправени към Хърватия през предходните години. Комисията взе предвид не само тяхното значение за провеждането на устойчива бюджетна и социално-икономическа политика в Хърватия, но и тяхното съответствие с правилата и насоките на Съюза предвид необходимостта от засилване на цялостното икономическо управление на Съюза чрез принос на равнище Съюз към бъдещите решения на държавите членки.

               (25)

               С оглед на тази оценка Съветът разгледа програмата за конвергенция за 2017 г., като становището му (5) е изразено по-специално в препоръка 1 по-долу.

               (26)

               С оглед на задълбочения преглед, направен от Комисията, и на тази оценка Съветът разгледа националната програма за реформи за 2017 г. и програмата за конвергенция за 2017 г. Неговите препоръки по член 6 от Регламент (ЕС) № 1176/2011 са отразени в препоръки 1—5 по-долу,

         ПРЕПОРЪЧВА на Хърватия да предприеме следните действия през 2017 и 2018 г.:

               1.

               Да продължи да провежда своята фискална политика в съответствие с изискванията на предпазните мерки на Пакта за стабилност и растеж, което предполага да поддържа средносрочната бюджетна цел през 2018 г. До септември 2017 г. да укрепи бюджетното планиране и многогодишната бюджетна рамка, в това число като засили независимостта и мандата на Комисията по фискалната политика. Да предприеме необходимите стъпки за въвеждането на данък върху имуществото на базата на стойността. Да укрепи рамката за управление на държавния дълг, включително като гарантира годишни актуализации на стратегията за управление на дълга.

               2.

               Да предприеме мерки за предотвратяване на ранното пенсиониране, да ускори прехода към по-високата законоустановена пенсионна възраст и да приведе в съответствие разпоредбите за пенсионното осигуряване за определени категории работници с правилата на общата схема. Да подобри координацията и прозрачността на социалните обезщетения.

               3.

               Да подобри обучението за възрастни, по-специално за възрастните работници, нискоквалифицираните и дълготрайно безработните лица. Да ускори реформата на образователната система.

               4.

               Да намали разпокъсаността и да подобри функционалното разпределение на компетенциите в областта на публичната администрация, като в същото време подобри ефективността и намали териториалните различия в предоставянето на обществени услуги. В консултация със социалните партньори да хармонизира рамките за определяне на заплатите в цялата публична администрация и обществените услуги.

               5.

               Да ускори продажбата на държавни предприятия и други държавни активи и да подобри корпоративното управление в сектора на държавните предприятия. Да намали значително тежестта върху предприятията, произтичаща от разходи за регулиране и от административната тежест. Да премахне регулаторните ограничения, които пречат на достъпа до и упражняването на регулирани професии, както и на достъпа до професионални и бизнес услуги. Да подобри качеството и ефективността на съдебната система, по-специално чрез намаляване на продължителността на производствата по граждански и търговски дела.

      Съставено в Брюксел на 11 юли 2017 година.

            За Съвета

            Председател

         T. TÕNISTE

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 306, 23.11.2011 г., стр. 25.

      (3)  Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 320).

      (4)  Салдо, коригирано спрямо фазата на икономическия цикъл и без отчитане на еднократните и другите временни мерки, преизчислено от службите на Комисията с помощта на общоприетата методология.

      (5)  Съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1466/97.


				|

		52013PC0544

			Препоръка за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА за одобрение на сключването от Комисията, действаща от името на Европейската общност за атомна енергия, на Протокола към Споразумението за стабилизиране и асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Черна гора, от друга страна, с оглед на присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз /* COM/2013/0544 final - 2013/ () */

			   	ОБЯСНИТЕЛЕН
МЕМОРАНДУМ
На
24 септември
2012 г. Съветът
упълномощи
Комисията да
започне
преговори с
Черна гора от
името на
Европейския
съюз и
неговите държави
членки и
Република
Хърватия за
сключване на
Протокол към
Споразумението
за стабилизиране
и асоцииране
между
Европейските
общности и
техните
държави
членки, от
една страна,
и Република
Черна гора,
от друга
страна, с
оглед на присъединяването
на Република
Хърватия към
Европейския
съюз.
Тези
преговори
започнаха на
22 ноември 2012 г.
след
предварителни
технически
консултации
с Черна гора
по този
въпрос. На 25
януари 2013 г. и 7
март 2013 г. се
проведоха
последващи
кръгове на
преговорите.
Протоколът
бе парафиран
от Комисията
и правителството
на Черна гора
на 16 май 2013 г.
Текстът на
парафирания
Протокол е
приложен към
настоящото.
Комисията
предлага
Съветът да
вземе решение
от името на
Европейския
съюз за
подписването
и временното
прилагане на
Протокола и
да сключи
Протокола от
името на
Европейския
съюз и
неговите
държави
членки. Европейската
общност за атомна
енергия
(Евратом)
също е страна
по Споразумението
за
стабилизиране
и асоцииране.
За
сключването
на Протокола
от името на Европейската
общност за
атомна
енергия Комисията
предлага
Съветът да
даде одобрението
си съгласно
член 101,
параграф 2 от
Договора за
създаване на
Евратом.
В
съответствие
с член 101 от
Договора за
създаване на
Евратом
решението за
подписване на
споразумение
се приема от
Комисията, а
решението за
сключване на
споразумение
се приема от
Комисията с
одобрението
на Съвета.
Следователно
е
целесъобразно
да бъдат
приети
отделни решения
за
подписването
и
сключването
на Протокола
от ЕС и от
Европейската
общност за
атомна
енергия.
За
сключването
на Протокола
от името на
Европейската
общност за
атомна
енергия Комисията
предлага
Съветът:
–
да даде
своето
одобрение
съгласно
член 101,
параграф 2 от
Договора за
създаване на
Евратом.
Препоръка
за
РЕШЕНИЕ
НА СЪВЕТА
за
одобрение на
сключването
от Комисията,
действаща от
името на
Европейската
общност за
атомна
енергия, на
Протокола
към Споразумението
за
стабилизиране
и асоцииране
между Европейските
общности и
техните
държави
членки, от
една страна,
и Република
Черна гора,
от друга
страна, с
оглед на
присъединяването
на Република
Хърватия към
Европейския
съюз
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
създаване на Европейската
общност за
атомна
енергия, и по-специално
член 101,
параграф 2 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Комисията,
като
има предвид,
че:
(1)
На 24
септември
2012 г. Съветът
упълномощи
Комисията да
започне преговори
с Черна гора
за сключване
на Протокол
към
Споразумението
за
стабилизиране
и асоцииране
между
Европейските
общности и
техните
държави
членки, от
една страна,
и Република
Черна гора,
от друга
страна, с оглед
на
присъединяването
на Република
Хърватия към
Европейския
съюз.
(2)
Тези
преговори
приключиха
успешно.
(3)
Следователно
Протоколът
следва да
бъде сключен
и от името на
Европейската
общност за
атомна
енергия по
отношение на
въпросите,
попадащи в
приложното
поле на
Договора за
Евратом.
(4)
Подписването
и сключването
на Протокола
подлежи на
отделна процедура
във връзка с
въпросите,
попадащи в
приложното
поле на
Договора за
Европейския
съюз и на
Договора за
Европейската
общност за
атомна
енергия.
(5)
Сключването
на Протокола
от Комисията,
действаща от
името на Европейската
общност за
атомна
енергия,
следва да
бъде
одобрено.
РЕШИ:
Член
единствен
С
настоящото
се одобрява
сключването
от Комисията,
действаща от
името на
Европейската
общност за
атомна
енергия, на
Протокола
към
Споразумението
за
стабилизиране
и асоцииране
между
Европейските
общности и
техните държави
членки, от
една страна,
и Република Черна
гора, от
друга страна,
с оглед на
присъединяването
на Република
Хърватия към
Европейския
съюз
(„Протоколът“).
Текстът
на Протокола
е приложен
към Решението
на Съвета
относно
подписването
и временното
прилагане на
Протокол към
Споразумението
за стабилизиране
и асоцииране
между
Европейските
общности и
техните
държави
членки, от една
страна, и
Република
Черна гора,
от друга
страна, с
оглед на
присъединяването
на Република
Хърватия към
Европейския
съюз.
Съставено
в Брюксел на […]
година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател


title: 2011/696/ЕС: Препоръка на Комисията от 18 октомври 2011 година относно определението за наноматериали текст от значение за ЕИП

text:
               20.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 275/38

         ПРЕПОРЪКА НА КОМИСИЯТА
   от 18 октомври 2011 година
   относно определението за наноматериали
   (текст от значение за ЕИП)
   (2011/696/ЕС)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 292 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               В съобщението на Комисията от 7 юни 2005 г.„Нанонауки и нанотехнологии: план за действие за Европа 2005—2009“ (1) се определят редица обособени и взаимосвързани действия за незабавното прилагане на безопасен, интегрален и отговорен подход по отношение на нанонауките и нанотехнологиите.

               (2)

               В съответствие със задълженията, поети в плана за действие, Комисията внимателно разгледа съответното законодателство на Съюза с цел да установи приложимостта на съществуващите разпоредби към възможните рискове, свързани с наноматериалите. Резултатът от този преглед беше публикуван в съобщението на Комисията от 17 юни 2008 г.„Наноматериалите от гледна точка на регулаторната уредба“ (2). В съобщението се стига до извода, че понятието „наноматериали“ не се споменава изрично в законодателството на Съюза, но действащото законодателство обхваща като цяло потенциалните рискове за здравето, безопасността и околната среда във връзка с наноматериалите.

               (3)

               В своята резолюция от 24 април 2009 г. (3) относно наноматериалите от гледна точка на регулаторната уредба Европейския парламент призовава inter alia към въвеждане на изчерпателно и научнообосновано определение за наноматериалите в законодателството на Съюза.

               (4)

               Посоченото в настоящата препоръка определение следва да се използва като критерий при определянето дали даден материал следва да се разглежда като „наноматериал“ за целите на законодателството и политиката в Съюза. Определението на понятието „наноматериал“ в законодателството на Съюза следва да се основава единствено на размера на съставните частици на материала, без оглед на опасността или риска. Това определение, основано единствено на размера на материала, важи за естествени, съпътстващи или произведени материали.

               (5)

               Определението на понятието „наноматериал“ следва да се основава на наличните научни знания.

               (6)

               Установяването на размера и разпределението на големините при наноматериалите представлява предизвикателство в много от случаите и е възможно резултатите, получени с различни методи на измерване, да не бъдат сравними. Трябва да бъдат разработени хармонизирани методи за измерване, за да се гарантира, че прилагането на определението води до последователни резултати при различни материали и в рамките на продължителен период от време. До приемането на хармонизирани методи за измерване следва да бъдат прилагани най-добрите налични алтернативни методи.

               (7)

               В базовия доклад на Съвместния изследователски център на Европейската комисия „Съображения относно определението за наноматериали за целите на регулаторната уредба“ (4) се предлага за наноматериалите да бъде дадено определение, разглеждащо съставените от частици наноматериали, което е широко приложимо в законодателството на Съюза и е съобразено с други подходи по света. Размерът следва да бъде единственото определящо качество, което налага да бъдат посочени ясно границите на наномащаба.

               (8)

               Комисията упълномощи Научния комитет по възникващи и идентифицирани нови здравни рискове (НКВИНЗР) да предостави научно становище относно елементите, които трябва да се вземат под внимание при разработването на определение на термина „наноматериал“ за регулаторни цели. Становището Научна основа на определението на термина „наноматериал“ беше предмет на публична консултация през 2010 г. В своето становище от 8 декември 2010 г. (5) НКВИНЗР стига до заключението, че размерът е качество, всеобщо приложимо към наноматериалите, и представлява най-подходящият критерий, като определянето на допустимия обхват на размерите би спомогнало за еднообразно тълкуване. Беше предложено като долна граница да се използва стойността от 1 nm. Като горна граница широко се използва стойността от 100 nm, макар да няма научни доказателства в подкрепа на пригодността на тази стойност. Възможно е използването на единна стойност за горната граница да се окаже твърде ограничаващо по отношение класифицирането на наноматериалите и един диференциран подход да бъде по-подходящото решение. За регулаторни цели следва също да бъде взето предвид разпределението на относителния брой на частиците с определен размер, като се използват средният размер и стандартното отклонение на размера, за да се прецизира определението. Разпределението на размерите в материала следва да се представи въз основа на относителния брой на частици с определен размер (т.е. броя на обектите, чийто размер е в определен обхват, разделен на общия брой на обектите), а не като масова част на частиците с наномащаб в наноматериала, тъй като най-големият брой частици може да се съдържа в малка масова част. НКВИНЗР откри някои специални случаи, в които прилагането на определението може да бъде улеснено, ако като критерий дали даден материал може да се причисли към наномащаба се използва специфичната повърхнина в даден обем.

               (9)

               Международната организация по стандартизация определя термина „наноматериал“ като „материал, чиито външни размери, вътрешна или повърхностна структура са в рамките на наномащаба“. Терминът „наномащаб“ се определя като размер приблизително от 1 до 100 nm (6).

               (10)

               Разпределението на относителния брой на частиците с определен размер следва да отчита факта, че наноматериалите най-често се състоят от множество частици с различни размери, които са разпределени по определен начин. Без да се уточни разпределението на относителния брой на частиците с определен размер, би било трудно да се определи дали конкретен материал отговаря на определението, когато някои частици са под 100 nm, а други не са. Този подход е в съответствие със становището на НКВИНЗР, че разпределението на частиците в даден материал следва да се представя като разпределение въз основа на относителния брой на частици с определен размер (т.е. броя на частиците).

               (11)

               Няма единно научно виждане относно долната граница за бройния дял на частиците в обхвата 1—100 nm, под която не се очаква материали, съдържащи тези частици, да притежават свойства, характерни за наноматериалите. Научното становище предложи да се използва статистически подход, основан на стандартното отклонение с прагова стойност от 0,15 %. Предвид широкото разпространение на материали, които могат да бъдат обхванати при посочения праг, и необходимостта от приспособяване на обхвата на определението за регулаторни цели този праг следва да бъде по-висок. Съгласно определението в настоящата препоръка броят на частиците с размер между 1 и 100 nm в наноматериалите не следва да бъде под 50 %. В съответствие със становището на НКВИНЗР дори при малък брой частици в обхвата 1—100 nm в някои случаи може да бъде обоснована целенасочена оценка. Би било подвеждащо обаче, ако такива материали се категоризират като наноматериали. Въпреки това може да има специфични случаи в законодателството, когато опасения за околната среда, здравеопазването, безопасността и конкурентоспособността оправдават прилагането на праг под 50 %.

               (12)

               Агломерати или агрегати на частици могат да имат същите характеристики като необвързани частици. Освен това в жизнения цикъл на наноматериалите може да има случаи, в които агломератите или агрегатите освобождават частици. Поради това определението в настоящата препоръка следва също да включва частици, обвързани в агломерати или агрегати, когато съставните частици са в обхвата 1—100 nm.

               (13)

               Понастоящем е възможно да се измери специфична повърхнина в даден обем при сухи твърди материали или прахообразни материали с помощта на метода с адсорбция на азот („BET-method“). В тези случаи специфичната повърхнина може да се използва като критерий за откриване на потенциални наноматериали. Възможно е в бъдеще нови научни знания да разширят полето на прилагане на този и други методи върху други видове материали. Може да има несъответствие между стойностите, измерени за специфичната повърхнина и за разпределението на относителния брой на частиците с определен размер за различните материали. Поради това следва да се уточни, че резултатите за разпределението на относителния брой на частиците с определен размер следва да се използват с предимство и специфичната повърхнина не може да се използва, за да се докаже, че даден материал не е наноматериал.

               (14)

               Технологиите и науката продължават да се развиват и напредват с голяма скорост. Поради това определението, включително и описанията, следва да бъде преразгледано до декември 2014 г., за да се гарантира, че отговаря на потребностите. При този преглед следва по-специално да се оцени дали прагът от 50 % за относителния брой на частиците с определен размер следва да бъде увеличен или намален и дали материали с вътрешна или повърхностна структура в наномащаба, например сложни съставни наноматериали, включително използваните в някои сектори нанопорести и нанокомпозитни материали, да бъдат включени в категорията наноматериали.

               (15)

               Следва да бъдат разработени насоки и стандартизирани методи за измерване и следва да бъдат развити познания за типичните концентрации на наночастици в представителен набор от материали в случаите, когато това е възможно и се очаква основателно да улесни прилагането на определението в даден правен контекст.

               (16)

               Определението, изложено в настоящата препоръка, не следва да предопределя, нито да отразява приложното поле на която и да било част от законодателството на Съюза или разпоредба, установяваща потенциално допълнителни изисквания към тези материали, включително на онези от тях, свързани с управлението на риска. В някои случаи може да се окаже необходимо да се изключат определени материали от приложното поле на определено законодателство или законодателни разпоредби, дори ако те отговарят на определението. Също така може да се окаже необходимо да се включат допълнителни материали, например материали с размери под 1 nm или над 100 nm, в приложното поле на определено законодателство или нормативни разпоредби, предвидени за наноматериалите.

               (17)

               Предвид преобладаващите във фармацевтичния сектор специални обстоятелства и специализираните наноструктурирани системи, които вече са в експлоатация, определението в настоящата препоръка не следва да засяга използването на термина „нано“ при определянето на някои фармацевтични продукти и медицински изделия,

         ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА

               1.

               Държавите-членки, агенциите на Съюза и стопанските субекти се приканват да използват посоченото по-долу определение на термина „наноматериал“ при приемането и прилагането на закони и политики, както и в програмите за изследвания, засягащи продукти на нанотехнологиите.

               2.

               „Наноматериал“ означава естествен, съпътстващ или произведен материал, съдържащ частици в необвързано състояние или под формата на агрегат или агломерат, при което външният размер в едно или повече измерения на поне 50 % от общия брой частици е в обхвата 1—100 nm.
               В специални случаи и когато това е обосновано от опасения за околната среда, здравеопазването, безопасността и конкурентоспособността, прагът от 50 % за относителния брой на частиците с определен размер може да бъде заменен със стойност между 1 и 50 %.

               3.

               Чрез дерогация от точка 2 фулерените, графените и еднослойните въглеродни нанотръби с външен размер в едно или повече измерения под 1 nm следва да се считат за наноматериали.

               4.

               За целите на точка 2 термините „частица“, „агломерат“ и „агрегат“ се определят, както следва:

                           а)

                           „частица“ означава миниатюрно парченце материал с ясни физически граници;

                           б)

                           „агломерат“ означава набор от слабо обвързани частици или агрегати, като получената външна повърхнина приблизително съответства на сумата от повърхнините на отделните компоненти;

                           в)

                           „агрегат“ означава частица, която се състои от силно обвързани или слети частици.

               5.

               Когато е технически осъществимо и се изисква от дадено законодателство, съответствието с определението в точка 2 може да се установи въз основа на специфичната повърхнина в даден обем. Следва да се счита, че даден материал отговаря на определението в точка 2, когато неговата специфична повърхнина в даден обем надвишава 60 m2/cm3. Все пак материал, който се причислява към наноматериалите въз основа на относителния брой на частиците с определен размер, следва да се счита за съответстващ на определението от точка 2, дори ако неговата специфична повърхнина в даден обем е под 60 m2/cm3.

               6.

               До декември 2014 г. определението, изложено в точки 1—5, ще бъде преразгледано в светлината на събрания опит и развитието на науката и технологията. Този преглед следва да се съсредоточи върху въпроса дали прагът от 50 % за относителния брой на частиците с определен размер следва да бъде увеличен или намален.

               7.

               Настоящата препоръка е адресирана до държавите-членки, агенциите на Съюза и стопанските субекти.

      Съставено в Брюксел на 18 октомври 2011 година.

            За Комисията

         Janez POTOČNIK

            Член на Комисията

      (1)  COM(2005) 243 окончателен.

      (2)  COM(2008) 366 окончателен.

      (3)  P6_TA(2009) 0328.

      (4)  EUR 24403 EN, юни 2010 г.

      (5)  http://ec.europa.eu/health/scientific_committees/emerging/docs/scenihr_o_032.pdf

      (6)  http://cdb.iso.org


               14.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/2

         Препоръка за регламент на Съвета за изменение на Регламент (ЕО) № 2532/98 относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции
   (ЕЦБ/2014/19)

      (представена от Европейската централна банка)

   (2014/C 144/02)
   ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ
   I.   ВЪВЕДЕНИЕ

   На 23 ноември 1998 г. Съветът на Европейския съюз прие Регламент (ЕО) № 2532/98 на Съвета (1). Като се отчита опитът, придобит при прилагането в продължение на няколко години на Регламент (ЕО) № 2532/98 в различните области на компетентност на Европейската централна банка (ЕЦБ), и фактът, че приложното поле на правомощията на ЕЦБ да налага санкции беше разширено с Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (2), следва да бъдат обмислени някои изменения на Регламент (ЕО) № 2532/98. За тази цел трябва да се приложи процедурата, предвидена в член 129, параграф 4 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
   II.   ОБЩИ СЪОБРАЖЕНИЯ

   С оглед на изпълнението на възложените ѝ с Регламент (ЕС) № 1024/2013 задачи ЕЦБ може съгласно член 18 от същия регламент да налага административни имуществени санкции, „когато кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги умишлено или по небрежност нарушават изискване на съответни пряко приложими правни актове от правото на Съюза, във връзка с което съгласно приложимото право на Съюза компетентните органи са оправомощени да налагат административни имуществени санкции“ (3), и санкции „в случай на нарушение на регламенти или решения на ЕЦБ“ (4) (наричани по-долу заедно „административни санкции“). По отношение на нарушенията на националното право в контекста на единния надзорен механизъм (ЕНМ) националните компетентни органи запазват компетентността си да налагат административни санкции, но могат да налагат такива санкции на кредитни институции, над които ЕЦБ упражнява пряк надзор, само ако ЕЦБ изиска от тях да започнат производство за това.
   Принципите и процедурите, които се прилагат при налагането на административни имуществени санкции за нарушения на пряко приложими правни актове на Съюза съгласно член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, са установени в Регламент (ЕС) № 1024/2013 и в Регламент (ЕС) № 468/2014 на Европейската централна банка (ЕЦБ/2014/17) (5). Съгласно член 18, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 ЕЦБ може да налага санкции за нарушения на регламенти или решения на ЕЦБ в съответствие с Регламент (ЕО) № 2532/98. Член 18, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 предвижда, че ЕЦБ прилага член 18 в съответствие с актовете, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1024/2013, включително процедурите, съдържащи се в Регламент (ЕО) № 2532/98, както е подходящо.
   В този контекст установяването на последователен режим за налагането от ЕЦБ на всички административни санкции, свързани с изпълнението на надзорните ѝ задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013, е от особено значение.
   Освен това някои правила, съдържащи се в Регламент (ЕО) № 2532/98, се различават от тези, уредени в Регламент (ЕС) № 1024/2013. Това се отнася по-специално до горните граници на глобите и периодичните парични санкции, процедурните правила и давностните срокове, установени в Регламент (ЕО) № 2532/98.
   Поради това се препоръчват следните изменения на Регламент (ЕО) № 2532/98:

               а)

               Следва да се вмъкне нов член 1а, който да определи някои общи принципи, приложими спрямо административни санкции, налагани от ЕЦБ във връзка с надзорните ѝ задачи, и спрямо санкциите, налагани във връзка със задачите ѝ, които не са свързани с надзора, и да уточни приложното поле на различните разпоредби, приложими спрямо тях.

               б)

               Следва да се вмъкнат нови членове 4а—4в, отнасящи се до режима, приложим спрямо административните санкции, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи. Целта на тези нови членове е да се постигне разграничение между режима, приложим спрямо налагането на административни санкции от ЕЦБ във връзка с надзорните ѝ задачи, и разпоредбите, приложими спрямо санкциите, които ЕЦБ може да налага във връзка със задачите ѝ, които не са свързани с надзора. С това се осигурява прилагането на единен режим спрямо всички административни санкции на ЕЦБ, налагани в областта на надзора, като се вземат предвид и правилата, установени в Регламент (ЕС) № 1024/2013.

               в)

               Следва да бъдат направени допълнителни изменения, с което да се осигури съвместимостта на принципите и процедурите, уреждащи налагането на санкциите, установени в членове 2—4 от Регламент (ЕО) № 2532/98, с тези принципи и процедури, уреждащи налагането от ЕЦБ на административни санкции при изпълнение на надзорните ѝ задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013,

         III.   КОМЕНТАРИ ОТНОСНО ЧЛЕНОВЕТЕ

   Член 1 — Дефиниции
   Дефиниция на периодични парични санкции
   Дефиницията на периодични парични санкции следва да бъде изменена по две причини. На първо място, в съответствие с други разпоредби на правото на Съюза по този въпрос (6), следва да бъде ясно формулирано, че ЕЦБ може да използва периодични парични санкции не само като наказание за продължаващо нарушение, но и за да принуди предприятията да спазват регламент или решение на ЕЦБ. На второ място, понастоящем дефиницията се позовава на член 3, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 2532/98 относно уведомяването за решение, с което се изисква прекратяването на нарушение. Тъй като спрямо санкциите, налагани във връзка с надзорните задачи на ЕЦБ, следва да се прилага различна процедура на вземане на решения, в дефиницията следва да бъде добавено позоваване на тази процедура.
   В резултат на това дефиницията на „санкции“ следва да бъде изменена, като се заличи позоваването на периодични парични санкции, които са наложени „като последствие от нарушенията“.
   Член 1а — Общи принципи и приложно поле
   Докато Регламент (ЕО) № 2532/98 установява в съответствие с член 34.3 от Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка условията, при които ЕЦБ има правото да налага санкции на предприятия, които не спазват изискванията, посочени в регламенти или решения на ЕЦБ, следва да бъде отделено дължимото внимание на Регламент (ЕС) № 1024/2013, който съдържа широк набор от разпоредби, които са пряко свързани с правомощията на ЕЦБ да налага административни санкции, свързани с изпълнението на надзорните ѝ задачи. Поради това, въпреки че по правило разпоредбите на Регламент (ЕО) № 2532/98 се прилагат спрямо всички санкции, които ЕЦБ има правото да налага за нарушения на регламенти или решения на ЕЦБ, определени разпоредби на Регламент (ЕО) № 2532/98, които противоречат на Регламент (ЕС) № 1024/2013 във връзка с налагането на административни санкции, отнасящи се до надзорните задачи на ЕЦБ, следва или да спрат да се прилагат, или да бъдат изменени.
   ЕЦБ има правото да публикува всяко решение за налагане на административна санкция във връзка с надзорните ѝ задачи или на санкция във връзка със задачите ѝ, които не са свързани с надзора, независимо дали това решение подлежи на обжалване или не, така че всички решения, приети от ЕЦБ, подлежат на един и същ режим на публикуване. По отношение на публикуването ЕЦБ прилага съответното право на Съюза, независимо от националните закони или подзаконови актове, и трябва съответно да прецени пропорционалността на публикуването на дадено решение по отношение на тежестта на налаганата санкция или административна санкция, както и влиянието на публикуването върху стабилността на финансовата система.
   Член 2 — Санкции
   Член 2, параграф 4 се позовава на процедурата, уредена в член 3, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 2532/98, която не следва да се прилага спрямо налагането на административни санкции, свързани с надзорните задачи на ЕЦБ. Поради това следва да бъде добавено позоваване на процедурата за вземане на решения, изложена в член 4б.
   Член 3 — Процедурни правила
   Позоваването в първото изречение на член 3, параграф 1 на Изпълнителния съвет като орган, който е компетентен да започне процедура за нарушение, следва да бъде заличено, за да се позволи на ЕЦБ да определи посредством регламент, който се приема съгласно член 6, параграф 2, кой вътрешен орган следва да извършва разследването на предполагаемото нарушение. При спазване на новия член 4б Изпълнителният съвет запазва компетентността да приема решения за налагане на санкции.
   Член 3, параграф 10 следва да бъде изменен, така че да се позовава не само на възложените на Европейската система на централните банки задачи, но и на задачите, възложени на ЕЦБ съгласно член 127, параграф 6 от Договора. Последното изречение на член 3, параграф 10 следва да бъде изменено, за да отразява и новите надзорни компетенции на ЕЦБ.
   Член 4а — Специални правила относно горните граници на санкциите, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи
   Горната граница на административните имуществени санкции, които ЕЦБ може да налага съгласно член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 за нарушения на пряко приложими правни актове на Съюза, надвишава много тази, допустима съгласно Регламент (ЕО) № 2532/98. Тази разлика не се счита за оправдана, тъй като нарушението на регламент или решение на ЕЦБ не е непременно по-малко сериозно от нарушение на пряко приложими правни актове на Съюза. Поради това всички административни санкции, налагани от ЕЦБ на кредитните институции, спрямо които тя упражнява надзор в рамките на ЕНМ, следва да имат едни и същи горни граници. Горната граница на периодичните парични санкции, налагани от ЕЦБ в областта на надзора, също следва да бъдат изменени в съответствие с гореизложеното.
   В резултат на това член 2, параграф 1 не следва да се прилага спрямо административни санкции, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи.
   Член 4б — Специални процедурни правила за санкциите, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи
   Член 25, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 урежда принципа за разделение, съгласно който ЕЦБ изпълнява възложените ѝ с Регламент (ЕС) № 1024/2013 задачи отделно от задачите, свързани с паричната политика, и другите задачи на ЕЦБ. Съгласно този член Регламент (ЕО) № 2532/98 следва да бъде изменен, за да установи процедура за вземане на решения, която включва Надзорния съвет и Управителния съвет на ЕЦБ, в съответствие с член 26 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, по отношение на налагането на административни санкции в областта на надзора. Това би било в съответствие и с „Основните принципи за ефективен банков надзор“ на Базелския комитет за банков надзор (7) и с необходимостта да се гарантира, че органите, които налагат санкции на лицата, са същите, които упражняват надзор над тях.
   Всяко решение за налагане на административна санкция, взето от Управителния съвет в областта на надзора, подлежи на преглед от Административния съвет за преглед, както е уредено съгласно член 24 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, в случай че физическо или юридическо лице поиска преглед на такова решение, при условие че това лице е адресат на решението или то го засяга пряко и лично. Следователно Регламент (ЕО) № 2532/98 следва да бъде изменен, за да установи процедура по преглед, която включва Административния съвет за преглед на ЕЦБ, в съответствие с член 24 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, по отношение на налагането на административни санкции в областта на надзора.
   С оглед на гореизложеното член 3, параграфи 1—8 не следва да се прилагат спрямо административни санкции, свързани с изпълнението от ЕЦБ на надзорните ѝ задачи.
   Член 4в — Специални давностни срокове за административни санкции, налагани в областта на надзора
   Доказа се, че давностните срокове, приложими за налагането и изпълнението на санкциите, отнасящи се до задачите на ЕЦБ, които не са свързани с надзора, работят добре, особено поради относителната опростеност на разследването, необходимо за установяване на това дали е извършено нарушение, напр. нарушение на изискването за минимални резерви, правилата относно допустимостта на обезпечения, изискванията за статистическа отчeтност. Предвид факта, че разследванията на твърдяно нарушение в областта на надзора са по-сложни, спрямо правото за налагане и изпълнение на административна санкция в тази област следва да се прилагат по-дълги давностни срокове от тези, установени за санкциите, отнасящи се до задачи, които не са свързани с надзора. Това също така е в съответствие с давностните срокове, установени в Регламент (ЕО) № 1/2003, за нарушения на правилата за защита на конкуренцията. Тъй като спрямо всички административни санкции, които ЕЦБ може да налага на предприятия в областта на надзора, следва да се прилагат едни и същи давностни срокове, независимо от това дали тези административни санкции се отнасят до нарушение на регламент или решение на ЕЦБ или до нарушение на пряко приложими правни актове на Съюза, изложените в член 4в давностни срокове следва да се прилагат спрямо всички административни санкции, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи.
   Спирането и прекъсването на тези давностни срокове следва да бъде уредено съответно, като се вземе предвид и това, че процедурите за нарушения в областта на надзора могат да съвпадат с разследвания и наказателни производства, основани на същите факти.
   С оглед на гореизложеното член 4 не следва да се прилага спрямо административните санкции, свързани с изпълнението от ЕЦБ на надзорните ѝ задачи.

      Препоръка за:

         „РЕГЛАМЕНТ НА СЪВЕТА
         за изменение на Регламент (ЕО) № 2532/98 относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции
         СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
         като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 132, параграф 3,
         като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 34.3 от него,
         като взе предвид препоръката на Европейската централна банка,
         като взе предвид становището на Европейския парламент,
         като взе предвид становището на Европейската комисия,
         в съответствие с процедурата, предвидена в член 129, параграф 4 от Договора и в член 41 от Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка,
         като има предвид, че:

                     (1)

                     В съответствие с член 34.3 от Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка (наричан по-долу „Устава на ЕСЦБ“) в Регламент (ЕО) № 2532/98 (8) са посочени ограниченията и условията, при които Европейската централна банка (ЕЦБ) има правото да налага глоби или периодични парични санкции на предприятията поради неизпълнение на задължения, произтичащи от нейни регламенти и решения.

                     (2)

                     ЕЦБ прилага Регламент (ЕО) № 2532/98, за да налага санкции в различните области на компетентността си, включително по-специално осъществяването на паричната политика на Съюза, функционирането на платежните системи и събирането на статистическа информация.

                     (3)

                     Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (9) оправомощава ЕЦБ да налага на кредитните институции, над които упражнява надзор, а) административни имуществени санкции, когато тези институции нарушат изискване на пряко приложимо право на Съюза; и б) санкции в случай на нарушение на регламент или решение на ЕЦБ (наричани по-долу заедно „административни санкции“).

                     (4)

                     В член 18, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 е предвидено, че с оглед на изпълнението на възложените ѝ с този регламент задачи ЕЦБ може в съответствие с Регламент (ЕО) № 2532/98 да налага санкции за нарушение на приети от нея регламенти или решения.

                     (5)

                     В Регламент (ЕС) № 1024/2013 се съдържат широк набор от разпоредби, които се отнасят пряко до правомощията на ЕЦБ да налага административни санкции, свързани с надзорните ѝ задачи. Във връзка с това някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 2532/98 противоречат на Регламент (ЕС) № 1024/2013. Поради това е необходимо да бъдат установени изложените в Регламент (ЕО) № 2532/98 правила, които следва да бъдат изменени с оглед създаването на последователен режим, уреждащ налагането от ЕЦБ на санкции при изпълнението на възложените ѝ с Регламент (ЕС) № 1024/2013 надзорни задачи.

                     (6)

                     ЕЦБ следва да публикува решенията за налагане на административни имуществени санкции за нарушения на пряко приложими правни актове на Съюза и на санкции за нарушения на регламент или решение на ЕЦБ, както в областта на надзора, така и в областите, които не са свързани с надзора, освен ако публикуването би било непропорционално, като се отчита тежестта на налаганата на предприятието административна имуществена санкция или санкция, или би застрашило стабилността на финансовите пазари.

                     (7)

                     С оглед осигуряването на съгласуваност при третирането на еднакво сериозни нарушения горната граница на глобите, които ЕЦБ може да налага на предприятия за неизпълнение на регламенти или решения на ЕЦБ в областта на надзора, не следва да се различава от горната граница на глобите, които ЕЦБ може да налага на предприятия за нарушение на пряко приложими правни актове на Съюза. Поради това спрямо всичките глоби, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи, следва да се прилагат едни и същи горни граници.

                     (8)

                     ЕЦБ следва да може да налага периодични парични санкции на предприятията, за да ги принуди да спазват регламентите или решенията на ЕЦБ в областта на надзора или да преустановят продължаващо нарушение на такива регламенти или решения. Горната граница на периодичните парични санкции следва да бъде съизмерима с горната граница на глобите, приложими в областта на надзора.

                     (9)

                     Член 25 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 урежда принципа за разделение, съгласно който ЕЦБ изпълнява възложените ѝ с Регламент (ЕС) № 1024/2013 задачи, без да се засягат и отделно от задачите ѝ, свързани с паричната политика, и другите ѝ задачи. С оглед утвърждаването на този принцип за разделение беше създаден Надзорен съвет съгласно член 26, който inter alia отговаря за подготовката на проекти на решения за Управителния съвет на ЕЦБ в областта на надзора. Освен това приетите от Управителния съвет на ЕЦБ решения подлежат на преглед от Административния съвет за преглед при условията на член 24 от същия регламент. Като се отчитат принципът за разделение и създаването на Надзорния съвет и Административния съвет за преглед, следва да прилагат две различни процедури: а) в случай че ЕЦБ възнамерява да наложи административни санкции при изпълнение на надзорните си задачи, решенията за това се вземат от Управителния съвет на ЕЦБ въз основа на цялостен проект за решение от Надзорния съвет и подлежат на преглед от Административния съвет за преглед; и б) в случай че ЕЦБ възнамерява да наложи санкции при изпълнение на задачите си, които не са свързани с надзора, решенията за това се вземат от Изпълнителния съвет на ЕЦБ и подлежат на преглед от Управителния съвет на ЕЦБ.

                     (10)

                     Поради сложността на разследването на нарушенията в областта на надзора, спрямо правото за налагане и изпълнение на административни санкции, свързани с надзорните задачи на ЕЦБ, следва да се прилагат по-дълги давностни срокове от тези, установени за санкциите, отнасящи се до задачите на ЕЦБ, които не са свързани с надзора. Спирането и прекъсването на тези давностни срокове следва да бъде уредено съответно, като се взема предвид и това, че процедурите за нарушения в областта на надзора биха могли да съвпадат с разследвания и наказателни производства, които са основани на същите факти.

                     (11)

                     Регламент (ЕО) № 2532/98 следва да бъде съответно изменен,

               ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
         Член 1
         Изменения
         Регламент (ЕО) № 2532/98 се изменя, както следва:

                     1.

                     член 1 се изменя, както следва:

                                 а)

                                 алинея 6 се заменя със следното:
                                 „„периодични парични санкции“ означават суми, които предприятието е длъжно да плати или като санкция в случай на продължаващо нарушение, или за да бъдат принудени съответните субекти да изпълнят надзорни решения или регламенти на ЕЦБ. Периодичните парични санкции се изчисляват за всеки ден на траене на нарушението: а) след като предприятието е било уведомено за решението, с което се изисква прекратяване на това нарушение, в съответствие с процедурата, уредена в член 3, параграф 1, втора алинея; или б) когато продължаващото нарушение попада в приложното поле на член 18, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 г. за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (10), в съответствие с процедурата, уредена в член 4б от настоящия регламент;

                                    (10)  ОВ L 287, 29.10.2013 г., стр. 63.“"

                                 б)

                                 алинея 7 се заменя със следното:
                                 „„санкции“ означават глоби или периодични парични санкции.“;

                     2.

                     добавя се следният член 1а:
                     „Член 1а
                     Общи принципи и приложно поле
                     1.   Настоящият регламент се прилага спрямо налагането от ЕЦБ на санкции на предприятия за неизпълнение на задължения, произтичащи от решения или регламенти на ЕЦБ, освен ако изрично е предвидено друго.
                     2.   Правилата, приложими за налагането от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи на административни имуществени санкции за нарушения на пряко приложимо право на Съюза и на санкции за нарушения на регламенти или решения на ЕЦБ (наричани по-долу заедно „административни санкции“), се ползват с дерогация от правилата, установени в членове 2—4, в степента, установена в членове 4а—4в.
                     3.   ЕЦБ може да публикува решение за налагане на предприятие на административни имуществени санкции за нарушения на пряко приложимо право на Съюза и на санкции за нарушения на регламенти или решения на ЕЦБ, както в областта на надзора, така и в областите, които не са свързани с надзора, независимо дали това решение е било обжалвано или не. ЕЦБ извършва публикацията съгласно приложимото право на Съюза, независимо от националните закони или подзаконови актове, а когато приложимото право на Съюза се състои от директиви — от националното законодателство за транспониране на тези директиви.“;

                     3.

                     в член 2 параграф 4 се заменя със следния текст:
                     „4.   Когато нарушението се състои в неизпълнение на задължение, прилагането на санкция не освобождава предприятието от изпълнение на това задължение, освен ако обратното изрично е посочено в решението, прието съгласно член 3, параграф 4 или член 4б.“;

                     4.

                     член 3 се изменя, както следва:

                                 а)

                                 първото изречение на параграф 1 се заменя със следния текст:
                                 „Решението дали да се започне процедура за нарушение се взема от ЕЦБ по нейна инициатива или на основание на предложение за това, адресирано до нея от страна на националната централна банка на държавата членка, в чиито териториални предели на компетентност е извършено твърдяното нарушение.“;

                                 б)

                                 параграф 10 се заменя със следния текст:
                                 „Ако нарушението е свързано изключително със задача, възложена на ЕСЦБ или на ЕЦБ в съответствие с Договора и Устава на ЕСЦБ, процедурата за нарушение може да започне единствено на основание на настоящия регламент, независимо от съществуващите национални закони или подзаконови актове, които могат да предвиждат отделна процедура. Ако нарушението също е свързано и с една или повече области извън компетентността на ЕСЦБ или на ЕЦБ, правото да се започне процедура за нарушение на основание настоящия регламент е независимо от правото на компетентния национален орган да започне отделна процедура по отношение на областите извън компетентността на ЕСЦБ или на ЕЦБ. Настоящата разпоредба не накърнява приложението на наказателното право и на националното право, свързано с компетентностите по пруденциален надзор в участващите държави членки, в съответствие с Регламент (ЕС) № 1024/2013.“;

                     5.

                     добавят се следните членове 4а—4в:
                     „Член 4а
                     Специални правила относно горните граници на санкциите, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи
                     1.   Чрез дерогация от член 2, параграф 1, в случай на нарушения, свързани с решения и регламента, приети от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи, границите, в които ЕЦБ може да налага глоби и периодични парични санкции, са следните:

                                 а)

                                 глоби: горната граница е равна на удвоения размер на реализираната печалба или нереализираната загуба вследствие на нарушението, когато размерът им може да бъде определен, или на 10 % от общия годишен оборот на предприятието;

                                 б)

                                 периодични парични санкции: горната граница е 5 % от среднодневния оборот на ден за периода на нарушение. Периодични парични санкции могат да бъдат налагани за период от максимум шест месеца от датата, определена в решението, с което се налага периодичната парична санкция.

                           2.   За целите на параграф 1: а) „годишен оборот“ е годишният оборот на юридическо лице, както е определен в съответното приложимо право на Съюза, съгласно последния наличен годишен финансов отчет на това лице. Когато предприятието е дъщерно предприятие на предприятие майка, съответният общ годишен оборот е общият годишен оборот, извлечен от последния наличен консолидиран годишен финансов отчет на първостепенното предприятие майка в групата, над която ЕЦБ упражнява надзор; б) „среднодневен оборот“ е годишният оборот съгласно определението по буква а), разделен на 365.
                     Член 4б
                     Специални процедурни правила за санкциите, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи
                     1.   Чрез дерогация от член 3, параграфи 1—8, правилата, установени в настоящия член, се прилагат спрямо нарушения, свързани с решения и регламенти, приети от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи.
                     2.   След осъществяване на процедурата за нарушение съгласно правилата, които ЕЦБ ще установи в съответствие с член 6, параграф 2, Надзорният съвет предлага на Управителния съвет цялостен проект на решение за налагане на санкция на съответното предприятие съгласно процедурата, установена в член 26, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1024/2013. Предоставянето на цялостния проект на решение от Надзорният съвет на Управителния съвет е предшествано от изслушване на съответното предприятие във връзка с твърдяното извършено нарушение.
                     3.   Съответното предприятие има правото да поиска преглед от Административния съвет за преглед на решението, прието от Управителния съвет съгласно параграф 2, в съответствие с процедурата, установена в член 24 от Регламент (ЕС) № 1024/2013.
                     Член 4в
                     Специални давностни срокове за административните санкции, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи
                     1.   Чрез дерогация от член 4, правото за вземане на решение за налагане на административна санкция във връзка с нарушения, отнасящи се до съответни пряко приложими правни актове от правото на Съюза, както и до решения и регламенти, приети от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи, се погасява пет години след извършване на нарушението или в случай на продължаващо нарушение — пет години след прекратяване на нарушението.
                     2.   Всяко предприето от ЕЦБ действие за целите на разследването или производството във връзка с нарушение води до прекъсване на давностния срок по параграф 1. Давността се прекъсва, считано от датата, на която съответното поднадзорно лице е уведомено за действието. След всяко прекъсване давностният срок започва да тече наново. Давностният срок обаче не може да надвишава период от десет години след извършване на нарушението или в случай на продължаващо нарушение — десет години след прекратяване на нарушението.
                     3.   Давностните срокове, описани в предходните параграфи, могат да бъдат удължени, ако: а) решение на Управителния съвет е предмет на преглед пред Административния съвет за преглед или на производство по обжалване пред Съда на Европейския съюз; или б) има висящо наказателно производство срещу съответното предприятие във връзка със същите факти. В този случай давностните срокове, описани в предходните параграфи, се удължават със срока, необходим на Административния съвет за преглед или на Съда да разгледа решението, или до приключване на наказателното производство срещу съответното предприятие.
                     4.   Всяко действие на ЕЦБ, насочено към изпълнение на плащане или на условия на плащане съгласно наложената административна санкция, води до прекъсване на давността за изпълнение. Правото на ЕЦБ да изпълни решение за налагане на административна санкция се погасява пет години след приемането на това решение. Давностният срок за изпълнение на административните санкции се спира:

                                 а)

                                 до изтичане на крайния срок за плащане на наложената административна санкция;

                                 б)

                                 ако изпълнението на плащането на наложената административна санкция е спряно по силата на решение на Управителния съвет или на Съда.“

               Член 2
         Настоящият регламент влиза в сила на [дата].

            Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки съгласно Договора.“

      Съставено във Франкфурт на Майн на 16 април 2014 година.

            Председател на ЕЦБ

         Mario DRAGHI

      (1)  Регламент (ЕО) № 2532/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (ОВ L 318, 27.11.1998 г., стр. 4). Европейската централна банка представи на Съвета своята Препоръка ЕЦБ/1998/9 за регламент на Съвета (ЕО) относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (ОВ C 246, 6.8.1998 г., стр. 9).

      (2)  Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 г. за възлагане на ЕЦБ на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 29.10.2013 г., стр. 63).

      (3)  Член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1024/2013.

      (4)  Член 18, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013.

      (5)  Регламент (ЕС) № 468/2014 на Европейската централна банка от 16 април 2014 г. за създаване на рамката за сътрудничество в единния надзорен механизъм между Европейската централна банка и националните компетентни органи и с определените на национално равнище органи (Рамков регламент за ЕНМ) (ЕЦБ/2014/17) (ОВ L 141, 14.5.2014 г., стр. 1).

      (6)  Вж. напр. втората алинея от член 4 от Делегиран регламент (ЕС) № 946/2012 на Комисията от 12 юли 2012 г. за допълване на Регламент (ЕО) № 1060/2009 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на правилата относно глобите, налагани на агенциите за кредитен рейтинг от страна на Европейския орган за ценни книжа и пазари, включително правила относно правото на защита и временни разпоредби (ОВ L 282, 16.10.2012 г., стр. 23); член 66, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции (ОВ L 201, 27.7.2012 г., стр. 1); член 16, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 646/2012 на Комисията от 16 юли 2012 г. за определяне на подробни правила относно глобите и периодичните парични санкции съгласно Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 187, 17.7.2012 г., стр. 29); член 36б, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 513/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2011 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 1060/2009 относно агенциите за кредитен рейтинг (ОВ L 145, 31.5.2011 г., стр. 30); член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г. относно общи правила в областта на гражданското въздухоплаване, за създаване на Европейска агенция за авиационна безопасност и за отмяна на Директива 91/670/ЕИО на Съвета, Регламент (ЕО) № 1592/2002 и Директива 2004/36/ЕО (ОВ L 79, 19.3.2008 г., стр. 1); член 15 от Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия (регламент за сливанията на ЕО) (ОВ L, 24, 29.1.2004 г., стр. 1); член 24 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 г. относно изпълнението на правилата на конкуренцията, постановени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 4.1.2003 г., стр. 1).

      (7)  Вж. принцип 1, и по-специално съществен критерий 6б, и принцип 11, и по-специално съществен критерий 7, от „Основните принципи за ефективен банков надзор“ на Базелския комитет за банков надзор, септември 2012 г., които изискват ефективната система за банков надзор да има ясни отговорности и цели за всеки орган, който участва в надзор над банки и банкови групи, включително правомощието на надзорния орган да налага набор от санкции, и също така изискват от надзорния орган да има на разположение подходящ набор от надзорни инструменти за извършването на навременни корективни действия, включително налагане на санкции на банки. Достъпни на уебсайта на Банката за международни разплащания www.bis.org.

      (8)  Регламент (ЕО) № 2532/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (ОВ L 318, 27.11.1998 г., стр. 4).

      (9)  Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 г. за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 29.10.2013 г., стр. 63).


				|

		52013DC0368

			Препоръка за ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА относно националната програма за реформи на Малта за 2013 г. и за представяне на становище на Съвета относно програмата за стабилност на Малта за периода 2012—2016 г. /* COM/2013/0368 final - 2013/ () */

Препоръка
за
ПРЕПОРЪКА
НА СЪВЕТА
относно
националната
програма за
реформи на
Малта за 2013 г.
и за
представяне
на становище
на Съвета относно
програмата
за
стабилност
на Малта за
периода 2012—2016 г.

СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид Договора
за
функционирането
на Европейския
съюз, и
по-специално
член 121,
параграф 2 и
член 148,
параграф 4 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета от 7
юли 1997 г. за
засилване на
надзора
върху състоянието
на бюджета и
на надзора и
координацията
на
икономическите
политики[1], и
по-специално
член 5,
параграф 2 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕС) № 1176/2011 на
Европейския
парламент и
на Съвета от 16
ноември 2011 г.
относно
предотвратяването
и коригирането
на
макроикономическите
дисбаланси[2], и
по-специално
член 6,
параграф 1 от
него,
като
взе предвид
препоръката
на Европейската
комисия[3],
като
взе предвид
резолюциите
на Европейския
парламент[4],
като
взе предвид
заключенията
на Европейския
съвет,
като
взе предвид
становището
на Комитета по
заетостта,
след
консултация
с
Икономическия
и финансов
комитет,
като
има предвид,
че:
(1)       На 26
март 2010 г.
Европейският
съвет
постигна съгласие
по
предложението
на Комисията
да се започне
изпълнението
на нова
стратегия за
растеж и
работни
места — стратегията
„Европа 2020“ — въз
основа на
засилена координация
на
икономическата
политика, съсредоточена
върху
ключовите
области, в
които е
необходимо
да се
предприемат
действия за
повишаване
на
потенциала
за устойчив растеж
и
конкурентоспособността
на Европа.
(2)       На 13
юли 2010 г. въз
основа на
предложенията
на Комисията
Съветът прие
препоръка
относно общите
насоки за
икономическите
политики на
държавите
членки и на
Съюза (за
периода 2010—2014 г.),
а на 21
октомври 2010 г.
прие решение
относно
насоките за
политиките
на държавите
членки по
заетостта[5], като
заедно двата
акта
представляват
т. нар.
„интегрирани
насоки“.
Държавите
членки бяха
приканени да
се съобразят
с интегрираните
насоки при
провеждането
на националната
си
икономическа
политика и
политика по
заетостта.
(3)       На 29
юни 2012 г.
държавните и
правителствените
ръководители
взеха
решение
относно Пакт за
растеж и
работни
места, с
който се
предоставя
съгласувана
рамка за
действие на
равнището на
отделните
държави, ЕС и
еврозоната,
като се
използват
всички възможни
лостове,
инструменти
и политики.
Те взеха
решение
относно
действията,
които да
бъдат
предприети
на равнище
държави членки,
като
изразиха
пълната си
ангажираност
с
постигането
на целите на
стратегията
„Европа 2020“ и с
изпълнението
на
специфичните
за държавите
препоръки.
(4)       На 6
юли 2012 г.
Съветът прие
препоръка
относно националната
програма за
реформи на
Малта за 2012 г. и
даде
становището
си относно
актуализираната
програма за
конвергенция
на Малта за
периода 2011—2015 г.
(5)       На 28
ноември 2012 г.
Комисията
прие
Годишния
обзор на
растежа[6], с
което
постави
началото на
европейския
семестър за
2013 г. за
координация
на икономическата
политика. На 28
ноември 2012 г.
въз основа на
Регламент
(ЕС) № 1176/2011
Комисията
прие също така
втория
Доклад за
механизма за
предупреждение[7], в
който беше
посочено, че
Малта е една
от държавите
членки, за
които ще се
извърши задълбочен
преглед.
(6)       На 14
март 2013 г.
Европейският
съвет одобри
приоритетите
за
осигуряването
на финансова стабилност,
бюджетна
консолидация
и действия за
подпомагане
на растежа.
Той подчертава
необходимостта
от
провеждане на
диференцирана
и
благоприятстваща
растежа
бюджетна
консолидация,
възстановяване
на
нормалните
условия за
отпускане на
заеми за
икономиката,
насърчаване
на растежа и
конкурентоспособността,
справяне с
безработицата
и социалните
последици от
кризата и
модернизиране
на
публичната
администрация.
(7)       На 10
април 2013 г.
Комисията
публикува
резултатите
от
задълбочения
преглед[8] за
Малта,
извършен
съгласно
член 5 от
Регламент
(ЕС) № 1176/2011.
Анализът на
Комисията
дава
основание да
се заключи,
че в Малта са
налице
макроикономически
дисбаланси,
които трябва
да бъдат следени
и за които са
необходими
политически
действия.
По-специално
развитието
на банковия
сектор и
пазара на
недвижими имоти
налага
въвеждането
на строго
наблюдение.
Дългосрочната
устойчивост
на публичните
финанси е
нужно
политическо
внимание.
(8)       На 30
април 2013 г.
Малта
представи
своята актуализирана
програма за
стабилност,
обхващаща
периода
2012―2016 г., както и
националната
си програма
за реформи за
2013 г. Двете програми
бяха оценени
едновременно,
за да бъдат
отчетени
взаимовръзките
между тях.
(9)       Въз
основа на
проведената
в
съответствие
с Регламент
(ЕО) № 1466/97 на
Съвета
оценка на
актуализираната
програма за
стабилност
Съветът е на
мнение, че
макроикономическият
сценарий в
основата на
бюджетните прогнози
на
програмата
изглежда
реалистичен.
На 4 декември
2012 г. Съветът
отмени своето
решение
относно
наличието на
прекомерен
дефицит в
Малта на база
на своята
корекция от
2011 г., която се
оказа трайна
предвид
прогнозата
на Комисията
от есента на
2012 г. През 2012 г. обаче
Малта отчете
държавен
дефицит от 3,3 % от
БВП, което
отново е над
референтната
стойност от
3 % от БВП.
Целта на
бюджетната
стратегия,
посочена в
програмата, е
постепенното
намаляване
на дефицита
на 3,3 % от БВП
през 2012 г. и на
0,8 % от БВП през
2016 г., което
предполага
постепенен
напредък към постигане
на
средносрочната
цел. В програмата
се
потвърждава
средносрочната
цел за
балансирана
позиция в
структурно
отношение,
която е
по-амбициозна,
отколкото
изискванията
в Пакта за
стабилност и
растеж, но
нейното
постигане не
е планирано
за
програмния
период. През
2013 г. целта по отношение
на дефицита
се основава
на относително
висок растеж
на данъчните
приходи,
което не се
обяснява
изцяло с
макроикономическия
сценарий,
служещ за
база. Освен
това той не е
подкрепен в
достатъчна
степен с подробно
описани
мерки,
какъвто е
случаят и за
следващите
години.
Поради това
промяната на
планираното
(преизчисленото)
структурно
салдо е
значително
по-голяма в
сравнение с
прогнозата
на Комисията.
Съгласно прогнозата
през 2013 г.
структурното
салдо ще се
подобри само
с ¼ процентни
пункта от
БВП, а през 2014 г.
промяната е
минимална,
при условие
че
политиката
остане
непроменена.
Предвижда се
държавният
дълг да
продължи да
бъде над
прага от 60 % от
БВП през
целия програмен
период.
Националните
органи предвиждат
дългът да се
увеличи с 74,2 %
от БВП през 2014 г.,
след което да
започне да
намалява до
70 % до 2016 г. В
прогнозата
на Комисията
от пролетта
на 2013 г. се
очаква съотношението
между дълга и
БВП да
нарасне малко
по-бързо на 74,9%
през 2014 г., тъй
като се
очаква първичният
дефицит да
продължи да
се увеличава.
Предвид
корекцията
на
прекомерния
дефицит през
2011 г. Малта
преминава
през
тригодишен
преходен
период, който
започна през
2012 г., по
отношение на
спазването
на
референтната
стойност.
През 2012 г. Малта
не постигна
достатъчен
напредък по
отношение на
спазването
на дълговия
критерий,
като за
периода 2013—2014 г.
също не се
предвижда да
го направи.
Макар
фискалната
рамка на
Малта да е
доста
гъвкава,
необвързващият
ѝ характер и
кратките
периоди на фискално
планиране не
спомагат за
постигането
на стабилна
фискална
позиция. Все
още не е
транспонирана
Директива
2011/85/EС относно
бюджетните
рамки, а и
правилото за
структурно
бюджетно
салдо, както
е предвидено в
Договора за
стабилност,
координация
и управление,
все още не
въведено в
законодателството
на Малта. В
програмата
за стабилност
се посочва
намерението
на
правителството
да създаде
съвет по
фискалните
въпроси, но все
ще няма
конкретни
планове за
това.
(10)     Спазването
на данъчното
законодателство
и укриването
на данъци
продължават
да влияят
отрицателно
върху
качеството
на публичните
финанси.
Властите
въведоха
няколко
целесъобразни
мерки, а
други
допълнителни
мерки са в
списъка с
проекти, но
изпълнението
трябва да
бъде
наблюдавано
отблизо, тъй
като все още
няма
резултати.
Данъчните
стимули, които
насърчават
предприятията
да вземат заеми,
са все още
твърде
високи. През
2012 г. Малта
беше втората
страна с
най-голяма
разлика
между
данъчното
третиране на
дълг и дяловото
финансиране
на нови
инвестиции. Тази
„склонност
към
задлъжнялост“
може да доведе
до
изключително
висока
корпоративна
задлъжнялост
и неефикасно
разпределяне
на капитала.
Малта е една
от малкото
държави
членки без
разпоредби
за
противодейства
на склонността
към
задлъжнялост.

(11)     Малта
е все още
изправена
пред
трудности що
се отнася до
устойчивостта
на публичните
ѝ финанси с
оглед на
отражението
върху бюджета
на застаряването,
което се
очаква да
надхвърли значително
средните
стойности в
ЕС, а увеличаването
на сметките
за пенсионни
разходи възлиза
на повече от
половината
от очакваното
общо
увеличение
по отношение
на свързаните
със
застаряването
разходи.
Сравнена с
други
държави
членки
пенсионната
възраст остава
ниска, а
увеличението,
предвидено с
реформата от
2006 г е слабо.
Необходима е
допълнителна
реформа, за
да се
гарантира
устойчивостта,
като
същевременно
бъде
запазена адекватността
и бъдат
разгледани
опасенията, свързани
с
равнопоставеността
между поколенията.
Макар да бяха
проведени
дискусии със
социалните
партньори,
все още няма
конкретни
предложения.
Делът на
заетост на възрастните
работници е
малък и все
още предстои
да бъде
разработена
цялостна
стратегия за
активен
живот на
възрастните
хора.
Ограниченото
предоставяне
на първична
здравна помощ
заедно с
очакваното
застаряване
на населението
може да
доведат до
по-високи разходи
за
здравеопазване
в
дългосрочен
план.
Административният
капацитет в
областта на
обществените
поръчки е
слаб, което
води до
сложни и
бавни
процедури.
(12)     Мерките,
предприети
за
намаляване
на броя на
преждевременно
напускащите
училище, включително
неотдавнашното
стартиране на
подготвителния
процес, който
води до изготвяне
на стратегия
по този
въпрос, също
са добре
дошли с цел
намаляване
на
несъответствието
между
търсенето и предлагането
на умения.
Ефективността
на положените
в областта на
политиката
усилия ще зависи
от
правилното и
своевременно
прилагане,
което следва
да бъде
наблюдавано
внимателно.
Недостатъчната
взаимосвързаност
на
образованието
и обучението
с потребностите
на пазара на
труда обаче е
основна пречка.
Предвиденото
създаване на
единна схема
за професионални
стажове,
обхващаща
повече квалификационни
нива, също се
очаква да допринесе
за
сформирането
на работна
сила, отговаряща
на нуждите на
пазара.
(13)     Малта
също така
предприе
значителни
стъпки за
увеличаване
на участието
на жените в
работната
сила, които
са основно
насочени към
по-добро съчетаване
на
професионалния
и семейния живот.
Заетостта
сред жените
се ползва
също така от
благоприятен
ефект на
поколенията (кохортен
компонент) и
равнището на
заетост сред
тях
продължава
да нараства.
Налице е обаче
потенциал за
подобрение:
делът на
заетост при
жените е все
още нисък,
майчинството
все още има
значително
отражение
върху участието
на жените на
пазара на
труда и разликата
в заетостта
между
половете е
най-голямата
в ЕС.
Насърчаването
на гъвкави
работни
договорености
и
предоставянето
на достъпни
детски грижи
и структури
за следучилищни
занимания за
по-голяма
част от
населението
могат да
допринесат
за
увеличаване на
заетостта
при жените.
(14)     Механизмът
на Малта за
корекция на
надбавката
за
компенсиране
на разходите
за живот има
специфични
характеристики,
които
изглежда
намаляват отрицателния
ефект върху
състоянието
на пазара на
труда и на
промяната на
заплатите като
цяло: с
механизма се
предоставя
увеличение с
фиксирана
ставка, което
представлява
само частична
компенсация
за инфлация
за възнагражденията
над
„референтната“
основна заплата,
предвидени
са клаузи за
дерогация на
микро- и
макро
равнище, а
договарянето
на работните
заплати е
изцяло
децентрализирано.
Въпреки това
в случай на
много
неблагоприятни
фази на
икономическия
цикъл,
системата продължава
да поставя
проблеми по
отношение на
гъвкавостта
на реалните
възнаграждения,
като така
възпрепятства
адаптирането
на пазара на
труда и
затруднява
конкурентоспособността.
Нестабилността
на цените на
някои компоненти
на ценовия
индекс,
използван в
механизма,
по-специално
цените на
енергията, може
да подложи на
натиск
инфлацията
под формата
на
инфлационни
спирали.
Затова събирането
на данни за
възнагражденията
и производителността
на секторно
равнище,
както и внимателният
мониторинг
на
отражението
на системата
за
индексация
на заплатите
са от
първостепенно
значение за
намаляване на
потенциалните
рискове.
Малтийските
власти
следва да
провеждат
внимателен
мониторинг
на отражението
на механизма
върху
икономиката и
да бъдат
готови да го
реформират
според нуждите.

(15)     Конкурентоспособността
на Малта е в
рискова
ситуация с
оглед на
силно
ограничената
диверсификация
и лошите
екологични
показатели
на нейните
енергийни
доставки,
което води до
високи
тарифи за
електроенергия.
Изключително
тежкото
финансово
състояние на
основния
енергиен
доставчик (Enemalta)
допринася за
тази
несигурност,
но електроенергийната
връзка със
Сицилия се
очаква да
облекчи
ситуацията
след 2014 г.
Въпреки че
продължи
изпълнението
на голям брой
инициативи,
като
например
използването
на слънчева
енергия,
делът на
възобновяемите
енергийни
източници
остава
особено нисък
и
осъществимостта
на големи
проекти, като
например
разработването
на вятърни
централи,
изглежда е
поставена
под въпрос.
Бе постигнат
напредък в
областта на
енергийната
ефективност,
по-специално
по отношение
на обществените
сгради,
подпомаган
чрез
финансиране
от Съюза.
Екологичните
показатели
на транспортната
система на
Малта са
много слаби.
Малта би
имала полза
от една
всеобхватна
транспортна
стратегия,
която има за
цел да подобри
обществения
транспорт,
пътната
мрежа, системата
за
въглеродните
показатели и
да насърчи в
още по-голяма
степен
използването
на други
видове
транспорт,
различни от
пътническите
автомобили.
(16)     Банковият
сектор в
Малта е
прекалено
голям в
сравнение с
националната
икономика. Въпреки
че това се
дължи
по-специално
на неосновни
национални и
международни
банки, които
са с
ограничена
експозиция
на националната
икономика,
непрекъснатият
стриктен
контрол
върху тях е
гаранция за
предотвратяване
на
отрицателното
въздействие
на тяхната
дейност
върху финансовата
стабилност.
Местните
банки продължават
да са силно
изложени на
пазара на
недвижими
имоти, докато
специфичните
провизии за
загуби,
свързани с
необслужвани
заеми, са относително
малко. Бяха
проведени
дискусии относно
политиката,
но те тепърва
трябва да се
превърнат в
подходящи
регулаторни
действия.
Съдебната
система
страда от
слабости,
което
допълнително
излага на
риск финансовата
стабилност.
Дългите
периоди,
необходими за
разрешаване
на дела по
несъстоятелност,
затрудняват
ефикасното
прилагане на
правата на
обезпечение.
В периоди на
натиск върху
икономиката
това може
допълнително
да натежи
върху
счетоводните
баланси на банките
и да доведе
до
увеличаване
на загубите,
а оттам до
нужди от
рекапитализация.
(17)     В
рамките на
европейския
семестър
Комисията
направи
цялостен
анализ на
икономическата
политика на
Малта. Тя
извърши
оценка на
програмата ѝ
за
стабилност и
националната
ѝ програма за
реформи и
представи
задълбочен
преглед.
Комисията
взе предвид
не само
тяхното значение
за
провеждането
на устойчива
бюджетна и
социално-икономическа
политика в
Малта, но и
тяхното
съответствие
с правилата и
насоките на
ЕС предвид на
необходимостта
от засилване
на
цялостното
икономическо
управление
на
Европейския
съюз чрез
принос на
равнище ЕС
към бъдещите
решения на
държавите
членки.
Препоръките
ѝ в рамките
на европейския
семестър са
изразени в
препоръки (1)―(5)
по-долу.
(18)     С
оглед на тази
оценка Съветът
разгледа
програмата
за
конвергенция
на Малта,
като
становището
му[9]
е изразено
по-специално
в препоръка 1)
по-долу.
(19)     С
оглед на
задълбочения
преглед,
направен от
Комисията, и
на тази
оценка
Съветът разгледа
националната
програма за
реформи и програмата
за
конвергенция.
Неговите
препоръки по
член 6 от
Регламент
(ЕС) № 1176/2011 са
изразени по-специално
в препоръки 2)
и 5) по-долу,
(20)     В
контекста на
европейския
семестър
Комисията
извърши също
така анализ
на икономическата
политика в
евро зоната
като цяло.
Въз основа на
това Съветът
публикува
конкретни
препоръки,
адресирани
до държавите
членки, чиято
валута е
еврото. Малта
следва да
гарантира
също
цялостното и
навременното
изпълнение
на тези
препоръки.
ПРЕПОРЪЧВА
на Малта да
предприеме
следните
действия
през периода
2013—2014 г.:
1.           Да
уточни и
приложи
мерките,
необходими
за подобряване
на
структурното
салдо, посочено
в
препоръките
на Съвета в
рамките на процедурата
при
прекомерен
дефицит, с
оглед на
коригирането
на
прекомерния
дефицит до
2014 г. по траен и
благоприятен
за растежа
начин и при ограничено
използване
на
еднократни/временни
мерки. След
като
коригира
прекомерният
дефицит, да
продължи
подобряването
на структурното
салдо с
подходящо
темпо, за да
достигне
средносрочната
цел до 2017 г. Да
въведе през
2013 г.
обвързваща,
основана на
правила многогодишна
фискална
рамка. Да
гарантира
конкретни
резултати от
мерките,
предприети
за
подобряване
на
спазването
на данъчното
законодателство
и борбата с
укриването
на данъци, и
да
предприеме
действия за намаляване
на
„склонността
към
задлъжнялост“
в областта на
корпоративния
данък.
2.           Да
осигури
дългосрочната
устойчивост
на публичните
финанси,
реформата на
пенсионната
система с цел
ограничаване
на очакваното
увеличение
на разходите,
включително
чрез
ускоряване
на
увеличаването
на
законоустановената
пенсионна
възраст, като
се въведе
обвързване
на
законоустановената
пенсионна възраст
с очакваната
продължителност
на живота,
както и като
насърчава
частните пенсионни
спестявания.
Да
предприеме
мерки за
подобряване
на
пригодността
за заетост на
по-възрастните
работници
чрез
разработване
и прилагане
на цялостна
стратегия за
активен живот
на
възрастните
хора. Да
продължи
здравната
реформа с цел
подобряване
на икономическата
ефективност
на сектора,
по-специално
като подсили
предоставянето
на
обществени
първични
грижи. Да
подобри
ефикасността
и да намали
продължителността
на
процедурите
за
обществени
поръчки.
3.           Да
продължи да
полага
усилия за
намаляване
на
преждевременното
напускане на
училище,
по-специално
чрез създаването
на
всеобхватна
система за
проследяване,
и подобри
съответствието
с пазара на труда
на
образованието
и обучението
с цел преодоляване
на
слабостите,
свързани с
уменията,
включително
чрез
обявената
реформа на
системата за
професионални
стажове. Да
продължи да
подкрепя
по-голямото
участие на
пазара на
труда на
жените чрез
насърчаване
на гъвкави
условия на
труд,
по-специално
чрез подобряване
на
предоставянето
и достъпността
на услугите
за гледане на
дете и извънучилищни
центрове.
4.           Да
продължи
усилията за разнообразяване
на
енергийния
микс и на енергийните
източници,
по-специално
чрез увеличаване
на
използването
на възобновяема
енергия и
своевременното
завършване на
електрическата
връзка със
Сицилия. Да продължи
усилията за
насърчаване
на енергийната
ефикасност и
да намали
емисиите в
транспортния
сектор.
5.           Да
вземе мерки
за
допълнително
увеличаване
на
провизиите
за загуби,
свързани с
необслужвани
заеми в
банкови
сектор, за да
намали
потенциалните
рискове,
възникващи
от излагането
на пазара на
недвижими
имоти. Да
продължи
усилията в
областта на
политиката с
цел да се
гарантира
строг надзор
на банковия
сектор,
включително
за неосновните
национални
банки и
банките с
международни
дейности. Да
подобри
ефикасността
на съдебната
система като
цяло, като
например намали
времето,
необходимо
за
разрешаване
на дела за
несъстоятелност.

Съставено
в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               ОВ L 209,
2.8.1997 г, стр. 1.
[2]               ОВ L 306,
23.11.2011 г., стр. 25.
[3]               COM(2013) 368 final
[4]               P7_TA(2013)0052 и
P7_TA(2013)0053.
[5]               Решение
2013/208/ЕС на
Съвета от 22
април 2013 г.
[6]               COM(2012) 750 final
[7]               COM(2012) 751 final
[8]               SWD(2013) 120 final
[9]               Съгласно
член 5,
параграф 2 от
Регламент (EО) № 1466/97
на Съвета.