				|

		52013PC0022

			Предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА за предоставяне на разрешение на Франция да прилага намалени нива на данъчно облагане на бензина и газьола, използвани като моторно гориво, в съответствие с член 19 от Директива 2003/96/ЕО /* COM/2013/022 final - 2013/0018 (NLE) */

			   	Обяснителен
меморандум
1.           КОНТЕКСТ
НА
ПРЕДЛОЖЕНИЕТО
Данъчното
облагане на
енергийните
продукти и
електроенергията
в ЕС се
регулира с Директива
2003/96/ЕО на
Съвета[1]
(наричана
по-долу
„Директива за
данъчно облагане
на енергията“
или
„Директивата“).
Съгласно
член 19,
параграф 1 от
Директивата
в допълнение
към
разпоредбите,
предвидени
по-специално
в членове 5, 15 и 17
от нея,
Съветът, като
действа
единодушно
по
предложение
на Комисията,
може да даде
разрешение
на всяка държава
членка да
въведе
допълнително
освобождаване
или
намаление на
нивата на данъчно
облагане
поради
специфични
съображения,
свързани с
политиката.
Целта
на
настоящото
предложение
е да се разреши
на Франция да
продължи
прилагането, в
рамките на
определени
граници, на
диференцирани
нива на данъчно
облагане за
безоловен
бензин и газьол,
с изключение
на газьола за
търговско приложение.
Целта на това
диференциране
е да отрази
децентрализацията
на някои
специфични
правомощия,
упражнявани
преди това от
централното
правителство.
Искането
и неговият общ
контекст
С
Решение за
изпълнение
2011/38/ЕС на
Съвета[2]
(наричано
по-долу
„Решение 2011/38/ЕС“),
последвало Решение
2005/767/ЕО на
Съвета[3]
(наричано
по-долу
„Решение 2005/767/ЕО“),
на Франция се
предоставя
разрешение
да прилага до
31 декември 2012 г.
намалени
нива на
данъчно
облагане за
безоловен
бензин и
газьол на
регионално
равнище за
целите на
административна
реформа, включваща
децентрализацията
на някои
специфични
правомощия,
упражнявани
преди това от
централното
правителство.

Въз
основа на
това решение
Франция
прилага към
настоящия
момент схема,
която
позволява на
френските
административни
региони да
прилагат
намалено
ниво на
данъчно
облагане за
безоловен бензин
и газьол, с
изключение
на газьола за
търговско
приложение.
Въпросният
данък е Taxe Intérieure sur les Produits
Pétroliers (TIPP) ―
вътрешен
данък върху
нефтопродуктите,
който е
акциз.
С писмо
от 10 февруари
2012 г., в
съответствие
с член 19 от
Директивата
френските
власти поискаха
подновяване
на тази схема
при същите условия,
но за период
от шест
години — от 1
януари 2013 г. до 31
декември 2018 г.
Допълнителна
информация и
разяснения
бяха
предоставени
от френските
власти на 24
май 2012 г. и 5
октомври 2012 г.
Прилагане
на мярката
С
френския
митнически
кодекс се
определят
единни
максимални
данъчни
ставки за
безоловен
бензин и
газьол.
Регионите
имат право да
намалят тези
ставки със
сума, която,
както и
преди, не
може да надхвърля
35,4 EUR на 1000 литра
безоловен
бензин, включително
горивото Е10, и
23,0 EUR на 1000 литра
газьол до
изтичане на
срока на
дерогацията.
Тези суми
представляват
максималните
приходи на 1000
литра, които
се
предоставят
пряко на
регионите.
Всяка година
регионалните
съвети
вземат
решение относно
размера на
намалението
чрез гласуване,
което
доказва
самостоятелността
на регионите
при вземане
на решение и
предлага стимул
за
подобряване
на работата
на тяхната администрация,
което не може
да бъде постигнато
чрез
прехвърляне
на суми от
държавния
бюджет към
местните
бюджети.
Нивото
на данъчното
облагане
след намалението
не може да
бъде по-ниско
от
минималните
равнища на
ЕС,
определени в
Директива
2003/96/ЕО, като за
газьол за
търговско
приложение
не се прилага
намаление.
Мерки
за контрол и
движение на
съответните
продукти,
Централното
правителство
ще остане
отговорно за
събирането и
контрола на
акциза върху
газьола и
безоловния
бензин,
независимо
от
намаленията,
приети от
регионите.
Продуктите
ще се движат
под режим на
стоки с
платени мита
и горивото ще
подлежи на
облагане при
допускане за
потребление
по акцизната
ставка, която
е в сила в
региона, в
който са
доставени.
За да се
отговори на
установения
специфичен
риск от
измама
(отклоняване
на доставки с
цел
възползване
от разликите
в ставките между
два региона),
логистичната
верига ще бъде
контролирана,
като за целта
доставчиците
трябва
предварително
да
идентифицират
получателите
и да съобщят
тази
информация
на митническата
администрация.
Анализът на риска
показва, че
получателите
следва да се
разделят в
три
категории:
крайни
потребители
с капацитет
за
съхранение в
насипно състояние,
бензиностанции
и
дистрибутори
на гориво с
платени мита.
В случай на
движение в
рамките на
страната на
гориво с
платени мита,
митническите
власти могат
да
проверяват
произхода на
продукта и
региона на
неговото местоназначение.
В случаите на
атипични маршрути
или
необяснимо
дълги
срокове за
превоз митническите
власти могат
да
разследват дали
пратките са
били
отклонени от
първоначално
декларираното
регионално
местоназначение.
Аргументите
на Франция
относно
въздействието
върху
вътрешния
пазар и
аспекти на държавна
помощ
Според
френските
власти
мярката няма
да повлияе на
нормалното
функциониране
на вътрешния
пазар,
по-специално
поради това,
че обхватът
на мярката е
ограничен до
горива за
нетърговско
приложение.
Освен това
разликите в
цената на
дребно на
горивото за
нетърговско
приложение
между
търговските
мрежи са
по-големи от
размера на
разликите,
които могат
да възникнат
в резултат на
прилагането
на мярката.
Според
френските
власти не са
били
получени
оплаквания
за последици
от нарушение
на
конкуренцията
в резултат на
мярката по
време на
нейното
прилагане.
По
отношение на
изключването
от обхвата на
мярката на
газьола за
търговско
приложение
френските
или
европейските
пътни превозвачи,
които
отговарят на
условията за
частично
възстановяване
на акциза
върху газьола
за търговско
приложение,
ще се облагат
с една и съща
ставка на
акциза,
независимо
от региона, в
който са
закупили
горивото. С
планираните
мерки ще се
запази
сегашната
процедура за
възстановяване,
с която
напълно се
компенсира
въздействието
на намаляването
на ставките,
определени
от регионите,
чрез
равностойни
намаления в
размера на
възстановяването,
приложимо за
газьол за търговско
приложение.
Следователно
мерките няма
да нарушат
конкуренцията
в транспортния
сектор или да
повлияят на
търговията в
рамките на
ЕС. Според
френските
власти
мерките не представляват
държавна
помощ, тъй
като дружествата
за
автомобилен
превоз на
товари ще
подлежат на
облагане със
същата
акцизна
ставка върху
газьола за
търговско
приложение
независимо
от региона, в
който са го закупили.
Аргументите
на Франция
относно
периода на
прилагане на
мярката
По
отношение на
продължителността
на мярката
Франция
подчертава,
че за да се
даде възможност
на регионите
да прилагат
своите политики
за
сравнително
дълъг период
от време,
дерогацията
следва да
бъде
подновена за
срок от шест
години.
Тригодишният
период,
определен с
Решение 2011/38/ЕС,
се оказа
особено
кратък и е
обоснован само
от
необичайното
естество на
мярката и опасенията
на държавите
членки, че
мярката би
могла да
доведе до
нарушаване на
конкуренцията.
Първоначално
въпросната
мярка е била
съпътстваща
при
преминаването
към
децентрализация
във Франция.
В този
контекст
тригодишен
период на
прилагане е
особено
кратък и не
съответства
на поставената
целта, тъй
като създава
несигурност
за регионите.
Тъй като не е
възникнал
нито един от предполагаемите
проблеми,
свързани с
мярката,
френските
власти искат
подновяване на
дерогацията
за срок от
шест години.
Оценка
на мярката
съгласно
член 19 от
Директива
2003/96/ЕО
Специфични
съображения
Член 19, параграф
1, алинея
първа от
Директивата
гласи:
В
допълнение
към
разпоредбите
от предишните
членове, и
по-специално
тези от
членове 5, 15 и 17,
Съветът, като
действа
единодушно
по предложение
на Комисията,
може да даде
разрешение
на всяка
държава
членка да въведе
допълнително
освобождаване
или редуциране
на нивата на
данъчно
облагане поради
специфични
съображения.
В
съответствие
с Решение
2011/38/ЕС
въпросната национална
мярка
изпълнява
това
изискване. От
посоченото
решение
следва, че
регионалните
различия между
ставките,
като част от
една
по-широка политика
на
децентрализация,
водят до постигане
на
специфичната
цел ―
увеличаване
на
административната
ефективност.
Счетено е
било, че
възможността
за
регионално
диференциране
предлага на
регионите
допълнителен
стимул да
подобрят
работата на
своята администрация
по прозрачен
начин. Същото
решение
изисква
намаленията
да бъдат
свързани със
социално-икономическите
условия в регионите,
в които се
прилагат.
В това
отношение
предоставената
от Франция
информация
потвърди, че
наистина
може да бъде
установена
връзка между
прилагането
на
регионална
ставка под
националната
ставка и
социално-икономическите
условия в
съответните
региони.
По
време на
периода на
прилагане на
Решение 2011/38/ЕС (2010
г., 2011 г. и 2012 г.),
съответно
два (Poitou-Charentes и
Корсика), пет
(Ile-de-France, Poitou-Charentes, Rhone-Alps, Provence-Alps-Cote d'Azur и
Корсика) и
три региона
(Poitou-Charentes, Rhone-Alps и
Корсика)
приложиха
данъчна
диференциация
чрез по-ниски
ставки.
Повечето
от регионите,
които
намалиха
ставките си,
отчетоха БВП
на глава от
населението
под средния
за страната.
Освен това
един от
регионите
отчете по-висок
процент на
безработица
в сравнение
със средното
национално
равнище на
безработица.
Може
следователно
да се
заключи, че възможността
за
диференцирано
намаляване
на
националната
данъчна
ставка, както
изглежда,
предлага на
регионалните
власти възможността
да използват
въпросния
данък по
начин, който
е съобразен
със социално-икономическите
условия,
преобладаващи
на тяхната
територия.
Съвместимост
с другите
политики и
цели на Съюза
В
съответствие
с член 19,
параграф 1,
алинея трета
от
Директивата
всяка молба
се разглежда,
като се
отчита, наред
с другото,
правилното
функциониране
на вътрешния
пазар, необходимостта
от
гарантиране
на лоялна
конкуренция
и политиките
на Общността
в областта на
здравеопазването,
околната
среда,
енергетиката
и транспорта.
Такъв
преглед вече
е правен във
връзка с предишни
искания от
страна на
Франция,
довели до
приемането
на Решение
2005/767/ЕО и Решение
2011/38/ЕС. Както е
посочено в
това решение,
за общите
механизми на
мярката е
преценено, че
не създават
пречки за
вътрешната
търговия в
рамките на
ЕС;
същевременно
се поставят редица
условия, за
да се
гарантира, че
прилагането
на
дерогацията
няма да доведе
до проблем
при
функционирането
на вътрешния
пазар и няма
да
противодейства
на постигането
на целите на
политиките
на ЕС, по-специално
в областите
на
енергетиката,
изменението
на климата и
околната
среда.
За
евентуалното
подновяване
на схемата, поискано
от Франция,
Комисията
трябва
следователно
да прецени
дали предвид
условията,
посочени в
член 1,
параграфи 2 и 3
от
предходното
решение, е
било
постигнато
съответствие
с целите и
политиките,
изложени в
член 19,
параграф 1,
трета алинея
от
Директивата,
по време на
нейното
прилагане,
така че
същото да
може да бъде
по принцип
прогнозирано
за периода от
1 януари 2013 г.
нататък.
В този
контекст
трябва също
да се провери
дали
политиката
на ЕС е
претърпяла
съответна
промяна след
приемането
на Решение
2011/38/ЕС или
съществува
възможност
да претърпи
бъдеща
промяна,
която ще
повлияе на
оценката.
Вътрешен
пазар и
лоялна
конкуренция
Смята
се, че рискът
от нарушения
на конкуренцията
е
незначителен,
тъй като с
Решение 2005/767/ЕО
и Решение
2011/38/ЕС се
определят
ниски
максимални
суми за
намаленията.
Следователно
разликите
между
данъчните
ставки между
регионите
остават
малки и може
дори да не
надвишават
ценовите
разлики
между дистрибуторските
мрежи. Освен
това
газьолът за
търговско
приложение е
изключен от
прилагането
на мярката.
По
отношение на
нивата на
диференциране
е поставена
стриктна
граница, а
именно намаленията
да не
надхвърлят
35,4 EUR на 1000 литра
безоловен
бензин или 23,0 EUR
на 1000 литра
газьол. Това
условие е
спазено от
Франция.
Опитът,
натрупан при
прилагането
на
дерогацията,
изглежда не
поражда
съмнения
относно
оценката,
направена през
2005 г. и 2011 г. На
Комисията не
са известни
оплаквания
от
въздействие
на мярката,
довело до
нарушаване
на
търговията в
рамките на ЕС.

Не се
съобщава и за
пречки пред
нормалното
функциониране
на вътрешния
пазар с оглед
по-специално
на
движението
на въпросните
продукти в
тяхното
качество на продукти,
облагани с
акциз.
По
отношение на
аспекта
държавна
помощ трябва
първо да се
повтори, че
газьолът за
търговско
приложение е
изключен от
мярката. По
отношение
обаче на другите
потребители
със
стопанска
цел, които не
попадат в
определението
на член 7, параграф 3
от
Директивата
за
енергийното
данъчно
облагане,
които биха
извлекли
полза от
намалените
данъчни
ставки, или
доколкото се
засяга
конкуренцията
на равнището
на производителите
на нефтени
продукти,
мярката би
могла да
представлява
държавна
помощ в
съответствие
с член 107,
параграф 1 от
ДФЕС. При
условие че
намалените
данъчни
ставки са над
минималните
равнища на
ЕС, доколкото
мярката би
представлявала
държавна
помощ, тя би
била в
обхвата на
член 25 от
Регламент 800/2008/ЕО[4] („Общ
регламент за
групово
освобождаване“),
като по този
начин би била
считана за
съвместима с
вътрешния
пазар. Тъй
като обаче
периодът на
валидност на
Общия
регламент за
групово
освобождаване
изтича на 31
декември 2013 г.,
всяка помощ,
свързана с тази
мярка ще
трябва да
бъде
съобщавана
на Комисията
по правилата
за
държавните
помощи, в
случай че
Комисията не
е приела нов
регламент,
съпоставим с
Общия
регламент за
групово
освобождаване,
или в случай
че въпросният
нов
регламент не
съдържа
правило,
еквивалентно
на настоящия
член 25.
Политики
на Съюза в
областта на
енергетиката,
изменението
на климата и
околната среда
Данъците
върху
енергийните
продукти водят
до намаляване
на търсенето
на тези
продукти и поради
това
намаляват и
емисиите,
свързани с
тяхното
използване.
Комисията
трябва следователно
да прецени
дали
намаляването
на данъчните
ставки,
прилагани в
някои региони,
не води до
увеличаване
на
потреблението
на гориво (и
оттам на
свързаните с
това емисии),
което би било
в
противоречие
с цитираните по-горе
цели.
В
Решение 2011/38/ЕО
се отбелязва,
че
въвеждането на
възможността
за
намаляване
на ставките е
съпътствано
от
увеличение
на основната
национална
данъчна ставка
във Франция.
В него се
заключава, че
е малка
вероятността
общият ефект
от новата мярка
да бъде
намаляване
на стимула за
по-икономично
използване
на горивото,
тъй като
прилагането
на
дерогацията
не е позволило
на регионите
да намалят
ставките под
действащата
преди
въвеждането
на схемата
национална
ставка. В
Решение 2011/38/ЕО
се стига също
така до
заключението,
че е малък
рискът регионалните
различия да
доведат до
разлики в
цените на
дребно, които
да
предизвикат
увеличение
на пътното
движение, тъй
като равнището
на
диференциране
е ниско, а и
разликите в
цените на
дребно между
търговските
мрежи са
по-съществени
от
регионалните
разлики.
Поради това
очакванията
бяха, че мярката
по принцип
няма да бъде
в противоречие
с политиката
на ЕС за
енергетиката,
измененията
в климата и
околната
среда.
Нови
сведения по
тези въпроси
не са представени
на
вниманието
на Комисията
и посочената
оценка
остава
валидна.
Срок
на прилагане
на мярката и
развитие на правната
рамка на ЕС
за данъчно
облагане на
енергийните
продукти
Предложението
на Комисията
от 13 април 2011 г.
за преразглеждане
на
Директивата
за енергийното
данъчно
облагане[5]
предвижда
постоянна
дерогация,
която ще даде
възможност
на Франция, в
рамките на
определени
граници, да
прилага
диференцирани
нива на
данъчно облагане
на равнището
на френските
региони. Поради
това
Комисията е
на мнение, че
срокът на
прилагане на
ново решение
на Съвета следва
да бъде
ограничен до
три години и
във всеки
случай
следва да
изтече на
датата, на която
тези
изменени
правила
влязат в
сила.
Независимо
от
изложеното
по-горе
следва да се
напомни, че в
съответствие
с горепосоченото
предложение
данъчното
облагане на енергийните
продукти ще
се разделя на
два компонента.
Тази система
ще се
различава от
системата,
предвидена с
Директива 2003/96/ЕО
в
съществуващия
ѝ вид, върху
която се
основава
настоящото
разрешение.
Важно е да не
се възпрепятства
това бъдещо
общо
развитие на
действащата
правна рамка.
Следователно
също така е
подходящо да
се предвиди,
че ако
Съветът, като
действа въз
основа на
член 113 от
Договора,
въведе
изменена
обща система
за данъчно
облагане на
енергийните
продукти, към
която
настоящото
разрешение
няма да бъде
адаптирано,
срокът на
настоящото решение
изтича на
датата, на
която тези
изменени
правила
влязат в
сила.
2.           РЕЗУЛТАТИ
ОТ КОНСУЛТАЦИИТЕ
СЪС
ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ
СТРАНИ И
ОЦЕНКИ НА
ВЪЗДЕЙСТВИЕТО
Консултация
със
заинтересованите
страни
Настоящото
предложение
се основава
на искане,
отправено от
Франция, и се
отнася само
до тази
държава
членка.
Набиране
и използване
на експертни
становища
Не бяха
необходими
външни
експертни
становища.
Оценка
на
въздействието
Настоящото
предложение
се отнася до
предоставяне
на
разрешение
за отделна
държава
членка по
нейно искане.
3.           ПРАВНИ
ЕЛЕМЕНТИ НА
ПРЕДЛОЖЕНИЕТО
Целта
на
предложението
е на Франция
да се
предостави
разрешение
да прилага
дерогация от
общите
разпоредби
на Директива 2003/96/ЕО
на Съвета и
да прилага, в
рамките на определени
граници,
диференцирани
нива на данъчно
облагане за
газьол и
безоловен
бензин.
Правно
основание
Член 19
от Директива 2003/96/ЕО
на Съвета.
Принцип
на
субсидиарност
Областта
на косвеното
данъчно
облагане, включена
в обхвата на
член 113 от
Договора за функционирането
на
Европейския
съюз (ДФЕС), не
е сама по
себе си от
изключителната
компетенция
на Общността
по смисъла на
член 3 от
ДФЕС.
Упражняването
от страна на
държавите
членки на
техните
паралелни
правомощия в
тази област
обаче е
строго
определено и
ограничено
от
действащото
право на ЕС. В
съответствие
с член 19 от
Директива 2003/96/ЕО
единствено
Съветът
разполага с
правомощията
да
предоставя
разрешение
на държава
членка да
въведе
допълнително
освобождаване
или
намаление по
смисъла на посочената
разпоредба.
Самите
държави членки
не могат да
заместят
Съвета.
Поради
това
предложението
е в
съответствие
с принципа на
субсидиарност.

Принцип
на
пропорционалност
Предложението
е в
съответствие
с принципа на
пропорционалност.
Намалението
на данъка не
надхвърля
необходимото
за постигане
на
въпросната
цел.
Избор
на
инструменти
Предложени
инструменти:
решение на
Съвета.
Член 19
от
Директива 2003/96/ЕО
предвижда
единствено
този вид
мярка.
4.           ОТРАЖЕНИЕ
ВЪРХУ
БЮДЖЕТА
От
мярката не
произтича
финансова и
административна
тежест за ЕС.
Следователно
предложението
не оказва
въздействие
върху бюджета
на ЕС.
2013/0018 (NLE)
Предложение
за
РЕШЕНИЕ
НА СЪВЕТА
за
предоставяне
на
разрешение
на Франция да
прилага
намалени
нива на
данъчно
облагане на
бензина и
газьола,
използвани
като моторно
гориво, в
съответствие
с член 19 от
Директива
2003/96/ЕО
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Директива 2003/96/EО
на Съвета от 27
октомври 2003 г.
относно преструктурирането
на правната
рамка на Общността
за данъчно
облагане на
енергийните
продукти и
електроенергията[6], и
по-специално
член 19,
параграф 1 от
нея,
като
взе предвид
предложението
на Европейската
комисия,
като
има предвид,
че:
(1)       С
Решение за
изпълнение
2011/38/ЕС на
Съвета (наричано
по-долу
„Решение 2011/38/ЕС“)
на Франция се
предоставя
разрешение
да прилага,
за срок от три
години,
диференцирани
нива на
данъчно облагане
за газьол и
безоловен
бензин за
целите на
административна
реформа,
включваща
децентрализацията
на някои
специфични
правомощия,
упражнявани
преди това от
централното
правителство.
Срокът на
действие на
Решение 2011/38/ЕС
изтича на 31 декември
2012 г.
(2)       С
писмо от 10
февруари 2012 г.
Франция
поиска
разрешение
да продължи
да прилага
диференцирани
ставки на
данъчно
облагане при
същите
условия за
още шест
години след 31
декември 2012 г.
(3)       Решение
2011/38/ЕС беше
прието, тъй
като
поисканата
от Франция
мярка
отговаря на
всички условия,
посочени в
член 19 от
Директива
2003/96/ЕО, който
позволява
освобождаване
от данъци или
намаление, но
не и
увеличение
на данъците,
поради
конкретни
причини,
свързани с
политиките.
По-специално
беше
преценено, че
мярката няма
да бъде
пречка за
нормалното
функциониране
на вътрешния
пазар. Беше
преценено
също така, че
тя е
съобразена със
съответните
политики на
Общността.
(4)       Националната
мярка е част
от
политиката, имаща
за цел да
увеличи
административната
ефективност
чрез
развиване на
обществени
услуги с
по-добро
качество и на
по-ниска
цена, както и
на политика
на
субсидиарност.
Тя предлага
на регионите
допълнителен
стимул да подобрят
работата на
своята
администрация
по прозрачен
начин. В тази
връзка
Решение 2011/38/ЕС
изисква
намаленията
да бъдат свързани
със
социално-икономическите
условия на
регионите, в
които се
прилагат. Ето
защо редица
региони, в
коитостойността
на БВП е
по-ниска от
средната или
нивото на
безработица
е по-високо
от средното,
прилагат по-ниски
ставки. Като
цяло
националната
мярка се
основава на
конкретни,
свързани с
провежданата
политика,
съображения.
(5)       Предвид
тесните
граници,
определени
за намалението
на данъчните
ставки на
регионална
основа, и
изключването
от мярката на
газьола за
търговско
приложение,
рискът от нарушения
на конкуренцията
на вътрешния
пазар е много
малък. Освен
това
прилагането
на мярката до
този момент е
показало
силна
тенденция на
регионите да
налагат
максималната
допустима
данъчна
ставка, което
допълнително
е намалило
опасността
от нарушения
на конкуренцията.
(6)       Не се
съобщава и за
пречки пред
нормалното функциониране
на вътрешния
пазар с оглед
по-специално
на
движението
на
въпросните продукти
в тяхното
качество на
продукти, облагани
с акциз.
(7)       По
времето на
първоначалното
искане националната
мярка е била
предшествана
от
увеличение
на данъчната ставка,
равно на
маржа на
намаленията,
предоставени
на регионите.
При тези
обстоятелства
и с оглед на
условията за
даване на разрешение,
както и на
натрупания
опит, на настоящия
етап не
изглежда, че
националната
мярка е в
противоречие
с политиките
на ЕС в областта
на
енергетиката
и климата.
(8)       От
член 19,
параграф 2 от
Директива 2003/96/ЕО
следва, че
всяко
разрешение,
предоставено
съгласно
този член,
трябва да
бъде строго
ограничено
във времето.
Освен това,
предложението
на Комисията
за Директива
на Съвета за
изменение на
Директива
2003/96/EО относно
преструктурирането
на правната
рамка на Общността
за данъчно
облагане на
енергийните продукти
и
електроенергията[7]
предвижда
постоянно
правило,
което позволява
на Франция да
прилага, в
рамките на
определени
граници,
диференцирани
нива на
данъчно
облагане на
равнището на
френските
региони.
Следователно
е
целесъобразно
срокът на
прилагане на
настоящото
решение да се
ограничи до три
години и да
се предвиди,
че във всички
случаи
срокът на
настоящото
решение
изтича, когато
посоченото
постоянно
правило
влезе в сила.
Освен това,
за да не се
възпрепятства
бъдещото
общо
развитие на
действащата
правна рамка,
е важно също
така да се
предвиди, че
ако Съветът
въведе
изменена
обща система
за данъчно
облагане на
енергийните
продукти, към
която
настоящото
разрешение
няма да бъде
адаптирано,
срокът на
настоящото решение
изтича на
датата, на
която
правилата на
тази
изменена
система
влязат в
сила.
(9)       Следва
да се
гарантира, че
Франция ще
може да
прилага
специфичното
намаление,
предмет на
настоящото
решение, като
безпрепятствено
продължи
практиката,
съществуваща
преди 1
януари 2013 г. по
силата на
Решение 2011/38/ЕС.
Следователно
поисканото
разрешение
следва да се
предостави,
считано от 1
януари 2013 г.
(10)     Настоящото
решение не
засяга
прилагането
на правилата
на Съюза
относно
държавните
помощи,
ПРИЕ
НАСТОЯЩОТО
РЕШЕНИЕ:
Член 1
1.           С
настоящото
решение на
Франция се
предоставя
разрешение
да прилага
намалени
ставки на
данъчно
облагане
върху безоловен
бензин и
газьол,
използвани
като моторно
гориво. За
газьола за
търговско
приложение
по смисъла на
член 7,
параграф 2 от
Директива
2003/96/ЕО не се
допускат
такива
намаления.
2.           На
административните
региони може
да се разреши
да прилагат
диференцирани
намаления,
ако са
спазени
следните
условия:
a)           намаленията
не са
по-големи от
35,4 EUR на 1 000 литра
безоловен
бензин или 23,0 EUR
на 1 000 литра
газьол;
б)           намаленията
не са
по-големи от
разликата между
нивата на
данъчно
облагане на
газьола за
нетърговско
приложение и
газьола за
търговско
приложение;
в)           намаленията
са свързани с
обективните
социално-икономически
условия на
регионите, в
които се
прилагат;
г)            прилагането
на
регионални
намаления не
води до
предоставяне
на даден
регион на конкурентно
предимство в
търговията в
рамките на
Съюза.
3.           Намалените
ставки
трябва да
отговарят на изискванията
на Директива
2003/96/ЕО и
по-специално
на
минималните
данъчни
ставки,
посочени в
член 7.
Член
2
Настоящото
решение се
прилага от
1 януари 2013 г. и
срокът му на
действие
изтича на
31 декември
2015 г.
Срокът
на действие
на
настоящото
решение обаче
изтича в
деня, в който
едно от
следните
изменения на
Директива
2003/96/ЕО влезе в
сила:
— общата
система за
данъчно
облагане на
енергийните
продукти
бъде
изменена по
начин, към
който
настоящото
разрешение
не е адаптирано;
— на
Франция се
разреши да
прилага
диференцирани
нива на
данъчно
облагане на
равнището на
френските
региони.
Член 3
Адресат
на
настоящото
решение е
Френската
република.
Съставено
в Брюксел на […]
година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               Директива
2003/96/EО на Съвета
от 27 октомври 2003
г. относно
преструктурирането
на правната
рамка на
Общността за
данъчно
облагане на
енергийните
продукти и
електроенергията
(OВ L 283, 31.10.2003 г.,
стр. 51).
[2]               ОВ L 19, 22.1.2011 г.,
стр. 13.
[3]               ОВ L 290,
4.11.2005 г., стр. 25.
[4]               Регламент
(ЕО) № 800/2008 на
Комисията от
6 август 2008 г.
относно
деклариране
на някои
категории помощи
за
съвместими с
общия пазар в
приложение
на членове 87 и 88
от Договора,
OВ L 214, 9.8.2008 г., стр. 3.
[5]               COM(2011) 169.
[6]               ОВ L 283, 31.10.2003 г.,
стр. 51.
[7]               COM(2011)169, 13 април
2011 г.


Важна правна забележка

|

52009PC0703

Предложение за решение на Съвета за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Съединените американски щати относно обработката и предаването на данни за финансови транзакции от Европейския съюз до Съединените щати за целите на програмата за проследяване на финансирането на тероризма  /* COM/2009/0703 окончателен - NLE 2009/0190 */

	[pic] | ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ |Брюксел, 17.12.2009COM(2009)703 окончателен2009/0190 (NLE)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза сключване на Споразумението между Европейския съюз и Съединените американски щати относно обработката и предаването на данни за финансови транзакции от Европейския съюз до Съединените щати за целите на програмата за проследяване на финансирането на тероризмаОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ-  На заседанието си от 30 ноември 2009 г. Съветът в състав „Правосъдие и вътрешни работи“ упълномощи председателството на Съвета на Европейския съюз да подпише временно Споразумение между Европейския съюз и Съединените щати относно обработката и предаването на данни за финансови транзакции от ЕС до САЩ за целите на програмата за проследяване на финансирането на тероризма (ППФТ). Споразумението бе подписано от страните на 30 ноември 2009 г. и ще се прилага на временна основа от 1 февруари 2010 г. Споразумението има максимален срок на валидност от 9 месеца и своевременно ще бъде заменено с по-дългосрочно споразумение.-  Целта на Споразумението от 30 ноември 2009 г. е да осигури продължаването на ППФТ, която съществува от края на 2001 г. и въз основа на която Министерството на финансите на Съединените щати връчва административни разпореждания на американския клон на Дружеството за световна междубанкова финансова телекомуникация (SWIFT) за предаването на министерството на ограничен обем данни за финансови транзакции, които преминават през мрежата на SWIFT за финансови транзакции. Необходимостта Европейският съюз и Съединените щати да сключат Споразумението от 30 ноември 2009 г. произтича от новата системна архитектура на SWIFT, в действие от 1 януари 2010 г., която носи риск от значително намаляване на полезното действие на ППФТ, включително и за Европейския съюз.****-  В началото на 2007 г. председателството на Съвета на Европейския съюз и Европейската комисия започнаха дискусии с американското Министерство на финансите относно дейностите на последното по обработване на лични данни с произход от ЕС, до които е предоставен достъп по ППФТ. Като пряка последица от тези дискусии, през юни 2007 г. Министерството на финансите пое серия от едностранни ангажименти към Европейския съюз („Декларациите по ППФТ“)[1]. Декларациите по ППФТ изрично ограничават обработването, което Министерството може да извърши, на лични данни от ЕС, до които е получен достъп по силата на ППФТ. Ограниченията включват например информацията да се обработва изключително за целите на борбата с тероризма, достъпът до данните да бъде разрешен само ако има вече съществуваща връзка с тероризма (т.е. да няма извличане на данни) и задължението информацията да бъда изтрита след изтичането на определен период. В допълнение в Декларациите по ППФТ се заявява, че Комисията може да назначи „изтъкната личност от Европа“, която да проверява и да докладва на Комисията относно спазването на поетите от Министерството ангажименти.-  През март 2008 г. Комисията обяви, че е определила съдията Jean-Louis Bruguière за „изтъкната личност от Европа“ за ППФТ, чиято роля е да провери дали ППФТ се изпълнява в съответствие с Декларациите. Съдия Bruguière завърши първия си доклад през декември 2008 г. Докладът, който бе представен на заседание на Съвета в състав „Правосъдие и вътрешни работи“ през февруари 2009 г. и на Комисията по граждански свободи на Европейския парламент през февруари и септември 2009 г. намира, че американското Министерство на финансите спазва ангажиментите, поети с Декларациите по ППФТ. Докладът посочва също, че ППФТ е бил от съществена полза за разследванията на органите на държавите-членки, свързани с тероризма, и че органите на държавите-членки са се възползвали в най-голяма степен от извлечената по ППФТ информация[2]. Понастоящем в Европейския съюз не съществува еквивалент на ППФТ.****-  Споразумението цели да предотвратява терористични актове и да се бори с тероризма, като в същото време зачита основните права и по-специално защитата на личните данни. Споразумението между Европейския съюз и Съединените американски щати относно обработката и предаването на данни за финансови транзакции от Европейския съюз до Съединените щати за целите на програмата за проследяване на финансирането на тероризма от 30 ноември 2009 г. цели да осигури пълното зачитане на основните права, записани в член 6 на Договора за Европейския съюз, и на принципите на пропорционалност и необходимост по отношение на правото на зачитане на личния и семейния живот и защитата на личните данни, както са определени в членове 7 и 8 на Хартата за основните права на Европейския съюз.-  Член 218, параграф 6, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз гласи, че в случай на споразумения в области, за които се прилага обикновената законодателна процедура, Съветът приема решение за сключване на споразумението след като получи одобрението на Европейския парламент.****-  Ето защо Комисията препоръчва на Съвета, след като получи одобрението на Европейския парламент, да приеме решение за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Съединените американски щати относно обработката и предаването на данни за финансови транзакции от Европейския съюз до Съединените щати за целите на програмата за проследяване на финансирането на тероризма. 2009/0190 (NLE)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза сключване на Споразумение между Европейския съюз и Съединените американски щати относно обработката и предаването на данни за финансови транзакции от Европейския съюз до Съединените щати за целите на програмата за проследяване на финансирането на тероризмаСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за Европейския съюз,като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 82, параграф 1 буква г) и член 87, параграф 2, буква а) във връзка с член 218, параграф 6, буква а) от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид одобрението на Европейския парламент[3],като има предвид че:1.  На 27 юли 2009 г. Съветът упълномощи председателството на Съвета, подпомагано от Комисията да започне преговори за сключване на Споразумение между Европейския съюз и Съединените американски щати относно обработката и предаването на данни за финансови транзакции от Европейския съюз до Съединените щати за целите на програмата за проследяване на финансирането на тероризма.2.  В съответствие с Решение 2009/XXX на Съвета от 30 ноември 2009 г.[4] Споразумението между Европейския съюз и Съединените американски щати относно обработката и предаването на данни за финансови транзакции от Европейския съюз до Съединените щати за целите на програмата за проследяване на финансирането на тероризма бе подписано на …., при условие, че бъде сключено на по-късна дата.3.  В съответствие с член 15, параграф 2 от него, разпоредбите на Споразумението се прилагат на временна основа от 1 февруари 2010 г. до влизането му в сила.4.  Споразумението все още не е сключено. С влизането в сила на Договора от Лисабон на 1 декември 2009 г. процедурите, които трябва да бъдат следвани от Европейския съюз за тази цел се уреждат от член 218 от Договора за функционирането на Европейския съюз.5.  Споразумението следва да бъде сключено.6.  [В съответствие с член 3 от Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за функциониране на Европейския съюз, Обединеното кралство и Ирландия участват в приемането на настоящото решение.]7.  В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на това решение и не е обвързана със споразумението, нито подлежи на прилагането му,РЕШИ:Член 1Сключва се Споразумението между Европейския съюз и Съединените американски щати относно обработката и предаването на данни за финансови транзакции от Европейския съюз до Съединените щати за целите на програмата за проследяване на финансирането на тероризма.Текстът на Споразумението, което се сключва, е приложен към настоящото решение.Член 2Председателят на Съвета посочва лицето, упълномощено да извърши от името на Европейския съюз предвидената в член 15 от Споразумението размяна на инструменти за одобрение, за да се изрази съгласието на Европейския съюз да бъде обвързан със споразумението.Член 3Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз .Датата на влизане в сила на Споразумението се публикува в Официален вестник на Европейския съюз .Съставено в Брюксел,За СъветаJacques BARROT Член на Комисията [1] Декларациите по ППФТ бяха потвърдени от Европейския съюз с писмо от 29 юни 2007 г. Текстът им, както и текстът на писмото на ЕС за потвърждение, бяха публикувани в Официален вестник ОВ С 166/18 от 20.7.2007 г. и OВ C 166/26 от 20.7.2007 г.[2] Докладът на „изтъкнатата личност от Европа“ от декември 2008 г. съдържа различни примери за това как извлечена по ППФТ информация е била споделяна със службите на дадена държава-членка на ЕС във връзка с разследването, предотвратяването и наказателното преследване на тероризма в Европейския съюз. Докладът сочи също така, че от 2002 г. насам американските органи са предоставили на държавите-членки приблизително 1400 случая с насочваща информация, извлечена в рамките на ППФТ.[3] OВ C , , стр. .[4] OВ С […], […], стр. [...].


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 27.7.2017
            COM(2017) 392 final
            2017/0171(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Антигуа и Барбуда за изменение на Споразумението между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               С Регламент (ЕС) № 610/2013 от 26 юни 2013 г.
                  1
                (наричан по-нататък „изменението на КШГ“) бяха изменени Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген
                  2
                (CISA), Регламент (ЕО) № 562/2006
                  3
                (Кодекс на шенгенските граници [КШГ]) и Регламент (ЕО) № 810/2009
                  4
                (Визов кодекс) и, наред с другото, бе дадено ново определение на понятието „краткосрочно пребиваване“ за граждани на трети държави в Шенгенското пространство. Считано от 18 октомври 2013 г. за граждани на трети държави — независимо дали са освободени от изискването за виза или не — които възнамеряват да пътуват до Шенгенското пространство с цел краткосрочно пребиваване, максималната продължителност на разрешения престой се определя като „90 дни в рамките на всеки 180-дневен период“. За разлика от определението, което бе в сила до 18 октомври 2013 г. (три месеца в продължение на шестмесечен период след датата на първото влизане), новото понятие е по-точно, тъй като срокът се определя в дни, вместо в месеци. Освен това думите „след датата на първото влизане“, които породиха много неясноти и въпроси, бяха заличени от определението.

               С изменението на КШГ всички необходими промени бяха внесени в правните актове на ЕС в областта на визите и границите, т.е. CISA, КШГ, Визовия кодекс и Регламент (ЕО) № 539/2001
                  5
               . Понятието за краткосрочно пребиваване обаче е залегнало и в международни споразумения, сключени от Европейския съюз. Споразуменията за отмяна на визовия режим, сключени с Антигуа и Барбуда
                  6
               , Бахамските острови
                  7
               , Барбадос
                  8
               , Бразилия
                  9
               , Република Мавриций
                  10
               , Сейнт Китс и Невис
                  11
                и Република Сейшели
                  12
                все още се позовават на старото определение („три месеца в продължение на шестмесечен период след  датата на първото влизане“
                  13
               ) при определянето на продължителността на безвизовия престой.

               На 16 юли 2014 г. Комисията прие препоръка за решение на Съвета за разрешаване на започването на преговори за изменение на споразумението за  отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване между Европейския съюз и горепосочените държави
                  14
               , което беше прието от Съвета на 9 октомври 2014 г.
                  15
               . Целта бе по отношение на тези седем държави да се приложи новото определение за краткосрочно пребиваване, както е посочено в изменението на КШГ. Освен това определянето в споразуменията за отмяна на визовия режим на продължителността на краткосрочното пребиваване в дни, вместо в месеци, дава възможност за по-лесна проверка и изчисляване чрез електронни/информационни средства и по този начин е по-подходящо за централизираните системи за управление на границите, като например предложената Система за влизане/излизане (EES)
                  16
               .

               След разрешението на Съвета Комисията започна преговори за изменение на споразуменията за отмяна на визовия режим със седемте държави (Антигуа и Барбуда, Бахамските острови, Барбадос, Бразилия, Мавриций, Сейнт Китс и Невис и Република Сейшели).

               Преговорите с Антигуа и Барбуда приключиха успешно с парафирането на споразумението за изменение на 28 октомври 2016 г. Двете страни се съгласиха да възприемат новото определение за „краткосрочно пребиваване“ в целия текст на Споразумението за отмяна на визовия режим между ЕС и Антигуа и Барбуда. Освен това споразумението включва изменение на някои технически аспекти (вж. по-долу), но нито едно от измененията не поражда съществени последици за пътуващите лица.

                  Специфичното положение на Обединеното кралство и Ирландия е отразено в преамбюла на споразумението.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

               Споразумението изисква съгласието и на двете договарящи се страни съгласно съответните им процедури. От страна на Съюза това изисква решения на Съвета относно подписването и сключването на споразумението.

               Настоящото предложение се внася до Съвета с цел той да разреши сключването на споразумението за изменение на Споразумението между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване.

               Със споразумението се гарантира правната съгласуваност, както и хармонизацията между държавите членки чрез придържане към новото определение за краткосрочно пребиваване, както е предвидено в изменението на КШГ, с което се дава ясно тълкуване на понятието „краткосрочно пребиваване“.

               Правното основание за настоящото предложение е член 77, параграф 2, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с член 218 от него.

               Съюзът няма правомощие да изменя споразумения за отмяна на визовия режим, които биха обвързали четирите държави, асоциирани с прилагането на достиженията на правото от Шенген, включително общата визова политика. С цел да се гарантира хармонизиран подход и изпълнение на разпоредбите относно срока на разрешен престой в Шенгенското пространство, в споразумението е включена съвместна декларация, в която се посочва, че е желателно Антигуа и Барбуда, от една страна, и Исландия, Лихтенщайн, Норвегия и Швейцария, от друга страна, да променят по съответен начин съществуващите между тях двустранни споразумения за  отмяна на визовия режим.

               Приложеното предложение представлява правният инструмент за сключване на споразумението. Съветът ще вземе решение с квалифицирано мнозинство след подписването на споразумението, от името на Съюза, от назначено от председателството на Съвета лице и след като получи одобрението на Европейския парламент в съответствие с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а) от ДФЕС.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

               Ако Европейският съюз е една от договарящите се страни по международно споразумение, то държавите членки нямат законово правомощие да пристъпят самостоятелно към каквото и да било изменение на такова споразумение. Споразумението за отмяна на визовия режим с Антигуа и Барбуда беше сключено от Европейския съюз. Следователно е необходимо действие на равнище на Съюза.

               Освен това сключването на споразумения за отмяна на визовия режим от страна на държавите членки би засегнало достиженията на правото на Съюза в областта на визите (член 3, параграф 2 от ДФЕС).

               •Пропорционалност

               Настоящото предложение не надхвърля необходимото за постигане на поставените цели, а именно за изменение на съществуващото споразумение за отмяна на визовия режим между Антигуа и Барбуда и Съюза.

               3.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

               Предложението не води до допълнителни разходи за бюджета на ЕС.

               4. РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Консултации със заинтересованите страни

               На 9 октомври 2014 г. Съветът прие указания за водене на преговори, с което упълномощи Комисията да започне преговори с Антигуа и Барбуда за изменение на споразумението за отмяна на визовия режим между двете страни. Държавите членки бяха уведомени за напредъка по преговорите по време на заседанията на работна група „Визи“ на Съвета.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Резултати от преговорите

                  Комисията счита, че целите, определени от Съвета в неговите указания за водене на преговорите, са постигнати и че проектът на споразумението е приемлив за Съюза.

                  Окончателното му съдържание може да бъде обобщено, както следва:

                  а. Продължителност на пребиваването

                  В споразумението се предвижда безвизово пътуване за гражданите на Европейския съюз и за гражданите на Антигуа и Барбуда, когато пътуват до територията на другата договаряща се страна за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период (вместо за максимален период от три месеца в продължение на шестмесечен период след датата на първото влизане). Новото определение се възприема в целия текст на Споразумението между Европейския съюз и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване.

                  б. Заключителна разпоредба — временно спиране на изпълнението на споразумението (член 8, параграф 4)

               Със споразумението се изменя последното изречение в член 8, параграф 4, както следва: „Договарящата се страна, която временно е спряла изпълнението на настоящото споразумение, незабавно информира другата договаряща се страна,  ако причините за това спиране отпаднат, и възобновява изпълнението.“ С добавянето на думите „и възобновява изпълнението“ в сегашния текст на измененото споразумение се пояснява, че временното спиране на отмяната на визовия режим следва действително да бъде прекратено, ако отпаднат причините, довели до това спиране. Във връзка с това изменението привежда формулировката в споразумението с Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим в съответствие с тази във всички други споразумения за премахване на визите, подписани от Съюза през 2015 г. и 2016 г. На 14 юни 2016 г. беше проведена консултация по това изменение с работната група „Визи“ и нито една държава членка не повдигна възражения.

                  в. Замяна на думата „Общност“ с думата „Съюз“

                  След влизането в сила на Договора от Лисабон на 1 декември 2009 г. Европейският съюз сам по себе си придоби консолидирана правосубектност. Въпреки това „Европейската общност“ все още е фигурира в международни споразумения, влезли в сила преди Договора от Лисабон, какъвто е в случаят със Споразумението между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване. Поради това със споразумението за изменение думата „Общност“ се заменя с думата „Съюз“ в целия текст на споразумението за отмяна на визовия режим.

                  г. Съвместни декларации

                  Към споразумението са приложени две съвместни декларации:

                  - относно тълкуването на 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период и

                  - относно Исландия, Норвегия, Швейцария и Лихтенщайн.

                  д. Влизане в сила

                  Споразумението ще влезе в сила на първия ден от шестия месец след датата, на която последната договаряща се страна уведоми другата страна за приключването на процедурите за ратифициране. За да се гарантира правна сигурност и да се даде възможност на пътуващите лица да разберат закона и да се съобразят с него, е необходим достатъчно дълъг преходен период. След като приключи ратифицирането на споразумението, шестмесечният срок ще даде възможност на пътуващите лица да приключат краткосрочните пребивавания, които все още са изцяло изчислени съгласно старото определение, преди влизането в сила на новото определение за краткосрочно пребиваване и свързаното с него ретроспективно изчисляване на референтния период от 180 дни.

                  Останалите разпоредби на действащото споразумение между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване остават незасегнати от споразумението за изменение, включително териториалното приложно поле.

               6.ЗАКЛЮЧЕНИЕ

               С оглед на горепосочените резултати Комисията предлага Съветът, след като получи одобрението на Европейския парламент, да одобри Споразумението между Европейския съюз и Антигуа и Барбуда за изменение на Споразумението между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване.

               2017/0171 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Антигуа и Барбуда за изменение на Споразумението между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, буква а) във връзка с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а), подточка v) от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като взе предвид одобрението на Европейския парламент
                  17
               ,

               като има предвид, че:

               (1)С Решение от 30 ноември 2009 г. Съветът сключи Споразумението между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване. В Споразумението се предвижда безвизово пътуване за гражданите на Европейския съюз и за гражданите на Антигуа и Барбуда, когато пътуват до територията на другата договаряща се страна за „максимален период от три месеца в продължение на шестмесечен период“.

               (2)С Регламент (ЕС) № 610/2013 на Европейския парламент и на Съвета
                  18
                бяха въведени хоризонтални промени в правните актове на Съюза в областта на визите и границите и краткосрочното пребиваване беше определено като максимален период от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период.

               (3)Необходимо е това ново определение да бъде включено в Споразумението между Съюза и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване с цел постигането на пълно хармонизиране на режима на Съюза за краткосрочно пребиваване.

               (4)Комисията договори от името на Съюза споразумение с Антигуа и Барбуда за изменение на Споразумението между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване (наричано по-нататък „Споразумението“).

               (5)В съответствие с Решение (EС) 2017/[…] на Съвета Споразумението бе подписано.

               (6)Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета
                  19
               . Следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.

               (7)Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета
                  20
               . Следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,

               (8)Поради това Споразумението следва да бъде одобрено,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Споразумението между Европейския съюз и Антигуа и Барбуда за изменение на Споразумението между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване (наричано по-нататък „Споразумението“) се одобрява от името на Съюза.

               Текстът на Споразумението е приложен към настоящото решение.

               Член 2

               Председателят на Съвета извършва нотификацията, предвидена в член 2 от Споразумението, от името на Съюза
                  21
               .

               Член 3

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  ОВ L 182, 29.6. 2013 г., стр. 1.

                     (2)
                  ОВ L 239, 22.9.2000 г., стр. 19.

                     (3)
                  OВ L 105, 13.4.2006 г., стр. 1.

                     (4)
                  ОВ L 243, 15.9.2009 г., стр. 1.

                     (5)
                  OВ L 081, 21.3.2001 г., стр.1.

                     (6)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 3.

                     (7)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 24.

                     (8)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 10.

                     (9)
                  С Бразилия ЕС е сключил две споразумения — едното за притежателите на обикновени паспорти (ОВ L 255, 21.9.2012 г., стр. 4), а другото за притежателите на дипломатически, служебни и официални паспорти (ОВ L 66, 12.3.2011 г., стр. 2).

                     (10)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 17.

                     (11)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 38.

                     (12)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 31.

                     (13)
                  Вж. разпоредбите за „Цел“ и „Продължителност на престоя“ в споразуменията.

                     (14)
                  COM(2014) 468 final.

                     (15)
                  Решение на Съвета за разрешаване на Комисията да започне преговори за изменение на споразуменията относно  отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване, сключени между Европейския съюз/Европейската общност и Антигуа и Барбуда, Бахамската общност, Барбадос, Федеративна република Бразилия, Република Мавриций, Федерация Сейнт Китс и Невис и Република Сейшели, прието от Съвета на 9.10.2014 г.

                     (16)
                  COM(2016)194 final.

                     (17)
                  Одобрение, дадено на […] г.

                     (18)
                  Регламент (ЕС) № 610/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за изменение на Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници), Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген, регламенти (ЕО) № 1683/95 и (ЕО) № 539/2001 на Съвета и регламенти (ЕО) № 767/2008 и (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 182, 29.6.2013 г., стр. 1).

                     (19)
                  Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 131, 1.6.2000 г., стр. 43).

                     (20)
                  Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20).

                     (21)
                  Датата на влизане в сила на Споразумението ще бъде публикувана в Официален вестник на Европейския съюз от Генералния секретариат на Съвета.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 27.7.2017
            COM(2017) 392 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложението за решение на Съвета
            за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Антигуа и Барбуда за изменение на Споразумението между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               СПОРАЗУМЕНИЕ

               между Европейския съюз и Антигуа и Барбуда за изменение на Споразумението между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване

               ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ,

               от една страна, и

               АНТИГУА И БАРБУДА,

               от друга страна,

               заедно наричани по-нататък „договарящите се страни“,

               КАТО ВЗЕХА ПРЕДВИД Споразумението между Европейската общност и Антигуа и Барбуда за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване (наричано по-нататък „Споразумението“), което влезе в сила на 1 май 2010 г.,

               КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ ОТНОВО значението на улесняването на контактите между хората,

               КАТО ОТБЕЛЯЗВАТ, че Споразумението действа в полза на гражданите на договарящите се страни,

               КАТО ВЗЕМАТ ПРЕДВИД, че определението за краткосрочно пребиваване, предвидено в Споразумението (три месеца в продължение на шестмесечен период  след датата на първото влизане) не е достатъчно точно и по-специално, че формулировката „датата на първото влизане“ може да породи неясноти и въпроси,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че с Регламент (ЕС) № 610/2013 от 26 юни 2013 г. бяха въведени хоризонтални промени в достиженията на вътрешното право на ЕС в областта на визите и границите и краткосрочното пребиваване бе определено на „90 дни в рамките на всеки 180-дневен период“,

               КАТО ВЗЕМАТ ПРЕДВИД, че Системата за влизане/излизане, която предстои да бъде създадена от Европейския съюз, изкисва използването на еднакво и ясно определение за краткосрочно пребиваване, което е приложимо за всички граждани на трети държави,

               КАТО ЖЕЛАЯТ да гарантират плавен поток на пътниците на гранично-пропускателните пунктове на договарящите се страни,

               КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ ОТНОВО, че Споразумението обхваща гражданите на всички държави — членки на Европейския съюз, с изключение на Обединеното кралство и Ирландия,

               КАТО ВЗЕМАТ ПРЕДВИД Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие и Протокола относно достиженията на правото от Шенген, включени в рамките на Европейския съюз, приложени към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, и като потвърждават, че разпоредбите на настоящото споразумение не се прилагат по отношение на Обединеното кралство и Ирландия,

               СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:

               Член 1

               Споразумението се изменя в съответствие с разпоредбите на настоящия член:

               (1)В заглавието думите „Европейската общност“ се заменят с думите „Европейския съюз“,  в член 3, параграф 5 думите „общностното право“ се заменят с думите „правото на Съюза“, в член 6, параграф 1 думите „Европейската общност“ и „Общността“ се заменят съответно с думите „Европейския съюз“ и „Съюзът“,  и в член 8, параграф 7 думата „Общността“ се заменя с думата „Съюзът“.

               (2)В член 1 думите „три месеца в продължение на шестмесечен период“ се заменят с думите „90 дни в рамките на всеки 180-дневен период“.

               (3)Член 4, параграф 1 се заменя със следното:

               „Гражданите на Европейския съюз могат да пребивават на територията на Антигуа и Барбуда за максимален срок от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период.“

               (4)Член 4, параграф 2 се заменя със следното:

               „Гражданите на Антигуа и Барбуда могат да пребивават на територията на държавите членки, прилагащи изцяло достиженията на правото от Шенген, за максимален срок от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период. Този срок се изчислява независимо от пребиваването в държава членка, която все още не прилага изцяло достиженията на правото от Шенген.

               Гражданите на Антигуа и Барбуда могат да пребивават за максимален срок от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период на територията на всяка от държавите членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, независимо от продължителността на пребиването, изчислена за територията на държавите членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.“

               (5)В член 4, параграф 3 думите „три месеца“ се заменят с думите „90 дни“ и думите „общностното право“ се заменят с думите „правото на Съюза“.

               (6)Последното изречение в член 8, параграф 4 се заменя със следното:

               „Договарящата се страна, която временно е спряла изпълнението на настоящото споразумение, незабавно информира другата договаряща се страна,  ако причините за това спиране отпаднат, и възобновява изпълнението.“

               Член 2

               Настоящото споразумение се ратифицира или одобрява от договарящите се страни в съответствие с техните съответни вътрешни процедури и влиза в сила на първия ден от шестия месец след датата, на която последната договаряща се страна уведоми другата за приключването на горепосочените процедури.

               Съставено в […] на […] ден от месец […] на две хиляди и седемнадесета година в два еднообразни екземпляра на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, хърватски, чешки и шведски език, като текстовете на всички езици са еднакво автентични.

               За Европейския съюз

               За Антигуа и Барбуда,

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ИСЛАНДИЯ, НОРВЕГИЯ, ШВЕЙЦАРИЯ И ЛИХТЕНЩАЙН

               Желателно е властите на Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн, от една страна, и на Антигуа и Барбуда, от друга страна, незабавно да изменят съществуващите двустранни споразумения за премахване на визите за краткосрочно пребиваване в съответствие с условията на настоящото споразумение.

               Съвместна декларация относно тълкуването на 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период

               Договарящите се страни приемат, че максималният срок от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период, предвиден в член 4 от Споразумението, означава или непрекъснато посещение, или няколко последователни посещения, чиято продължителност не надвишава общо 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период.

               Понятието „всеки“ предполага прилагането на „подвижен“ референтен период от 180 дни, като се гледа назад всеки ден от престоя за последния период от 180 дни, за да се провери дали продължава да бъде изпълнявано изискването за 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период. Наред с другото това означава, че липсата на непрекъснат период от 90 дни позволява нов престой до 90 дни.

               ________


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 26.2.2016
            COM(2016) 91 final
            2016/0055(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно сключването, от името на Европейския съюз и неговите държави членки, на Протокола към Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Таджикистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               Приложеното предложение представлява правният инструмент за сключването на Протокол към Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Таджикистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз (наричан по-нататък „Протоколът“).

               Съгласно нейния Акт за присъединяване Хърватия се присъединява към всички международни споразумения, които са подписани или сключени от Европейския съюз и неговите държави членки, посредством протокол към тези споразумения.

               Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Таджикистан, от друга страна, наричано по-нататък „Споразумението“, бе подписано в Брюксел на 11 октомври 2004 г. и влезе в сила на 1 октомври 2010 г.

               Вследствие на Решението на Съвета от [...] г. относно подписването, от името на Европейски съюз и неговите държави членки, и временното прилагане на Протокола към Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Таджикистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз, Протоколът бе подписан в … на [...] г.

               С предложения Протокол Република Хърватия става договаряща се страна по Споразумението, а ЕС се задължава да предостави автентична версия на Споразумението на хърватски език.

               Комисията отправя искане към Съвета да сключи Протокола от името на Европейския съюз и неговите държави членки.

               Европейският парламент ще бъде призован да даде своето съгласие по този протокол.

               2016/0055 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно сключването, от името на Европейския съюз и неговите държави членки, на Протокола към Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Таджикистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 207 и 209 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) от него,

               като взе предвид Акта за присъединяване на Република Хърватия, и по-специално член 6, параграф 2 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като взе предвид съгласието на Европейския парламент,

               като има предвид, че:

               (1)В съответствие с Решение № …/…/ЕС на Съвета
                  1
                бе подписан Протоколът към Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Таджикистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз („Протоколът“), при условие че бъде сключен.

               (2)Сключването на Протокола подлежи на отделна процедура, що се отнася до въпросите, попадащи в областите на компетентност на Европейската общност за атомна енергия.

               (3)Протоколът следва да бъде одобрен,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Одобрява се, от името на Европейския съюз и неговите държави членки, Протоколът към Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Таджикистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз
                  2
               .

               Член 2

               Председателят на Съвета посочва лицето, упълномощено да извърши от името на Европейския съюз и неговите държави членки уведомяването, предвидено в член 4, параграф 1 от Протокола.

               Член 3

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  Решение № …/…/ЕС на Съвета от [...] г. относно подписването, от името на Европейския съюз и неговите държави членки, и временното прилагане на Протокола към Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Таджикистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз (ОВ L…).

                     (2)
                  Текстът на Протокола бе публикуван в [ОВ L….] заедно с Решението за неговото подписване.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 26.2.2016
            COM(2016) 91 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложение за Решение на Съвета
            относно сключването, от името на Европейския съюз и неговите държави членки, на Протокола към Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Таджикистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз

               ПРОТОКОЛ
                  КЪМ СПОРАЗУМЕНИЕТО ЗА ПАРТНЬОРСТВО И СЪТРУДНИЧЕСТВО ЗА УСТАНОВЯВАНЕ НА ПАРТНЬОРСТВО МЕЖДУ ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ И ТЕХНИТЕ ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ, ОТ ЕДНА СТРАНА,
                  И РЕПУБЛИКА ТАДЖИКИСТАН, ОТ ДРУГА СТРАНА,
                  ЗА ДА СЕ ВЗЕМЕ ПРЕДВИД ПРИСЪЕДИНЯВАНЕТО

               НА РЕПУБЛИКА ХЪРВАТИЯ,

               КЪМ ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

               КРАЛСТВО БЕЛГИЯ,

               РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ,

               ЧЕШКАТА РЕПУБЛИКА,

               КРАЛСТВО ДАНИЯ,

               ФЕДЕРАЛНА РЕПУБЛИКА ГЕРМАНИЯ,

               РЕПУБЛИКА ЕСТОНИЯ,

               ИРЛАНДИЯ,

               РЕПУБЛИКА ГЪРЦИЯ,

               КРАЛСТВО ИСПАНИЯ,

               ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА,

               РЕПУБЛИКА ХЪРВАТИЯ,

               ИТАЛИАНСКАТА РЕПУБЛИКА,

               РЕПУБЛИКА КИПЪР,

               РЕПУБЛИКА ЛАТВИЯ,

               РЕПУБЛИКА ЛИТВА,

               ВЕЛИКОТО ХЕРЦОГСТВО ЛЮКСЕМБУРГ,

               УНГАРИЯ,

               РЕПУБЛИКА МАЛТА,

               КРАЛСТВО НИДЕРЛАНДИЯ,

               РЕПУБЛИКА АВСТРИЯ,

               РЕПУБЛИКА ПОЛША,

               ПОРТУГАЛСКАТА РЕПУБЛИКА,

               РУМЪНИЯ,

               РЕПУБЛИКА СЛОВЕНИЯ,

               СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА,

               РЕПУБЛИКА ФИНЛАНДИЯ,

               КРАЛСТВО ШВЕЦИЯ,

               ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ,

               договарящи се страни по Договора за Европейския съюз, Договора за функционирането на Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, наричани по-нататък „държавите членки“,

               ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ, наричан по-нататък „Съюзът“, и

               ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ ЗА АТОМНА ЕНЕРГИЯ,

                  от една страна,

               И

               РЕПУБЛИКА ТАДЖИКИСТАН,

                  от друга страна,

               наричани заедно по-нататък „договарящите страни“,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, ЧЕ на 11 октомври 2004 г. в Люксембург бе подписано Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Таджикистан, от друга страна, наричано по-нататък „Споразумението“,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, ЧЕ на 9 декември 2011 г. в Брюксел бе подписан Договорът за присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, ЧЕ съгласно член 6, параграф 2 от Акта относно условията за присъединяване на Република Хърватия и промените в Договора за Европейския съюз, Договора за функционирането на Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия нейното присъединяване към Споразумението следва да бъде одобрено чрез сключването на протокол към Споразумението,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, ЧЕ на 1 юли 2013 г. Република Хърватия се присъедини към Европейския съюз,

               СЕ СПОРАЗУМЯХА за следното:

               ЧЛЕН 1

               С настоящото Република Хърватия се присъединява като страна към Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Таджикистан, от друга страна. Република Хърватия също приема и взема предвид, по същия начин като останалите държави членки, текстовете на Споразумението, съвместните декларации, декларациите и размените на писма, приложени към Заключителния акт, подписан на същата дата.

               ЧЛЕН 2

               След парафирането на настоящия Протокол Съюзът своевременно предоставя на своите държави членки и на Република Таджикистан хърватската езикова версия на Споразумението. При условие, че настоящият Протокол влезе в сила, текстът на хърватски език става автентичен при същите условия както текстовете на Споразумението на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, чешки, шведски и таджикски език.

               ЧЛЕН 3

               Настоящият протокол представлява неразделна част от Споразумението.

               ЧЛЕН 4

               1.
                     Настоящият протокол се одобрява от договарящите се страни в съответствие с приетите от тях процедури. Договарящите се страни се уведомяват взаимно за приключването на необходимите за тази цел процедури. Инструментът за одобрение се депозира в Генералния секретариат на Съвета на Европейския съюз.

               2.
                     Настоящият протокол влиза в сила на първия ден на месеца след датата на депозиране на последния инструмент за одобрение.

               ЧЛЕН 5

               Настоящият протокол е изготвен в два еднообразни екземпляра на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, таджикски, унгарски, фински, френски, хърватски, чешки и шведски език, като текстовете на всички езици са еднакво автентични.

               В ПОТВЪРЖДЕНИЕ НА КОЕТО долуподписаните упълномощени представители, надлежно упълномощени за тази цел,

               положиха подписите си под настоящия протокол.

               Съставено в [място] на [ден] [месец] [година] година.

               ЗА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ ЗА АТОМНА ЕНЕРГИЯ И  ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ

               ЗА РЕПУБЛИКА ТАДЖИКИСТАН,


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 29.3.2017
            COM(2017) 144 final
            2017/0064(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюзв рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с изменение на Протокол 31 към Споразумението за ЕИП относно сътрудничеството в специфични области извън четирите свободи(Бюджетен ред 33.02.03.01 „Дружествено право“)

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

               За да осигури необходимата правна сигурност и хомогенност на вътрешния пазар, Съвместният комитет на ЕИП следва да включва всички релевантни законодателни актове на ЕС в Споразумението за ЕИП във възможно най-кратък срок след тяхното приемане, както и да дава възможност за участие на членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ в дейностите и програмите на ЕС от значение за ЕИП.

               С проекта на решение на Съвместния комитет на ЕИП (приложен към предложението за решение на Съвета) се цели изменение на Протокол 31 към Споразумението за ЕИП относно сътрудничеството в специфични области извън четирите свободи, за да се позволи на членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ (Норвегия, Исландия и Лихтенщайн) да участват в действията на Съюза, свързани с бюджетен ред 33 02 03 01 „Дружествено право“, въведен в общия бюджет на Европейския съюз за финансовата 2017 година.

               •Съгласуваност със съществуващите разпоредби в тази област на политиката

               Приложеният проект на решение на Съвместния комитет е в пълно съответствие с целта на Споразумението за ЕИП да подпомага постоянното и балансирано укрепване на търговските и икономически отношения между договарящите се страни при еднакви условия на конкуренция и при спазване на същите правила с цел създаване на хомогенно Европейско икономическо пространство.

               •Съгласуваност с други политики на Съюза

               Решението на Съвместния комитет е също така в съответствие с други политики на Съюза, по-специално с цел да се защити хомогенността на вътрешния пазар на ЕС.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

               Съгласно член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2894/94 на Съвета
                  1
                относно условията за прилагане на Споразумението за Европейското икономическо пространство Съветът определя въз основа на предложение на Комисията позицията, която да бъде заета от името на Съюза по отношение на подобни решения.

               В сътрудничество с ЕСВД Комисията представя проекта на решение на Съвместния комитет на ЕИП пред Съвета, който следва да го приеме като позиция на Съюза. Комисията се надява да има възможност да представи позицията на Съюза пред Съвместния комитет на ЕИП възможно най-скоро.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

               Предложението е в съответствие с принципа на субсидиарност по следната причина:

               Целта на настоящото предложение, а именно да се гарантира хомогенността на вътрешния пазар, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, вследствие на което може, поради последиците, да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза.

               •Пропорционалност

                  В съответствие с принципа на пропорционалност предложението не надхвърля необходимото за постигането на целта му — да се гарантира хомогенността на вътрешния пазар.

               •Избор на инструмент

                  В съответствие с член 98 от Споразумението за ЕИП избраният инструмент е решение на Съвместния комитет на ЕИП. Съвместния комитет на ЕИП осигурява ефективното изпълнение и функциониране на Споразумението за ЕИП. За тази цел той взема решения в случаите, предвидени в това споразумение.

               3.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

                  Членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ участват финансово в бюджета на Съюза, бюджетен ред 33 02 03 01 „Дружествено право“. Точният размер на участието им ще бъде определен в съответствие с разпоредбите на Споразумението за ЕИП, след като настоящият проект на решение на Съвета бъде приет.

               2017/0064 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз
                  в рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с изменение на Протокол 31 към Споразумението за ЕИП относно сътрудничеството в специфични области извън четирите свободи
                  (Бюджетен ред 33.02.03.01 „Дружествено право“)

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид Регламент (ЕО) № 2894/94 на Съвета от 28 ноември 1994 г. относно условията за прилагане на Споразумението за Европейското икономическо пространство
                  2
               , и по-специално член 1, параграф 3 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Споразумението за Европейското икономическо пространство
                  3
                (Споразумението за ЕИП) влезе в сила на 1 януари 1994 г.

               (2)Съгласно член 98 от Споразумението за ЕИП Съвместният комитет на ЕИП може да реши да измени, inter alia, Протокол 31 към Споразумението за ЕИП (Протокол 31).

               (3)Протокол 31 към Споразумението за ЕИП съдържа разпоредби относно сътрудничеството в специфични области извън четирите свободи.

               (4)Целесъобразно е да се разшири сътрудничеството между договарящите се страни по Споразумението за ЕИП по отношение на дейности на Съюза, финансирани от общия бюджет на Европейския съюз и свързани с дружественото право.

               (5)Поради това Протокол 31 към Споразумението за ЕИП следва да се измени, за да се даде възможност това разширено сътрудничество да започне от 1 януари 2017 г.

               (6)Позицията на Съюза в рамките на Съвместния комитет на ЕИП следва да се основава на приложения проект на решение,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията, която трябва да бъде заета от името на Съюза в рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с предложеното изменение на Протокол 31 към Споразумението за ЕИП относно сътрудничеството в специфични области извън четирите свободи, се основава на проекта на решение на Съвместния комитет на ЕИП, приложен към настоящото решение.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  ОВ L 305, 30.11.1994 г., стр. 6—8.

                     (2)
                  ОВ L 305, 30.11.1994 г., стр. 6.

                     (3)
                  ОВ L 1, 3.1.1994 г., стр. 3.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 29.3.2017
            COM(2017) 144 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            къмПредложение за Решение на Съветаотносно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюзв рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с изменение на Протокол 31 към Споразумението за ЕИП относно сътрудничеството в специфични области извън четирите свободи
            (Бюджетен ред 33.02.03.01 „Дружествено право“)

               ПРИЛОЖЕНИЕ

                  РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП № …/2017
                  от [...] година

                  за изменение на Протокол 31 към Споразумението за ЕИП относно сътрудничеството в специфични области извън четирите свободи

               СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,

               като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (Споразумението за ЕИП), и по-специално членове 86 и 98 от него,

               като има предвид, че:

               (1)Целесъобразно е да се разшири сътрудничеството между договарящите се страни по Споразумението за ЕИП, за да се включат дейности на Съюза, финансирани от общия бюджет на Европейския съюз и свързани с дружественото право.

               (2)Поради това Протокол 31 към Споразумението за ЕИП следва да се измени, за да се даде възможност това разширено сътрудничество да започне от 1 януари 2017 г.,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               В член 7, параграф 13 от Протокол 31 към Споразумението за ЕИП думите „финансовата 2016 година“ се заменят с думите „финансовите 2016 г. и 2017 г.“.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила в деня след внасянето на последната нотификация, предвидена в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП*.

                  1Прилага се от 1 януари 2017 г.

               Член 3

               Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвместния комитет на ЕИП

                     Председател

                     Секретари
                     на Съвместния комитет на ЕИП

                     (1)
                  [Без отбелязани конституционни изисквания.] [С отбелязани конституционни изисквания.]