               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 6.7.2018
            COM(2018) 530 final
            2018/0279(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за разрешаване на Австрия, Люксембург и Румъния да приемат, в интерес на Европейския съюз, присъединяването на Беларус и Узбекистан към Хагската конвенция от 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

                  Хагската конвенция за гражданските аспекти на международното отвличане на деца от 25 октомври 1980 г. (наричана по-нататък ,,Конвенцията от 1980 г.“), ратифицирана към днешна дата от 98 държави, сред които и всички държави — членки на ЕС, има за цел възстановяване на статуквото чрез незабавното връщане на незаконно прехвърлени или задържани деца, като се използва система за сътрудничество между централните органи, определени от договарящите държави.

                  С оглед на това, че предотвратяването на отвличането на деца е съществен елемент от политиката на ЕС за утвърждаване на правата на детето, Европейският съюз работи активно на международно равнище за по-доброто прилагане на Конвенцията от 1980 г. и насърчава третите държави да се присъединят към нея.

                  Беларус депозира инструмента за присъединяване към Конвенцията от 1980 г. на 12 януари 1998 г. Конвенцията влезе в сила за Беларус на 1 април 1998 г.

                  Конвенцията от 1980 г. вече е в сила между Беларус и 24 от държавите — членки на ЕС. Само Австрия, Дания, Люксембург и Румъния все ще не са приели присъединяването на Беларус към Конвенцията.

                  Узбекистан депозира инструмента за присъединяване към Конвенцията от 1980 г. на 31 май 1999 г. Конвенцията влезе в сила за Узбекистан на 1 август 1999 г.

                  Конвенцията от 1980 г. вече е в сила между Узбекистан и 24 от държавите — членки на ЕС. Само Австрия, Дания, Люксембург и Румъния все ще не са приели присъединяването на Узбекистан към Конвенцията.

                  Член 38, алинея четвърта от Конвенцията от 1980 г. предвижда, че Конвенцията се прилага между присъединяващата се държава и договарящите държави, които направят декларация, че приемат присъединяването ѝ.

                  Наличието на изключителна компетентност на ЕС по въпроса за приемането на присъединяване на трета държава към Конвенцията от 1980 г. беше потвърдено от Съда на Европейския съюз, който беше консултиран по инициатива на Комисията.

                  На 14 октомври 2014 г. в Становище 1/13 Съдът на Европейския съюз прие, че приемането на присъединяване на трета държава към Хагската конвенция за гражданските аспекти на международното отвличане на деца от 1980 г. е от изключителната компетентност на Европейския съюз.

                  Съдът наблегна на необходимостта от единност по въпроса на равнището на ЕС, като се избягва променлива геометрия сред държавите членки.

                  Тъй като въпросите, свързани с международното отвличане на деца, са от изключителната външна компетентност на Европейския съюз, на равнището на ЕС решението дали да се приеме присъединяването на Беларус и Узбекистан трябва да бъде взето посредством решение на Съвета. Поради това Австрия, Люксембург и Румъния следва да направят декларацията за приемане във връзка с присъединяването на Беларус и Узбекистан в интерес на Европейския съюз.

                  Приемането от страна на Австрия, Люксембург и Румъния ще доведе до прилагане на Конвенцията от 1980 г. между Беларус, Узбекистан и всички държави — членки на ЕС, с изключение на Дания.

               •Съгласуваност с действащите разпоредби в тази област на политиката

                  Що се отнася до отвличанията на деца от родител, Хагската конвенция от 1980 г. представлява международният еквивалент на Регламент № 2201/2003 на Съвета (известен като Регламент „Брюксел IIa“), който е крайъгълният камък на съдебното сътрудничество в ЕС по брачни дела и дела, свързани с родителската отговорност.

                  Една от основните цели на регламента е предотвратяването на отвличания на деца между държавите членки чрез установяване на процедури, гарантиращи бързото връщане на детето в държавата членка на обичайното му пребиваване. За тази цел Регламентът „Брюксел IIa“ инкорпорира в своя член 11 процедурата, установена в Хагската конвенция от 1980 г., като я допълва чрез поясняване на някои от нейните аспекти, по-специално изслушването на детето, срока за постановяване на решение след подаването на молба за връщане и основанията за отказ за връщане на детето. Освен това регламентът въвежда разпоредби, които уреждат случаите на противоречащи си решения за връщане или отказ за връщане, издадени в различни държави членки.

                  На международно ниво Европейският съюз подкрепя присъединяването на трети държави към Конвенцията от 1980 г., за да могат неговите държави членки да се ползват от обща правна уредба в случаи на международно отвличане на деца.

                  Между юни 2015 г. и декември 2017 г. вече бяха приети 14 решения на Съвета с цел да се приеме присъединяването на 20 трети държави (Мароко, Сингапур, Руска федерация, Албания, Андора, Сейшелски острови, Армения, Република Корея, Казахстан, Перу, Грузия, Южна Африка, Чили, Исландия, Бахамски острови, Панама, Уругвай, Колумбия, Ел Салвадор и Сан Марино)
                     1
                   към Хагската конвенция от 1980 г. за международното отвличане на деца.

               •Съгласуваност с други политики на Съюза

                  Настоящото предложение е свързано с общата цел, залегнала в член 3 от Договора за Европейския съюз, за защита на правата на детето. Системата на Хагската конвенция от 1980 г. е създадена с цел защита на децата от вредните последици от отвличането от родител и с цел да се гарантира, че детето може да поддържа контакт и с двамата си родители, например чрез осигуряване на ефективно упражняване на правото на лични отношения.

                  Заслужава си да се спомене и връзката с насърчаването на използването на медиация при уреждането на трансгранични семейни спорове. Директивата относно някои аспекти на медиацията по гражданскоправни и търговскоправни въпроси
                     2
                   се прилага и в областта на семейното право в рамките на общото европейско съдебно пространство. Хагската конвенция от 1980 г. също насърчава разрешаването на семейните спорове по взаимно съгласие. Едно от ръководствата за добри практики във връзка с Хагската конвенция от 1980 г., публикувано от Хагската конференция по международно частно право, е посветено на използването на медиация за разрешаването на международните семейни спорове, засягащи деца, които попадат в обхвата на Конвенцията. По инициатива на Европейската комисия въпросното ръководство е преведено на всички езици на ЕС, различни от английски и френски, както и на арабски език, с цел да се подпомогне диалогът с държавите, които все още не са ратифицирали Конвенцията, и да се спомогне за намиране на конкретни начини за решаване на проблемите, свързани с международното отвличане на деца, съвместно с държавите, които не са ратифицирали Конвенцията
                     3
                  .

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПРОЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

                  Предвид факта, че решението се отнася до международно споразумение, приложимото правно основание е член 218 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с член 81, параграф 3. Съветът действа с единодушие след консултация с Европейския парламент.

                  Обединеното кралство и Ирландия са обвързани от Регламент (ЕО) № 2201/2003 и поради това участват в приемането и прилагането на настоящото решение.

                  В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.

               •Пропорционалност

                  Настоящото предложение е изготвено по примера на вече приетите решения на Съвета, които имат същия предмет, и не надхвърля необходимото за постигането на целта за съгласувано действие на ЕС в областта на международното отвличане на деца, като гарантира, че Австрия, Люксембург и Румъния ще приемат присъединяването на Беларус и Узбекистан към Хагската конвенция от 1980 г. в рамките на определен срок.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Консултации със заинтересованите страни

                  Комисията се консултира с Австрия, Люксембург и Румъния относно желанието им да приемат присъединяването на Беларус и Узбекистан към Конвенцията от 1980 г., като те дадоха положително становище по въпроса.

                  Обсъжданията, проведени на среща на експертите на 18 април 2018 г., показаха, че на настоящия етап държавите членки нямат възражения Австрия, Люксембург и Румъния да приемат присъединяването на Беларус и Узбекистан към Конвенцията от 1980 г.

               •Събиране и използване на експертни становища

                  Като се има предвид, че Конвенцията вече е в сила в отношенията на 24 държави членки както с Беларус, така и с Узбекистан, Комисията и експертите на държавите членки изразиха мнение, че в подобни случаи не е необходимо да се извършва конкретна преценка на положението в съответните трети държави.

               •Оценка на въздействието

                  Що се отнася до 14-те решения на Съвета, които вече бяха приети между 2015 г. и 2017 г. във връзка с приемането на присъединяването на няколко трети държави към Хагската конвенция от 1980 г., не е извършена никаква конкретна оценка на въздействието поради естеството на настоящия законодателен акт. Във всеки случай извършването на конкретна преценка на положението в Беларус и Узбекистан беше счетено за ненужно, като се имат предвид както фактът, че Конвенцията вече е в сила с 24 държави — членки на ЕС, така и желанието на Австрия, Люксембург и Румъния да приемат присъединяването на Беларус и Узбекистан.

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

                  Предложеното решение няма отражение върху бюджета.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Планове за изпълнение и мерки за мониторинг, оценка и докладване

                  Тъй като предложението се отнася само до даването на разрешение на Австрия, Люксембург и Румъния да приемат присъединяването на Беларус и Узбекистан към Конвенцията от 1980 г., мониторингът за изпълнението му се ограничава до спазването от Австрия, Люксембург и Румъния на формулировката на декларацията и срока за депозирането ѝ и за съобщаване на Комисията за това депозиране, съгласно предвиденото в решението на Съвета.

               2018/0279 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за разрешаване на Австрия, Люксембург и Румъния да приемат, в интерес на Европейския съюз, присъединяването на Беларус и Узбекистан към Хагската конвенция от 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 3 във връзка с член 218, параграф 6, буква б) от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като взе предвид становището на Европейския парламент
                  4
               ,

               като има предвид, че:

               (1)Европейският съюз е определил като една от своите цели насърчаването на защитата на правата на детето, както е посочено в член 3 от Договора за Европейския съюз. Мерките за закрила на децата срещу незаконно прехвърляне или задържане са съществен елемент от тази политика.

               (2)Съветът прие Регламент (ЕО) № 2201/2003
                  5
                (Регламент „Брюксел IIa“), който има за цел да закриля децата от вредните последици от незаконно прехвърляне или задържане и да въвежда процедури за осигуряване на бързото им връщане в държавата на обичайно пребиваване, както и да осигурява защита на правото на лични отношения и правото на упражняване на родителски права.

               (3)Регламент „Брюксел IIa“ допълва и подсилва разпоредбите на Хагската конвенция от 25 октомври 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца („Хагската конвенция от 1980 г.“), която установява на международно равнище система за задължения и сътрудничество между договарящите държави и между централните органи и има за цел осигуряването на незабавното връщане на незаконно прехвърлени или задържани деца.

               (4)Всички държави — членки на Съюза, са страни по Хагската конвенция от 1980 г.

               (5)Съюзът насърчава трети държави да се присъединят към Хагската конвенция от 1980 г. и подпомага правилното прилагане на Хагската конвенция от 1980 г., като участва заедно с държавите членки inter alia в специалните комисии, редовно организирани от Хагската конференция по международно частно право.

               (6)Една обща нормативна уредба, приложима между държавите — членки на Съюза, и трети държави, може да бъде най-доброто решение в деликатни случаи на международно отвличане на деца.

               (7)В Хагската конвенция от 1980 г. се предвижда, че тя се прилага между присъединяващата се държава и договарящите държави, които направят декларация, че приемат присъединяването ѝ.

               (8)Хагската конвенция от 1980 г. не допуска регионални организации за икономическа интеграция като Съюза да стават страни по нея. Следователно Съюзът не може да се присъедини към Конвенцията, нито да депозира декларация за приемане на присъединяваща се държава.

               (9)Съгласно Становище 1/13 на Съда на Европейския съюз декларациите за приемане по силата на Хагската конвенция от 1980 г. са от изключителната външна компетентност на Съюза.

               (10)Беларус депозира своя документ за присъединяване към Хагската конвенция от 1980 г. на 12 януари 1998 г. Конвенцията влезе в сила за Беларус на 1 април 1998 г.

               (11)Всички засегнати държави членки, с изключение на Австрия, Дания, Люксембург и Румъния, вече са приели присъединяването на Беларус към Хагската конвенция от 1980 г. Беларус е приела присъединяването на България, Естония, Латвия, Литва и Малта към Хагската конвенция от 1980 г. Оценката на положението в Беларус доведе до заключението, че Австрия, Люксембург и Румъния могат да приемат, в интерес на Съюза, присъединяването на Беларус при условията на Хагската конвенция от 1980 г.

               (12)Узбекистан депозира своя документ за присъединяване към Хагската конвенция от 1980 г. на 31 май 1999 г. Конвенцията влезе в сила за Узбекистан на 1 август 1999 г.

               (13)Всички държави членки, с изключение на Австрия, Дания, Люксембург и Румъния, вече са приели присъединяването на Узбекистан към Хагската конвенция от 1980 г. Узбекистан е приел присъединяването на България, Естония, Латвия, Литва и Малта към Хагската конвенция от 1980 г. Оценката на положението в Узбекистан доведе до заключението, че Австрия, Люксембург и Румъния могат да приемат, в интерес на Съюза, присъединяването на Узбекистан при условията на Хагската конвенция от 1980 г.

               (14)Поради това на Австрия, Люксембург и Румъния следва да бъде разрешено да депозират своите декларации за приемане, в интерес на Съюза, на присъединяването на Беларус и Узбекистан към Хагската конвенция от 1980 г. в съответствие с условията, изложени в настоящото решение. Другите държави — членки на Съюза, които вече са приели присъединяването на Беларус и Узбекистан към Хагската конвенция от 1980 г., не следва да депозират нови декларации за приемане, тъй като съществуващите декларации остават валидни съгласно международното публично право.

               (15)Обединеното кралство и Ирландия са обвързани от Регламента „Брюксел IIа“ и поради това участват в приемането и прилагането на настоящото решение.

               (16)В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               1.
                     На Австрия, Люксембург и Румъния се разрешава да приемат, в интерес на Съюза, присъединяването на Беларус и Узбекистан към Хагската конвенция от 25 октомври 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца („Хагската конвенция от 1980 г.“).

               2.
                     Австрия, Люксембург и Румъния депозират не по-късно от ... г. [дванадесет месеца след датата на приемане на настоящото решение] декларация за приемане, в интерес на Съюза, на присъединяването на Беларус и Узбекистан към Хагската конвенция от 1980 г., формулирана, както следва:

               „[Пълно наименование на ДЪРЖАВАТА ЧЛЕНКА] декларира, че приема присъединяването на Беларус и Узбекистан към Хагската конвенция от 25 октомври 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца в съответствие с Решение (ЕС) 2018/... на Съвета“.

               3.
                     Австрия, Люксембург и Румъния информират Съвета и Комисията за депозирането на своите декларации за приемане на присъединяването на Беларус и Узбекистан към Хагската конвенция от 1980 г. и съобщават на Комисията текста на декларациите в двумесечен срок от депозирането им.

               Член 2

               Настоящото решение поражда действие в деня на нотифицирането му.

               Член 3

               Адресати на настоящото решение са Австрия, Люксембург и Румъния.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Приети са вече 14 решения на Съвета за разрешаване на държавите членки да приемат присъединяването към Конвенцията от 1980 г. на Андора (Решение (ЕС) 2015/1023 на Съвета, прието на 15 юни 2015 г.); Сейшелските острови (Решение (ЕС) 2015/2354 на Съвета, прието на 10 декември 2015 г.); Русия (Решение (ЕС) 2015/2355 на Съвета, прието на 10 декември 2015 г.); Албания (Решение (ЕС) 2015/2356 на Съвета, прието на 10 декември 2015 г.); Сингапур (Решение (ЕС) 2015/1024 на Съвета, прието на 15 юни 2015 г.); Мароко (Решение (ЕС) 2015/2357 на Съвета, прието на 10 декември 2015 г.); Армения (Решение (ЕС) 2015/2358 на Съвета, прието на 10 декември 2015 г.); Република Корея (Решение (ЕС) 2016/2313 на Съвета, прието на 8 декември 2016 г.), Казахстан (Решение (ЕС) 2016/2311 на Съвета, прието на 8 декември 2016 г.), и Перу (Решение (ЕС) 2016/2312 на Съвета, прието на 8 декември 2016 г.); Грузия и Южна Африка (Решение (ЕС) 2017/2462 на Съвета от 18 декември 2017 г.); Чили, Исландия и Бахамските острови (Решение (ЕС) 2017/2424 на Съвета от 18 декември 2017 г.); Панама, Уругвай, Колумбия и Ел Салвадор (Решение (ЕС) 2017/2464 на Съвета от 18 декември 2017 г.); Сан Марино (Решение (ЕС) 2017/2463 на Съвета от 18 декември 2017 г.).

                     (2)

                        Директива 2008/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 г. относно някои аспекти на медиацията по гражданскоправни и търговскоправни въпроси (ОВ L 136, 24.5.2008 г., стр. 3).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        OВ C ,  г., стp. .

                     (5)

                        Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (ОВ L 338, 23.12.2003 г., стр. 1).


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 8.8.2018
            COM(2018) 576 final
            2018/0305(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет ЕС—ДОТР, създаден с Конвенцията от 20 май 1987 г. за опростяване на формалностите при търговия със стоки, и в рамките на Съвместния комитет ЕС—ДОТР, създаден с Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитен режим, по отношение на поканата към Обединеното кралство да се присъедини към тези конвенции

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.ПРЕДМЕТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

                  Настоящото предложение се отнася до решението относно позицията, която да се заеме от името на Съюза в рамките на Съвместния комитет ЕС—ДОТР
                     11, създаден по силата на Конвенцията от 20 май 1987 г. за опростяване на формалностите при търговия със стоки, и в рамките на Съвместния комитет ЕС—ДОТР, създаден по силата на Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитен режим (наричани по-долу „съвместни комитети“), във връзка с предвиденото приемане от всеки от съвместните комитети на решения по отношение на поканата към Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия (наричано по-долу „Обединеното кралство“) да се присъедини съответно към Конвенцията за опростяване на формалностите при търговия със стоки и към Конвенцията за общ транзитен режим (наричани по-долу „конвенциите“).

               2.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               2.1. Конвенциите

                  Целта на конвенциите е да се улесни движението на стоки между Европейския съюз и други държави, които са договарящи страни по конвенциите. Те са в сила от 1 януари 1988 г.

                  Европейският съюз е договаряща страна по конвенциите.

                  Държавите, които са договарящи страни по тези конвенции, но не са членове на Съюза, са посочени в конвенциите като държави с общ транзитен режим.

               2.2. Съвместни комитети

                  Съвместните комитети отговарят за администрирането и правилното изпълнение на конвенциите. Посредством решения съвместните комитети канят трети държави да се присъединят към конвенциите.

                  Решенията на съвместните комитети се приемат по взаимно съгласие от държавите, които са договарящи страни по конвенциите.

               2.3.Предвидени действия на съвместните комитети

               •Избор на инструмент

                  В съобщението от 2001 г. на Европейската комисия до Европейския парламент и до Съвета относно стратегия за подготовка на държавите кандидатки за присъединяване към конвенциите на ЕО—ЕАСТ от 1987 г. за общ транзитен режим и за опростяване на формалностите при търговия със стоки
                     22, последвано от съобщението от 2010 г. на Европейската комисия до Европейския парламент и до Съвета относно стратегия за подготовка на някои съседни държави за присъединяване към двете конвенции
                     33 и от заключенията на Съвета от 14 април 2011 г., в които се потвърждава подходът, възприет в двете съобщения, се предвижда подкрепа за някои държави в усилията им да се присъединят към конвенциите.

                  Като държава — членка на Европейския съюз, Обединеното кралство е прилагало конвенциите от влизането им в сила през 1988 г. Това означава, че Обединеното кралство има достатъчно опит в прилагането на разпоредбите на конвенциите и, като държава — членка на Съюза, изпълнява техническите критерии, определени в съобщенията от 2001 и 2010 година.

                  При излизането на Обединеното кралство от Европейския съюз конвенциите автоматично ще престанат да се прилагат в Обединеното кралство, тъй като единствено Съюзът (а не държавите членки) е договаряща страна по тези конвенции. Присъединяването на Обединеното кралство към тях като отделна договаряща страна ще улесни значително движението на стоки между Съюза, Обединеното кралство и другите държави с общ транзитен режим.

                  В случай че влязат в сила преходни разпоредби, договорени между представителите на ЕС и Обединеното кралство в рамките на провежданите в момента преговори за постигане на споразумение за излизане от ЕС в съответствие с член 50 от Договора за функционирането на Европейския съюз, международните споразумения, по които Съюзът е страна, включително разглежданите конвенции, ще се прилагат и в Обединеното кралство, считано от датата на излизане от ЕС до 31 декември 2020 г. В такъв случай присъединяването на Обединеното кралство към конвенциите следва да влезе в сила едва на датата, от която правото на Съюза (включително въпросните конвенции) вече няма да се прилага в Обединеното кралство.

                  Комисията се приканва да приеме настоящия проект на решение и да го предаде на Съвета.

                  Решенията на съвместните комитети, приканващи Обединеното кралство да се присъедини към конвенциите, ще станат обвързващи за договарящите страни в съответствие с член 2 от всяко от посочените решения, в които се предвижда същите да влязат в сила на датата на приемането им („Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му“).

                  В съответствие с член 11, параграф 3 от Конвенцията за опростяване на формалностите при търговия със стоки и с член 15, параграф 3 от Конвенцията за общ транзитен режим, решенията за отправяне на покани към трети държави за присъединяване към конвенциите следва да се привеждат в действие от договарящите страни в съответствие с тяхното собствено законодателство.

               3.ПОЗИЦИЯТА, КОЯТО ДА СЕ ЗАЕМЕ ОТ ИМЕТО НА СЪЮЗА

                  Предлаганата позиция е да се приеме решение, с което да се отправи покана към Обединеното кралство да се присъедини към конвенциите, така че те да могат да се прилагат в Обединеното кралство, считано от момента на излизането му от Съюза или — в случай че влязат в сила преходни разпоредби, договорени между представителите на ЕС и Обединеното кралство в рамките на провежданите в момента преговори за постигане на споразумение за излизане от ЕС в съответствие с член 50 от Договора за функционирането на Европейския съюз — считано от датата, от която правото на Съюза (включително въпросните конвенции) вече няма да се прилага в Обединеното кралство.

                  Целта на предлаганата позиция е да се улесни търговията между Съюза, Обединеното кралство и държавите, които понастоящем имат общ транзитен режим. Присъединяването на Обединеното кралство към конвенциите се очаква да доведе до съществени и осезаеми ползи за търговците и митническите администрации, защото ще опрости формалностите по транзита и ще улесни движението на стоките.

                  Предлаганата позиция е в съответствие с общата търговска политика.

               4.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ

               4.1.Процесуалноправно основание

               4.1.1.Принципи

               В член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда приемането на решения за установяване на „позициите, които трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден със споразумение, когато този орган има за задача да приема актове с правно действие, с изключение на актовете за допълнение или изменение на институционалната рамка на споразумението“.

                  В съответствие с член 11, параграф 3 от Конвенцията за опростяване на формалностите при търговия със стоки и с член 15, параграф 3 от Конвенцията за общ транзитен режим, посредством решение съвместните комитети отправят покана до трети държави, съответно по смисъла на член 1, параграф 2 и на член 3, параграф 1, буква в), да се присъединят към конвенциите.

               4.2.1.Приложение в конкретния случай

                  Съвместните комитети са органи, създадени по силата на споразумение, а именно Конвенцията за опростяване на формалностите при търговия със стоки (член 10) и Конвенцията за общ транзитен режим (член 14).

                  Решенията, които съвместните комитети имат задачата да приемат, представляват актове с правно действие. Те са обвързващи съгласно международното право в съответствие с член 15 от Конвенцията за опростяване на формалностите при търговия със стоки и с член 20 от Конвенцията за общ транзитен режим.

                  Обединеното кралство няма да бъде трета държава, когато съвместните комитети приемат решение за отправяне на покана, но Съюзът има интерес да се увери, че Обединеното кралство ще се присъедини към конвенциите като отделна договаряща страна от датата, на която правото на Съюза (включително въпросните конвенции) вече няма да се прилага в Обединеното кралство. Поради това е необходимо да се подготви приемането от страна на съвместните комитети на поканата за присъединяване към конвенциите, за да може Обединеното кралство да стане отделна договаряща страна веднага щом стане трета държава.

                  Предвидените актове не допълват, нито изменят институционалната рамка на конвенциите.

                  Поради това процесуалноправното основание за предлаганите решения е член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               4.2.Материалноправно основание

                  Материалноправното основание за дадено решение съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС зависи преди всичко от целта и съдържанието на предвидения акт, във връзка с който се заема позиция от името на Съюза. Ако предвиденият акт преследва две цели или се състои от две части и ако едната от целите или частите може да се определи като основна, докато другата е само акцесорна, решението съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС трябва да се основава на едно-единствено материалноправно основание, а именно на изискваното от основната или преобладаващата цел или част.

                  Опростяванията в резултат на поканата към Обединеното кралство за присъединяване към конвенциите се отнасят до ефикасността на гранично-пропускателните процедури. Следователно основната цел и съдържание на предвидените актове са свързани с общата търговска политика.

                  Поради това материалноправното основание за предлаганите решения е член 207 от ДФЕС.

               4.3.Заключения

               Правното основание за предлаганите решения следва да бъде член 207 от ДФЕС във връзка с член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               2018/0305 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет ЕС—ДОТР, създаден с Конвенцията от 20 май 1987 г. за опростяване на формалностите при търговия със стоки, и в рамките на Съвместния комитет ЕС—ДОТР, създаден с Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитен режим, по отношение на поканата към Обединеното кралство да се присъедини към тези конвенции

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Конвенцията от 20 май 1987 г. за опростяване на формалностите при търговия със стоки
                  4
               4 и Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитен режим
                  5
               5 (наричани по-долу „конвенциите“) бяха сключени между Европейската икономическа общност, Република Австрия, Република Финландия, Република Исландия, Кралство Норвегия, Кралство Швеция и Конфедерация Швейцария на 20 май 1987 г. и влязоха в сила на 1 януари 1988 г.

               (2)Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия (наричано по-долу „Обединеното кралство“) изрази желание да се присъедини към конвенциите като отделна договаряща страна от датата, на която конвенциите престанат да се прилагат спрямо и в Обединеното кралство.

               (3)Съгласно член 11, параграф 3 от Конвенцията за опростяване на формалностите при търговия със стоки Съвместният комитет, създаден по силата на същата конвенция, може да приема с решение отправянето на покани към трети държави за присъединяване към Конвенцията.

               (4)Съгласно член 15, параграф 3 от Конвенцията за общ транзитен режим Съвместният комитет, създаден по силата на същата конвенция, може да приема с решение отправянето на покани към трети държави за присъединяване към Конвенцията.

               (5)Целесъобразно е да се определи позицията, която да се заеме от името на Съюза в рамките на посочените съвместни комитети, тъй като решенията за отправяне на покана към Обединеното кралство да се присъедини към конвенциите като отделна договаряща страна ще бъдат обвързващи за Съюза.

               (6)Посочените конвенции гарантират ефикасността на гранично-пропускателните процедури при търговията между договарящите страни.

               (7)Обединеното кралство няма да бъде трета държава, когато съвместните комитети приемат решенията за отправяне на покана, но Съюзът има интерес да се увери, че Обединеното кралство ще се присъедини към конвенциите като отделна договаряща страна от датата, на която правото на Съюза (включително въпросните конвенции) вече няма да се прилага в Обединеното кралство.

               (8)И двете конвенции предвиждат всяка трета държава, която е получила покана да стане договаряща страна, да пристъпи към това, като депозира инструмент за присъединяване. Съгласно конвенциите присъединяването поражда действие на първия ден от втория месец след депозирането на инструмента за присъединяване.

               (9)Предвид описаната последователност и с оглед на  присъединяването на Обединеното кралство към въпросните конвенции непосредствено след превръщането му в трета държава е необходимо да се подготви приемането от страна на съвместните комитети на поканите за присъединяване към посочените конвенции.

               (10)Присъединяването на Обединеното кралство към конвенциите следва да поражда действие, считано от датата, на която конвенциите престанат да се прилагат в Обединеното кралство в качеството ѝ на държава — членка на Европейския съюз, или — в случай че Европейският съюз и Обединеното кралство се договорят за преходни разпоредби, съгласно които конвенциите ще се прилагат спрямо и в Обединеното кралство — считано от датата, на която тези преходни разпоредби престанат да се прилагат,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията, която да се заеме от името на Съюза в рамките на Съвместния комитет ЕС—ДОТР, създаден с Конвенцията от 20 май 1987 г. за опростяване на формалностите при търговия със стоки, по отношение на поканата към Обединеното кралство да се присъедини към тази конвенция, се основава на проекта на решение на посочения съвместен комитет, съдържащ се в приложението към настоящото решение.

               Член 2

               Позицията, която да се заеме от името на Съюза в рамките на Съвместния комитет ЕС—ДОТР, създаден с Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитен режим, по отношение на поканата към Обединеното кралство да се присъедини към тази конвенция, се основава на проекта на решение на посочения съвместен комитет, съдържащ се в приложението към настоящото решение.

               Член 3

               След като Обединеното кралство изпълни техническите изисквания за присъединяване към конвенциите или след като бъдат представени убедителни гаранции, че тези технически изисквания ще бъдат изпълнени навреме, преди датата, на която конвенцията ще започне да се прилага към Обединеното кралство като към договаряща страна, представителят на Съюза в съвместните комитети, посочени съответно в членове 1 и 2, ще предложи решенията за отправяне на покана до Обединеното кралство да се присъедини към конвенциите и ще гласува по тези решения в съответствие с член 1 и 2 от настоящото решение.

               Член 4

               След приемането им решението на Съвместния комитет ЕС—ДОТР за опростяване на формалностите при търговия със стоки и на решението на Съвместния комитет ЕС—ДОТР за общ транзитен режим се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз.

               Член 5

               Адресат на настоящото решение е Комисията.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  1 Държави с общ транзитен режим

                     (2)
                  2 COM(2001)289 final.

                     (3)
                  3 CОM(2010)668 окончателен.

                     (4)
                  4 ОВ L 134, 22.5.1987 г., стр. 2.

                     (5)
                  5 ОВ L 226, 13.8.1987 г., стр. 2.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 8.8.2018
            COM(2018) 576 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложение за Решение на Съвета
            относно позицията, която да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет ЕС—ДОТР, създаден с Конвенцията от 20 май 1987 г. за опростяване на формалностите при търговия със стоки, и в рамките на Съвместния комитет ЕС—ДОТР, създаден с Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитен режим, по отношение на поканата към Обединеното кралство да се присъедини към тези конвенции

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               Предложение за Решение №.../2018 на Съвместния комитет , създаден с Конвенцията от 20 май 1987 г. за опростяване на формалностите при търговия със стоки
                  от ... 2018 г.

               по отношение на поканата към Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да се присъедини към тази конвенция

               СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ,

               Като взе предвид Конвенцията от 20 май 1987 г. за опростяване на формалностите при търговия със стоки
                  1
                (наричана по-долу „Конвенцията“), и по-специално член 11, параграф 3 от нея,

               като има предвид, че:

               (1) Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия (наричано по-долу „Обединеното кралство“) изрази желанието си да се присъедини към Конвенцията като отделна договаряща страна от датата, на която Конвенцията престане да се прилага спрямо и в Обединеното кралство.

               (2) Обменът на стоки с Обединеното кралство би бил улеснен от опростяването на формалностите, засягащи търговията между Обединеното кралство и Европейския съюз, Република Исландия, бившата югославска република Македония, Кралство Норвегия, Република Сърбия, Конфедерация Швейцария и Република Турция.

               (3) С оглед на постигането на такова опростяване е целесъобразно Обединеното кралство да бъде поканено да се присъедини към Конвенцията.

               (4) Присъединяването на Обединеното кралство към Конвенцията следва да поражда действие, считано от датата, на която Конвенцията престане да се прилага в Обединеното кралство в качеството ѝ на държава — членка на Европейския съюз, или — в случай че Европейският съюз и Обединеното кралство се договорят за преходни разпоредби, съгласно които Конвенцията ще се прилага спрямо и в Обединеното кралство — считано от датата, на която тези преходни разпоредби престанат да се прилагат,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               На Обединеното кралство се отправя покана да се присъедини към Конвенцията в съответствие с член 11а от нея, считано от датата, на която Обединеното кралство престане да бъде държава — членка на Европейския съюз, или от датата, на която престане да се прилага всяка евентуална преходна разпоредба, договорена между Европейския съюз и Обединеното кралство, по силата на която Конвенцията се прилага спрямо и в Обединеното кралство.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                  За Съвместния комитет

                  Председател

                  Philip Kermode

               Предложение за Решение №.../2018 на Съвместния комитет, създаден с Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитен режим

               от ... 2018 г.

               по отношение на поканата към Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да се присъедини към тази конвенция

               СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ,

               Като взе предвид Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитен режим
                  2
                (наричана по-долу „Конвенцията“), и по-специално член 15, параграф 3, буква д) от нея,

               като има предвид, че:

               (1) Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия (наричано по-долу „Обединеното кралство“) изрази желанието си да се присъедини към Конвенцията като отделна договаряща страна от датата, на която Конвенцията престане да се прилага спрямо и в Обединеното кралство.

               (2) Движението на стоки за и от Обединеното кралство би бил улеснен от общ транзитен режим за стоките, превозвани между Обединеното кралство и Европейския съюз, Република Исландия, бившата югославска република Македония, Кралство Норвегия, Република Сърбия, Конфедерация Швейцария и Република Турция.

               (3) С оглед на постигането на такова опростяване е целесъобразно Обединеното кралство да бъде поканено да се присъедини към Конвенцията.

               (4) Присъединяването на Обединеното кралство към Конвенцията следва да поражда действие, считано от датата, на която Конвенцията престане да се прилага в Обединеното кралство в качеството ѝ на държава — членка на Европейския съюз, или — в случай че Европейският съюз и Обединеното кралство се договорят за преходни разпоредби, съгласно които Конвенцията ще се прилага спрямо и в Обединеното кралство — считано от датата, на която тези преходни разпоредби престанат да се прилагат,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               На Обединеното кралство се отправя покана да се присъедини към Конвенцията в съответствие с член 15а от нея, считано от датата, на която Обединеното кралство престане да бъде държава — членка на Европейския съюз, или от датата, на която престане да се прилага всяка евентуална преходна разпоредба, договорена между Европейския съюз и Обединеното кралство, по силата на която Конвенцията се прилага спрямо и в Обединеното кралство.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвместния комитет

                  Председател

                  Philip Kermode

                     (1)

                        ОВ L 134, 22.5.1987 г., стр. 2.

                     (2)

                        ОВ L 226, 13.8.1987 г., стр. 2.


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 17.8.2018
            COM(2018) 598 final
            2018/0308(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за установяване на позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз по отношение на измененията на приложенията към Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR) и на приложените правила към Европейското споразумение за международен превоз на опасни товари по вътрешните водни пътища (ADN), приети от Работната група по превоза на опасни товари (WP.15) и Административния комитет на ADN

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.ПРЕДМЕТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               Предложеното решение на Съвета има за цел да определи позицията на Европейския съюз по отношение на измененията на приложенията към Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR) и на приложените правила към Европейското споразумение за международен превоз на опасни товари по вътрешните водни пътища (ADN), които ще се прилагат от 1 януари 2019 г. във връзка с предвиденото изтичане на периода на изчакване, в който договарящите страни, членки на Работната група по превоза на опасни товари (WP.15) и на Административния комитет на ADN, могат да възразят срещу предложените изменения в изданието за 2019 г.

               2.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

                  Посочените по-горе приложения и правила, известни като приложенията към ADR и приложените правила към ADN, уреждат съответно международния превоз на опасни товари по шосе и по вътрешни водни пътища между членове на Икономическа комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН), които са и договарящи страни по ADR и ADN.

                  Развитието на превоза на опасни товари по шосе и по вътрешни водни пътища както в рамките на Съюза, така и между Съюза и съседните държави, е ключов елемент от общата европейска транспортна политика и гарантира правилното функциониране на всички промишлени отрасли, произвеждащи или използващи стоки, класифицирани като опасни съгласно ADR и ADN. Поради това адаптирането на тези споразумения към техническия и научния прогрес е от съществено значение, за да се даде възможност за развитие на транспорта и свързаните с него промишлени отрасли в икономическата верига. Измененията имат за цел привеждането на ADR и ADN в съответствие с примерните правила на ООН, включително нови определения, критерии за класификация и номера на ООН, изисквания за опаковане / етикетиране, актуализиране на приложимите стандарти и технически разпоредби, както и редакционни поправки.

               Международните разпоредби относно превоза на опасни товари са установени от различни международни организации като Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН), Междуправителствената организация за международни железопътни превози (OTIF) и различни специализирани органи на Организацията на обединените нации. Тъй като правилата трябва да са съвместими помежду си, беше разработена сложна международна система за координация и хармонизация между организациите, участващи в тази дейност. Разпоредбите се адаптират при двугодишен цикъл.

               2.1. Европейска спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR)

               Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR) има за цел да регламентира международните превози на опасни товари между държавите, участващи в ИКЕ на ООН, и други държави, които прилагат ADR (договарящи страни по ADR). Спогодбата е в сила от 29 януари 1968 г. Европейският съюз не е страна по спогодбата, въпреки че всички негови държави членки са договарящи страни по нея.

               2.2. Европейско споразумение за международен превоз на опасни товари по вътрешните водни пътища (ADN)

               Европейското споразумение за международен превоз на опасни товари по вътрешните водни пътища (ADN) има за цел да регламентира международните превози на опасни товари по вътрешните водни пътища между държавите, участващи в ИКЕ на ООН, които прилагат ADN (договарящи страни по ADN). Споразумението е в сила от 28 февруари 2008 г. Европейският съюз не е страна по споразумението, въпреки че всички негови държави членки са договарящи страни по него.

               2.3. Работна група по превоза на опасни товари (WP.15) и Административен комитет на ADN; приети решения и последващи действия

               Работната група по превоза на опасни товари (WP.15), Административният комитет на ADN и Комитетът по безопасност по ADN (WP.15/AC.2) са органите, създадени в рамките на ИКЕ на ООН с цел да вземат решения относно измененията на ADR и ADN. Тези органи се състоят от представители на държавите, членки на ИКЕ на ООН, които прилагат ADR и ADN. Всяка договаряща страна по ADR и ADN има право на глас.

                  Съгласно глава VII — „Гласуване“ на задачите и процедурния правилник на Работната група по превоза на опасни товари (WP.15), единствено пълноправните участници разполагат с по един глас в рамките на WP.15 и решенията на този орган се вземат главно с консенсус. При WP.15 се гласува с вдигане на ръка.

                  Съгласно член 17, параграф 7 от ADN, всяка договаряща страна, представена на сесията на Административния комитет на ADN, има право на глас.

                  Измененията, приети по време на двугодишния период 2016—2018 г., включват множество адаптации към техническия и научния прогрес.

                  По-конкретно, в двете споразумения бяха уточнени правилата за класифициране на опасни товари по отношение на енергетични материали за изпитвателни цели (раздел 2.1.4.3), класифициране на изделия, като изделия, съдържащи опасни товари, неупоменати другаде (n.o.s.) (раздел 2.1.5), класифициране на причиняващи корозия вещества (раздел 2.2.8). Бяха въведени редица нови вписвания в списъка на опасните товари — от UN 3535 (ТОКСИЧНИ ВЕЩЕСТВА В ТВЪРД ВИД, ЗАПАЛИМИ, НЕОРГАНИЧНИ, неупоменати другаде) до UN 3548 (ИЗДЕЛИЯ, СЪДЪРЖАЩИ ОПАСНИ ТОВАРИ, неупоменати другаде). Бяха изготвени нови инструкции за опаковане, например инструкция за опаковане P911 за дефектни електрически батерии (литиево-метални и литиевойонни батерии, когато се транспортират самостоятелно или като част от оборудване). Освен това бяха изменени съществуващите разпоредби за опаковане в глава 3.3, напр. специалната разпоредба 392, приложима за превоз на системи за съхраняване на газ, проектирани и одобрени за монтиране в моторни превозни средства, съхраняващи газ, беше изменена така, че да бъде отразено разработването на специални стандарти и разпоредби, включително Регламент (ЕО) № 79/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 14 януари 2009 г. относно одобрение на типа на моторни превозни средства, задвижвани с водород, и за изменение на Директива 2007/46/ЕО
                     1
                   и Регламент (ЕС) № 406/2010 на Комисията от 26 април 2010 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 79/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно одобрение на типа на моторни превозни средства, задвижвани с водород
                     2
                  . По отношение на измененията за специфични режими, в ADR бяха въведени нови правила, приложими за приспособленията за закрепване. В ADN е въведена класификация на зоните на танкерни плавателни съдове, за които се изисква взривозащита, както и класификация на категориите на оборудването, с цел да се адаптират изискванията, приложими за тези кораби, в съответствие с настоящите изисквания по Директива 2014/34/ЕС
                     3
                  .

               При подготовката на тези изменения бяха проведени консултации с широк кръг от експерти от публичния и частния сектор. В процеса на изготвяне на тези изменения бяха проведени следните технически срещи:

               –в рамките на Подкомисията от експерти по превоза на опасни товари към ECOSOC на ООН (SCETDG), на нейната:

               1)47-а сесия в Женева, 22 — 26 юни 2015 г.,

               2)48-а сесия в Женева, 30 ноември — 9 декември 2015 г.,

               3)49-а сесия в Женева, 27 юни — 7 юли 2016 г.,

               4)50-а сесия в Женева, 28 ноември — 6 декември 2016 г.,

               –в рамките на съвместните срещи (ИКЕ на ООН — OTIF) на Комисията от експерти по RID и Работната група по превоза на опасни товари (WP.15/AC.1) на:

               1)есенната сесия през 2016 г. в Женева, 19 — 23 септември 2016 г.,

               2)пролетната сесия през 2017 г. в Берн, 13 — 17 март 2017 г.,

               3)есенната сесия през 2017 г. в Женева, 19 — 29 септември 2017 г.,

               4)пролетната сесия в Берн, 12 — 16 март 2018 г.,

               –за ADR, в рамките на Работната група по превоза на опасни товари (WP.15), на нейната:

               1)101-а сесия в Женева, 8 — 10 ноември 2016 г.,

               2)102-а сесия в Женева, 8 — 12 май 2017 г.,

               3)103-а сесия в Женева, 6 — 10 ноември 2017 г.,

               4)104-а сесия в Женева, 15 — 17 май 2018 г.,

               –за ADN, в рамките на Комитета по безопасност по ADN (WP.15/AC.2), на неговата:

               1)29-а сесия в Женева, 22 — 26 август 2016 г.,

               2)30-а сесия в Женева, 23 — 27 януари 2017 г.,

               3)31-а сесия в Женева, 28 — 31 август 2017 г.,

               4)32-а сесия в Женева, 22 — 26 януари 2018 г.,

               –в рамките на Административния комитет на ADN, на неговата:

               1)двадесета сесия в Женева, 26 януари 2018 г.

               На тези срещи комисиите от експерти анализираха и обработиха отделните предложения за изменения. В повечето случаи препоръчаното действие беше одобрено единодушно. Някои от предложенията бяха препоръчани от експертите с мнозинство.

                  За ADR, Работната група по превоза на опасни товари (WP.15) взе решението относно тези предложения на всяка от горепосочените сесии. За ADN, Административният комитет взе решението относно измененията на своята двадесета сесия в Женева на 26 януари 2018 г.

                  В съответствие с член 14 от ADR, след като бъде одобрено от Работната група по превоза на опасни товари (WP.15), всяко предложено изменение на приложенията към ADR се счита за прието, освен ако в срок от три месеца след датата, на която генералният секретар на Организацията на обединените нации го е разпространил, най-малко една трета от договарящите страни или пет измежду тях, когато едната трета е по-голяма от това число, не са уведомили писмено генералния секретар, че се противопоставят на предложеното изменение.

                  В съответствие с член 20 от ADN, след като бъде одобрено от Административния комитет на ADN, изменението се счита за прието, освен ако в срок три месеца след датата, на която генералният секретар на Организацията на обединените нации го е разпространил, най-малко една трета от договарящите страни или пет измежду тях, когато едната трета е по-голяма от това число, не са уведомили писмено генералния секретар, че се противопоставят на предложеното изменение.

                  Измененията, приети от WP.15, както са представени в документите, съдържащи се в приложението към настоящото предложение, бяха изпратени на генералния секретар на Организацията на обединените нации, така че те бяха предоставени на договарящите страни по ADR на 1 юли 2018 г. за приемане в съответствие с процедурата, посочена в член 14 от ADR, и са достъпни онлайн
                     4
                  .

                  Измененията, приети от Административния комитет на ADN, както са представени в документите, съдържащи се в приложението към настоящото предложение, бяха разпространени от генералния секретар на Организацията на обединените нации на договарящите страни по ADN на 1 юли 2018 г. за приемане в съответствие с процедурата, посочена в член 20 от ADN, и са достъпни онлайн
                     5
                  .

                  До 1 октомври 2018 г. генералният секретар на Обединените нации, в качеството си на депозитар, може да получава възражения по измененията на ADR и ADN, приети на сесиите, посочени в точка 2.3 по-горе.

                  Освен ако не бъдат повдигнати достатъчно на брой възражения от страните, съответните изменения по настоящото предложение се очаква да влязат в сила на 1 януари 2019 г. и да придобият задължителна сила.

               3. ПОЗИЦИЯ, КОЯТО ТРЯБВА ДА СЕ ЗАЕМЕ ОТ ИМЕТО НА СЪЮЗА

               3.1. Контекст

                  Европейският съюз не е договаряща страна по ADR и ADN. Въпреки това фактът, че Европейският съюз не участва в дадено международно споразумение, не е пречка той да упражнява своята компетентност посредством установяване чрез своите институции на позиция, която да се заеме от негово име в органа, създаден по силата на въпросното споразумение, по-специално посредством държавите членки, които са страни по това споразумение, като действат съвместно в негов интерес (вж. Решение по дело Германия/Съвет, C-399/12 („OIV“), точка 52, както и посочената съдебна практика).

                  Понастоящем има 50 договарящи страни по ADR и всички държави членки на ЕС са договарящи страни по тази спогодба. Броят на договарящите страни по ADN е 17, като 12 държави — членки на ЕС, са договарящи страни по това споразумение.

                  От 1 януари 1997 г. Европейският съюз прилага разпоредбите на ADR за превоза на опасни товари на територията на ЕС — първоначално по силата на Директива 94/55/ЕО на Съвета от 21 ноември 1994 г. относно сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на автомобилния превоз на опасни товари
                     6
                  . През 2008 г. Директива 94/55/ЕО бе заменена с Директива 2008/68/ЕО, която следва същите принципи като предходната. От 1 януари 2009 г. Европейският съюз прилага разпоредбите на ADN и към превоза на опасни товари по вътрешни водни пътища.

                  Член 4 от Директива 2008/68/ЕО, засягащ третите държави, гласи, че „превозът на опасни товари между държавите членки и трети държави се разрешава при спазване на изискванията на ADR, RID и ADN, освен когато в приложенията е посочено друго“.

                  Освен това гореспоменатите изменения, доколкото те придобият задължителна сила, ще окажат въздействие върху работата на Директива 2008/68/ЕО с оглед на нейния член 8. По силата на тази разпоредба Комисията е оправомощена да адаптира приложение I, раздел I.1 и приложение III, раздел III.1 към Директива 2008/68/ЕО към научния и техническия прогрес, „по-специално за отчитане на измененията на ADR, RID и ADN“.

               3.2. Позиция на ЕС

                  Приложението към настоящото предложение съдържа подробен списък на предвидените изменения, като се посочва, че те могат да бъдат приети от Съюза. Предвидените изменения се считат за подходящи за безопасния превоз на опасни товари по разходоефективен начин, като се отчита технологичният напредък, и поради това могат да бъдат подкрепени. Предложените изменения съдействат за сигурен и безопасен транспорт на опасни товари, като целят премахването на опасностите, присъщи на тези стоки.

               4. ПРАВНО ОСНОВАНИЕ

               4.1. Процесуалноправно основание

               4.1.1. Принципи

                  В член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда приемането на решения за установяване на „позициите, които трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден със споразумение, когато този орган има за задача да приема актове с правно действие, с изключение на актовете за допълнение или изменение на институционалната рамка на споразумението“.

                  Член 218, параграф 9 от ДФЕС се прилага независимо от това дали Съюзът е член на органа или страна по споразумението
                     7
                  .

                  Понятието „актове с правно действие“ включва актове, които имат правно действие по силата на нормите на международното право, уреждащи дейността на съответния орган. То включва също така инструменти, които нямат обвързващ характер съгласно международното право, но са „годни да окажат съществено въздействие върху съдържанието на приеманата от законодателя на Съюза нормативна уредба“
                     8
                  .

               4.1.2. Приложение в конкретния случай

                  WP.15 е орган, създаден по силата на споразумение, а именно Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR).

                  Административния комитет на  ADN е орган, създаден по силата на споразумение, а именно Европейското споразумение за международен превоз на опасни товари по вътрешните водни пътища (ADN).

                  Актовете, приемани от WP.15 и Административния комитет на ADN, представляват актове с правно действие. При описаните по-горе условия, приетите актове ще бъдат обвързващи съгласно международното право в съответствие с член 14 от ADR и член 20 от ADN и могат да оказват съществено въздействие върху съдържанието на законодателството на ЕС, а именно Директива 2008/68/ЕО. Това е така, защото член 4 от Директива 2008/68/ЕО, засягащ третите държави, предвижда, че „превозът на опасни товари между държавите членки и трети държави се разрешава при спазване на изискванията на ADR, RID и ADN, освен когато в приложенията е посочено друго“. Освен това актовете ще оказват въздействие върху работата на Директива 2008/68/ЕО с оглед на нейния член 8. По силата на тази разпоредба Комисията е оправомощена да адаптира приложение I, раздел I.1 и приложение III, раздел III.1 към Директива 2008/68/ЕО към научния и техническия прогрес, „по-специално за отчитане на измененията на ADR, RID и ADN“.

                  Предвидените актове не допълват, нито изменят институционалната рамка на споразумението.

                  Поради това процесуалноправното основание на предложеното решение е член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               4.2. Материалноправно основание

               4.2.1. Принципи

                  Материалноправното основание за дадено решение съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС зависи преди всичко от целта и съдържанието на предвидения акт, във връзка с който се заема позиция от името на Съюза.  Ако предвиденият акт преследва две цели или се състои от две части и ако едната от целите или частите може да се определи като основна, докато другата е само акцесорна, решението съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС трябва да се основава на едно-единствено материалноправно основание, а именно на изискваното от основната или преобладаващата цел или част.

               4.2.2. Приложение в конкретния случай

                  Главната цел и съдържанието на решението се отнасят за превоза на опасни товари по шосе и вътрешни водни пътища. Поради това материалноправното основание за предложеното решение е член 91 от ДФЕС.

               4.3. Заключение

                  Правното основание за предложеното Решение на Съвета следва да бъде член 91 от ДФЕС във връзка с член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               5. ПУБЛИКУВАНЕ НА ПРЕДВИДЕНИЯ АКТ

                  За целите на прозрачността и правилното позоваване в Официален вестник на Европейския съюз се публикува препратка към решенията на Работната група по превоза на опасни товари (WP.15) и Комитета по безопасност по ADN, като се посочва датата на влизането им в сила.

               2018/0308 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за установяване на позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз по отношение на измененията на приложенията към Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR) и на приложените правила към Европейското споразумение за международен превоз на опасни товари по вътрешните водни пътища (ADN), приети от Работната група по превоза на опасни товари (WP.15) и Административния комитет на ADN

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 91 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Европейска спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR) е в сила от 29 януари 1968 г. Европейското споразумение за международен превоз на опасни товари по вътрешните водни пътища (ADN) е в сила от 29 февруари 2008 г.

               (2)В съответствие с член 14 от ADR всяка договаряща страна може да предложи едно или повече изменения на приложенията към тази спогодба и, следователно, Работната група по превоза на опасни товари (WP.15) може да приема изменения на приложенията към ADR. В съответствие с член 20 от ADN, Комитетът по безопасност и Административният комитет могат да приемат изменения на приложените правила към ADN.

               (3)Измененията, приети по време на двугодишния период 2016—2018 г. от WP.15 и Административния комитет на ADN относно превоза на опасни товари по шосе и вътрешни водни пътища, са съобщени на договарящите страни по ADR и ADN на 1 юли 2018 г.

               (4)Уместно е да се определи позицията, която да се заеме от името на Съюза по отношение на тези изменения на ADR и ADN, тъй като тези актове ще са в състояние да окажат съществено въздействие върху съдържанието на законодателството на Съюза, а именно Директива 2008/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 г. относно вътрешния превоз на опасни товари
                  9
               . С посочената директива се определят изисквания за автомобилния, железопътния и вътрешноводния превоз на опасни товари, в държавите членки или между тях, като се прави позоваване на ADR и ADN. Например член 4 от въпросната директива предвижда, че превозът на опасни товари между държавите членки и трети държави се разрешава при спазване на изискванията на ADR, RID и ADN, освен когато в приложенията е посочено друго. Освен това, по силата на член 8 от същата директива, Комисията е оправомощена да адаптира приложение I, раздел I.1 и приложение III, раздел III.1 към Директива 2008/68/ЕО към научния и техническия прогрес, „по-специално за отчитане на измененията на ADR, RID и ADN“.

               (5)Съюзът не е договаряща страна по ADR и ADN. Този факт обаче не е пречка той да упражнява своята компетентност посредством установяване чрез своите институции на позиция, която да се заеме от негово име в органа, създаден по силата на въпросното споразумение, по-специално посредством държавите членки, които са страни по това споразумение, като действат съвместно в негов интерес.

               (6)Всички държави членки са договарящи страни по спогодбата ADR и я прилагат; 12 държави членки са договарящи страни по споразумението ADN и го прилагат.

               (7)Приетите изменения, посочени по-горе, се отнасят до технически норми или единни технически предписания и имат за цел да гарантират безопасния и ефикасен превоз на опасни товари, като едновременно с това се отчитат научният и техническият прогрес в сектора и разработването на нови вещества и изделия, чийто превоз представлява опасност. Развитието на превоза на опасни товари по шосе и по вътрешни водни пътища както в рамките на Съюза, така и между Съюза и неговите съседни държави, е ключов елемент от общата европейска транспортна политика и гарантира правилното функциониране на всички промишлени отрасли, произвеждащи или използващи стоки, класифицирани като опасни съгласно ADR и ADN.

               (8)Всички предложени изменения са обосновани и полезни и поради това следва да бъдат подкрепени от Съюза.

               (9) Позицията на Съюза трябва да бъде изразена от държавите — членки на Съюза, които са договарящи страни по ADR и ADN, като действат съвместно,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз по отношение на приетите от Работната група по превоза на опасни товари (WP.15) и Административния комитет на ADN изменения съответно на приложенията към ADR и на приложените правила към ADN, посочени в приложението към настоящото решение, се съдържа във въпросното приложение.

               Незначителни промени в тази позиция могат да бъдат договаряни без допълнително решение на Съвета в съответствие с член 2.

               Член 2

               Позицията на Съюза се изразява от държавите членки, които са договарящи страни по ADR и ADN, като действат съвместно в интерес на Съюза.

               Член 3

               Препратка към решенията на Работната група по превоза на опасни товари (WP.15) и Комитета по безопасност по ADN се публикува в Официален вестник на Европейския съюз, като се посочва датата на влизането им в сила.

               Член 4

               Адресати на настоящото решение са държавите членки.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        ОВ L 35, 4.2.2009 г., стр. 32.

                     (2)

                        ОВ L 122, 18.5.2010 г., стр. 1.

                     (3)

                        ОВ L 96, 29.3.2014 г., стр. 309.

                     (4)

                        http://www.unece.org/trans/main/dgdb/wp15/wp15rep.html.

                     (5)

                        http://www.unece.org/trans/main/dgdb/adn/adn_rep.html.

                     (6)

                        ОВ L 319, 12.12.1994 г., стр. 7. .

                     (7)

                        Решение на Съда на Европейския съюз от 7 октомври 2014 г., Германия/Съвет, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, точка 64.

                     (8)

                        Решение на Съда на Европейския съюз от 7 октомври 2014 г., Германия/Съвет, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, т. 61—64.

                     (9)

                        ОВ L 260, 30.9.2008 г., стр. 13.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 17.8.2018
            COM(2018) 598 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за установяване на позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз по отношение на измененията на приложенията към Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR) и на приложените правила към Европейското споразумение за международен превоз на опасни товари по вътрешните водни пътища (ADN), приети от Работната група по превоза на опасни товари (WP.15) и Административния комитет на ADN

               ПРИЛОЖЕНИЕ

                        Предложение

                        Референтен документ

                        Уведомяване

                        Предмет

                        Коментари

                        Позиция на ЕС

                        1

                        ECE/TRANS/WP.15/240

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        Проект за изменения на приложения A и B към ADR

                        Технически консенсус в рамките на Работната група по превоза на опасни товари (WP.15).

                        Измененията се приемат.

                        2

                        ECE/TRANS/WP.15/240/Add.1

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        Проект за изменения на приложения A и B към ADR — Добавка (преиздадена на 8 юни 2018 г.)

                        Технически консенсус в рамките на Работната група по превоза на опасни товари (WP.15).

                        Измененията се приемат.

                        3

                        ECE/TRANS/WP.15/240/Corr.1

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        Проект за изменения на приложения A и B към ADR — Поправка (преиздадена на 8 юни 2018 г.)

                        Технически консенсус в рамките на Работната група по превоза на опасни товари (WP.15).

                        Измененията се приемат.

                        4

                        ECE/ADN/45

                           C.N.297.2018.

                        TREATIES-XI.D.6

                        Проект за изменения на приложените правила към ADN

                        Технически консенсус в рамките на Административния комитет на ADN.

                        Измененията се приемат.