               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 4.10.2017
            COM(2017) 564 final
            2017/0246(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз в рамките на Комитета за асоцииране в състав „Търговия“, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Молдова, от друга страна, относно подробната пътна карта, представена от Република Молдова във връзка с изпълнението на Споразумението в областта на обществените поръчки

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.Предмет на предложението

               Настоящото предложение се отнася до решението на Съвета за установяване на позицията, която да бъде заета от името на Съюза в рамките на Комитета за асоцииране в състав „Търговия“, във връзка с положителното становище относно подробната пътна карта, представена от Република Молдова във връзка с изпълнението на споразумението в областта на обществените поръчки.

               2.Контекст на предложението

               2.1.Споразумението за асоцииране между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Молдова, от друга страна

               Споразумението за асоцииране между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Молдова, от друга страна, („Споразумението“) има за цел да допринесе за постепенната икономическа интеграция и задълбочаването на политическото асоцииране между Република Молдова и Европейския съюз. Споразумението влезе в сила на 1 юли 2016 г.

               2.2.Комитет за асоцииране

               Комитетът за асоцииране е създаден със споразумението орган, който в съответствие с член 438, параграф 3 от Споразумението има правомощието да приема решения в случаите, предвидени в споразумението, и в областите, в които Съветът за асоциирани му е делегирал правомощия. Тези решения имат задължителна сила за страните, които трябва да предприемат необходимите мерки за изпълнението им.

               Както е предвидено в член 438, параграф 4 от Споразумението, Комитетът за асоцииране заседава в състав „Търговия“ и разглежда всички търговски и свързани с търговията въпроси от дял V от Споразумението. Както е посочено в член 1, параграф 4 от Правилника на Комитета за асоцииране и на подкомитетите („Правилника“)
                  1
               , Комитетът за асоцииране в състав „Търговия“ се състои от висши длъжностни лица от Европейската комисия и от Република Молдова, отговарящи за търговията и свързаните с търговията въпроси. Длъжността председател на Комитета за асоцииране в състав „Търговия“ се изпълнява от представител на Европейската комисия или на Република Молдова, който отговаря за търговията и свързаните с търговията въпроси. На заседанията ще присъства също представител на Европейската служба за външна дейност.

               В съответствие с член 438, параграф 3 от Споразумението и член 11, параграф 1 от Правилника Комитетът за асоцииране приема своите решения по взаимно съгласие на страните и след приключване на съответните вътрешни процедури. Всяко решение или препоръка носи подписа на председателя на Комитета за асоцииране и е заверено(а) от секретарите на Комитета за асоцииране.

               2.3.Предвиденият акт на Комитета за асоцииране в състав „Търговия“

               Комитетът за асоцииране в състав „Търговия“ трябва да приеме решение за положително становище относно подробната пътна карта, представена от Република Молдова във връзка с изпълнението на Споразумението в областта на обществените поръчки („предвидения акт“).

               Целта на положителното становище относно пътната карта е да се улесни законодателното сближаване на Република Молдова в областта на обществените поръчки, както е предвидено в член 272 от споразумението. Тази стъпка е неразделна част от процеса на прилагането на Споразумението. Пътната карта ще се счита за референтния документ за прилагането на Споразумението от страна на Република Молдова в областта на обществените поръчки.

               Предвиденият акт е задължителен за страните по Споразумението в съответствие с член 438, параграф 3 от Споразумението, в който се предвижда следното: „Комитетът за асоцииране разполага с правомощието да приема решения в случаите, предвидени в настоящото споразумение и в областите, в които Съветът за асоцииране му е делегирал правомощия“ Тези решения са задължителни за страните, които предприемат необходимите мерки за изпълнението им.“

               3.Позиция, която да бъде заета от името на Съюза

               Настоящото предложение за решение на Съвета установява позицията на Съюза във връзка с решение, което да бъде взето в рамките на Комитета за асоцииране, създаден със Споразумението във връзка с благоприятно становище относно подробната пътна карта, представена от Република Молдова във връзка с изпълнението на споразумението в областта на обществените поръчки.

               Положителното становище на Комитета за асоцииране в състав „Търговия“ по пътната карта е необходимо, за да може Република Молдова да оптимизира законодателното сближаване в областта на обществените поръчки, както е предвидено в член 272 от споразумението.

               Пътната карта относно обществените поръчки, представена от Република Молдова, отговаря на изискванията в член 272, параграфи 1 и 2 от Споразумението.

               Настоящото предложение е в духа на другите външни политики на Съюза и същевременно допринася за тяхното осъществяване, особено що се отнася до Европейската политика на съседство и политиката на сътрудничество за развитие по отношение на Република Молдова.

               През 2009 г. бе извършена предварителна оценка на въздействието на търговските и свързаните с търговията разпоредби на споразумението, а през 2012 г. ГД „Търговия“ на Комисията направи оценка на въздействието на търговията върху устойчивото развитие, като това допринесе за напредъка по преговорите относно задълбочено и всеобхватно споразумение за свободна търговия. Въпросното проучване потвърди, че изпълнението на търговските и свързаните с търговията разпоредби няма да окаже отрицателно въздействие върху Съюза, достиженията на правото на ЕС или неговите политики, като в същото време се очаква то да окаже положително въздействие върху икономическото развитие на Република Молдова. Предложението няма отрицателно отражение върху икономическата, социалната и екологичната политика на Съюза.

               На този етап Споразумението не е предмет на процедури по REFIT; то не предполага никакви разходи за МСП в Съюза и не повдига въпроси във връзка с цифровата среда.

               4.Правно основание

               4.1.Процесуалноправно основание

               4.1.1.Принципи

               В член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда приемането на решения за установяване на „позициите, които трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден със споразумение, когато този орган има за задача да приема актове с правно действие, с изключение на актовете за допълнение или изменение на институционалната рамка на споразумението“.

               Понятието „актове с правно действие“ включва актове с правно действие по силата на нормите на международното право, на които се подчинява съответният орган. То включва и инструменти, които нямат обвързващ характер съгласно международното право, но са „годни да окажат съществено въздействие върху съдържанието на приеманата от законодателя на Съюза нормативна уредба“
                  2
               .

               4.1.2.Приложение в конкретния случай

               Комитетът за асоцииране е орган, създаден със споразумение, а именно със Споразумението за асоцииране между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Молдова, от друга страна.

               В член 272, параграф 3 от Споразумението се предвижда, че след положително становище от Комитета за асоцииране в състав „Търговия“ пътната карта ще бъде считана за референтен документ за изпълнението на тази глава. В съответствие с член 438, параграф 3 от Споразумението Комитетът за асоцииране разполага с правомощието да приема решения в случаите, предвидени в Споразумението. В съответствие с член 438, параграф 4 от Споразумението Комитетът за асоцииране заседава в състав „Търговия“ и разглежда всички търговски и свързани с търговията въпроси от дял V от Споразумението.

               Актът, който Комитетът за асоцииране в състав „Търговия“ има за задача да приеме, представлява акт с правно действие. Предвиденият акт ще бъде задължителен за страните в съответствие с член 438, параграф 3 от Споразумението.

               С предвидения акт не се допълва, нито изменя институционалната рамка на Споразумението.

               Поради това процесуалноправното основание за предложеното решение на Съвета е член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               4.2.Материалноправно основание

               4.2.1.Принципи

               Материалноправното основание за дадено решение съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС зависи преди всичко от целта и съдържанието на предвидения акт, във връзка с който се заема позиция от името на Съюза. Ако предвиденият акт преследва две цели или се състои от две части и ако едната от целите или частите може да се определи като основна, докато другата е само акцесорна, решението съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС трябва да се основава на едно-единствено материалноправно основание, а именно на изискваното от основната или преобладаващата цел или част.

               4.2.2.Приложение в конкретния случай

               Основната цел и съдържание на предвидения акт е приемането на положително становище относно подробната пътна карта, представена от Република Молдова във връзка с изпълнението на Споразумението в областта на обществените поръчки. Следователно основната цел и съдържание на предвидения акт са свързани с общата търговска политика, в съответствие с член 207.

               Поради това материалноправното основание за предлаганото решение на Съвета е член 207 от ДФЕС.

               4.3.Заключение

               Правното основание за предлаганото решение на Съвета е член 207 от ДФЕС във връзка с член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               2017/0246 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз в рамките на Комитета за асоцииране в състав „Търговия“, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Молдова, от друга страна, относно подробната пътна карта, представена от Република Молдова във връзка с изпълнението на Споразумението в областта на обществените поръчки

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Споразумението за асоцииране между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Молдова, от друга страна („Споразумението“) беше сключено от Съюза с Решение (ЕС) 2016/839 на Съвета от 23 май 2016 г.
                  3
                и влезе в сила на 1 юли 2016 г.

               (2)В съответствие с член 272, параграфи 1 и 2 от Споразумението Република Молдова представя на Комитета за асоцииране в състав „Търговия“, посочен в член 438, параграф 4 от настоящото споразумение, подробна пътна карта за прилагането на настоящата глава, която съдържа графици и основни етапи, в които са включени всички реформи, свързани със сближаването с достиженията на правото на Съюза и изграждането на институционален капацитет.

               (3)В член 272, параграф 3 от Споразумението се предвижда, че след получаване на положително становище от Комитета за асоцииране в състав „Търговия“ пътната карта ще се счита за референтен документ за прилагането на глава 8, дял V от Споразумението. Съюзът полага всички усилия да подпомогне Република Молдова при изпълнението на пътната карта.

               (4)Комитетът за асоцииране в състав „Търговия“ трябва да приеме решение, с което да се дава положително становище за подробната пътна карта, представена от Република Молдова във връзка с изпълнението на Споразумението в областта на обществените поръчки. Съгласно член 438, параграф 3 от Споразумението решението на посочения комитет е задължително за страните, което предприемат необходимите мерки за изпълнението му.

               (5)Целесъобразно е да се установи позицията, която да бъде заета от името на Съюза в рамките на Комитета за асоцииране в състав „Търговия“, тъй като представената от Република Молдова пътна карта отговаря на изискванията в член 272, параграфи 1 и 2 от Споразумението. В Комитета за асоцииране в състав „Търговия“ Съюзът се представлява от Комисията в съответствие с член 17, параграф 1 от Договора за Европейския съюз (ДЕС),

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията, която да бъде заета от името на Съюза, се определя в проекта на решение на Комитета за асоцииране в състав „Търговия“, приложен към настоящото решение.

               Член 2

               Адресат на настоящото решение е Комисията.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  ОВ L 9, 15.1.2015 г., стр. 53.

                     (2)
                  Дело C-399/12 Германия/Съвет (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, т. 61—64.

                     (3)
                  ОВ L 141, 28.5.2016 г., стр. 28.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 4.10.2017
            COM(2017) 564 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложение за Решение на Съвета
            относно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз в рамките на Комитета за асоцииране в състав „Търговия“, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Молдова, от друга страна, относно подробната пътна карта, представена от Република Молдова във връзка с изпълнението на Споразумението в областта на обществените поръчки

               ПРИТУРКА

               Проект на

               Решение № 2/2017 на Комитета за асоцииране ЕС—Молдова в състав „Търговия“

               от ... 2017 година

               за даване на положително становище относно подробната пътна карта в областта на обществените поръчки

               КОМИТЕТЪТ ЗА АСОЦИИРАНЕ,

               като взе предвид Споразумението за асоцииране между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Молдова, от друга страна, подписано в Брюксел на 27 юни 2014 г., и по-специално член 272, параграф 3 от него,

               като има предвид, че:

               (1)Споразумението за асоцииране между Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия и техните държави членки, от една страна, и Република Молдова, от друга страна („Споразумението“), влезе в сила на 1 юли 2016 г.

               (2)В член 272, параграфи 1 и 2 от Споразумението се предвижда, че Република Молдова трябва да представи на Комитета за асоцииране в състав „Търговия“ подробна пътна карта за прилагането на законодателството относно обществените поръчки с графици и основни етапи, в която са включени всички реформи с оглед на законодателното сближаване с достиженията на правото на Съюза.

               (3)В член 272, параграф 3 се уточнява, че е необходимо положително становище от Комитета за асоцииране в състав „Търговия“, за да може подробната пътна карта да се превърне в референтен документ за процеса на прилагане, т.е. за законодателното сближаване на законодателството на Република Молдова с достиженията на правото на Съюза.

               (4)Съгласно член 438, параграф 3 от Споразумението Комитетът по асоцииране разполага с правомощието да приема решения в случаите, предвидени в Споразумението. Тези решения са задължителни за страните, които предприемат необходимите мерки за изпълнението им. Комитетът за асоцииране приема своите решения въз основа на съгласие между страните.

               (5)Съгласно член 438, параграф 4 от Споразумението Комитетът за асоцииране заседава в състав „Търговия“ и разглежда всички търговски и свързани с търговията въпроси в съответствие с дял V от Споразумението.

               (6)Пътната карта в областта на обществените поръчки, представена от Република Молдова, отговаря на изискванията в член 272, параграфи 1 и 2 от Споразумението.

               (7)Поради това е целесъобразно Комитетът за асоцииране в състав „Търговия“ да приеме решение за даване на положително становище относно подробната пътна карта в областта на обществените поръчки, представена от Република Молдова.

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Дава се положително становище относно Националната стратегия за обществените поръчки за периода 2016—2020 г. и плана за действие за изпълнението ѝ, приета от Правителството на Република Молдова с Решение на правителството № 1332 от 14 декември 2016 г.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в … на […] година.

                        За Комитета за асоцииране

                        Председател


				|

		52014PC0559

			Предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА за упълномощаване на държавите членки да ратифицират, в интерес на Европейския съюз, Протокола от 2014 г. към Конвенцията за принудителния труд от 1930 г. на Международната организация на труда по отношение на въпроси, свързани със съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси /* COM/2014/0559 final - 2014/0258 (NLE) */

			   	ОБЯСНИТЕЛЕН
МЕМОРАНДУМ
1.           КОНТЕКСТ
НА
ПРЕДЛОЖЕНИЕТО
Предложените
решения на
Съвета ще
дадат възможност
на държавите
членки да
ратифицират
Протокола
към
Конвенцията
за принудителния
труд от 1930 г. на
Международната
организация
на труда (МОТ),
наричан по-долу
„Протоколът“.
Конвенция
№ 29 на МОТ за
принудителния
труд от 1930 г.
(наричана
по-долу
„Конвенцията“)
е една от
осемте
основни
конвенции на
МОТ, които сформират
основните
международни
трудови
норми, и се
разглежда
като
инструмент
за прилагане
на правата на
човека. При
приемането
на Конвенцията
през 1930 г.
Международната
конференция
по труда
прикани
държавите да
забранят
използването
на
принудителен
труд в
рамките на
възможно
най-кратък
срок и да
въведат мерки
за търсене на
наказателна
отговорност за
нарушението
на тази
забрана. При
все това и въпреки
почти
повсеместното
ратифициране
на
Конвенцията,
повече от 80
години по-късно
практиката
все още
съществува,
макар и под
форми,
различни от
онези, които
в началото на
XX век
предизвикаха
загриженост
по отношение
на проблема.
По оценки на
МОТ най-малко
20,9 милиона
души в
световен
мащаб са станали
жертва на
принудителен
труд.
С
Протокола,
приет на 103-та
сесия на
конференцията,
се цели да се
преодолеят
пропуските при
прилагането
и да се
постигне
напредък в областта
на
предотвратяването
на трафика на
хора с цел
трудова
експлоатация,
както и по
отношение на
закрилата и
обезщетяването
на жертвите
на
принудителен
труд.
Европейският
съюз (ЕС) е
поел
ангажимент
да насърчава
защитата на
правата на
човека, достойния
труд и
премахването
на трафика на
хора както в
Европа, така
и във
външните си
отношения. От
особено
значение в
контекста на
Протокола е
също така
ангажиментът
на ЕС за насърчаване
на закрилата
на правата на
детето и
равенството
между
половете, тъй
като жените
могат да
бъдат
особено
уязвими за
някои форми
на
принудителен
труд. Правата
на работното
място са от
основно
значение за достойния
труд. С
ратифицирането
на конвенциите
на МОТ и
свързаните с
тях
протоколи държавите
— членки на ЕС,
изпращат
важен сигнал
относно
последователността
на политиката
на ЕС за
насърчаване
на основните
принципи и
права в
областта на
труда и
подобряването
на условията
на труд в
световен
мащаб.
Освен
това като
част от
Стратегията
на ЕС за
премахване
на трафика на
хора[1]
Комисията призова
държавите
членки да
ратифицират
всички
съответни
международни
инструменти,
споразумения
и правни
задължения.
Това ще
спомогне за
предприемане
на действия срещу
трафика на
хора по
по-ефективен,
координиран
и съгласуван
начин.
Утвърждаването
на правата на
жертвите в ЕС
също така е
стратегически
приоритет на
Комисията
през
последните няколко
години. С
хоризонталната
директива за
правата на
жертвите ще
се гарантира,
че жертвите
на
престъпления
се ползват от
общи
минимални
стандарти за
права по
време на полицейски
разследвания
и съдебни
производства.
Протоколът
следва да се
разглежда като
част от тази
работа.
Поради
това е
необходимо
всички
правни пречки
на равнището
на ЕС за
ратифицирането
на Протокола
от държавите
членки да
бъдат отстранени
на същото равнище.
Протоколът
по същество
не поражда никакви
проблеми от
гледна точка
на съществуващите
достижения
на правото на
ЕС.
С
разпоредбите
на Протокола
се укрепва международната
правна рамка
чрез
установяване
на
задължения
за
предотвратяване
на принудителния
труд и за
осигуряване
на закрила и
достъп до средства
за правна
защита на
жертвите, като
например
обезщетения.
С
членове 1 и 6 от
Протокола от
държавите —
членки на
МОТ, се
изисква в
консултация
с организациите
на
работодателите
и на работниците
да разработят
национална
политика и
план за
действие за
ефективното
и трайно
премахване
на принудителния
труд, както и
да
предприемат
мерки за
прилагане на
разпоредбите
на Протокола.
В член 2
от Протокола
се посочват
мерките, които
държавите —
членки на
МОТ, трябва да
предприемат
за
предотвратяване
на принудителния
труд, а
именно:
·
образоване
и
информиране
на хората,
най-вече
тези, които
са особено
уязвими,
както и работодателите;
·
полагане
на усилия, за
да се
гарантира, че
обхватът и
прилагането
на
законодателството,
което има
отношение
към
предотвратяването
на
принудителния
труд, важат
за всички работници
и всички
сектори на
икономиката,
както и да се
увеличи
значението
на инспекциите
по труда;
·
осигуряване
на закрила на
хората, и
по-специално
работниците
мигранти, от
потенциални
злоупотреби
и измамни
практики за
набиране и
назначаване
на работа;
·
оказване
на подкрепа
за полагане
на дължима
грижа както
от публичния,
така и от
частния
сектор; и
·
предприемане
на действия,
насочени към
основните
причини за
увеличаване
на риска от
принудителен
труд.
По
отношение на
жертвите на
принудителен
труд в член 3
се предвижда,
че трябва да
се вземат
ефективни
мерки за
тяхната
идентификация,
освобождаване,
закрила,
възстановяване
и
рехабилитация,
както и други
форми на
помощ и
подкрепа. С
член 4 от
държавите —
членки на
МОТ, се изисква
да
гарантират,
че всички
жертви имат
достъп до
средства за
правна
защита, като
например
обезщетения,
както и това
че компетентните
органи имат
право да не
провеждат наказателно
преследване
на жертви за
незаконни
дейности,
които те са
били
принудени да
извършат.
Освен
това с член 5
се предвижда
осъществяване
на
международно
сътрудничество
за предотвратяване
и премахване
на принудителния
труд, а с
член 7 се
заличават
преходните
разпоредби
от
Конвенцията.
В Протокола
се
разглеждат
области от
правото на ЕС,
които вече са
предмет на
регламентиране
в напреднал
етап.
Разпоредбите
на Протокола
за
предотвратяване
на
принудителния
труд засягат
аспекти,
обхванати от
социалната
политика на ЕС,
по отношение
на които
правото на ЕС
определя
минимални
правила за
условията на
труд[2].
Разпоредбите
на Протокола
за закрила на
жертвите и
достъп до
средства за
правна защита
засягат
аспекти,
свързани със
съдебното
сътрудничество
по
наказателноправни
въпроси, по
отношение на
които правото
на ЕС
определя
минимални
стандарти за предотвратяването
и борбата с
трафика на хора
и за правата
на жертвите[3].
Части
от протокола
засягат също
така регламентираните
области на
свободното
движение на
работници[4],
както и
правилата за
предоставяне
на убежище и
имиграцията[5].
Освен
това
протоколът
засяга
регламентирани
правила по
общата
търговска
политика,
международни
споразумения
на ЕС, сътрудничеството
за развитие и
търговски
инструменти,
които се
отнасят до
основни
трудови
норми, както
и
ратифицирането
и
ефективното
прилагане на
основни
конвенции на
МОТ от трети
държави и в
ЕС.
2.           РЕЗУЛТАТИ
ОТ
КОНСУЛТАЦИИТЕ
СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ
СТРАНИ И ОТ
ОЦЕНКИТЕ НА
ВЪЗДЕЙСТВИЕТО
Не се
прилага.
3.           ПРАВНИ
ЕЛЕМЕНТИ НА
ПРЕДЛОЖЕНИЕТО
Протоколът
е обвързващо
международно
споразумение,
което
подлежи на
ратификация
и е свързано
с
Конвенцията.
Той създава
за ратифициралите
го държави
правни
задължения и
може да бъде
ратифициран
само от държави,
които са
ратифицирали
Конвенцията.
В
рамките на
МОТ
протоколът
като
инструмент
се използва
за частично
преразглеждане
или за допълване
на
съответната
конвенция, с
което се дава
възможност
за нейното
адаптиране
към
променящите
се условия и
увеличаване
на нейното
значение.
Член 19,
параграф 4 от устава
на МОТ
относно
приемането и
ратифицирането
на конвенции
се прилага
също така за
протоколи.
В
съответствие
със
съдебната
практика на Съда
на
Европейския
съюз (Съда на
ЕС)[6],
и по-точно
относно
сключването
и ратифицирането
на конвенция
на МОТ[7],
държавите
членки нямат
право да
решат да ратифицират
Протокола
извън
рамките на
институциите
на ЕС, тъй
като части от
него попадат
в областите
на
компетентност
на ЕС.
При все
това ЕС като
такъв не може
да ратифицира
протокол на
МОТ, понеже
съгласно
правилата на
МОТ страни по
тези
протоколи
могат да
бъдат само
държави.
Тъй
като
предметът на
този
протокол
попада
отчасти в
областите на
компетентност
на Съюза и
отчасти — в
тези на
държавите
членки,
институциите
на ЕС и
държавите
членки трябва
да вземат
необходимите
мерки за
сътрудничество
при
ратифицирането
на протокола
и при
изпълнението
на
произтичащите
от него
ангажименти[8].
През
последното
десетилетие
Съветът вече
упълномощи
държавите
членки да
ратифицират
в интерес на
ЕС пет
конвенции на
МОТ, части от
които
попадат в
области на
компетентност
на ЕС[9].
Във
връзка с
Протокола е
налице
регламентиране
в напреднал
етап по
обхванатите
от Протокола
различни
аспекти на
предотвратяването
и борбата с
трафика на
хора,
закрилата на
жертвите и
трудовите
политики,
дотолкова че
държавите
членки при
взаимодействието
си с трети страни
вече не са в
състояние да
предприемат
независими
действия в
това
отношение[10].
Член 82,
параграф 2 и
член 153 от
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз (ДФЕС) представляват
правното
основание за
съответното
законодателство
на ЕС, което е
по-изчерпателно
от
установените
в Протокола общи
принципи.
Не
съществува
несъвместимост
между разпоредбите
на Протокола
и
минималните
изисквания в
тези области,
установени в
достиженията
на правото на
ЕС.
В
съответствие
с член 19,
параграф 8 от
устава на МОТ
в протокола
се определят
минимални
стандарти. В
достиженията
на правото на
ЕС е възприет
същият
подход. Това
означава, че
е възможно
правото на
Съюза да е
по-строго от
стандартите
на МОТ и
обратното[11].
Поради
това с
предложените
решения на
Съвета
държавите членки
ще бъдат
упълномощени
да
ратифицират,
в интерес на
Съюза, онези
части от
протокола,
които
попадат в
области на
компетентност
на ЕС, и ще се
отправи
препоръка
към тях да
положат
усилия да
направят
това до края на
2016 г.
Предложените
решения на
Съвета се
основават от
една страна
на член 218,
параграф 6 от
ДФЕС, във
връзка с член
82, параграф 2 от ДФЕС,
който
предоставя
правното
основание за
законодателството
на ЕС в
областта на съдебното
сътрудничество
по
наказателноправни
въпроси,
които имат
отношение към
въпросите за
трафика на
хора и
правата на
жертвите, а
от друга
страна на
член 153, параграф
2, втора
алинея от
ДФЕС, във
връзка с член
218, параграф 6 от
ДФЕС, който
предоставя
правното
основание за
законодателството
на ЕС в
областта на
закрилата и
подобряването
на условията
на труд,
които са от
значение за
предотвратяването
на принудителния
труд.
С
Протокола се
преследват
няколко цели,
които са
неразривно
свързани
помежду си,
без някоя от
тях да е
второстепенна
и косвена по
отношение на
другите. С
Протокола се
цели
по-специално
да се
създадат достойни
условия на
труд, от една
страна, а от
друга страна
да се защитят
жертвите на
принудителен
или
задължителен
труд и да се наложат
санкции на
нарушителите.
Поради това
той трябва да
се основава
както на член
82, параграф 2 от
ДФЕС, така и
на член 153,
параграф 1, букви
а) и б).
Едно-единствено
решение не
може да бъде
прието на две
правни
основания, ако
установените
за всяко едно
от тях процедури
са
несъвместими.[12]
Случаят е
точно такъв,
предвид
факта че въпросите,
свързани със
съдебното
сътрудничество
по
наказателноправни
въпроси, не
обвързват
Дания, което
води до
различаващи
се права на
глас в
Съвета.
Поради това
са необходими
две отделни
решения на
Съвета.
По
отношение на
целта за
закрила на
жертвите на
принудителен
или
задължителен
труд и
налагането
на санкции на
нарушителите
член 82, параграф
2 от ДФЕС е
единственото
правно
основание,
което следва
да се
използва за
настоящото
предложение.
Вярно е, че
протоколът
също така
засяга
въпроса за
статута на
пребиваване
на жертвите
на
принудителен
или задължителен
труд,
доколкото
това е
необходимо, за
да могат те
да имат
достъп до
подходящи и
ефективни
средства за
закрила (вж.
по-специално
член 4 от
Протокола).
Тази цел
обаче, която
е свързана с
член 79 от ДФЕС,
е само
акцесорна,
докато
целите за
предотвратяването
и борбата с
трафика на
хора и закрила
на жертвите,
които са
свързани с
член 82, параграф
2 от ДФЕС[13],
могат да
бъдат
определени
за
преобладаваща
цел и част.
В този
контекст
Комисията
припомня, че
в съответствие
с член 218,
параграфи 3 и 4
от ДФЕС на 14 април
2014 г. тя
представи на
Съвета
препоръка за
решение на
Съвета за
предоставяне
на пълномощия
за
започването
на преговори
и на указания
за водене на
преговори на
103-тата сесия
на
Международната
конференция
на труда във
връзка с
Протокол за
допълване на
Конвенция № 29
за
принудителния
труд от 1930 г. на
Международната
организация на
труда (COM(2014)238 от
14.4.2014 г.). Освен
това
Комисията припомня,
че тази препоръка
беше
обсъдена на
заседанията
на работната
група на
Съвета от 5, 14 и 16
май 2014 г., както
и това че
въпреки
няколко
опита за постигане
на приемливо
решение, на
заседанието
на Корепер на
23 май 2014 г. беше
решено този
въпрос да не
се разглежда
допълнително
и
следователно
проектът на решение
на Съвета да
не се
представя за
приемане.
Поради това
Комисията
направи
следната
декларация,
която беше
вписана в
протокола от
заседанието
на Корепер:
„Комисията
припомня
задължението
за лоялно
сътрудничество
между
държавите
членки и
Комисията
при всички
обстоятелства.
Липсата на
тези решения
ще доведе до
положение,
което не е в
съответствие
с
разпоредбите
на
Договорите,
тъй като
държавите
членки нямат
право да поемат
правни
задължения
по въпроси от
компетентността
на Съюза при
международни
преговори без
наличието на
рамка от
решения на
Съюза. В това
отношение
Комисията ще
прецени какви
съответни
мерки да
предприеме.
Комисията
припомня
необходимостта
от зачитане на
компетенциите
на Съюза, за
да се избегне
евентуална
несъвместимост
между
достиженията
на правото на
Съюза и
инструментите
на МОТ, които
трябва да
бъдат
договорени,
както и от
това
държавите
членки да
действат в
интерес на ЕС
в рамките на
МОТ.“
Комисията
отбелязва
също, че
макар посоченият
проект на решение
да не е приет,
държавите
членки са
предприели
действия за
договаряне и
приемане в
рамките на
МОТ на
Протокола от
2014 г. към Конвенцията
за
принудителния
труд. Предвид
важността на
Протокола от
2014 г. към
Конвенцията
за
принудителния
труд
Комисията предлага
въз основа на
член 218,
параграф 6 от
ДФЕС
държавите
членки да
бъдат
упълномощени
да
ратифицират
посочения
Протокол,
като действат
съвместно в
интерес на
Съюза. В същото
време
Комисията
подчертава,
че настоящото
предложение
в никакъв
случай не може
да се счита
за приемане
от страна на
Комисията на
законосъобразността
на процедурата,
по която
посоченият
Протокол е
приет в рамките
на МОТ.
2014/0258 (NLE)
Предложение
за
РЕШЕНИЕ
НА СЪВЕТА
за
упълномощаване
на държавите
членки да ратифицират,
в интерес на
Европейския
съюз,
Протокола от
2014 г. към
Конвенцията
за
принудителния
труд от 1930 г. на
Международната
организация
на труда по
отношение на
въпроси,
свързани със
съдебното
сътрудничество
по
наказателноправни
въпроси
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като взе
предвид
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз, и
по-специално
член 82, параграф
2 във връзка с
член 218,
параграф 6,
буква а),
подточка v) от
него,
като
взе предвид
предложението
на Европейската
комисия,
като
взе предвид
одобрението
на Европейския
парламент[14],
като
има предвид,
че:
(1)       Европейският
съюз
насърчава
ратифицирането
на
международните
трудови
конвенции,
които са
определени
от
Международната
организация
на труда за
актуални, с
цел да се
допринесе
към усилията
на
Европейския
съюз за насърчаване
на защитата
на правата на
човека и
достоен труд
за всички,
както и за
премахване
на трафика на
хора както в
рамките на
ЕС, така и
извън него,
като
защитата на
основните
принципи и
права в
областта на
труда са от
ключово
значение
сред тези
въпроси.
(2)       Части
от правилата
по Протокола
от 2014 г. към Конвенция
за
принудителния
труд от 1930 г. на Международната
организация
на труда (МОТ), наричан
по-долу
„Протоколът“,
попадат в
областите на
компетентност
на Съюза,
определени в
член 82,
параграф 2 от ДФЕС.
Освен това
някои от
правилата в
Протокола са
вече
обхванати от
достиженията
на правото на
ЕС в областта
на съдебното
сътрудничество
по
наказателноправни
въпроси.[15]
(3)       Вследствие
на това
държавите
членки нямат
право да
поемат
задължения
по отношение на
тези части
извън
рамките на
институциите
на
Европейския
съюз[16].
(4)       Член 19,
параграф 4 от
устава на МОТ
относно приемането
и
ратифицирането
на конвенции се
прилага и за
протокола
като
инструмент, който
представлява
обвързващо
международно
споразумение,
подлежащо на
ратифициране
и свързвано с
конвенция.
(5)       Европейският
съюз не може
да
ратифицира Протокола,
тъй като
страни по
него могат да
бъдат само
държави.
(6)       Поради
това е
необходимо
държавите
членки да
бъдат
упълномощени
да
ратифицират
Протокола,
като
действат
съвместно в
интерес на
Европейския
съюз, за
частите,
които
попадат в
компетентността
на
Европейския
съюз, в
съответствие
с член 82,
параграф 2 от
ДФЕС.
(7)       Член
82, параграф 2 от
ДФЕС е
единственото
правно
основание,
което следва
да се
използва за
настоящото
решение.
Вярно е, че
протоколът
също така
засяга
въпроса за
статута на пребиваване
на жертвите
на
принудителен
или
задължителен
труд,
доколкото
това е необходимо,
за да могат
те да имат
достъп до подходящи
и ефективни
средства за
защита (вж. по-специално
член 4 от
Протокола).
Тази цел обаче,
която е
свързана с
член 79 от ДФЕС,
е само акцесорна,
докато
целите, които
са свързани с
член 82,
параграф 2 от
ДФЕС, могат
да бъдат определени
за
преобладаваща
цел и част.
(8)       В
съответствие
с членове 1 и 2
от Протокола
относно
позицията на
Дания, приложена
към Договора
за
Европейския
съюз и към
Договора за
функционирането
на Европейския
съюз, Дания
не е
обвързана от
настоящото
решение и
няма
задължението
да го прилага
по отношение
на съдебното
сътрудничество
по
наказателноправни
въпроси.
(9)       Обединеното
кралство и
Ирландия са
обвързани от
Директива
2011/36/ЕС относно
предотвратяването
и борбата с
трафика на
хора и защитата
на жертвите
от него и
Директива
2012/29/ЕС за установяване
на минимални
стандарти за
правата,
подкрепата и
защитата на
жертвите на
престъпления,
поради което
участват в приемането
на
настоящото
решение.
(10)     Разпоредбите
на проекта на
протокол,
различни от
свързаните
със
съдебното
сътрудничество
по
наказателноправни
въпроси, ще бъдат
предмет на
решение,
прието
едновременно
с настоящото
решение,
ПРИЕ
НАСТОЯЩОТО
РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавите
членки се
упълномощават
да ратифицират
Протокола от
2014 г. към
Конвенция за
принудителния
труд от 1930 г. на
Международната
организация
на труда за
частите,
които
попадат в
компетентността,
предоставена
на
Европейския
съюз с член 82,
параграф 2 от
ДФЕС.
Член 2
Държавите
членки
следва да
предприемат
необходимите
действия за
депозиране
на техните
правни
инструменти
за
ратифициране
на Протокола
пред
генералния
директор на
Международната
организация на
труда
възможно
най-скоро и
за предпочитане
преди 31
декември 2016 г.
Член 3
Адресати
на
настоящото
решение са
държавите
членки.
Член 4
В
настоящото
решение
„държава
членка“ означава
всяка
държава
членка, с
изключение
на Дания.
Съставено
в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               Стратегия
на ЕС за
премахване
на трафика на
хора за
периода
2012 — 2016 г., COM(2012) 286 от
19.6.2012 г.
[2]               Включително
Директива 91/533/ЕИО
относно задължението
на
работодателя
да информира
работниците
или
служителите
за условията
на трудовия
договор или
на трудовото
правоотношение
(„писмена
декларация“),
Директива
2008/104/ЕО относно
работата
чрез агенции
за временна
заетост,
както и
директивите
относно
безопасността
и здравето на
работното
място,
включително
рамкова Директива
89/391/ЕИО,
Директива
2003/88/ЕО относно
работното
време,
Директива
94/33/ЕИО относно
закрилата на
младите хора
на работното
място и Директива
92/85/ЕИО относно
закрилата на
майчинството.
[3]               Директива
2011/36/ЕС
(„предотвратяване
и борба с
трафика на хора“);
Директива
2012/29/ЕС („правата
на жертвите“).
[4]               Член 45 от
ДФЕС и
Регламент
(ЕС) № 492/2011
относно свободното
движение на
работници в
Съюза.
[5]               Директива
2004/81/ЕО
(„разрешение
за
пребиваване за
жертви“) и
Директива
2009/52/ЕО („санкции
срещу
работодатели“).
Някои от
разпоредбите
на Протокола
и свързаната
с него
препоръка
засягат и
Директива
2008/115/ЕО („връщане“),
Директива
2011/98/ЕС („единно
разрешение“)
и Директива
2014/36/ЕС („сезонни
работници“).
[6]               Решение
на Съда на ЕС
от 31 март 1971 г. по
дело 22/70 относно
Европейското
споразумение
за работата
на екипажите
на
превозните
средства, извършващи
международни
автомобилни
превози (AETR), Recueil 1971,
стр. 263; вж. също
член 3,
параграф 2 от
ДФЕС, който кодифицира
тези
принципи.
[7]               Становище
2/91 на Съда на ЕС
от 19 март 1993 г.
във връзка с
Конвенция № 170
относно
химикалите,
Сборник на
съдебната
практика 1993-I,
страница 1061.
[8]               Становище
2/91 на Съда на ЕС
(пак там),
точки 36, 37 и 38.
[9]               Решение
на Съвета от 14
април 2005 г. за
упълномощаване
на държавите
членки да
ратифицират,
в интерес на
Европейската
общност,
Конвенцията
за документите
за
самоличност
на морските
лица на Международната
организация
на труда
(Конвенция
№ 185), ОВ L 136/1 от 30.5.2005 г.;
Решение на
Съвета от 7
юни 2007 г. за
упълномощаване
на държавите
членки да
ратифицират,
в интерес на
Европейската
общност,
Конвенцията
за морски
труд от 2006 г. на
Международната
организация
на труда (ОВ L 161/63
от 22.6.2007 г.);
Решение на
Съвета от 7
юни 2010 г. за
упълномощаване
на държавите
членки да
ратифицират,
в интерес на
Европейския
съюз,
Конвенцията
относно
условията на
труд в
сектора на
риболова от 2007
г. на Международната
организация
на труда
(Конвенция № 188),
ОВ 145/12 от 11.6.2010 г.;
Решение на
Съвета от 28
януари 2014 г. за
упълномощаване
на държавите
членки да
ратифицират,
в интерес на
Европейския
съюз,
Конвенцията
относно
безопасността
при
използването
на химикали
на работното
място от 1990 г. на
Международната
организация
на труда (Конвенция
№ 170) (2014/52/ЕС);
Решение на
Съвета от 28
януари 2014 г. за
упълномощаване
на държавите
членки да
ратифицират,
в интерес на
Европейския
съюз,
Конвенцията
относно
достойния
труд на
домашните работници
от 2011 г. на
Международната
организация на
труда
(Конвенция
№ 189) (2014/51/ЕС).
[10]             Становище
2/91 на Съда на ЕС,
точки 25 и 26.
[11]             Становище
2/91 на Съда на ЕС,
точка 18.
[12]             Вж.
последно по
въпроса
решение на
Съда на ЕС от 11
юни 2014 г., дело
C-377/12, точка 34.
[13]             Вж.
по-специално
Директива 2012/29/ЕС
на
Европейския
парламент и
на Съвета от 25
октомври 2012 г.
за
установяване
на минимални
стандарти за
правата,
подкрепата и
защитата на
жертвите на
престъпления,
която се основава
на член 82,
параграф 2 от
ДФЕС, и
Директива
2011/36/ЕС на
Европейския парламент
и на Съвета
от 5 април 2011 г.
относно предотвратяването
и борбата с
трафика на хора
и защитата на
жертвите от
него, която
се основава
на член 82,
параграф 2 и
член 83, параграф
1 от ДФЕС. Член 1,
параграфи 1, 2 и 3,
член 2, букви a) и в),
член 3 и член 4,
параграфи 1 и 2
от Протокола
имат пряко
отношение
към
уредените с
посочените
директиви
въпроси.
[14]             OВ C , , стр. .
[15]             Няколко
разпоредби
на Протокола
са предмет на
Директива
2011/36/ЕС относно
предотвратяването
и борбата с
трафика на
хора и защитата
на жертвите
от него
(„борба с
трафика на хора“)
и Директива
2012/29/ЕС за
установяване
на минимални
стандарти за
правата,
подкрепата и
защитата на
жертвите на
престъпления
(„права на
жертвите“).
[16]             Съд на ЕС,
дело 22/70
Комисията
срещу Съвета
(AETR), Recueil, 1971 г., 263, точка 22,
Становище 2/91
(„МОТ“), Recueil 1993-I, 1061,
точка 26 и дело
C-45/07, Комисията
срещу Съвета,
Сборник на
съдебната
практика, 2009 г.,
стр. I- 701, точка 31.


|

52010PC0247

 Предложение за решение на Съвета за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Република Индонезия относно някои аспекти на въздухоплавателните услуги  /* COM/2010/0247 окончателен - NLE 2010/0132 */

	[pic] | ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ |Брюксел, 26.5.2010COM(2010)247 окончателен2010/0132 (NLE)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза сключване на Споразумението между Европейския съюз и Република Индонезия относно някои аспекти на въздухоплавателните услуги(представено от Комисията)ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ1. Контекст на предложението |110 | Основания и цели на предложението След решенията на Съда на Европейските общности по така наречените дела „Открито небе“, на 5 юни 2003 г. Съветът упълномощи Комисията да започне преговори с трети държави за замяната на някои разпоредби в действащите споразумения със Споразумение на равнището на Съюза[1] („хоризонтален мандат“). Целите на тези споразумения са да се даде на всички въздушни превозвачи в Европейския съюз недискриминационен достъп до маршрути между Европейския съюз и трети държави и да се приведат двустранните споразумения за въздухоплавателни услуги между държавите-членки на Европейския съюз и трети държави в съответствие с правото на Европейския съюз. |120 | Общ контекст Международните авиационни връзки между държавите-членки на Европейския съюз и трети държави по традиция се регулират от двустранни споразумения за въздухоплавателни услуги между държавите-членки на Европейския съюз и трети държави, от приложенията към тях и други свързани двустранни или многостранни споразумения. Традиционните клаузи за назначаване на въздушен превозвач в двустранните споразумения за въздухоплавателни услуги на държавите-членки са в противоречие с правото на Европейския съюз. Те позволяват на трета държава да отхвърли, оттегли или прекрати временно разрешенията или лицензите на даден въздушен превозвач, който е бил назначен от държава-членка на Европейския съюз, но всъщност не е притежаван и ефективно контролиран от тази държава-членка или нейни граждани. Установено бе, че това представлява дискриминация срещу превозвачи на Европейския съюз, установени на територията на държава-членка, но притежавани и контролирани от граждани на други държави-членки. Това противоречи на член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз, който гарантира на гражданите на държавите-членки на Европейския съюз, които са упражнили свободата си на установяване, същото отношение в приемащата държава-членка, както това, което се дава на гражданите на тази държава-членка. Налице са допълнителни проблеми като облагането на авиационното гориво или тарифите, въведени от въздушни превозвачи на трети държави по вътрешни маршрути на Европейския съюз, където спазването на правото на Европейския съюз трябва да бъде осигурено посредством изменението или допълнението на съществуващи разпоредби в двустранните споразумения за въздухоплавателни услуги между държавите-членки и трети държави. |130 | Съществуващи разпоредби в областта на предложението Разпоредбите на настоящото споразумение заменят или допълват действащите разпоредби в 18-те двустранни споразумения за въздухоплавателни услуги между държавите-членки на Европейския съюз и Република Индонезия. |140 | Съгласуваност с други политики и цели на Съюза Споразумението ще обслужва една основна цел на външната политика на Европейския съюз в областта на въздухоплаването, като приведе съществуващите двустранни споразумения за въздухоплавателни услуги в съответствие с правото на Европейския съюз. |2. Консултация със заинтересованите страни и оценка на въздействието |Консултации със заинтересованите страни |211 | Методи на консултиране, основни целеви сектори и общ профил на участниците в консултацията През целия ход на преговорите бяха провеждани консултации с държавите-членки на Европейския съюз, както и с представители на сектора. |212 | Обобщение на отговорите и на начина, по който са взети предвид Коментарите, направени от държавите-членки на Европейския съюз и от представителите на сектора, бяха взети предвид. |3. Правни елементи на предложението |305 | Резюме на предлаганото действие В съответствие с механизмите и насоките в приложението към „хоризонталния мандат“ Комисията договори споразумение с Република Индонезия, което заменя някои разпоредби в действащите двустранни споразумения за въздухоплавателни услуги между държавите-членки на Европейския съюз и Република Индонезия. Член 2 от споразумението заменя традиционните клаузи за назначаване с клауза за назначаване на Общността, позволяваща на всички превозвачи на Европейския съюз да се ползват от правото на установяване. В член 4 се разглежда данъчното облагане на авиационното гориво — въпрос, който е хармонизиран с Директива 2003/96/ЕО на Съвета относно преструктурирането на рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията, и по-специално член 14, параграф 2 от нея. С член 5 се решават потенциални конфликти с правилата на Европейския съюз за конкуренцията. |310 | Правно основание ДФЕС, член 100, параграф 2, член 218, параграф 5 и член 218, параграф 6, буква а) |329 | Принцип на субсидиарност Предложението се основава изцяло на „хоризонталния мандат“, даден от Съвета, като взема предвид въпросите, обхванати от правото на Европейския съюз и двустранните споразумения за въздухоплавателни услуги. |Принцип на пропорционалност Споразумението изменя и допълва разпоредбите в двустранните споразумения за въздухоплавателни услуги само дотолкова, доколкото е необходимо за осигуряване на спазването на правото на Европейския съюз. |Избор на инструменти |342 | Споразумението между Европейския съюз и Република Индонезия е най-ефикасният инструмент за привеждането на всички действащи двустранни споразумения за въздухоплавателни услуги между държавите-членки на Европейския съюз и Република Индонезия в съответствие с правото на Европейския съюз. |4. Въздействие върху бюджета |409 | Предложението няма отражение върху бюджета на Европейския съюз. |5. Допълнителна информация |510 | Опростяване |511 | С предложението се осигурява опростяване на законодателството. |512 | Съответните разпоредби на двустранните споразумения за въздухоплавателни услуги между държавите-членки на Европейския съюз и Република Индонезия ще бъдат заменени или допълнени с разпоредби на едно единно споразумение на Европейския съюз. |570 | Подробно обяснение на предложението Съгласно стандартната процедура за подписване и сключване на международни споразумения, Съветът се приканва да одобри решенията за подписване и за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Република Индонезия относно някои аспекти на въздухоплавателните услуги и да определи лицата, упълномощени да подпишат споразумението от името на Европейския съюз. |2010/0132 (NLE)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза сключване на Споразумението между Европейския съюз и Република Индонезия относно някои аспекти на въздухоплавателните услугиСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) от него,като взе предвид предложението на Европейската комисията[2],като взе предвид одобрението на Европейския парламент[3],като има предвид, че:(1) С решението си от 5 юни 2003 г. Съветът упълномощи Комисията да започне преговори с трети държави за замяната на някои разпоредби в съществуващи двустранни споразумения със споразумение на равнището на Съюза.(2) От името на Европейския съюз Комисията договори споразумение с Република Индонезия относно някои аспекти на въздухоплавателните услуги в съответствие с механизмите и насоките в приложението към решението на Съвета от 5 юни 2003 г.(3) Споразумението бе подписано от името на Европейския съюз на […] г. в съответствие с Решение …/…/ЕО на Съвета относно […][4] при условие, че бъде сключено на по-късна дата.(4) Споразумението следва да бъде одобрено,РЕШИ:Член 11. Споразумението между Европейския съюз и Република Индонезия относно някои аспекти на въздухоплавателните услуги се одобрява от името на Съюза.2. Текстът на споразумението е приложен към настоящото решение.Член 2Председателят на Съвета е упълномощен да определи лицето, оправомощено да извърши уведомяването, предвидено в член 8, параграф 1 от споразумението.Съставено в Брюксел на […] година.За Съвета:Председател [1] Решение 11323/03 на Съвета от 5 юни 2003 г. (документ за ограничено ползване)[2] ОВ C , г., стр. .[3] ОВ C , г., стр. .[4] ОВ C , г., стр. .


Важна правна забележка

|

52009PC0582

Предложение за решение на Съвета за предоставяне на разрешение на Република Латвия да удължи срока на прилагането на мярка за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/EО относно общата система на данъка върху добавената стойност  /* COM/2009/0582 окончателен */

	[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |Брюксел, 29.10.2009COM(2009)582 окончателенПредложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза предоставяне на разрешение на Република Латвия да удължи срока на прилагането на мярка за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/EО относно общата система на данъка върху добавената стойностОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМКонтекст на предложението |110 | Основания и цели на предложението Съгласно член 395, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (наричана по-долу „Директива за ДДС“) Съветът, действащ с единодушие по предложение на Комисията, може да упълномощи всяка държава-членка да въведе специални мерки за дерогация от разпоредбите на посочената директива, за да се опрости процедурата за събиране на данъка върху добавената стойност (ДДС) или за да се предотвратят определени форми на отклонение от данъчно облагане. С писмо, заведено в Генералния секретариат на Комисията на 3 март 2009 г., Република Латвия (наричана по-долу „Латвия“) поиска разрешение да продължи да прилага мярка за дерогация от член 193 от Директивата за ДДС. В съответствие с член 395, параграф 2 от Директивата за ДДС, с писмо от 22 септември 2009 г. Комисията информира останалите държави-членки за отправеното от Латвия искане. С писмо от 24 септември 2009 г. Комисията съобщи на Латвия, че разполага с пълната информация, необходима за разглеждане на искането. |120 | Общ контекст На пазара на дървен материал в Латвия преобладават малките дружества и индивидуалните доставчици, които често се оказват предприятия с временна дейност, трудно се контролират от страна на данъчната администрация и поради това често се използват като инструмент за отклонение от данъчно облагане. Често срещана форма на отклонение от данъчно облагане представлява фактурирането на доставки, последвано от изчезването на доставчика, при което последният не плаща данък на данъчната администрация, но предоставя на получателя валидна фактура, която му предоставя право на ползване на данъчен кредит за ДДС. Съгласно предложената разпоредба при сделки с дървен материал, при определени обстоятелства лице-платец на ДДС е получателят на стоките и на услугите. Разпоредбата представлява дерогация от общото правило, предвидено в член 193 от Директивата за ДДС, по силата на което лице-платец на ДДС за данъчната администрация е доставчикът на стокитe или услугите. В резултат на това доставчикът на стоките не начислява ДДС на своя клиент, тъй като клиентът се счита за данъчно задължено лице за целите на ДДС. Когато клиентът е данъчно задължено лице с право на приспадане на пълен данъчен кредит, той извършва едновременно деклариране и приспадане на ДДС, съответстващ на доставката, без на практика да внася ДДС в хазната. Посочената мярка за дерогация (от приложимата тогава Шеста директива (Директива 77/388/EИО на Съвета от 17 май 1977 г. за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, 13.6.1977 г.), заменена без съществени изменения в съдържанието от Директивата за ДДС) бе предвидена първоначално в Акта за присъединяване от 2003 г. ((OВ L 236, 23.9.2003 г., стр. 33), и по-точно в глава 7, точка 1, буква б) от приложение VIII, за периода до 30 април 2005 г. Впоследствие срокът на действие на мярката бе удължен до 31 декември 2009 г. с Решение 2006/42/EО на Съвета от 24 януари 2006 г. (OВ L 25, 28.1.2006 г., стр. 31). Комисията прави заключение, че ситуацията и фактите, въз основа на които е предоставена първоначалната мярка за дерогация, са все още налице и че предходната дерогация е позволила на Латвия да намали риска от отклонение от облагане с ДДС, както и да опрости процедурата за начисляване на данъка на пазара на дървен материал. Следователно дерогацията следва да бъде предоставена за още един ограничен период от време. |141 | Съвместимост с другите политики и цели на Съюза Не се прилага. |Консултация със заинтересованите страни и оценка на въздействието |Консултация със заинтересованите страни |219 | Неприложимо. |Събиране и използване на експертни становища |229 | Не бяха необходими външни експертни становища. |230 | Оценка на въздействието С решението се цели предотвратяване на отклонението от облагане с ДДС на пазара на дървен материал в Латвия и опростяване на процедурата за начисляване на данъка, и следователно има потенциално положително въздействие. Въпреки това, поради тесния обхват на дерогацията и ограничения период на прилагане, въздействието при всички случаи ще бъде ограничено. |Правни елементи на предложението |305 | Обобщение на предлаганите мерки Да се разреши на Латвия да удължи срока на прилагането на мярка за дерогация от член 193 от Директивата за ДДС във връзка с използването на схемата за самоначисляване по отношение на сделките с дървен материал. |310 | Правно основание Член 395 от Директивата за ДДС. |329 | Принцип на субсидиарност Съгласно член 395 от Директивата за ДДС държава-членка, която желае да въведе мерки за дерогация от посочената директива, трябва да получи разрешение от Съвета, което се дава под формата на решение на Съвета. Следователно предложението е в съответствие с принципа на субсидиарност. |Принцип на пропорционалност Предложението е в съответствие с принципа на пропорционалност поради следната/ите причина/и. |331 | Решението се отнася до даването на разрешение на държава-членка по нейно искане и не представлява задължение. |332 | Предвид ограничения обхват на дерогацията, специалната мярка е пропорционална на следваната цел. |Избор на инструменти |341 | По силата на член 395 от Директивата за ДДС дерогация от общите правила за ДДС е възможна единствено след разрешение от Съвета, действащ с единодушие по предложение на Комисията. Освен това поради факта, че може да бъде предназначено за отделна държава-членка, решение на Съвета е най-подходящият инструмент. |Отражение върху бюджета |409 | Предложението няма отражение върху бюджета на Общността. |Допълнителна информация |Клауза за преразглеждане/преработка/клауза за автоматично прекратяване |533 | Предложението включва клауза за автоматично прекратяване. |Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза предоставяне на разрешение на Република Латвия да удължи срока на прилагането на мярка за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/EО относно общата система на данъка върху добавената стойностСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система за данъка върху добавената стойност[1], и по-специално член 395, параграф 1 от нея,като взе предвид предложението на Комисията,като има предвид, че:1.  С писмо, заведено в Генералния секретариат на Комисията на 3 март 2009 г., Република Латвия (наричана по-долу „Латвия“) поиска разрешение да продължи да прилага мярка за дерогация от разпоредбите на Директива 2006/112/EО, отнасяща се до лицето-платец на ДДС за данъчната администрация.2.  В съответствие с член 395, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО, с писмо от 22 септември 2009 г. Комисията информира останалите държави-членки за отправеното от Латвия искане. С писмо от 24 септември 2009 г. Комисията съобщи на Латвия, че разполага с пълната информация, която счита за необходима, за да разгледа искането.3.  На пазара на дървен материал в Латвия преобладават малките местни дружества и индивидуалните доставчици. Естеството на пазара и на действащите на него предприятия е предпоставка за данъчни измами, които трудно могат да бъдат контролирани от данъчните органи. Поради това в латвийския закон за ДДС бе включена специална разпоредба, в съответствие с която, по отношение на сделките с дървен материал лице-платец на данъка е данъчно задълженото лице, получател на облагаемата доставка на стоки или услуги.4.  Мярката представлява дерогация от член 193 от Директива 2006/112/EО, по силата на който, в съответствие с вътрешната система лице-платец на данъка е по принцип данъчно задълженото лице, извършващо доставки на стоки или услуги.5.  Преди това разрешение за прилагане на мярката е предоставено в Акта за присъединяване от 2003 г.[2], и по-точно в глава 7, точка 1, буква б) от приложение VIII към него, както и с Решение 2006/42/EО на Съвета от 24 януари 2006 г.[3] в рамките на прилаганата тогава Шеста директива 77/388/EО[4].6.  Комисията стига до заключението, че правната и фактическата ситуация, която е наложила необходимост от прилагането понастоящем на въпросната мярка за дерогация, не се е променила и продължава да съществува. Следователно на Латвия следва да се предостави разрешение да прилага мярката за допълнителен ограничен период от време.7.  Дерогацията няма да окаже отрицателно въздействие върху собствените ресурси на Общността, формирани от ДДС,ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:Член 1Чрез дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО се дава разрешение на Латвия да продължи да определя получателя като лице-платец на ДДС при сделки на пазара на дървен материал за периода от 1 януари 2010 г. до 31 декември 2012 г.Член 2Адресат на настоящото решение е Република Латвия.Съставено в Брюксел на … година.За СъветаПредседател [1] OВ L 347, 11.12.2006 г., стр. 1.[2] OВ L 236, 23.9.2003 г, стр. 33.[3] OВ L 25, 28.1.2006 г., стр. 31.[4] ОВ L 145, 13.6.1977 г.