				|

		52013PC0038

			Предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА за оправомощаване на държавите членки да подпишат, ратифицират или се присъединят към Споразумението от Кейптаун от 2012 г. за прилагането на разпоредбите на Протокола от 1993 г. във връзка с Международната конвенция от Торемолинос за безопасността на риболовните кораби, 1977 г. /* COM/2013/038 final - 2013/0020 (NLE) */

			   	ОБЯСНИТЕЛЕН
МЕМОРАНДУМ
1.           КОНТЕКСТ
НА
ПРЕДЛОЖЕНИЕТО
1.1.        Въведение
Международната
конвенция от
Торемолинос
за
безопасността
на
риболовните
кораби, 1977 г. бе
изменена с
протокол към
същата
конвенция от 1993
г., с който
бяха
актуализирани
разпоредбите
и бяха
внесени
промени по
отношение на
задължителното
прилагане на
основните ѝ
глави спрямо
кораби с
дължина 45
метра и
повече, като
се предвижда
решението за
прилагането
им спрямо
кораби с
дължина 24
метра и
повече да се
взима на
регионално
ниво. До този
момент не са
влезли в сила
нито
конвенцията
в първоначалната
ѝ редакция,
нито
протоколът
от 1993 г., тъй
като така и
не бяха
изпълнени
необходимите
минимални
изисквания
във връзка с тяхната
ратификация.
В
периода 9–11
октомври 2012 г.
Международната
морска организация
(IMO) свика в
Кейптаун,
ЮАР, дипломатическа
конференция,
в рамките на
която се
предвиждаше
да бъде
обсъдено и
прието споразумение
за
прилагането
на Протокола
от
Торемолинос,
като израз на
големите
усилия, които
IMO полага за
улесняване
влизането в
сила на
протокола от 1993
г.
Дипломатическата
конференция
завърши с приемането
на
споразумение
за изменение на
Протокола от
Торемолинос
от 1993 г.,
озаглавено
„Споразумение
от Кейптаун
от 2012 г. за
прилагането
на
разпоредбите
на Протокола
от 1993 г. във
връзка с
Международната
конвенция от Торемолинос
за
безопасността
на риболовните
кораби, 1977 г.“
(наричано
по-долу
„споразумението“).
1.2.        Компетентност
на ЕС и
правни
последици от нея
В
съответствие
с правилата
за външната
компетентност,
формулирани в
член 3,
параграф 2 от
Договора за
функционирането
на Европейския
съюз (ДФЕС),
измененията
на Протокола от
Торемолинос
от 1993 г. са от
изключителната
компетентност
на Съюза, тъй
като
протоколът е
бил
транспониран
в
законодателството
на ЕС с
Директива 97/70/ЕО
на Съвета от 11
декември 1997 г.
относно
установяване
на
хармонизиран
режим на
безопасност
на риболовни
кораби с дължина,
равна или
по-голяма от 24
метра[1].
Европейският
съюз не може
да се
присъедини
към проекта
на
споразумение,
тъй като сегашният
проект,
одобрен от
Комитета по
морска
безопасност
на
Международната
морска
организация
(IМО), не
съдържа
клауза за
РОИИ
(Регионална
организация
за
икономическа
интеграция).
Тъй като
споразумението
касае обаче
въпрос от
изключителната
компетентност
на ЕС, държавите
членки нямат
право да
вземат
самостоятелно
решения
относно
подписването
и ратифицирането
на
споразумението.
Те могат да
направят
това, в
интерес на
Съюза, само ако
бъдат
оправомощени
за тази цел
от Съвета и
със
съгласието
на
Европейския
парламент по предложение
на Комисията.

1.3.        По-важни
моменти от
споразумението

Споразумението
предвижда
Протоколът
от Торемолинос
да влезе в
сила 12 месеца
след датата,
на която не
по-малко от 22
държави,
общият брой
на чиито
риболовни кораби
с дължина 24
метра и повече,
опериращи в
открито море,
е не по-малък от
3600, са изразили
съгласието
си да бъдат
обвързани от
него. Това
представлява
значително намаление
на
необходимия
минимален
брой риболовни
кораби в
сравнение с
протокола от 1993
г., което
изискване
вече има реални
изгледи да
бъде
изпълнено.
Споразумението
ще бъде
открито за
подписване в
седалището
на IMO от 11
февруари 2013 г.
до 10 февруари 2014
г. и след това
ще остане
открито за
присъединяване.
Очаква се,
предвид
подкрепата,
получена от
страна на
държавите —
членки на ЕС,
по време на
преговорите,
довели до
настоящото
споразумение,
използването
на
поддържаните
от
Организацията
по прехрана и
земеделие (FAO)
бази данни да
послужи като
обективна
основа за
оценката на
корабния
състав,
плаващ под
флага на
ратифициралите
страни, и по
този начин да
се улесни по-скорошното
влизане в
сила на
споразумението.
Приложно
поле:
разпоредбите
на
споразумението
се прилагат
за новите
кораби, освен
ако изрично
не е
предвидено
друго. Наред
с това,
споразумението
предвижда известни
възможности
за гъвкавост
при
прилагането
му с цел
улесняване
приемането
му на по-широка
основа.
Администрациите
имат възможност,
в
съответствие
с изготвен за
тази цел план,
поетапно да
прилагат
разпоредбите
на глава IX
(Радиокомуникации)
в рамките на
период,
ненадхвърлящ
10 години, а
тези на глави
VII (Спасителни
средства и
разпоредби), VIII
(Аварийни
процедури и
прегледи) и X
(Корабно
навигационно
оборудване и
договорености)
— в рамките на
период от неповече
от пет
години.
Освобождаване
от
изискванията
на
споразумението: в
споразумението
е предвидена
възможност
отделна
администрация
да освободи
кораб,
получил
правото да
плава под
нейния флаг,
от някое от
залегналите
в него
изисквания, ако
сметне, че
прилагането
му в
конкретния случай
е
необосновано
и практически
неосъществимо
с оглед на
вида на кораба,
метеорологичните
условия и
липсата на
навигационни
опасности от
общ характер,
при спазване
на следните
условия:
а)
корабът да
отговаря на
изискванията
за безопасност,
които, по
мнението на
въпросната
администрация,
са
достатъчни
за дейността,
за която е
предназначен,
и са в
състояние да
гарантират
общата
безопасност
на кораба и
на лицата на
борда;
б)
корабът да
оперира
единствено:
i) в
рамките на
обща
риболовна
зона, обособена
в прилежащи
морски зони,
намиращи се
под
юрисдикцията
на съседни
държави, които
са създали
тази зона по
отношение на
кораби, които
имат право да
плават под
техен флаг,
само в
степента и
при
условията,
които тези
държави се
договорят, в
съответствие
с
международното
право, да
установят в тази
връзка, или
б) в
рамките на
изключителната
икономическа
зона на
държавата,
под чийто
флаг той има
право да
плава, или —
ако тази
държава не е
обособила
такава зона —
в рамките на
зона отвъд
териториалните
води на тази
държава и прилежаща
към тези
води,
определена
от тази
държава в
съответствие
с
международното
право и
простираща
се на не
повече от 200
морски мили
от основните
линии, от
които се
измерва
широчината
на нейните
териториални
води, или
iii) в
рамките на
изключителната
икономическа
зона, морска
зона под
юрисдикцията
на друга
държава, или
в рамките на
обща
риболовна
зона, в съответствие
със
споразумение
между
заинтересованите
държави
съобразено с
международното
право, само в
степента и
при условията,
които тези
държави се
договорят да
установят в
тази връзка,
както и
в)
администрацията
да уведоми
генералния секретар
на IМО за реда
и условията,
при които се
предоставя
освобождаването
съгласно
настоящия
параграф.
Прегледи
и
свидетелства:
международното
свидетелство
за сигурност
на риболовен
кораб се
изменя с
уточнението,
че се издава
по силата на
разпоредбите
на
Споразумението
от Кейптаун
от 2012 г. за
прилагането
на
разпоредбите
на Протокола
от 1993 г. във
връзка с
Международната
конвенция от
Торемолинос
за
безопасността
на риболовните
кораби, 1977 г.
Режимът
на
прегледите е изменен,
така че да
отчита
времевата
рамка,
прилагана
при
товарните и
пътническите
кораби, а
именно:
годишен
преглед,
задължителен
междинен
преглед
между
втората и третата
година и
подновителен
преглед след
неповече от
пет години.
Гратисните
периоди след
изтичане на
сроковете за
прегледите
също са
хармонизирани.
Освен това в
споразумението
е включена
разпоредба,
според която
отделна
администрация
може да
освободи
даден кораб
от годишния
преглед, ако
реализирането
му е счетено
за
необосновано
или
практически
неосъществимо.

Като
цяло, режимът
на
прегледите е
затегнат:
годишните и
периодичните
прегледи са
по-всеобхватни;
в
задължителния
периодичен преглед
са включени
въпроси,
които преди е
трябвало да
бъдат
проверявани
в рамките на
междинните
прегледи,
извършвани
по усмотрение;
допълнителните
прегледи във
връзка с
ремонти вече
не се
извършват по
усмотрение.
Новият
максимален
интервал от 5,
вместо 4
години, за
подновителните
прегледи
отразява
факта, че в
досегашния
режим и без
това съществуваше
такава
възможност
за 5-годишен
интервал.
Предоставяният
гратисен
период след
изтичане на
валидността
на свидетелство
вече
отразява и
хармонизираните
периоди за
свидетелствата,
издавани за
други кораби,
попадащи в
обхвата на
Конвенцията
SOLAS, като
основният
гратисен
период е
съкратен от 5
на 3 месеца.
Както
конвенцията
от
Торемолинос
в първоначалната
ѝ редакция,
така и
протоколът
от 1993 г. и
споразумението
от 2012 г. не
изключват
възможността
за формулиране
на резерви
или
декларации
от страните
по
споразумението.

1.4.        Отражение
върху
Директива 97/70/ЕО
Член 3,
параграф 5 от
Протокола от
Торемолинос
остава непроменен
и позволява
изработването
на регионални
договорености,
като по този
начин ще се
гарантира
продължаването
на прилагането
на единен и
последователен
режим на
безопасност
за всички
риболовни
кораби,
опериращи в
териториалните
води на ЕС.
Освен това
споразумението
представлява
минимален
набор от правила
за
безопасност,
което дава
възможност
на ЕС да
продължи да
прилага
първоначално
залегналите
в Протокола
от
Торемолинос
правила.
Възможно
е, с оглед
запазване в
сила на някои
действащи
норми на ЕС,
да се наложи
да бъдат
предприети
действия в
следните две
направления:
на първо
място,
изключването
на новите
освобождавания
от общ
характер и на
освобождаването
от годишния
преглед, въведени
със
споразумението,
и на второ
място,
актуализирането
на
препратките
в рамките на
директивата
и в
приложенията
към нея.
Разпоредбите
на членове 8 и 9
от Директива 97/70/ЕО,
във връзка с
член 5 от
Регламент (ЕО)
№ 2099/2002[2]
предвиждат,
че и двата
въпроса
могат да бъдат
решени чрез
изменение на
директивата,
в съответствие
с процедура
по
регулиране с контрол.

По
силата на
Директива 97/70/ЕО
разпоредбите
на Протокола
от Торемолинос
се прилагат
не само за
риболовни
кораби, които
плават под
флага на
държава —
членка на ЕС,
но също така
и за
риболовни кораби,
плаващи под
флага на
трети
държави и
опериращи
във
вътрешните
води или
териториалните
морета на
държава
членка или които
разтоварват
своя улов в
пристанище
на държава
членка в
съответствие
с общите правила
на
международното
право.
Прилагането
на
разпоредбите
на Протокола
от Торемолинос
към всички
тези групи
риболовни
кораби
следва да
продължи.
Поради тази
причина
Комисията
счита, че при
подписването
и даването на
съгласието
си да бъдат
обвързани
със споразумението
държавите —
членки на ЕС,
следва да
направят
декларация,
по смисъла на
която
разпоредбите
на Протокола
от Торемолинос
ще продължат
да се
прилагат за
тези две
групи кораби
на трети
държави в
съответствие
с
действащото
законодателство
на Европейския
съюз.
Тъй
като
изискванията
на действащата
директива по
същество ще
се запазят,
финансовото
отражение за
риболовните кораби
на ЕС от
гледна точка
на разходите
е незначително.
Прегледите
ще бъдат
по-всеобхватни,
но ще бъдат
извършвани в
течение на
по-дълъг
период от
време.
1.5.        Заключение
Приемането
и влизането в
сила на
общите правила
за
безопасност
на
риболовните
кораби е
въпрос от
първостепенно
значение в
сектор,
засегнат от
особено
голям брой
инциденти,
водещи до над
24 000 смъртни
случая всяка
година[3].

Благодарение
на
възможностите
за гъвкавост,
въведени със
споразумението,
се очаква то
да изиграе
важна роля за
постигане в
крайна
сметка на
целта за
влизането в сила
на Протокола
от
Торемолинос
от 1993 г. Освен
това
изменения на
протокола с
цел актуализиране
на неговите
разпоредби е
възможно да
бъдат
направени
само след
влизането му
в сила.
Предвид това,
че Директива 97/70/ЕО
се позовава
на
разпоредбите
на Протокола
от
Торемолинос
от 1993 г. и ги
прилага, а
също и че
тези
разпоредби в по-голямата
си част не са
се променили
съществено
от 20 години, с
влизането в
сила на
споразумението
ще стане
възможно
внасянето в
рамките на IMO
на изменения
с цел
осъвременяване
на редица
изисквания в
протокола,
които след това
могат да
бъдат
въведени
чрез
Директива 97/70/ЕО.
Комисията
е на мнение,
че по този
начин
споразумението
ще улесни в
значителна
степен
постигането
на целите на
Договорите,
залегнали в
Директива 97/70/ЕО.
Както бе
пояснено в
точка 1.4.3
по-горе, при
все това е
необходимо
да се гарантира,
че обхватът
на
посочената
директива
остава
непроменен,
като от
държавите
членки се
изиска да направят
декларации в
този смисъл
при подписването
и даването на
своето
съгласие да бъдат
обвързани от
споразумението.

2.           РЕЗУЛТАТИ
ОТ
КОНСУЛТАЦИИТЕ
СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ
СТРАНИ И
ОЦЕНКА НА
ВЪЗДЕЙСТВИЕТО
Присъединяването
към
настоящото
споразумение
няма да
доведе до
промяна в
техническите
изисквания
към
риболовните
кораби,
заложени в действащата
директива.
3.           ПРАВНИ
ЕЛЕМЕНТИ НА
ПРЕДЛОЖЕНИЕТО
Член 1
Този
член дава
право на
държавите
членки да
бъдат
обвързани от
това
споразумение,
по въпрос от
изключителната
компетентност
на Съюза,
поради
невъзможност
ЕС да стане
страна по
него. В
споразумението
се определят
различни
възможности за
държавите —
членки на IМО,
да изразят
съгласието
си да бъдат
обвързани,
като членът отразява
различните
методи, по
които
държавите —
членки на ЕС,
могат да
пожелаят да
направят
това.
Член 2
Този
член изисква
от държавите
— членки на ЕС,
да се
съгласят да
бъдат
обвързани
със споразумението
в срок от две
години от
датата на
влизане в
сила на настоящото
решение.
Ранното
присъединяване
към
споразумението
на всички
държави — членки
на ЕС, ще
позволи
по-бързо да
бъде достигнат
прагът,
отнасящ се
както до броя
на държавите
— членки на
ИМО, така и до
изискуемата
обща
численост на
риболовния
флот (22
държави
членки и 3600
риболовни
кораба). Като
се има
предвид, че споразумението
ще допринесе
за подобряване
на
безопасността
на
риболовните
кораби в
световен
мащаб,
намаляване
на различията
в нивата на
безопасност
и свързаните
с тях
потенциални
конкурентни
недостатъци
за корабите
на ЕС, и
улесняване
на бъдещите
осъвременявания
на техническите
изисквания в
рамките на
споразумението,
неговото
скорошно
влизане в
сила е силно
желателно.
Член 3
Този
член
определя
ясна дата за
влизане в сила
на решението
на Съвета.
Член 4
Целта
на решението
е да се
оправомощят
държавите
членки да се
обвържат със
споразумението,
поради което
решението е
адресирано
до тях.
4.           ОТРАЖЕНИЕ
ВЪРХУ
БЮДЖЕТА
Няма
2013/0020 (NLE)
Предложение
за
РЕШЕНИЕ
НА СЪВЕТА
за
оправомощаване
на държавите
членки да
подпишат,
ратифицират
или се
присъединят
към
Споразумението
от Кейптаун
от 2012 г. за
прилагането
на
разпоредбите
на Протокола
от 1993 г. във
връзка с
Международната
конвенция от
Торемолинос
за
безопасността
на риболовните
кораби, 1977 г.
(текст
от значение
за ЕИП)
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз, и
по-специално
член 100,
параграф 2,
във връзка с
член 218,
параграф 5,
член 218,
параграф 6,
буква а),
подточка v) и
член 218,
параграф 8,
първа алинея
от него,
като
взе предвид
предложението
на Европейската
комисия,
като
взе предвид
одобрението
на Европейския
парламент[4],
като
има предвид,
че:
(1)       Действие
от страна на
Европейския
съюз в сектора
на морския
транспорт
следва да има
за цел да се
подобри
морската
безопасност;
(2)       Протоколът
от
Торемолинос
във връзка с
Международната
конвенция от
Торемолинос
за
безопасността
на
риболовните
кораби от 1977 г.,
наричан
по-долу
„Протоколът
от Торемолинос“,
бе приет на 2
април 1993 г.;
(3)       С
Директива 97/70/ЕО
на Съвета[5]
относно
установяване
на
хармонизиран
режим на
безопасност
на риболовни
кораби с дължина,
равна или
по-голяма от 24
метра бяха
определени
стандарти за
безопасност,
които се
основават на
Протокола от Торемолинос,
като
надлежно
отчитат,
доколкото е
необходимо,
регионалните
и местните
особености;
(4)       Протоколът
от
Торемолинос
не е влязъл в
сила, предвид
това, че
досега не са
изпълнени необходимите
минимални
изисквания
по отношение
на неговата
ратификация;
(5)       За да
се приемат с
общо съгласие
най-високите
практически
достижими
стандарти за
безопасност
на риболовните
кораби, които
могат да
бъдат
спазени от всички
заинтересовани
държави, и
под егидата
на
Международната
морска
организация (ІМО),
по време на
дипломатическата
конференция,
проведена в
периода 9–11
октомври 2012 г. в
Кейптаун,
ЮАР, бе
окончателно
изработен
проект на
споразумение,
който следва
да се чете
във връзка с
Протокола от
Торемолинос;
(6)       Това
споразумение,
прието на 11
октомври 2012 г., е
озаглавено
„Споразумение
от Кейптаун
от 2012 г. за
прилагането
на
разпоредбите
на Протокола
от 1993 г. във
връзка с
Международната
конвенция от
Торемолинос
за
безопасността
на риболовните
кораби от 1977 г.“
(наричано
по-долу
„Споразумението“).
Споразумението
ще бъде
открито за
подписване в
седалището
на IMO от 11
февруари 2013 г.
до 10 февруари 2014 г.
и след това
ще остане
открито за
присъединяване;
(7)       Разпоредбите
на
споразумението
са от изключителната
компетентност
на Съюза по
отношение на
режима на
безопасност
на риболовни
кораби с дължина
от 24 метра и
повече;
(8)       Европейският
съюз не може
да стане
страна по
споразумението,
тъй като то
не включва клауза
РОИИ (за
Регионална
организация
за икономическа
интеграция);
(9)       От
интерес за
морската
безопасност
и лоялната
конкуренция
е споразумението
сега да бъде
ратифицирано
от държавите —
членки на
Европейския
съюз, или те да
се
присъединят
към него, за
да се гарантира
влизането в
сила на
разпоредбите
на Протокола
от
Торемолинос.
Освен това,
влизането в
сила на
споразумението
ще даде
възможност
за
последващото
осъвременяване,
чрез внасяне
на
предложения
за тази цел в
ІМО, на
редица
разпоредби в
протокола,
които са загубили
своята
актуалност в
периода след
приемането
на Директива 97/70/ЕО;
(10)     В
съответствие
с член 2,
параграф 1 от
ДФЕС, Съветът
следва да
оправомощи
държавите
членки да
подпишат и
ратифицират
споразумението
или да се
присъединят
към него в
интерес на
Съюза. С
оглед на
запазването
на сегашните
нива на
безопасност,
предвидени в
Директива на
Съвета 97/70/ЕО,
държавите
членки следва,
при
подписването
на
споразумението
и депозирането
на
документите
си за
ратификация
или
присъединяване,
да направят
декларация,
според която
ще отпадне
прилагането
на
освобождаванията,
предвидени в
рамките на
правило 1,
точка 6 и
правило 3,
точка 3 от Споразумението,
съответно
във връзка с
годишни
прегледи и
обща
риболовна
зона или изключителна
икономическа
зона, а
риболовните
кораби на
трети
държави с
дължина 24
метра и
повече,
опериращи в
техните
териториални
или вътрешни
води или
разтоварващи
улова в техни
пристанища,
ще трябва да
отговарят на стандартите
за
безопасност,
установени в гореупоменатата
директива.
ПРИЕ
НАСТОЯЩОТО
РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавите
членки се
оправомощават
да подпишат,
да подпишат и
ратифицират,
или да се присъединят,
по
целесъобразност,
към
Споразумението
от Кейптаун
от 2012 г. за
прилагането
на
разпоредбите
на Протокола
от 1993 г. във
връзка с
Международната
конвенция от
Торемолинос
за
безопасността
на риболовните
кораби от 1977 г.
Член 2
Държавите
членки
предприемат
необходимите
стъпки за
незабавно
депозиране
на своите правни
инструменти
за
ратификация
на Споразумението
или за
присъединяване
към него при
Генералния
секретар на
Международната
морска
организация,
и при всички
случаи не
по-късно от
две години от
датата на
влизане в сила
на
настоящото
решение.
Когато
държавите
членки
подпишат,
ратифицират
или се
присъединят
към
Споразумението,
те трябва
също да
депозират
декларацията,
формулирана
в
приложението
към настоящото
решение.
Член 3
Настоящото
решение
влиза в сила
в деня след
публикуването
му в Официален
вестник на
Европейския
съюз.
Член 4
Адресати
на
настоящото
решение са
държавите
членки.
Съставено
в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
ПРИЛОЖЕНИЕ

ДЕКЛАРАЦИЯ
ЗА
ДЕПОЗИРАНЕ
ОТ ДЪРЖАВИТЕ
ЧЛЕНКИ ПРИ
ПОДПИСВАНЕ,
РАТИФИКАЦИЯ
ИЛИ
ПРИСЪЕДИНЯВАНЕ
КЪМ
СПОРАЗУМЕНИЕТО
ОТ КЕЙПТАУН
ОТ 2012 Г. ЗА
ПРИЛАГАНЕТО
НА
РАЗПОРЕДБИТЕ
НА ПРОТОКОЛА
ОТ
ТОРЕМОЛИНОС
ОТ 1993 Г. ВЪВ
ВРЪЗКА С
МЕЖДУНАРОДНАТА
КОНВЕНЦИЯ ОТ
ТОРЕМОЛИНОС
ЗА
БЕЗОПАСНОСТТА
НА РИБОЛОВНИТЕ
КОРАБИ, 1977 Г.
Като
част от
регионална
договореност,
разрешена
съгласно член
3, параграф 5 от
Протокола от
Торемолинос
от 1993 г. [въведете
името на
държавата
членка, явяваща
се
договаряща
се страна] е
обвързана с
относимото
законодателство
на
Европейския
съюз (ЕС)
(Директива 97/70/ЕО
на Съвета от 11
декември 1997 г).,
с което се
установява
хармонизиран
режим на
безопасност
за риболовни
кораби с дължина
24 метра и
повече, и
съответно ще
прилага разпоредбите
на Протокола
от
Торемолинос
спрямо
риболовни
кораби с
дължина от 24
метра и
повече, плаващи
под флага на
тези трети
държави, които
оперират в
нейните
вътрешни или
териториални
води или
разтоварват
улов в едно от
нейните
пристанища,
при
условията,
определени
от
гореспоменатото
законодателство
на ЕС.
Съгласно
тази
регионална
договореност
отпада
прилагането
на
освобождаванията,
предвидени в
Споразумението
от Кейптаун в
рамките на
правило 1,
точка 6 във
връзка с
годишните
прегледи и в
рамките на
неговото
правило 3,
точка 3
относно обща
риболовна
зона или
изключителна
икономическа
зона.
[1]               ОВ L 34, 9.2.1998 г.,
стр. 1.
[2]               OВ L 324, 29.11.2002 г.,
стр. 1.
[3]               Доклад
на МОТ (2001 г.)
относно
безопасността
и опазването
на здравето в
риболовната
индустрия.
[4]               OВ C […], […] г.,
стр. […].
[5]               OВ L 34, 9.2.1998 г.,
стр. 1.


Важна правна забележка

|

52007PC0318

Предложение за решение на Съвета за разрешаване на Франция да приложи намалена акцизна ставка върху „традиционния“ ром, произвеждан в нейните отвъдморски департаменти и за отмяна на Решение 2002/166/ЕО на Съвета от 18 февруари 2002 г  /* COM/2007/0318 окончателен - CNS 2007/0131 */

	[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |Брюксел, 27.6.2007COM(2007) 318 окончателен2007/0131 (CNS)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза разрешаване на Франция да приложи намалена акцизна ставка върху „традиционния“ ром, произвеждан в нейните отвъдморски департаменти и за отмяна на Решение 2002/166/ЕО на Съвета от 18 февруари 2002 г(представен от Комисията)ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ1) Контекст на предложението-  Основания и цели на предложениетоПоддържането на сектора на захарна тръстика, захар и ром в отвъдморските департаменти е от решаващо значение за осигуряване на тяхното икономическо и социално равновесие. В трите най-засегнати департамента – Реюнион, Гваделупа и Мартиника, този сектор генерира годишен оборот от приблизително 250 милиона EUR и осигурява приблизително 40 000 работни места, 22 000 от които са преки работни места. Отглеждането на захарна тръстика е най-яркият пример за интегрирана дейност, извършвана във френските отвъдморски департаменти, която се изразява не само в преки печалби от производството на ром и захар, но и в непреки печалби от производството на вторични продукти като меласа или слама, използвани за източник на енергия, храна за добитъка или за естествени торове. Освен това, трябва да се подчертае положителното въздействие на отглеждането на захарна тръстика върху опазването на околната среда в отвъдморските департаменти, дължащо се на антиерозивните качества на тази култура – важно предимство, предвид свлачищата и проливните дъждове. От друга страна, кореновата система на тръстиката допринася за поддържането на добро качество на водите, тъй като се нуждае от сравнително малко наторяване. Нещо повече, употребата на пестициди за тази култура е ограничена. Най-накрая, според френските власти, изстисканата захарна тръстика, добита в резултат на промишлена преработка, допринася значително за производството на електроенергия, което позволява да се избегне освобождаването в атмосферния въздух на CO2, образуван при изгарянето на изкопаеми горива. По този начин се допринася за спазването на международните ангажименти за опазване на околната среда, поети съгласно Протокола от Киото. Заедно със сектора за производство на банани, секторът за захарна тръстика е единствената значима износна дейност в тези региони, чийто износ съставлява не повече от 7 %. от вносаПредложението има за цел да разреши на Франция да приложи намалена акцизна ставка върху „традиционния“ ром, произвеждан в отвъдморските департаменти за квота от 108 000 хектолитра чист алкохол от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2012 г. То разширява количествения и времеви обхват на прилаганите към настоящия момент данъчни разпоредби спрямо „традиционния“ ром, поради влошаване на ситуацията от 2001 г. насам.Предвид ограничения местен пазар, дестилационните фабрики на отвъдморските департаменти не могат да продължат дейността си, освен ако не разполагат с достатъчен достъп до пазара на континентална Франция, който представлява основна дестинация за тяхното производство на ром (повече от 50 % от общия обем).Липсата на конкурентоспособност на „традиционния“ ром в рамките на общностния пазар се дължи основно на високите пазарни цени, които от своя страна произтичат от по-високата производствена себестойност на рома, произведен в отвъдморските департаменти.В частност, промяната в заплатите се е отразила негативно на отвъдморските департаменти от 2001 г. насам, тъй като минималното почасово заплащане се е повишило с 24 % между 2001 и 2006 г.Освен това, отвъдморските департаменти са направили огромни инвестиции от 2001 г. насам, възлизащи на повече от 45,5 милиона EUR. Тези департаменти също се подчиняват на общностните норми за емисиите и стандартите за безопасност, които изискват значителни непроизводствени инвестиции [1] . Докато общите инвестиции са нараснали 2,6 пъти между 2001 и 2004 г., делът на необходимите инвестиции в опазването на околната среда представлява 21,3 милиона EUR, или 47 % от общия обем. Tези инвестиции несъмнено са частично подпомогнати от структурните фондове[2], които допринасят за първоначалните инвестиции на дестилационните фабрики. Важно е да се отбележи обаче, че тази помощ не покрива 100 % от необходимите инвестиции и че, също така, не компенсира увеличаването на експлоатационните разходи, предизвикано от привеждането в съответствие със стандартите. Трябва да се подчертае, че това повишаване на разходите не води до увеличаване на производителността, а се изразява в повишаване на производствената себестойност на литър произведен ром: разходите за поддръжка и експлоатация на тези съоръжения оскъпяват производствената себестойност на рома с приблизително 10—15 % в зависимост от дестилационната фабрика. Това налага значителни финансови усилия от страна на дестилационните фабрики всяка година.Всички тези разходи често поставят предприятията в отвъдморските департаменти в затруднено финансово положение в контекста на все по-строгите разпоредби. Единственият изход за дестилационните фабрики е да компенсират тези разходи с увеличаване на производството, като им се предостави достатъчен достъп на континенталните пазари, тъй като общият обем на доставките към общностния пазар е намалял с 12 % между 2002 (176 791 хектолитра чист алкохол) и 2005 г. (155 559 хектолитра чист алкохол).Ето защо е важно да бъде позволено на отвъдморските департаменти да закрепят позициите си на континенталния пазар чрез увеличаване на полагащата им се квота. Докато консумацията на ром във Франция се е увеличила с 20 % между 2000 и 2005 г., пазарният дял на рома от отвъдморските департаменти се е увеличил само с 16 %, което представлява относителен спад, като в същото време производствените разходи са се увеличили. Цялата квота от 2005 г. насам е изчерпана. Намалената ставка ще позволи отчасти да се компенсира високата производствена себестойност и относително високото съдържание на алкохол в рома, произвеждан в отвъдморските департаменти и ще допринесе за запазване на дистрибуторската мрежа и пазарните му позиции.Поради тези причини се предлага настоящата квота да бъде увеличена с 18 000 хектолитра чист алкохол, за да достигне общо 108 000 хектолитра чист алкохол, което съответства на екстраполация на развитието на потреблението върху следващите шест години, основана на отчетеното потребление в континентална Франция през последните години.Предвид необходимостта от създаване на усещане за правна сигурност за икономическите субекти от сектора на захарна тръстика, захар и ром, като се отчита срокът на амортизация на съоръженията и сградите и от съображения за съгласуваност с другите общностни разпоредби, дерогацията следва да запази действието си до края на 2012 г.-  Общ контекстС решение на Съвета от 30 октомври 1995 г. на Франция е разрешено да прилага акцизна ставка върху „традиционния“ ром, произвеждан в отвъдморските департаменти, по-ниска от пълната ставка, приложима към етиловия алкохол. Тази мярка трябваше да изтече на 31 декември 2002 г. Тя е продължена с решение на Съвета от 18 февруари 2002 г. за квота от 90 000 хектолитра чист алкохол. Последното предвиждаше най-късно на 30 юни 2006 г. Франция да представи доклад пред Комисията, който да ѝ позволи да прецени дали причините за разрешаване прилагането на по-ниска ставка все още съществуват. На 27 декември 2005 г. Франция представи междинен доклад и поиска допълнителна квота за „традиционния“ ром. Искането на френските власти е разгледано в съответствие с изискванията на член 299, параграф 2 от Договора за ЕО.-  Съществуващи разпоредби в обхвата на предложениетоСъгласно член 299, параграф 2 от Договора за ЕО, разпоредбите на този договор са приложими към френските отвъдморски департаменти, Азорските острови, Мадейра и Канарските острови. Като се има предвид обаче структурното икономическо и социално положение на френските отвъдморски департаменти, Азорските острови, Мадейра и Канарските острови, което е усложнено от тяхната отдалеченост, островен характер, неголяма територия, релеф и неблагоприятен климат, тяхната икономическа зависимост от ограничен брой продукти – фактори, чиито неизменен характер и комбинирано действие спъват развитието им, Съветът с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията и след консултация с Европейския парламент, приема специфични мерки, целящи по-конкретно да определят условията за прилагане на Договора за ЕО към тези региони, в това число и по отношение на общите политики.С Решение 2002/166/ЕО на Съвета от 18 февруари 2002 г., взето на основание на член 299, параграф 2 от Договора за ЕО, се разрешава на Франция да приложи намалена акцизна ставка върху „традиционния“ ром, произвеждан във френските отвъдморски департаменти. Тази намалена ставка е приложима към годишна квота от 90 000 хектолитра чист алкохол. За разлика от данъчните ставки върху сходни продукти, непроизхождащи от френските отвъдморски департаменти, намалената ставка може да бъде по-ниска от минималната акцизна ставка върху алкохола, определена с Директива 92/84/ЕИО, но не може да бъде по-ниска с повече от 50 % от стандартната национална акцизна ставка върху алкохола. Решението на Съвета е със срок на приложение до 31 декември 2009 г., като най-късно през м. юни 2006 г. следва да се изготви междинен доклад. Настоящото предложение има за цел да замени това решение.-  Съгласуваност с другите политики и цели на СъюзаСпецифичните мерки, предвидени в член 299, параграф 2 от Договора за ЕО трябва да вземат предвид особеностите и ограниченията на най-отдалечените региони, без да накърняват целостта и съгласуваността на правния ред на Общността, в това число и вътрешния пазар и общите политики. Това изискване е взето предвид чрез особено внимателно разглеждане на искането, отправено от френските власти. Съответно, въпреки че първоначалното искане на френските власти се отнася за увеличаване на квотата с 30 000 хектолитра чист алкохол, Комисията счита, че само 18 000 хектолитра чист алкохол са оправдани предвид член 299, параграф 2 от Договора за ЕО, тъй като това съответства на екстраполация на развитието на традиционните търговски потоци върху следващите шест години, основана на отчетеното потребление в континентална Франция през последните години.При разглеждане на предложението Комисията взе под внимание въздействието и на други съществуващи мерки в подкрепа на сектора на захарна тръстика, захар и ром (преразглеждането на общата организация на пазарите на захар, извършено през м. февруари 2006 г., допринася отчасти за устойчивото развитие на сектора), най-вече помощните мерки, установени с Регламент (ЕО) № 247/2006 на Съвета от 30 януари 2006 г. за определяне на специфични мерки за селското стопанство в най-отдалечените райони на Съюза, както и съвместимостта на тези разпоредби с настоящото предложение.За производителите на ром от захар и ром от меласа помощните мерки в рамките на общата организация на пазара на захар позволяват да се запази изкупната цена на суровината, въпреки понижаването на цената на захарта, но не водят до намаляване на производствените им разходи.2) Консултация на заинтересованите страни и оценка на въздействието-  Консултация на заинтересованите страниИскането на френските власти е в отговор на исканията на заинтересованите икономически сектори.-  Събиране и използване на експертни мненияНе бе необходимо използването на външен експертен опит.-  Оценка на въздействиетоРомът от отвъдморските департаменти понастоящем представлява приблизително 20 % от целия пазар на Общността.Настоящата квота представлява по-малко от 8,68 % от пазара на Общността и предложеното увеличение засяга не повече от 1,5 % от този пазар за период от шест години. Тя възлиза на 18 000 хектолитра чист алкохол, което отговаря на екстраполация върху шест години на развитието на традиционните търговски потоци, регистрирани в континентална Франция между 1999 и 2005 г.Развитие на пускането на пазараПускане на пазара с намалени акцизни ставки | извън квотата | Трети страни | Общо |2005 | 90 000 | 35 500 | 5500 | 131 000 |2004 | 87 900 | 30 800 |2003 | 86 400 | 26 200 |2002 | 86 900 | 37 000 |2001 | 86 200 | 26 500 |2000 | 78 300 | 30 000 | 1000 | 109 300 |Промяна 2000/2005 | 20 %, |Прогноза | 18 000 хектолитра чист алкохол |Мярката допринася за регионалното развитие. Преференциалното облагане облагодетелства различните действащи лица от сектора на захарна тръстика, захар и ром по следния начин:- при пускане на пазара тя предоставя на континенталния потребител достъп до „традиционния“ ром от отвъдморските територии на приемлива цена;- осигурява пазар и по-добра цена за продукцията на дестилационните фабрики;- в резултат, осигурява запазване на производството на захарна тръстика, на работните места, свързани с него и допринася за благоустройството на отвъдморските територии.Френските власти считат, че премахването на данъчното облекчение ще се изрази в загуба на 50 % от пласментния пазар (основно континентална Франция) и оттам - в затваряне на 75 % от дестилационните фабрики. Други последици могат да бъдат почувствани по отношение на доходността на целия сектор, плантаторите и захарните фабрики. Освен запазването на приблизително 22 000 преки работни места, свързани с производството на ром, тази система допринася непряко за развитието на производството на продукти като меласата или сламата, също получени в резултат на обработката на захарна тръстика и използвани като източник на енергия, храна за добитъка или като естествени торове. Противно на това, данъчната система позволява да бъдат запазени 11 дестилационни фабрики в Гваделупа, 9 в Мартиника, 3 в Реюнион и една в Гвияна. Само една дестилационна фабрика е прекратила изцяло дейността си в периода 2002—2005 г.Трябва да се отбележи, че в периода 2002—2005 г. вносът в континентална Франция на ром с различен произход се е увеличил с повече от 500 %. Това показва, че наличието на специфично данъчно облагане не пречи на нарастващ брой производители на ром от конкуренцията да навлизат на френския пазар. Освен това, целостта на вътрешния пазар е запазена: специфичното данъчно облагане в отвъдморските департаменти след 1995 г. не е дало отражение върху нарастването на пазарния дял на рома с различен произход както на вътрешния пазар (в сравнение с 1995 г. делът на отвъдморските департаменти на вътрешния пазар на Европейския съюз (с изключение на Франция) е намалял с повече от 50 %, докато пазарният дял на вноса от страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (страните от АКТБ) и трети страни се е увеличил с повече от 20 % и представлява около 80 % от търгуваните количества през 2005 г.), така и на френския пазар.Ето защо, предлаганото увеличение на квотата с намалена акцизна ставка в континентална Франция не е в състояните да предизвика сътресения на вътрешния пазар, нито на общата данъчна политика.3) Правни елементи на предложението-  Кратко описание на предлаганите меркиПредложението разрешава на Франция да приложи намалена акцизна ставка върху „традиционния“ ром, произвеждан в отвъдморските департаменти за квота от 108 000 хектолитра чист алкохол от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2012 г.-  Правно основаниеЧлен 299, параграф 2 от Договора.-  Принцип на субсидиарностПредложението се отнася за област, която попада под изключителната компетентност на Общността. Поради тази причина принципът на субсидиарността не се прилага.-  Принцип на пропорционалностПредложението е в съответствие с принципа на пропорционалност. То засяга единствено необходимостта да се компенсират високите разходи, правени от производителите на „традиционен“ ром.Френските власти отбелязват също така, че намалената акцизна ставка върху „традиционния“ ром на отвъдморските департаменти не е привлякла големи международни производители на ром в отвъдморските департаменти, които да развиват собствена производствена дейност на място и да се ползват по този начин от данъчното облекчение. Освен това, последната международна компания напусна Мартиника през 2004 г., като запази дейността си в страните от АКТБ.Съвкупността от тези данни демонстрира пропорционалността на помощните мерки по отношение на преследваната цел, а именно да подобри конкурентоспособността на сектора на захарна тръстика, захар и ром и доказва, че тези разпоредби не влияят върху развитието на пазарния дял на рома с друг произход на вътрешния пазар.-  Избор на инструментиЧлен 299, параграф 2 от Договора предвижда вземането на специфични мерки, облагодетелстващи най-отдалечените региони, с решение на Съвета.4) Отражение върху бюджетаПредложението няма последици за бюджета на Общността.2007/0131 (CNS)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза разрешаване на Франция да приложи намалена акцизна ставка върху „традиционния“ ром, произвеждан в нейните отвъдморски департаменти и за отмяна на Решение 2002/166/ЕО на Съвета от 18 февруари 2002 гСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 299, параграф 2 от него,като взе предвид предложението на Комисията[3],като взе предвид становището на Европейския парламент[4],като има предвид, че:(1) Съгласно член 299, параграф 2 от Договора за ЕО, разпоредбите на този договор са приложими към френските отвъдморски департаменти, Азорските острови, Мадейра и Канарските острови. Като има предвид обаче структурното икономическо и социално положение на френските отвъдморски департаменти, Азорските острови, Мадейра и Канарските острови, което е усложнено поради тяхната отдалеченост, островен характер, неголяма територия, релеф и неблагоприятен климат, тяхната икономическа зависимост от ограничен брой продукти – фактори, чиито неизменен характер и комбинирано действие спъват развитието им, Съветът с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията и след консултация с Европейския парламент, приема специфични мерки, целящи по-конкретно да определят условията за прилагане на Договора за ЕО към тези региони, в това число и общите политики. Съветът, като приема тези мерки, взема предвид области, като например данъчната политика. Като приема тези мерки, той взема предвид особеностите и ограниченията на най-отдалечените региони, без да накърнява целостта и съгласуваността на правния ред на Общността, в това число и вътрешния пазар и общите политики.(2) Въз основа на тези разпоредби на Договора за ЕО Съветът е приел, по отношение на френските отвъдморски департаменти, Решение 2002/166/ЕО на Съвета от 18 февруари 2002 г. за разрешаване на Франция да приложи намалена акцизна ставка върху „традиционния“ ром, произвеждан във френските отвъдморски департаменти. В сравнение с данъчните ставки, прилагани върху сходни продукти, непроизхождащи от френските отвъдморски департаменти, намалената ставка може да бъде по-ниска от минималната акцизна ставка върху алкохола, определена с Директива 92/84/ЕИО, но не може да бъде по-ниска с повече от 50 % от стандартната национална акцизна ставка върху алкохола. Решението на Съвета е със срок на приложение до 31 декември 2009 г., като най-късно през м. юни 2006 г. следва да се изготви междинен доклад.(3) На 27 декември 2005 г. френските власти представиха междинен доклад, в който посочиха, че запазването на данъчната система, приложима към „традиционния“ ром, предлаган на континенталния пазар, е от решаващо значение. Освен това, като се има предвид развитието на пазара на ром на Общността, облагодетелстващо основно продукти с произход от трети страни и като се отчита икономическото и социално значение на сектора и структурния характер на условията за производство, които намаляват продуктивността на сектора в отвъдморските департаменти и затрудняват запазването на присъствието на продукцията на пазара на Общността, Франция отправи искане да бъде разширен количествения и времеви обхват на данъчните разпоредби прилагани към „традиционния“ ром на континенталния пазар.(4) Поддържането на сектора на захарна тръстика, захар и ром в отвъдморските департаменти е от решаващо значение за осигуряване на тяхното икономическо и социално равновесие. В трите най-засегнати департамента – Реюнион, Гваделупа и Мартиника, този сектор генерира годишен оборот от приблизително 250 милиона EUR и осигурява приблизително 40 000 работни места, 22 000 от които са преки работни места. Трябва да се отбележи също така положителното въздействие на отглеждането на захарна тръстика върху опазването на околната среда в отвъдморските департаменти. Заедно със сектора на производство на банани, секторът на захарна тръстика е единствената значима износна дейност в тези региони, чийто износ съставлява не повече от 7 %. от вноса. Ето защо е необходимо и оправдано за Франция да поддържа, чрез дерогация от член 90 от Договора, намалена акцизна ставка върху „традиционния“ ром, произвеждан в отвъдморските департаменти, за да не се застраши развитието им.(5) Преразглеждането на общата организация на пазарите на захар, извършено през м. февруари 2006 г., допринася отчасти за устойчивото развитие на сектора. По този начин са предвидени мерки, които целят да подпомогнат сектора в рамките на системата POSEI (Регламент (ЕО) № 247/2006 на Съвета за определяне на специфични мерки за селското стопанство в най-отдалечените райони на Съюза), едновременно под формата на общностни и национални мерки, които да повишат конкурентоспособността на сектора на захарна тръстика, захар и ром в отвъдморските департаменти. При все това, тези мерки не винаги са способни да компенсират постепенното намаляване на митническите преференции и да запазят пазарния дял на рома от отвъдморските департаменти.(6) Предвид ограничения местен пазар, дестилационните фабрики на отвъдморските департаменти не могат да запазят дейността си, освен ако не се ползват с достатъчен достъп до пазара на континентална Франция, който представлява основна дестинация за тяхното производство на ром (повече от 50 % от общия обем).(7) Липсата на конкурентоспособност в рамките на общностния пазар, дължаща се основно на високите пазарни цени, произтича от по-високата себестойност на продукцията от 2001 г. насам. След тази дата производствените разходи, както и разходите за работна ръка в отвъдморските департаменти се увеличиха значително. Освен това, ромът от отвъдморските департаменти трябва да се подчинява на регулаторните стандарти на Общността, което изисква значителни непроизводствени инвестиции. От 2001 г. насам направените инвестиции в отвъдморските департаменти надхвърлят 45,5 милиона EUR, като само инвестициите в опазването на околната среда представляват 47 % от общия обем. Въпреки че тези инвестиции са частично подпомогнати от структурните фондове, това не се отнася за последващите експлоатационни разноски, които оскъпяват производствената себестойност на рома с приблизително 10—15 % в зависимост от дестилационната фабрика.(8) Съвкупността от тези разходи, които са нараснали много от 2001 г. насам, поставя предприятията от отвъдморските департаменти в тежко финансово положение. Единственият начин да се осигури устойчивото развитие на сектора е да се компенсират тези разходи с увеличаване обема на производство.(9) От 2002 г. насам общият обем на доставките към общностния пазар е намалял с 12 % от 176 791 хектолитра чист алкохол на 155 559 хектолитра чист алкохол. Ето защо, секторът на ром от отвъдморските департаменти може да бъде запазен единствено благодарение на континенталния пазар, където той се ползва от специфичен режим на облагане, който му позволява частично да компенсира високата си производствена себестойност. Тъй като конкурентоспособността на „традиционния“ ром от отвъдморските департаменти на пазара на континентална Франция трябва да бъде подкрепена, с цел да се запази секторът на захарна тръстика, захар и ром в тези департаменти, трябва да бъде преразгледано количеството „традиционен“ ром с произход от отвъдморските департаменти, което може да се ползва от намалена акцизна ставка при пускане на пазара.(10) Данъчното облекчение, разрешено с настоящото решение, не се простира отвъд необходимостта производителите на „традиционен“ ром да посрещнат повишените производствени разходи.(11) За да се гарантира, че настоящото решение няма да накърни целостта на вътрешния пазар, количеството ром с произход от отвъдморските департаменти, което може да се ползва от тази мярка не може, както преди, да надвишава търговските потоци, регистрирани през последните години, в зависимост от различните източници на снабдяване на пазара.(12) Предвид необходимостта от създаване на усещане за правна сигурност за икономическите субекти от сектора на захарна тръстика, захар и ром, като се отчита срокът на амортизация на съоръженията и сградите и от съображения за съгласуваност с други общностни правила, отнасящи се до този сектор, дерогацията следва да запази действието си до края на 2012 г.(13) Предоставянето на такова удължаване обаче трябва да бъде подчинено на условието за представяне на междинен доклад, който да позволи на Комисията да прецени дали причините за предоставяне на фискалната дерогация са все още валидни и, при необходимост, да преразгледа удължаването или въпросните количества в светлината на развитието на пазара на ром в Общността.(14) Решение 2002/166/ЕО на Съвета следва да бъде заменено.(15) Настоящото решение не засяга възможното прилагане на членове 87 и 88 от Договора.ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ :Член 1Чрез дерогация от член 90 от Договора, на Франция се разрешава да удължи прилагането върху своята континентална част спрямо „традиционния“ ром, произвеждан в нейните отвъдморски департаменти, на акцизна ставка, по-ниска от пълната ставка върху алкохола, определена с Директива 92/84/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 г. относно сближаването на акцизните ставки на алкохола и алкохолните напитки.Член 2Дерогацията по член 1 се отнася изключително за рома, така както е описан в член 1, параграф 4, буква а) от Регламент (ЕИО) № 1576/89 на Съвета от 29 май 1989 г. относно установяване на общи правила за определянето, описанието и представянето на спиртните напитки, и произведен в отвъдморските департаменти от захарна тръстика, отгледана на мястото на производство и имаща съдържание на летливи вещества, различни от етилов и метилов алкохол, равно на или по-голямо от 225 грама за хектолитър чист алкохол и алкохолно съдържание, равно на или по-високо от 40 об. % алкохол.Член 31. Намалената акцизна ставка, приложима към продукта, описан в член 2, се ограничава до годишна квота от 108 000 хектолитра чист алкохол.2. Намалената ставка може да бъде по-ниска от минималната акцизна ставка върху алкохола, определена с Директива 92/84/ЕИО, но не може да бъде по-ниска с повече от 50 % от стандартната национална акцизна ставка върху алкохола.Член 4Най-късно на 30 юни 2010 г. Франция ще представи доклад пред Комисията, който да ѝ позволи да прецени дали причините за разрешаване прилагането на по-ниска ставка са все още валидни и, при необходимост, нуждата от преразглеждане на квотата в светлината на развитието на пазара.Член 5Настоящото решение се прилага от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2012 г.Член 61. Решение 2002/166/ЕО от 18 февруари 2002 г. се отменя.2. Позоваванията на отмененото решение се тълкуват като позовавания на настоящото решение.Член 7Адресат на настоящото решение е Френската република.Съставено в Брюксел наЗа СъветаПредседател [1] Например, производствените разходи за кашаса са равни на разходите на отвъдморските департаменти за покриване на екологичните стандарти.[2] Трябва да се отбележи, че мерките за увеличаване на производствения капацитет не подлежат на съфинансиране по линия на помощите за модернизиране.[3] OВ C […], […], стр.[…].[4] OВ C […], […], стр.[…].


title: Предложение за решение на Съвета относно невключването на метомил в приложение І към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и оттеглянето на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество

text:
                   КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ
                                                Брюксел, 4.6.2007
                                                COM(2007) 290 окончателен
                                    Предложение за
                               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   относно невключването на метомил в приложение І към Директива 91/414/ЕИО на
       Съвета и оттеглянето на разрешенията за продукти за растителна защита,
                             съдържащи това вещество
                              (представено от Комисията)
BG                                                                             BG
 ---pagebreak---                             ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ
   Приложеното проекторешение за решение на Съвета се отнася до невключването на
   метомил като активно вещество в позитивния списък (приложение І) към Директива
   91/414/ЕИО на Съвета и оттеглянето на продукти за растителна защита, съдържащи
   това вещество. Предложението за невключване се основава на редица проблеми,
   установени по време на оценяването на това активно вещество.
   Директива 91/414/ЕИО на Съвета създава хармонизирана рамка относно разрешаването
   и пускането на пазара на продукти за растителна защита. Активните вещества, които се
   използват като продукти за растителна защита са оценени и разрешени на общностно
   равнище и са изброени в приложение І към директивата. Отделни продукти за
   растителна защита, съдържащи активни вещества се оценяват и разрешават от
   държавите-членки по силата на хармонизираните правила.
   Предоставените данни от промишления отрасъл бяха първоначално оценени от
   докладваща държава-членка, в този случай Обединеното кралство, която предостави
   проектодоклад за оценка. Европейският орган за безопасност на храните организира
   партньорска проверка на първоначалната оценка и предостави на 23 юни 2006 г. на
   Комисията заключение относно оценката на риска от употребата метиомил.
   По време на оценяването на това активно вещество, бяха установени редица проблеми.
   По-специално, основавайки се на наличната информация, излагането на риск на
   оператора би надхвърлило допустимото ниво за излагане на оператора на риск и не
   беше доказано, че излагането на риск на работниците и на наблюдателите е в
   допустими граници. Освен това, по отношение на екотоксикологичността, съществуват
   проблеми, дължащи се на високия риск за птици и бозайници, водни организми, пчели
   и нецелеви членестоноги.
   Проекторешението за невключване бе представено на 16 март 2007 г. на Постоянния
   комитет по хранителната верига и здравето на животните, когато:
   –       18 държави-членки гласуваха „за“(199 гласа)
   –       7 държави-членки гласуваха „против“(107 гласа)
   –       2 държави-членки се въздържаха (39 гласа)
   Комитетът не предостави становище. Следователно, съгласно член 19 от Директива
   91/414/ЕИО и в съответствие с член 5 от Решение 1999/468/ЕО на Съвета, от Комисията
   се изисква да предостави на Съвета предложение, свързано с мерките, които трябва да
   се предприемат, като Съвета има три месеца, в които да действа чрез квалифицирано
   мнозинство.
   Проекторешението не подлежи на правото на проверка от страна на Европейския
   парламент (член 8 от Решение 1999/468/ЕО на Съвета).
BG                                           2                                          BG
 ---pagebreak---                                                Предложение за
                                          РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   относно невключването на метомил в приложение І към Директива 91/414/ЕИО на
       Съвета и оттеглянето на разрешенията за продукти за растителна защита,
                                         съдържащи това вещество
                                        (текст от значение за ЕИП)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
   като взе предвид Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. относно пускането
   на пазара на продукти за растителна защита1, и по-специално член 8, параграф 2,
   четвърта алинея от нея;
   като има предвид, че:
   (1)    Член 8, параграф 2 от Директива 91/414/ЕИО предвижда, че дадена държава-
          членка може, за период от 12 години след нотифицирането на настоящата
          директива, да разреши пускането на пазара на продукти за растителна защита,
          съдържащи активни вещества, които не са упоменати в приложение І към
          настоящата директива, които вече са на пазара две години след датата на
          нотифицирането, докато тези вещества постепенно се изследват в рамките на
          работна програма.
   (2)    Регламенти (ЕО) № 451/20002 и (ЕО) № 703/20013 на Комисията определят
          подробните правила за прилагането на втория етап от работната програма
          съгласно член 8, параграф 2 от директива 91/414/ЕИО и установяват списък с
          активни вещества, които следва да бъдат оценени, с оглед на възможното им
          включване в приложение І към Директива 91/414/ЕИО. Този списък включва
          метомил.
   (3)    Въздействието на метомил върху здравето на човека и околната среда се оценява
          в съответствие с разпоредбите на Регламенти (EО) № 451/2000 и (ЕО) №
          703/2001 за редица употреби, предложени от нотификатора. Освен това, тези
          регламенти посочват докладващите държави-членки, които трябва да представят
          съответните доклади за оценка и препоръки на Европейския орган за
          безопасност на храните (EFSA), в съответствие с член 8, параграф 1 от
   1
          ОВ L 230, 19.8.1991 г., стр. 1. Директива, последно изменена с Директива 2007/…/ЕО на
          Комисията (OВ L ..., ... 2007, стр. …).
   2
          ОВ L 55, 29.2.2000 г., стр. 25. Регламент, последно изменен с Регламент (ЕО) № 1044/2003 (ОВ
          L 151, 19.6.2003 г., стр. 32).
   3
          ОВ L 98, 7.4.2001 г., стр. 6.
BG                                                    3                                                BG
 ---pagebreak---        Регламент (ЕО) № 451/2000. По отношение на метомила, докладващата държава-
       членка беше Обединеното кралство и цялата необходима информация беше
       представена на 3 май 2004 г.
   (4) Докладът с оценката бе разгледан на равнопоставена основа от държавите-
       членки и EFSA в рамките на нейната работна група за оценка и представен на
       Комисията на 23 юни 2006 г., под формата на заключение на EFSA по
       отношение на партньорската проверка и оценка на риска от употребата на
       пестициди, съдържащи активното вещество метиомил4. Този доклад бе
       преразгледан от държавите-членки и от Комисията в рамките на Постоянния
       комитет по хранителната верига и здравето на животните.
   (5) По време на оценяването на това активно вещество, бяха установени редица
       проблеми. По-специално, основавайки се на наличната информация, излагането
       на риск на оператора би надхвърлило допустимото ниво за излагане на
       оператора на риск и не беше доказано, че излагането на риск на работниците и
       на наблюдателите е в допустими граници. Освен това, по отношение на
       екотоксикологичността, съществуват проблеми, дължащи се на високия риск за
       птици и бозайници, водни организми, пчели и нецелеви членестоноги.
   (6) Комисията покани нотификатора да предостави своите коментари относно
       резултатите от задълбочения преглед и относно своите намерения за или против
       по-нататъшно одобрение на веществото. Нотификаторът предостави своите
       коментари, които бяха внимателно проучени. Все пак, въпреки аргументите,
       изложени от нотификатора, установените проблеми останаха неразрешени и
       оценките, изготвени на основата на предоставената и оценена информация по
       време на експертните срещи на EFSA, не показват, че може да се очаква, че при
       предложените условия за употреба, продуктите за растителна защита,
       съдържащи метомил отговарят по принцип на изискванията, определени в член
       5, параграф 1, букви а) и б) от Директива 91/414/ЕИО.
   (7) Поради това веществото метомил следва да не бъде включено в приложение I
       към Директива 91/414/ЕИО.
   (8) Следва да се вземат мерки, които да гарантират, че ще бъдат оттеглени
       издадените разрешения за продуктите за растителна защита, съдържащи
       метомил, в рамките на определен срок, както и че няма да бъдат подновявани и
       няма да бъдат издавани нови разрешения за такива продукти.
   (9) Всеки гратисен период, отпуснат от държава-членка за унищожаването,
       складирането, пускането на пазара и употребата на наличните складови запаси
       от продукти за растителна защита, съдържащи метомил, следва да бъде
       ограничен до 12 месеца, за да се разреши употребата на наличните складови
       запаси за един допълнителен вегетативен период, което гарантира, че
       продуктите за растителна защита, съдържащи метомил остават на разположение
       за фермерите за 18 месеца след приемането на настоящото решение.
   4
       EFSA Scientific Report (2006) 83, 1-73, Conclusion regarding the peer review of pesticide risk
       assessment of methomyl.
BG                                              4                                                     BG
 ---pagebreak---    (10)   Настоящото решение не засяга подаването на заявка за метомила, съгласно
          разпоредбите на член 6, параграф 2 от Директива 91/414/ЕИО, с оглед на
          възможното му включване в нейното приложение І.
   (11)   Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните не
          предостави становище в рамките на срока, определен от неговия председател.
   ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
                                          Член 1
   Метомил се изключва като активно вещество от приложение I към Директива
   91/414/ЕИО.
                                          Член 2
   Държавите-членки гарантират, че:
   a)      разрешенията за продуктите за растителна защита, съдържащи метомил, се
           оттеглят до (въведи дата 6 месеца след приемането на настоящото решение);
   б)      никакви разрешения за продуктите за растителна защита, съдържащи метомил
           няма да бъдат издавани или подновявани, считано от датата на публикуване на
           настоящото решение.
                                          Член 3
   Всяка отсрочка, предоставена от държавите-членки в съответствие с разпоредбите на
   член 4, параграф 6 от Директива 91/414/ЕИО, трябва да е възможно най-къса и да
   изтича не по-късно от (въведи дата 18 месеца след приемането на настоящото
   решение).
BG                                           5                                         BG
 ---pagebreak---                                         Член 4
   Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
   Съставено в Брюксел на […] година.
                                        За Съвета
                                        Председател:
BG                                        6            BG


title: Предложение за решение на Съвета в съответствие с член 122, параграф 2 от Договора относно приемане от страна на Малта на единната валута на 1 януари 2008 г.

text:
               КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ
                                             Брюксел, 16.5.2007
                                             COM(2007) 259 окончателен
                                             2007/0092 (CNS)
                                 Предложение за
                            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
               в съответствие с член 122, параграф 2 от Договора
   относно приемане от страна на Малта на единната валута на 1 януари 2008 г.
                           (представена от Комисията)
BG                                                                            BG
 ---pagebreak---                             ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ
   На 3 май 1998 г. Съветът прие решение, че Белгия, Германия, Испания, Франция,
   Ирландия, Италия, Люксембург, Нидерландия, Австрия, Португалия и Финландия са
   изпълнили необходимите условия за приемане на единната валута на 1 януари 1999 г.
   Дания и Обединеното кралство приложиха своите клаузи за право на отказ и
   следователно не бяха подложени на оценка от страна на Съвета. Гърция и Швеция бяха
   разгледани от Съвета като държави-членки, предмет на дерогация. На 19 юни 2000 г.
   Съветът реши, че Гърция е изпълнила необходимите условия за приемане на еурото на
   1 януари 2001 г. Страните, които се присъединиха към Европейския Съюз на 1 януари
   2004 г. (Естония, Кипър, Латвия, Литва, Малта, Полша, Словакия, Словения, Унгария и
   Чешката република) станаха държави-членки, предмет на дерогация в съответствие с
   член 4 от съответния Акт за присъединяване. На 11 юли 2006 г. Съветът реши, че
   Словения е изпълнила необходимите условия за приемане на еурото на 1 януари 2007 г.
   България и Румъния, които се присъединиха към Европейския Съюз на 1 януари 2007
   г., станаха държави-членки, предмет на дерогация в съответствие с член 5 от
   съответния Акт за присъединяване.
   Член 122, параграф 2 посочва процедурите за отмяна на дерогациите. Тези процедури
   следва да се инициират най-малко веднъж на всеки две години или по искане на
   държава-членка, предмет на дерогация. Съгласно тези процедури Комисията и
   Европейската централна банка са длъжни да докладват на Съвета в съответствие с член
   121, параграф 1 относно постигнатия напредък по изпълнението от страна на
   държавите-членки, предмет на дерогация на техните задължения, във връзка с
   постигането на икономическия и паричен съюз. На основание на своя доклад и на този
   на ЕЦБ, Комисията може да представи на Съвета предложение за решение на Съвета за
   отмяна на дерогацията за държавите-членки, които изпълняват необходимите условия.
   През 2006 г. всички страни, предмет на дерогация бяха подложени на оценка от страна
   на Комисията и ЕЦБ. На 27 февруари 2007 г. Малта представи заявление за нова оценка
   на постигнатата конвергенция, с оглед въвеждането на еурото на 1 януари 2008 г. в
   случай, че дерогацията бъде отменена. В отговор на това заявление Комисията и ЕЦБ
   подготвиха конвергентни доклади за Малта.
   Конвергентният доклад на Комисията за 2007 г. за Малта бе приет от Колегията на
   16 май 2007 г. ЕЦБ прие своя доклад на същия ден. Докладите включват преглед на
   съвместимостта между националното законодателство на Малта, включително уставите
   на Националната централна банка на Малта, и членове 108 и 109 от Договора и устава
   на ЕСЦБ и ЕЦБ. Докладите също да изследват и постигането във висока степен на
   устойчиво сближаване при изпълнението на критериите за конвергенция и вземат
   предвид множество други фактори, посочени в последната алинея на параграф 1 на
   член 121.
   В конвергентния доклад, Комисията достига до заключението, че Малта е постигнала
   висока степен на устойчиво сближаване.
   На основание на своя доклад и на този на ЕЦБ, Комисията прие приложеното
   предложение за решение на Съвета за отмяна на дерогацията за Малта, считано от
   1 януари 2008 г.
BG                                           2                                         BG
 ---pagebreak---                                                            2007/0092 (CNS)
                                             Предложение за
                                     РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
                     в съответствие с член 122, параграф 2 от Договора
       относно приемане от страна на Малта на единната валута на 1 януари 2008 г.
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член
   122, параграф 2 от него,
   като взе предвид предложението на Комисията,
   като взе пред вид предложението на Комисията1,
   като взе предвид доклада на Европейската централна банка2,
   като взе предвид становището на Европейския парламент,
   като взе предвид разискването на Съвета на заседанието му на ниво държавни и
   правителствени ръководители, като има предвид, че:
   като има предвид, че:
   (1)    Третият етап от икономическия и паричен съюз (ИПС) започна на 1 януари 1999
          г. На своята среща в Брюксел на 3 май 1998 г. Съветът в състав държавни и
          правителствени ръководители реши, че Белгия, Германия, Испания, Франция,
          Ирландия, Италия, Люксембург, Нидерландия, Австрия, Португалия и
          Финландия са изпълнили необходимите условия за приемане на единната валута
          на 1 януари 1999 г. 3
   (2)    На 19 юни 2000 г. Съветът прие решение, че Гърция е изпълнила необходимите
          условия за приемане на единната валута на 1 януари 2001 г.4 На 11 юли 2006 г.
          Съветът прие решение, че Словения е изпълнила необходимите условия за
          приемане на единната валута на 1 януари 2007 г.5
   1
          Доклад, приет на 16 май 2007 г. – [COM(2007) 258].
   2
          Доклад, приет на 16 май 2007 г.
   3
          Решение 1998/317/ЕО на Съвета от 3 май 1998 г. (ОВ L 139, 11.5.1998 г., стр. 30);
   4
          Решение 2000/427/ЕО на Съвета от 19 юни 2000 г. (ОВ L 167, 7.7.2000 г., стр. 19);
   5
          Решение 2006/495/ЕО на Съвета от 11 юли 2006 г. (ОВ L 195, 15.7.2006 г., стр. 25);
BG                                                  3                                        BG
 ---pagebreak---    (3) Съгласно параграф 1 от протокола относно някои разпоредби, които се отнасят
       до Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, приложен към
       Договора, Обединеното кралство нотифицира Съвета, че не възнамерява да
       премине към третия етап на ИПС на 1 януари 1999 г. Тази нотификация остава
       без промяна. В съответствие с параграф 1 от протокола относно някои
       разпоредби, отнасящи се до Дания, приложен към Договора, и решението, взето
       от държавните и правителствените ръководители в Единбург през декември
       1992 г., Дания е нотифицирала Съвета, че няма да участва в третия етап на ИПС.
       Дания не е заявила желание да бъде започната процедурата по член 122,
       параграф 2 от Договора.
   (4) В съответствие с Решение 1998/317/ЕО Швеция e обект на дерогация съгласно
       член 122 от Договора. Съгласно член 4 от Акта за присъединяване6, Естония,
       Кипър, Латвия, Литва, Малта, Полша, Словакия, Унгария и Чешката република
       са обект на дерогация съгласно член 122 от Договора. Съгласно член 5 от
       съответния Акт за присъединяване7, България и Румъния са обект на дерогация
       съгласно член 122 от Договора.
   (5) Европейската Централна Банка (ЕЦБ) бе основана на 1 юли 1998 г. Европейската
       парична система беше заменена с Механизъм на обменните курсове, чието
       създаване е договорено с резолюция на Европейския съвет от 16 юни 1997 г. за
       установяването на механизъм на обменните курсове през третия етап на
       Икономическия и паричен съюз8. Процедурите за механизъм на обменните
       курсове на третия етап на Икономическия и паричен съюз (МОК II) бяха
       определени в споразумението от 1 септември 1998 г. между ЕЦБ и националните
       централни банки на държавите-членки извън еурозоната, който предвижда
       работните процедури за механизъм на обменните курсове на третия етап на
       Икономическия и паричен съюз9.
   (6) Член 122, параграф 2 от Договора предвижда процедурите за отмяна на
       дерогацията за съответните държави-членки. Съгласно посочения член най-
       малко един път на две години или по искане на държава-членка, обект на
       дерогация, Комисията и ЕЦБ докладват на Съвета в съответствие с процедурата,
       предвидена в член 121, параграф 1 от Договора. На 27 февруари 2007 г. Малта
       представи официално искане за оценка на конвергенцията.
   (7) Националното законодателство в държавите-членки, включително уставите на
       националните централни банки, при необходимост се адаптират с цел да се
       гарантира съвместимост с членове 108 и 109 от Договора и с устава на ЕСЦБ.
       Докладите на Комисията и ЕЦБ дават подробна оценка на съвместимостта на
       законодателството на Малта с членове 108 и 109 от Договора и устава на ЕСЦБ.
   6
       ОВ L 236, 23.09.2003 г., стр. 33.
   7
       ОВ L 157, 21.06.2005 г., стр. 203.
   8
       ОВ С 236, 2.8.1997 г. , стр. 5.
   9
       OВ C 345, 13.11.1998 г., стр.6, изменено със споразумение от 14 септември 2000 г. (ОВ С 362,
       16.12.2000 г., стр. 11).
BG                                               4                                                  BG
 ---pagebreak---    (8)  Съгласно член 1 от протокола относно критериите за конвергенция по член 121
        от Договора за създаване на Европейска общност, критерият за ценова
        стабилност по член 121, параграф 1, първо тире от Договора означава, че в
        съответната държава-членка е налице устойчивост на цените и средното
        равнище на инфлация за период от една година преди осъществяването на
        прегледа на резултатите не превишава с повече от 1,5 процентни пункта
        равнището, което съществува най-вече в трите държави-членки, имащи най-
        добри резултати в областта на ценовата стабилност. По смисъла на критерия за
        ценова стабилност инфлацията се измерва с помощта на Хармонизираните
        индекси на потребителските цени, определени в Регламент (ЕО) № 2494/95 на
        Съвета10. За да се оцени критерият за ценова стабилност инфлацията в дадена
        държава-членка се измерва чрез процентната промяна в средноаритметичната
        стойност на дванадесет месечни индекса спрямо средноаритметичната стойност
        на дванадесет месечни индекса от предходния период. През едногодишния
        период до март 2007 г., трите най-добре представили се държави-членки по
        отношение на ценовата стабилност бяха Полша, Финландия и Швеция при
        процент на инфлация съответно 1,5 процента, 1,3 процента и 1,6 процента. В
        докладите на Комисията и ЕЦБ референтната стойност бе изчислена като просто
        средно аритметично от процента на инфлация на трите най-добре представили
        се държави-членки по отношение на ценовата стабилност плюс 1,5 процентни
        пункта. На тази основа референтната стойност през едногодишния период до
        март 2007 г., е била 3,0 процента.
   (9)  Съгласно член 2 от протокола относно критериите за конвергенция, посочени в
        член 121 от Договора за създаване на Европейска общност, критерият за
        държавната бюджетна позиция, посочен в член 121, параграф 1, второ тире от
        Договора означава, че при проверката държавата-членка не е обект на решение
        на Съвета в съответствие с член 104, параграф 6 от Договора относно наличие на
        прекомерен дефицит.
   (10) Съгласно член 3 от протокола относно критериите за конвергенция, посочен в
        член 121 от Договора за създаване на Европейска общност, критерият за участие
        в Механизма на обменните курсове (МОК) на Европейската парична система,
        посочен в член 121, параграф 1, трето тире от Договора означава, че държавата-
        членка е спазвала нормалните граници на отклонение, предвидени в МОК на
        Европейската парична система без голямо напрежение най-малко през
        последните две години преди прегледа на резултатите. В частност, държавата-
        членка не трябва да е девалвирала по своя собствена инициатива двустранния
        централен курс на своята валута към валутата на друга държава-членка за същия
        период. От 1 януари 1999 г. МОК II предвижда рамка за оценка на изпълнението
        на критерия за обменния курс. При оценката на изпълнението на този критерий в
        своите отчети, Комисията и ЕЦБ са проучили двегодишния период до 26 април
        2007 г.
   10
        Регламент (ЕО) № 2494/95 на Съвета от 23 октомври 1995 г. относно хармонизираните индекси
        на потребителските цени (ОВ L 257, 27.10.1995 г., стр. 1), изменен с Регламент (ЕО) №
        1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета (OВ L 284, 31.10.2003 г., стр. 1).
BG                                               5                                                BG
 ---pagebreak---    (11) Съгласно член 4 от протокола относно критериите за конвергенция, посочен в
        член 121 от Договора за създаване на Европейска общност, критерият за
        конвергенция на лихвените проценти, посочен в член 121, параграф 1, четвърто
        тире от Договора означава, че за период от една година преди прегледа на
        резултатите, държавата-членка е имала среден номинален лихвен процент по
        дългосрочните кредити, който не превишава с повече от два процентни пункта
        тези на най-много три държави-членки, имащи най-добри резултати в областта
        на ценовата стабилност. По смисъла на критерия за конвергенция на лихвените
        проценти са използвани сравними лихвени проценти за 10-годишни бенчмарк
        държавни облигации. За да се оцени изпълнението на критерия за лихвените
        проценти, в докладите на Комисията и ЕЦБ е използвана референтна стойност,
        изчислена като просто средно аритметично от номиналните дългосрочни
        лихвени проценти на трите най-добре представили се държави-членки по
        отношение на ценовата стабилност, плюс два процентни пункта. На тази база
        референтната стойност в едногодишния период до март 2007 г., е била
        6,4 процента.
   (12) Съгласно член 5 от протокола относно критериите за конвергенция, посочени в
        член 121 от Договора за създаване на Европейска общност, данните, използвани
        при настоящия преглед на резултатите за изпълнението на критериите за
        конвергенция, се осигуряват от Комисията. Комисията предостави данни за
        изготвянето на настоящото предложение. Бюджетните данни бяха предоставени
        от Комисията на основата на докладите на държавите-членки, предоставени до 1
        април 2007 г. в съответствие с Регламент (ЕО) № 3605/93 на Съвета от 22
        ноември 1993 г. за прилагане на Протокола относно процедурата при
        прекомерен дефицит, приложен към Договора за създаване на Европейската
        общност11.
   (13) На основата на докладите, представени от Комисията и ЕЦБ относно напредъка
        при изпълнението от страна на Малта на нейните задължения по отношение
        постигането на икономически и паричен съюз, Комисията направи следните
        заключения:
         Законодателството на Малта, включително Уставът на Националната
         централна банка, е съвместимо с членове 108 и 109 от Договора и с устава на
         ЕСЦБ.
         По отношение изпълнението от страна на Малта на критериите за
         конвергенция, посочени в четирите тирета на член 121, параграф 1 от
         Договора:
         –      средният процент на инфлация в Малта през годината до март 2007 г., е
                бил 2,2 %, което е под референтната стойност и е вероятно да остане под
                тази стойност през следващите месеци;
         –      бюджетният дефицит в Малта търпи надеждно и трайно намаление под
                3 % от БВП и съотношението между дълга и БВП намалява в посока
   11
        ОВ L 332, 31.12.1993 г., стр. 7. Регламент, последно изменен с Регламент (ЕО) № 2103/2005 на
        Съвета (ОВ L 337, 22.12.2005 г., стр. 1).
BG                                                  6                                                BG
 ---pagebreak---                  референтната стойност от 60 процента; следователно Комисията
                 препоръчва на Съвета да отмени решението за наличие на прекомерен
                 дефицит в Малта;
           –     Малта е член на МОК II от 2 май 2005 г.; през двегодишния период до 26
                 април 2007 г., малтийската лира (MTL) не е била подлагана на голямо
                 напрежение и Малта не е девалвирала по своя собствена инициатива
                 двустранния централен обменен курс на MTL към еурото;
           –     в годината до март 2007 г., дългосрочният лихвен процент в Малта е бил
                 средно 4,3 процента, което е под референтната стойност.
           Спрямо тези критерии Малта е постигнала висока степен на трайно сближаване
           и изпълнява необходимите условия за приемане на еурото, при условие че
           решението за наличие на процедура при прекомерен дефицит бъде отменено от
           Съвета.
   (14)   Съветът, по препоръка на Комисията, отмени решението на Съвета относно
          наличието на прекомерен дефицит на 5 юни 2007 г. 12
   (15)   Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, следва да
          вземе решение кои държави-членки, обект на дерогация, изпълняват
          необходимите условия за приемане на единната валута и да отмени дерогациите
          за съответните държави-членки.
   ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
                                           Член 1
   Малта изпълнява необходимите условия за приемане на единната валута. Дерогацията в
   полза на Малта, посочена в член 4 от Акта за присъединяване, се отменя, считано от 1
   януари 2008 г.
                                           Член 2
   Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
                                           Член 3
   Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
   Съставено в
                                            За Съвета:
                                            Председател
   12
          OВ L […], […], стр. […].
BG                                             7                                        BG