               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 8.4.2016
            COM(2016) 190 final
            2016/0100(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за сключването на Споразумението между Европейския съюз и Тувалу за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               В Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета
                  1
                са посочени третите държави, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване. Регламент (ЕО) № 539/2001 се прилага от всички държави членки, с изключение на Ирландия и Обединеното кралство.

               Регламент (ЕО) № 539/2001 беше изменен с Регламент (ЕС) № 509/2014 на Европейския парламент и на Съвета
                  2
                с прехвърлянето на 19 държави в приложение II, в което се посочват третите държави, чиито граждани са освободени от изискването за притежаване на виза. Тези 19 държави са: Вануату, Гренада, Доминика, Източен Тимор, Кирибати, Колумбия, Маршалови острови, Микронезия, Науру, Обединени арабски емирства, Палау, Перу, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Соломонови острови, Тонга, Тринидад и Тобаго и Тувалу. Вписването на всяка от тези държави в приложение II се придружава от бележка под линия, в която се уточнява, че „освобождаването от изискването за притежаване на виза се прилага от датата на влизане в сила на споразумение за освобождаване от изискването за притежаване на виза, което се сключва с Европейския съюз“.

               Регламент (ЕС) № 509/2014 бе приет на 20 май 2014 г. и влезе в сила на 9 юни 2014 г. През юли 2014 г. Комисията представи препоръка до Съвета, който да я упълномощи да започне преговори за сключване на споразумения за премахване на визите с всяка от следните държави: Вануату, Гренада, Доминика, Източен Тимор, Кирибати, Маршалови острови, Микронезия, Науру, Обединени арабски емирства, Палау, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Соломонови острови, Тонга, Тринидад и Тобаго и Тувалу
                  3
               . На 9 октомври 2014 г. Съветът изпрати на Комисията указания за водене на преговорите.

               Първите споразумения за премахване на визите бяха подписани на 6 май 2015 г. (Обединени арабски емирства), 26 май 2015 г. (Източен Тимор) и 28 май 2015 г. (Вануату, Гренада, Доминика, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Тринидад и Тобаго) и се прилагат временно от датата на подписването им до влизането им в сила. Съветът разреши подписването на последващи споразумения за премахване на визите с Тонга (подписано на 20 ноември 2015 г.), Колумбия (подписано на 2 декември 2015 г.), Кирибати (датата на подписване все още не е определена) и Палау (подписано на 7 декември 2015 г.). Тези четири споразумения се прилагат временно от деня след подписването им до влизането им в сила.

               На 19 ноември 2014 г. започнаха преговорите с Тувалу. По време на заседанието беше преразгледан целият проект на текста на споразумението и впоследствие беше постигнато съгласие по всичките му аспекти. Споразумението беше парафирано от главните преговарящи на 8 октомври 2015 г. в Брюксел. Държавите членки бяха уведомени по време на проведеното на 26 октомври 2015 г. заседание на работна група „Визи“ на Съвета.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ

               От страна на Съюза правното основание за споразумението е член 77, параграф 2, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с член 218 от него.

               Приложеното предложение представлява правният инструмент за сключване на споразумението. Съветът ще вземе решение с квалифицирано мнозинство след подписването на споразумението, от името на Съюза, от назначено от председателството на Съвета лице и след като получи одобрението на Европейския парламент в съответствие с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а) от ДФЕС.

               3.РЕЗУЛТАТ ОТ ПРЕГОВОРИТЕ

               Комисията счита, че целите, определени от Съвета в неговите указания за водене на преговорите, са постигнати и че проектът на споразумението за премахване на визите е приемлив за Съюза.

               Окончателното му съдържание може да бъде обобщено, както следва:

               Цел

               В споразумението се предвижда безвизово пътуване за гражданите на Европейския съюз и за гражданите на Тувалу, когато пътуват до територията на другата договаряща страна за срок до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.

               С цел защита на еднаквото третиране на всички граждани на ЕС в споразумението бе включена разпоредба, постановяваща, че Тувалу може да спре или да прекрати прилагането на споразумението само по отношение на всички държави — членки на Европейския съюз, и съответно, Съюзът също може да спре или да прекрати прилагането на споразумението само по отношение на всички свои държави членки.

               Специфичното положение на Обединеното кралство и Ирландия е отразено в преамбюла.

               Приложно поле

               Премахването на визите обхваща всички категории лица (притежателите на обикновен, дипломатически, служебен/официален и специален паспорт), пътуващи с всякаква цел, с изключение на упражняването на доходоносна дейност. За тази категория всяка държава членка, а също и Тувалу имат свободата да налагат изискването за притежаване на виза на гражданите на другата страна в съответствие с приложимото право на Съюза или национално право. За да се гарантира хармонизираното изпълнение, към споразумението е приложена съвместна декларация за тълкуването на категорията лица, които пътуват с цел упражняване на доходоносна дейност.

               Продължителност на престоя

               В споразумението се предвижда безвизово пътуване за гражданите на Европейския съюз и за гражданите на Тувалу, когато пътуват до територията на другата договаряща страна за срок до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни. Към споразумението е приложена съвместна декларация относно тълкуването на този срок до 90 дни за всеки период от 180 дни.

               В споразумението се отчита положението на държавите членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген. Докато тези държави членки не са част от Шенгенското пространство без вътрешни граници, с премахването на визите се предоставя право на гражданите на Тувалу да престояват за срок до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни на територията на всяка от тях (понастоящем това са България, Кипър, Румъния и Хърватия), независимо от срока, изчислен за цялото Шенгенско пространство.

               Териториално приложение

               В споразумението се съдържат разпоредби, отнасящи се до неговото териториално приложение: в случая на Франция и Нидерландия премахването на визите ще даде право на гражданите на Тувалу да престояват само на европейската територия на тези държави членки.

               Декларации

               В допълнение към гореспоменатите съвместни декларации към споразумението са приложени други две съвместни декларации:

               –за асоциирането на Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген;

               –за пълното разпространение на информацията за съдържанието на споразумението за премахване на визите, за последствията от това споразумение и за свързаните с него въпроси, като условията за влизане.

               4.ЗАКЛЮЧЕНИЕ

               С оглед на горепосочените резултати Комисията предлага Съветът, след като получи одобрението на Европейския парламент, да одобри Споразумението между Европейския съюз и Тувалу за премахване на визите за краткосрочно пребиваване.

               2016/0100 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за сключването на Споразумението между Европейския съюз и Тувалу за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, буква а) във връзка с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а), подточка v) от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като взе предвид одобрението на Европейския парламент
                  4
               ,

               като има предвид, че:

               (1)Комисията участва в преговори от името на Европейския съюз за сключването на споразумение с Тувалу за премахване на визите за краткосрочно пребиваване („Споразумението“).

               (2)В съответствие с Решение (EС) 2015/[…] на Съвета Споразумението беше подписано и се прилага временно, считано от […].

               (3)Със Споразумението се създава Съвместен комитет от експерти за управление на Споразумението. Съюзът се представлява в Съвместния комитет от Комисията, която се подпомага от представителите на държавите членки.

               (4)Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета
                  5
               ; следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.

               (5)Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета
                  6
               ; следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.

               (6)Споразумението следва да бъде одобрено,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Споразумението между Европейския съюз и Тувалу за премахване на визите за краткосрочно пребиваване се одобрява от името на Съюза.

               Член 2

               Председателят на Съвета извършва нотификацията, предвидена в член 8, параграф 1 от Споразумението, от името на Съюза
                  7
               .

               Член 3

               Комисията, подпомагана от представители на държавите членки, представлява Съюза в Съвместния комитет от експерти, създаден съгласно член 6 от Споразумението.

               Член 4

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 г. за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване (ОВ L 81, 21.3.2001 г., стр. 1).

                     (2)
                  Регламент (ЕС) № 509/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване (ОВ L 149, 20.5.2014 г., стр. 67).

                     (3)
                  COM(2014) 467, 17.7.2014 г.

                     (4)
                  Одобрение, дадено на […].

                     (5)
                  Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 131, 1.6.2000 г., стр. 43).

                     (6)
                  Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20).

                     (7)
                  Датата на влизане в сила на Споразумението ще бъде публикувана в Официален вестник на Европейския съюз от Генералния секретариат на Съвета.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 8.4.2016
            COM(2016) 190 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложението за решение на Съвета
            за сключването на Споразумението между Европейския съюз и Тувалу за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               към

               Предложението за решение на Съвета

               за сключването на Споразумението между Европейския съюз и Тувалу за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               СПОРАЗУМЕНИЕ

               между Европейския съюз и Тувалу за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ, наричан по-долу „Съюзът“ или „ЕС“, и

               ТУВАЛУ,

               заедно наричани по-долу „договарящите страни“,

               С ЦЕЛ по-нататъшно развиване на приятелските отношения между договарящите страни и като желаят да улеснят пътуванията чрез осигуряване на безвизово влизане и кратък престой за своите граждани,

               КАТО ВЗЕХА ПРЕДВИД Регламент (ЕC) № 509/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване
                  1
               , чрез — inter alia — прехвърляне на 19 трети държави, включително Тувалу, в списъка с трети държави, чиито граждани са освободени от изискването за виза за краткосрочно пребиваване в държавите членки,

               КАТО ОТЧИТАТ, че в член 1 от Регламент (ЕС) № 509/2014 се предвижда, че за тези 19 държави освобождаването от изискването за виза се прилага от датата на влизане в сила на споразумение за освобождаване от изискването за виза, което се сключва със Съюза,

               КАТО ЖЕЛАЯТ да защитят принципа на еднакво третиране на всички граждани на ЕС,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че лицата, пътуващи с цел упражняване на доходоносна дейност по време на своя кратък престой, не попадат в приложното поле на настоящото споразумение и следователно за тази категория продължават да се прилагат съответните правила на правото на Съюза и националното право на държавите членки, както и на националното право на Тувалу във връзка със задължението за виза или освобождаването от изискването за виза и във връзка с достъпа до трудова заетост,

               КАТО ВЗЕМАТ ПРЕДВИД Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие и Протокола относно достиженията на правото от Шенген, включени в рамките на Европейския съюз, приложени към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, и като потвърждават, че разпоредбите на настоящото споразумение не се прилагат по отношение на Обединеното кралство и Ирландия,

               СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:

               ЧЛЕН 1

               Цел

               Настоящото споразумение предвижда безвизово пътуване за гражданите на Съюза и за гражданите на Тувалу, когато пътуват до територията на другата договаряща страна за срок до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.

               ЧЛЕН 2

               Определения

               За целите на настоящото споразумение:

               а)
                     „държава членка“ означава всяка държава — членка на Съюза, с изключение на Обединеното кралство и Ирландия;

               б)
                     „гражданин на Съюза“ означава гражданин на държава членка съгласно определението в буква а);

               в)
                     „гражданин на Тувалу“ означава всяко лице, което притежава гражданство на Тувалу;

               г)
                     „Шенгенско пространство“ означава пространството без вътрешни граници, обхващащо териториите на държавите членки съгласно определението в буква а), които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.

               ЧЛЕН 3

               Приложно поле

               1.
                     Гражданите на Съюза, които притежават валиден обикновен, дипломатически, служебен, официален или специален паспорт, издаден от държава членка, могат да влизат и престояват без виза на територията на Тувалу за срока на престой, определен в член 4, параграф 1.

               Гражданите на Тувалу, които притежават валиден обикновен, дипломатически, служебен, официален или специален паспорт, издаден от Тувалу, могат да влизат и престояват без виза на територията на държавите членки за срока на престой, определен в член 4, параграф 2.

               2.
                     Параграф 1 от настоящия член не се прилага за лицата, пътуващи с цел упражняване на доходоносна дейност.

               За тази категория лица всяка държава членка може самостоятелно да реши да наложи изискването за виза за гражданите на Тувалу или да го отмени в съответствие с член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета
                  2
               .

               За тази категория лица Тувалу може да реши да наложи изискването за виза или да премахне визите за гражданите на всяка държава членка поотделно в съответствие със своето национално право.

               3.
                     Премахването на визите, предвидено с настоящото споразумение, се прилага, без да се засяга правото на договарящите страни във връзка с условията за влизане и кратък престой. Държавите членки и Тувалу си запазват правото да откажат влизане и кратък престой на своята територия, ако едно или повече от тези условия не са изпълнени.

               4.
                     Премахването на визите се прилага независимо от вида транспорт, използван за преминаване на границите на договарящите страни.

               5.
                     Необхванатите от настоящото споразумение въпроси се уреждат от правото на Съюза, националното право на държавите членки и националното право на Тувалу.

               ЧЛЕН 4

               Продължителност на престоя

               1.
                     Гражданите на Съюза могат да престояват на територията на Тувалу за срок до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.

               2.
                     Гражданите на Тувалу могат да престояват на територията на държавите членки, прилагащи изцяло достиженията на правото от Шенген, за срок до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни. Този срок се изчислява независимо от всякакъв престой в държава членка, която все още не прилага изцяло достиженията на правото от Шенген.

               Гражданите на Тувалу могат да престояват за срок до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни на територията на всяка от държавите членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, независимо от продължителността на престоя, изчислена за територията на държавите членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.

               3.
                     Настоящото споразумение не засяга възможността Тувалу и държавите членки да удължат срока на престой над 90 дни в съответствие със своето съответно национално право и с правото на Съюза.

               ЧЛЕН 5

               Териториално приложение

               1.
                     По отношение на Френската република настоящото споразумение се прилага само за европейската територия на Френската република.

               2.
                     По отношение на Кралство Нидерландия настоящото споразумение се прилага само за европейската територия на Кралство Нидерландия.

               ЧЛЕН 6

               Съвместен комитет за управление на Споразумението

               1.
                     Договарящите страни създават Съвместен комитет от експерти (наричан по-долу „Комитетът“), съставен от представители на Съюза и представители на Тувалу. Съюзът се представлява от Европейската комисия.

               2.
                     Комитетът има, inter alia, следните задачи:

               а)
                     наблюдение на прилагането на настоящото споразумение;

               б)
                     представяне на предложения за изменения или допълнения на настоящото споразумение;

               в)
                     уреждане на спорове, възникнали при тълкуването или прилагането на настоящото споразумение.

               3.
                     Комитетът се свиква при необходимост по искане на една от договарящите страни.

               4.
                     Комитетът приема свой процедурен правилник.

               ЧЛЕН 7

               Връзка на настоящото споразумение със съществуващи двустранни споразумения за премахване на визите между държавите членки и Тувалу

               Настоящото споразумение има предимство пред всички двустранни споразумения или договорености, сключени между отделните държави членки и Тувалу, доколкото те уреждат въпроси, попадащи в приложното поле на настоящото споразумение.

               ЧЛЕН 8

               Заключителни разпоредби

               1.
                     Настоящото споразумение се ратифицира или одобрява от договарящите страни в съответствие с техните съответни вътрешни процедури и влиза в сила на първия ден от втория месец след датата на по-късната от двете нотификации, чрез които договарящите страни се уведомяват една друга относно приключването на тези процедури.

               Настоящото споразумение се прилага временно от деня след неговото подписване.

               2.
                     Настоящото споразумение се сключва за неопределен срок, освен ако действието му бъде прекратено в съответствие с параграф 5.

               3.
                     Настоящото споразумение може да бъде изменяно с писменото съгласие на договарящите страни. Измененията влизат в сила, след като договарящите страни се уведомят една друга за приключването на своите вътрешни процедури, необходими за тази цел.

               4.
                     Всяка договаряща страна може да спре изцяло или частично прилагането на настоящото споразумение, по-специално по причини, свързани с обществения ред, защитата на националната сигурност или защитата на общественото здраве и незаконната имиграция, или при повторното въвеждане на изискването за виза от някоя от договарящите страни. Другата договаряща страна се уведомява за решението за спиране на прилагането не по-късно от два месеца преди планираната дата на неговото влизане в сила. Договарящата страна, която е спряла прилагането на настоящото споразумение, незабавно информира другата договаряща страна, ако причините за това спиране отпаднат, и възобновява прилагането.

               5.
                     Всяка договаряща страна може да прекрати настоящото споразумение с писмено уведомление на другата страна. Настоящото споразумение престава да бъде в сила 90 дни след това.

               6.
                     Тувалу може да спре прилагането на настоящото споразумение или да го прекрати само по отношение на всички държави членки.

               7.
                     Съюзът може да спре прилагането на настоящото споразумение или да го прекрати само по отношение на всички свои държави членки.

               Съставено в два еднообразни екземпляра на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, хърватски, чешки и шведски език, като текстовете на всички езици са еднакво автентични.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ИСЛАНДИЯ, НОРВЕГИЯ, ШВЕЙЦАРИЯ И ЛИХТЕНЩАЙН

               Договарящите страни отбелязват съществуващите тесни връзки между Европейския съюз и Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн, по-специално въз основа на споразуменията от 18 май 1999 г. и 26 октомври 2004 г. относно асоциирането на тези държави към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген.

               При тези обстоятелства е желателно властите на Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн, от една страна, и на Тувалу, от друга страна, незабавно да сключат двустранни споразумения за премахване на визите за краткосрочно пребиваване при условия, подобни на тези на настоящото споразумение.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ТЪЛКУВАНЕТО НА КАТЕГОРИЯТА ЛИЦА, ПЪТУВАЩИ С ЦЕЛ УПРАЖНЯВАНЕ НА ДОХОДОНОСНА ДЕЙНОСТ, СЪГЛАСНО ПРЕДВИДЕНОТО В ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 2 ОТ НАСТОЯЩОТО СПОРАЗУМЕНИЕ

               В желанието си да осигурят общо тълкуване договарящите страни се съгласяват, че за целите на настоящото споразумение категорията лица, упражняващи доходоносна дейност, обхваща лицата, които влизат на територията на другата договаряща страна с цел упражняване на доходоносно занятие или платена дейност като наето лице или като доставчик на услуги.

               Тази категория следва да не обхваща:

               –
                     представителите на деловите среди, т.е. лицата, пътуващи с делова цел (без да са наети в държавата на другата договаряща страна),

               –
                     спортистите и хората на изкуството, извършващи дейност по конкретен повод,

               –
                     журналистите, изпратени от медиите на своята държава по пребиваване, и

               –
                     стажантите в рамките на едно и също предприятие.

               Прилагането на настоящата декларация се наблюдава от Съвместния комитет в рамките на отговорностите му съгласно член 6 от настоящото споразумение, като той може да предложи изменения, когато въз основа на опита на договарящите страни счита това за необходимо.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ТЪЛКУВАНЕТО НА СРОКА ДО 90 ДНИ В РАМКИТЕ НА ВСЕКИ ПЕРИОД ОТ 180 ДНИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 4 ОТ НАСТОЯЩОТО СПОРАЗУМЕНИЕ

               Договарящите страни приемат, че срокът до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни, предвиден в член 4 от настоящото споразумение, означава или непрекъснато посещение, или няколко последователни посещения, чиято обща продължителност не надвишава 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.

               Понятието „всеки“ предполага прилагането на „подвижен“ референтен период от 180 дни, като се гледа назад всеки ден от престоя за последния период от 180 дни, за да се провери дали продължава да бъде изпълнявано изискването за 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни. Наред с другото това означава, че липсата на непрекъснат период от 90 дни позволява нов престой до 90 дни.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ИНФОРМИРАНЕТО НА ГРАЖДАНИТЕ ЗА СПОРАЗУМЕНИЕТО ЗА ПРЕМАХВАНЕ НА ВИЗИТЕ

               Като признават значението на прозрачността за гражданите на Европейския съюз и гражданите на Тувалу, договарящите страни се съгласяват да гарантират пълно разпространение на информацията за съдържанието на Споразумението за премахване на визите, за последиците от това споразумение и за свързаните с него въпроси, като условията за влизане.

               _________________

                     (1)
                  OВ на ЕС, L 149, 20.5.2014 г., стр. 67.

                     (2)
                  Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 г. за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване (ОВ L 81, 21.3.2001 г., стр. 1).


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 18.1.2016
            COM(2016) 3 final
            2016/0008(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която да бъде приета от името на Европейския съюз по време на седмата сесия на Междуправителствения комитет за преговори относно живака и на първото заседание на Конференцията на страните по Конвенцията от Минамата относно живака по отношение на временното и впоследствие на окончателното приемане на насоките, посочени в член 8, параграфи 8 и 9

               Обяснителен меморандум

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               Европейският съюз (ЕС) и 26 държави членки подписаха Конвенцията от Минамата относно живака (наричана по-долу „Конвенцията“)
                  1
               , която беше договорена под егидата на Програмата на ООН за околната среда (UNEP) и приета през октомври 2013 г. на конференция на пълномощните представители в Кумамото, Япония
                  2
               .

               Конвенцията е основната международна правна рамка, насочена към защита на човешкото здраве и околната среда от антропогенни емисии и изпускания на живак и живачни съединения (наричани по-нататък „емисии на живак“) във въздуха, водите и почвата. Тя обхваща целия жизнен цикъл на използване на живака — от първичния му добив до обезвреждането му.

               В член 8 от Конвенцията от страните се изисква контролирането и, когато е приложимо, намаляването на емисии на живак във въздуха, произхождащи от точковите източници, спадащи към категориите източници, посочени в приложение Г. Съгласно член 8, параграф 2, буква б) от Конвенцията дадена страна може да реши да въведе регулаторни мерки само по отношение на част от източниците, попадащи в обхвата на една категория източници, при условие че от обхванатите източници произхождат най-малко 75 процента от емисиите от съответната категория източници.

               В съответствие с член 8, параграф 4 от Конвенцията страните изискват за всички „нови източници“
                  3
                да се използват най-добрите налични техники (НДНТ) и най-добрите екологични практики (НДЕП). Що се отнася до „съществуващи източници“, страните контролират емисиите на живак в атмосферата чрез една или няколко от мерките, изброени в член 8, параграф 5 от Конвенцията, които включват използването на НДНТ и НДЕП, установяването на количествено изразена цел и определянето на норми за допустими емисии (НДЕ). По силата на член 8, параграф 7 от Конвенцията от страните се изисква също така да изготвят и да поддържат  инвентарен опис на емисиите на живак във въздуха от източниците, за които са въведени регулаторни мерки съгласно член 8.

               За да се помогне на страните да изпълнят тези задължения, в член 8, параграфи 8 и 9 от Конвенцията се предвижда, че  Конференцията на страните по Конвенцията (COP) ще приеме насоки относно НДНТ и НДЕП, относно подкрепата за страните при прилагане на мерките, посочени в член 8, параграф 5 (по-специално при установяването на количествено изразени цели и НДЕ), относно критериите, които страните могат да въведат в съответствие с член 8, параграф 2, буква б) и относно методиката за изготвяне на инвентарен опис на емисиите.

               В член 8, параграф 10, второ изречение от Конвенцията се посочва, че страните трябва да вземат предвид тези насоки при прилагането на член 8.

               В съответствие с тази рамка по време на конференцията на пълномощните представители по Конвенцията бе създадена група от технически експерти — като спомагателен орган, който да докладва на Междуправителствения комитет за преговори — със задачата да разработи насоките, необходими съгласно горепосочения член 8, параграфи 8 и 9. Целите, определени по време на конференцията, са да се даде възможност СОР да вземе решение по тези въпроси по време на първото си заседание и да се насърчат своевременни международни действия за опазване на човешкото здраве и на околната среда от антропогенни емисии на живак до влизането в сила на Конвенцията
                  4
               . Всъщност тази експертна група е приключила работата си по четирите документа с насоки, които са публикувани от секретариата на UNEP на [XX/XX/XXXX]
                  5
                и съответно ще бъдат представени за временно приемане на седмата сесия на Междуправителствения комитет за преговори (МКП 7), която ще се проведе в Йордания на 10—15 март 2016 г. Има се предвид, че не се очаква документите да претърпят съществени промени между временното им приемане и тяхното официално и окончателно приемане от Конференцията на страните по Конвенцията (COP).

               2.РЕЗУЛТАТИ ОТ КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОТ ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               Групата от технически експерти проведе четири заседания в периода между февруари 2014 г. и септември 2015 г. След състоялата се през лятото на 2015 г. обществена консултация, проведена от UNEP във връзка с документите с насоки, групата финализира проектодокументите скоро след четвъртото си заседание, проведено на 10—15 септември 2015 г. в Стокхолм.

               Макар че ЕС все още работи по транспонирането в правото на Съюза и ратифицирането на Конвенцията, задълженията, произтичащи от посочения по-горе член 8, параграфи 4, 5 и 7, допълнени от насоките в член 8, вече са установени в няколко инструмента на ЕС. По-конкретно, в Директива 2010/75/ЕС относно емисиите от промишлеността (ДЕП)
                  6
                се изисква операторите на инсталации, попадащи в обхвата на член 8 от Конвенцията, да вземат необходимите мерки за предотвратяване на замърсяването, причинено например от емисиите на живак, като за тази цел използват най-добрите налични техники. Що се отнася до задължението да се изготви и да се поддържа инвентарен опис на емисиите на живак и до съответната методика, разяснена в предложените насоки, Регламент (ЕО) № 166/2006 относно Европейски регистър за изпускането и преноса на замърсители (ЕРИПЗ)
                  7
                установява такъв опис.

               Поради това временното приемане на документите с насоки, последвано от официалното им приемане от СОР, няма да доведе до каквито и да било допълнителни екологични или социално-икономически въздействия в ЕС. То обаче ще насърчи трети държави да намалят емисиите на живак във въздуха, които причиняват трансгранично замърсяване в ЕС и допринасят за замърсяването на хранителната верига в световен мащаб.

               3.ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               Предвид на това, че законодателството на ЕС е в съответствие с предложените четири документа с насоки, позицията, която да бъде взета от ЕС по време на МКП 7, следва да е в тяхна подкрепа, така че да се гарантира временното им приемане с оглед да се насърчи тяхното изпълнение възможно най-скоро и да се позволи тяхното официално и окончателно  приемане по време на първото заседание на СОР.

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

               Предложеното решение няма отражение върху бюджета на Съюза.

               2016/0008 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която да бъде приета от името на Европейския съюз по време на седмата сесия на Междуправителствения комитет за преговори относно живака и на първото заседание на Конференцията на страните по Конвенцията от Минамата относно живака по отношение на временното и впоследствие на окончателното приемане на насоките, посочени в член 8, параграфи 8 и 9

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1, във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Съюзът е страна по Конвенцията от Минамата относно живака
                  8
                (наричана по-долу „Конвенцията“).

               (2)Съгласно член 8, параграф 4 от Конвенцията от страните по нея се изисква да гарантират, че за новите точкови източници, спадащи към категориите източници, посочени в приложение Г, се използват най-добрите налични техники и най-добрите екологични практики за контрол и — когато е приложимо — за намаляване на емисиите на живак и живачни съединения в атмосферата.

               (3)В член 8, параграф 5 от Конвенцията се предвижда, че страните контролират и — когато е приложимо — намаляват емисиите на живак и живачни съединения във въздуха от съществуващите точкови източници, спадащи към категориите източници, посочени в приложение Г, чрез прилагане на една или повече от следните мерки: употреба на най-добрите налични техники и най-добрите екологични практики и/или въвеждане на количествено изразени цели и/или норми за допустими емисии и/или стратегия за едновременен контрол на голям брой замърсители и/или алтернативни мерки.

               (4)В член 8, параграф 7 от Конвенцията страните се призовават да изготвят и да поддържат инвентарен опис на емисиите на живак и живачни съединения в атмосферата.

               (5)В член 8, параграф 8 от Конвенцията се посочва, че на първото си заседание Конференцията на страните по Конвенцията приема насоки за най-добрите налични техники и най-добрите екологични практики, като отчита всяка разлика между новите и съществуващите източници и необходимостта от намаляване до минимум на сумарните въздействия върху компонентите на околната среда,  и приема и насоки с цел подпомагане на страните да изпълняват своите задължения по член 8, параграф 5, по-конкретно за формулиране на целите и определяне на нормите за допустими емисии.

               (6)В член 8, параграф 9 от Конвенцията се предвижда, че  Конференцията на страните по Конвенцията приема, веднага щом е практически осъществимо, насоки за критериите, които страните могат да разработят съгласно член 8, параграф 2, буква б), когато решат да прилагат мерки за контрол върху емисиите на живак и живачни съединения във въздуха само за точкови източници, попадащи в рамките на определена категория източници, посочена в приложение Г, при условие че са обхванати най-малко 75 процента от емисиите от съответната категория източници, както и насоки за методиката, която да се използва за изготвянето на инвентарен опис на емисиите на живак и живачни съединения във въздуха.

               (7)В член 8, параграф 10, второ изречение от Конвенцията се посочва, че страните трябва да вземат предвид тези насоки при прилагането на съответните разпоредби на член 8. Следователно насоките ще имат правни последици.

               (8)Текстът на предложените четири документа с насоки бе изготвен от групата на техническите експерти, създадена и получила тази задача по време на конференцията на пълномощните представители относно Конвенцията, в съответствие със заключителния акт на конференцията, и бе официално публикуван от секретариата на Програмата на ООН за околната среда на [XX/XX/XXXX].

               (9)Междуправителственият комитет за преговори по Конвенцията следва временно да приеме предложените четири документа с насоки по време на своята седма сесия, която ще се проведе на 10—15 март 2016 г. в Йордания, така че да се насърчи тяхното възможно най-бързо прилагане и да се даде възможност за официалното им приемане по време на първото заседание на Конференцията на страните по Конвенцията.

               (10)Законодателството на Съюза, в т.ч. Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. относно емисиите от промишлеността
                  9
                и Регламент (ЕО) № 166/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 януари 2006 г. за създаване на Европейски регистър за изпускането и преноса на замърсители и за изменение на директиви 91/689/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета
                  10
               , е в съответствие с разпоредбите на член 8 от Конвенцията, която се допълва от предложените насоки.

               (11)Поради това предложените насоки следва да бъдат подкрепени,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               По време на седмата сесия на Междуправителствения комитет за преговори относно живака Европейският съюз подкрепя временното приемане на  посочените в член 8, параграфи 8 и 9 от Конвенцията от Минамата относно живака насоки, финализирани от групата технически експерти, на които бе възложена задачата  по време на конференцията на пълномощните представители относно Конвенцията, и публикувани от секретариата на UNEP на [XX/XX/XXXX], така че да се насърчи тяхното възможно най-бързо прилагане и да се даде възможност за окончателното им приемане по време на първото заседание на Конференцията на страните по Конвенцията. Европейският съюз подкрепя и окончателното им приемане впоследствие.

               Представителите на Съюза могат да договорят внасянето в насоките на незначителни промени, които са в съответствие с достиженията на правото на Съюза, без да е необходимо допълнително решение на Съвета.

               Член 2

               Решението (решенията) на Конференцията на страните по Конвенцията от Минамата относно живака за приемане на насоките се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.

               Член 3

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  Заверено копие на Конвенцията от Минамата относно живака е на разположение на адрес:

                     https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf

                     (2)
                  На 10 октомври 2013 г. Конвенцията от Минамата бе подписана от Европейския съюз и двадесет и една държави членки, на 24 септември 2014 г. — от Хърватия, Кипър, Латвия и Полша и на 8 октомври 2014 г. — от Малта. Въпреки че Естония и Португалия не са подписали Конвенцията, те  изразиха своята решимост да я ратифицират.

                     (3)
                  „Нов източник“ означава източник, чиито изграждане или съществена промяна са започнали най-малко една година след датата на влизане в сила на Конвенцията за съответната страна.

                     (4)
                  UNEP(DTIE)/Hg/CONF/4, Резолюция 1, параграф 10

                     (5)
                  Текстовете на четирите документа с насоки, финализирани от групата от технически експерти, на които задачата бе възложена по време на конференцията на пълномощните представители,   и публикувани от секретариата на UNEP на [XX/XX/XXXX], са на разположение на адрес [...].

                     (6)
                  Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. относно емисиите от промишлеността (ОВ L 334, 17.12.2010 г., стр. 17).

                     (7)
                  Регламент (ЕО) № 166/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 януари 2006 г. за създаване на Европейски регистър за изпускането и преноса на замърсители и за изменение на директиви 91/689/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 33, 4.2.2006 г., стр. 1).

                     (8)
                  Заверено копие на Конвенцията от Минамата относно живака е на разположение на адрес:

                     https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf

                     (9)
                  ОВ L 334, 17.12.2010 г., стр. 17.

                     (10)
                  Регламент (ЕО) № 166/2006 за създаване на Европейски регистър за изпускането и преноса на замърсители и за изменение на директиви 91/689/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 33, 4.2.2006 г., стр. 1).


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            ???????, 22.9.2016
            COM(2016) 617 final
            2016/0296(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз в Международната морска организация по време на 70-ата и 71-ата сесия на Комитета за опазване на морската среда във връзка с одобряването и приемането на измененията в приложение VI към Конвенцията MARPOL относно определянето на Балтийско и Северно море за зони с контрол на емисиите на азотни оксиди (NECA) и пораждането на правно действие от това определяне

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.
                     КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               Настоящото предложение на Комисията се отнася до определянето на позицията на ЕС на 70-ата и 71-ата сесия на Комитета по опазване на морската среда (MEPC) към Международната морска организация (MMO) във връзка с одобряването и приемането на измененията в приложение VI към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (Конвенцията MARPOL) относно определянето на Балтийско и Северно море за зони с контрол на емисиите на азотни оксиди (NECA) и пораждането на правно действие от това определяне.

               С цел предотвратяване, намаляване и контрол на емисиите на азотни оксиди (NOx) от кораби, приложение VI към Конвенцията MARPOL предвижда възможността да бъде определена NECA по искане на страните, които имат общ интерес в определена морска зона. Необходимо е да се подаде заявление за определяне до ММО, която трябва да разгледа, одобри и приеме необходимите изменения в приложение VI към Конвенцията MARPOL, така че предложеното определяне на конкретна морска зона за NECA да може да влезе в сила и да започне да поражда правно действие. Всички държави — членки на ЕС, с изключение на Австрия и Унгария, са ратифицирали приложение VI към Конвенцията MARPOL.

               Първите NECA, които са определени в северноамериканските морета и във водите на САЩ в Карибско море, започнаха да пораждат правно действие от 1 януари 2016 г. Когато двигател, монтиран на построен след тази дата кораб, работи в тези морски зони, ще трябва да спазва т.нар. изисквания на етап III, предвидени в приложение VI към Конвенцията MARPOL.

               Най-често срещаните налични технологии за намаляване на емисиите, които биха гарантирали съответствие с изискванията на етап III, са системите за рециркулация на отработилите газове (EGR), системите за селективна каталитична редукция (SCR) или двигателите, работещи (частично) с втечнен природен газ (ВПГ).

               В очакване на съществените екологични и здравни ползи и следвайки северноамериканския пример, всички държави по крайбрежието на Балтийско и Северно море решиха съвместно да предложат на ММО да определи и двете морета за NECA, за да може с времето да намалее значително общото количество емисии на NOx от кораби.

               Емисиите на NOx от кораби в Балтийско и Северно море допринасят значително за замърсяването на въздуха, особено в големите крайбрежни градове, посредством образуване на прахови частици, формиране на тропосферен озон и допринасяне към концентрациите на азотни диоксиди (NO2), като всичко това оказва отрицателно въздействие върху здравето на човека. Изпускането на азот в морската и сухоземната среда посредством атмосферни отлагания също допринася за еутрофикацията на морето и сушата.

               Еутрофикацията е значителен проблем в Балтийско море. Емисиите на NOx от кораби допринасят за общото количество изпуснат азот в морската среда посредством атмосферни отлагания, като по този начин изострят проблема с еутрофикацията на Балтийско море. Прилагането на предвидените в етап III нормативни разпоредби в резултат от определянето на Балтийско море за NECA би могло да намали еутрофикацията с до 20 — 30 % в няколко зони в това море.

               В отсъствието на каквито и да било мерки за контрол, към 2030 г. емисиите на NOx от корабоплаването в Северно море ще са допринесли с от 7 % до 24 % към средногодишните концентрации на NOx в атмосферния въздух в държавите по крайбрежието на това море. Делът на корабоплаването в азотните отлагания в държавите по крайбрежието на Северно море варира от 2 % до 5 %. Определянето на Северно море за NECA се очаква да намали дела на емисиите от корабоплаването в това море с около една трета.

               2.
                     РАЗВИТИЕТО ДО ТОЗИ МОМЕНТ

               След като държавите по крайбрежието на Балтийско и Северно море изразиха предпочитанието си да се проведе успореден, синхронизиран процес на определяне и на двете морета за NECA, бе разработена „пътна карта“, съдържаща стъпките, които да доведат до едновременното определяне и на двете морета за NECA и пораждане на правно действие на това определяне.

               В пътната карта
                  1
                се предвижда подаване и на двете заявления за определяне до ММО през юли 2016 г. с оглед да бъде получено одобрение от MEPC на 70-ата му сесия (през октомври 2016 г.), последвано от приемане на 71-ата сесия на MEPC (през пролетта на 2017 г.). Предложената дата, на която и двете NECA следва да започнат да пораждат правно действие, е 1 януари 2021 г., за да се даде достатъчно време на операторите да се подготвят и адаптират.

               След обширната подготвителна работа, очертаваща въздействията и ползите от определянето и на двете NECA, проектите на заявления за определяне бяха обсъдени на технически срещи, състояли се в Русия и Дания през май 2016 г. Проектите на заявления за определяне (в окончателен вариант) бяха разпространени и сред членовете на работната група „Морски транспорт“ на Съвета на 19 май 2016 г. и на 29 юни 2016 г.

               В съответствие с пътната карта ръководителите на делегации на 50-ото заседание на HELCOM, състояло се в Естония на 15 и 16 юни 2016 г., одобриха подаването на заявлението за определяне за NECA към ММО на 1 юли 2016 г. от съответните крайбрежни държави. След съгласието на HELCOM държавите по крайбрежието на Северно море можаха да предприемат стъпки за успоредно подаване на своето заявление, за да бъде спазен графикът за едновременно одобрение и приемане от ММО, както е предвидено в съвместната пътна карта.

               3.
                     ИЗМЕНЕНИЯ В ПРИЛОЖЕНИЕ VI КЪМ КОНВЕНЦИЯТА MARPOL

               В съответствие с критериите и реда, предвидени в правило 13, параграф 6 и допълнение III към приложение VI към Конвенцията MARPOL, за предлагане на определянето на конкретна морска зона за NECA, подадените от държавите по крайбрежието на Балтийско и Северно море заявления представят необходимите изменения в правило 13, параграфи 5.1, 5.2 и 5.3, които да доведат до прибавяне на Северно и Балтийско море към вече определените северноамериканска NECA и NECA в зоната на териториалните води на САЩ в Карибско море, като същевременно се уточнява, че NECA в Северно и Балтийско море ще започнат да пораждат правно действие от 1 януари 2021 г.

               След подаването на предложените изменения от държавите по крайбрежието на Северно и Балтийско море до ММО на 1 юли 2016 г., разглеждането и одобрението им се очаква на 70-ата сесия на MEPC (планирана да се проведе от 24 до 28 октомври 2016 г.), след което се очаква измененията да бъдат представени за приемане на 71-ата сесия на MEPC (планирана да се проведе през пролетта на 2017 г.).

               След като бъдат одобрени и приети от комитета, посочените по-горе изменения на правило 13 от приложение VI към Конвенцията MARPOL ще бъдат съобщени на договарящите страни по това приложение, за да бъдат приети от тях.

               4.
                     СЪОТВЕТНО ЗАКОНОДАТЕЛСТВО НА ЕС И КОМПЕТЕНТНОСТ НА ЕС

               Определянето на NECA във водите на ЕС би допринесло значително за постигането на целите, определени в политиката на Съюза в областта на околната среда с оглед опазване, защита и подобряване на качеството на морската среда, както и опазване на здравето на човека чрез подобряване на качеството на въздуха. В изготвената от Комисията оценка на въздействието, придружаваща пакета от мерки „Чист въздух за Европа“ от 2013 г.
                  2
               , се отбелязва, че макар всяко решение за конкретни мерки на Съюза, с които да се регламентират емисиите на NOx от корабоплаването, да се нуждае от отделен, по-специфичен анализ, съществува ясен потенциал корабоплаването да осигури рентабилно намаляване на емисиите на NOx, което би допринесло за подобряване на качеството на морската среда и на въздуха.

               Рамковата директива за морска стратегия
                  3
                изисква от държавите членки да предприемат необходимите мерки, за да се постигне или поддържа „добро състояние на околната среда“ в морската среда до 2020 г. Добро състояние на околната среда означава „състояние на околната среда в морски води, когато те осигуряват екологично разнообразни и динамични океани и морета, които са чисти, здравословни и продуктивни в рамките на присъщите за тях условия и при които използването на морската среда е на устойчиво ниво, като по този начин се запазва потенциалът за използване и за дейности от сегашните и бъдещите поколения“ (член 3, параграф 5 от Рамковата директива за морска стратегия). Определянето на добро състояние на околната среда изисква, наред с другото, предизвиканата от човека еутрофикация да бъде сведена до минимум, и по-специално неблагоприятните последствия от нея, като загуба на биологично разнообразие, израждане на екосистеми, вреден цъфтеж на водораслите и недостиг на кислород в дълбоките води (като всички те са налице в големи мащаби, особено в Балтийско море). Намаляването на изпускания от морското корабоплаване азот посредством прилагане на изискванията на етап III вследствие от определянето на Северно и Балтийско море за NECA ще подпомогне държавите — членки на ЕС, които се намират по тяхното крайбрежие, за постигането на „добро състояние на околната среда“ съгласно Рамковата директива за морска стратегия.

               Директивата относно качеството на атмосферния въздух
                  4
                определя, наред с другото, пределно допустими стойности за NO2 с цел да се избегне, предотврати или намали причиненото от замърсяването на въздуха вредно въздействие върху здравето на човека и/или околната среда. Пределната допустима стойност за средногодишната концентрация на NO2 е определена на 40 микрограма/м3. Особено по отношение на крайбрежните държави на Северно море тази максимална концентрация е превишена в различни региони и зони. Емисиите от корабоплаването могат да допринесат значително за проблемите с въздуха на местно равнище в Европа, особено като се вземе под внимание фактът, че 89 % от емисиите от кораби в Северно море се образуват на разстояние по-малко от 50 морски мили от брега
                  5
               .

               В Директивата относно качеството на атмосферния въздух се признава, че за да бъдат постигнати заложените в нея цели, от особено значение е борбата с емисиите от замърсители при самия им източник, по-специално посредством мерки за намаляване на емисиите от отработени газове от двигатели на различни подвижни и неподвижни източници чрез стандарти за качеството на двигателите или горивата.

               Съюзът е въвел различни законодателни актове за регламентиране на емисиите посредством стандарти за двигателите на различните пътнотранспортни средства (леки автомобили, камиони и микробуси посредством Евро стандартите
                  6
               ) и на извънпътната подвижна техника (плавателни съдове по вътрешните водни пътища и локомотиви посредством Директивата за извънпътната подвижна техника
                  7
               ). Серните емисии от морския транспорт в европейски води се регулират посредством директивата, определяща приложимите спрямо корабите изисквания за съдържанието на сяра в горивата
                  8
               . Освен това с тази директива в правото на ЕС се транспонира определянето както на Северно, така и на Балтийско море като зони за контрол на емисиите на серни оксиди (SECA) съгласно приложение VI към Конвенцията MARPOL. Влизането в сила на изискванията за ниско съдържание на сяра в горивата от 1 януари 2015 г. в двете SECA доведе до понижаване на концентрацията на сяра в крайбрежните региони.

               Макар законодателството на Съюза да не предвижда регулиране при източника на емисиите на NOx от международното морско корабоплаване, се признава фактът, че морският транспорт допринася значително за общото количество на тези емисии и за концентрацията и отлагането на тези вещества в Съюза, както и че тези емисии следва да бъдат намалени
                  9
               . Предвид факта, че определянето на Балтийско и Северно море за NECA ще подтикне към намаляване на емисиите от международния морски транспорт, каквато е и заложената в законодателството на Съюза цел, предложените заявления за определяне, подадени към ММО, следва да бъдат подкрепени.

               С оглед на връзките между предложените изменения в приложение VI към Конвенцията MARPOL, с които Северно и Балтийско море се определят за NECA, и целите и изискванията, заложени в различните правни актове на Съюза, чийто стремеж е да се допринесе за опазване, защита и подобряване на качеството на морската среда, както и опазване на здравето на човека посредством по-добро качество на въздуха, одобрението и приемането на измененията в приложение VI към Конвенцията MARPOL може да зададат рамката за бъдещо развитие на законодателството на ЕС в тази област.

               5.
                     ЗАКЛЮЧЕНИЕ

               Разпоредбите на член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз се прилагат и спрямо приемането от страна на ММО на измененията в приложение VI към Конвенцията MARPOL, поради което се изисква приемане на Решение на Съвета относно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз във връзка с измененията в приложение VI към Конвенцията MARPOL, с които Северно и Балтийско море се определят за NECA и които следва да бъдат одобрени и приети съответно на 70-ата и 71-ата сесия на MEPC.

               2016/0296 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз в Международната морска организация по време на 70-ата и 71-ата сесия на Комитета за опазване на морската среда във връзка с одобряването и приемането на измененията в приложение VI към Конвенцията MARPOL относно определянето на Балтийско и Северно море за зони с контрол на емисиите на азотни оксиди (NECA) и пораждането на правно действие от това определяне

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)С цел предотвратяване, намаляване и контрол на емисиите на азотни оксиди (NOx) от кораби, приложение VI към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (Конвенцията MARPOL) предвижда възможността да бъде определена зона с контрол на емисиите на NOx (NECA) по искане на страните, които имат общ интерес в определена морска зона.

               (2)Международната морска организация (ММО) трябва да разгледа, одобри и приеме необходимите изменения в приложение VI към Конвенцията MARPOL, така че предложеното определяне на конкретна морска зона за NECA да може да влезе в сила и да започне да поражда правно действие.

               (3)Страните по приложение VI към Конвенцията MARPOL, които се намират по крайбрежието на Северно и Балтийско море, решиха съвместно да изготвят две предложения за определяне на съответните морета за NECA, което да започне да поражда правно действие от 1 януари 2021 г.

               (4)Подготвителната работа по заявлението за определяне на Балтийско море за NECA бе предприета от Комисията за защита на морската среда в Балтийско море (Хелзинската комисия, наричана за краткост HELCOM), в рамките на Хелзинската конвенция за защита на морската среда на района на Балтийско море. На заседанието на ръководителите на делегации в HELCOM на 16 юни 2016 г. бе постигнато съгласие предложението за определяне на Балтийско море за NECA да бъде представено за разглеждане на 70-ата сесия на Комитета по опазване на морската среда (MEPC) към ММО.

               (5)Подготвителната работа по заявлението за определяне на Северно море за NECA бе предприета между държавите по крайбрежието на това море на равнище министри.

               (6)Работната група „Морски транспорт“ на Съвета бе уведомена на 19 май 2016 г. и на 29 юни 2016 г. относно проектите на заявления (в окончателен вариант) за определяне на Северно и Балтийско море за NECA, които да бъдат представени на ММО за разглеждане на 70-ата сесия на MEPC.

               (7)Очаква се измененията в приложение VI към Конвенцията MARPOL, с които Северно и Балтийско море се определят за NECA, да бъдат одобрени на 70-ата сесия на Комитета по опазване на морската среда (MEPC) и приети на 71-ата му сесия, която ще се проведе през май 2017 г.

               (8)След като MEPC към ММО одобри и приеме предложените изменения в приложение VI към Конвенцията MARPOL, с които Северно и Балтийско море се определят за NECA, те ще имат правно действие по смисъла на член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               (9)Седмата програма за действие за околната среда
                  10
                потвърждава дългосрочната цел на Съюза във връзка с политиката за въздуха, а именно да постигне равнище на качество на въздуха, което да не води до значителни отрицателни въздействия върху здравето на човека и околната среда, нито до рискове за тях, и за тази цел призовава за пълно спазване на настоящото законодателство на Съюза относно качеството на въздуха, стратегически цели и действия за периода след 2020 г., повишени усилия в зони, в които населението и екосистемите са изложени на високи равнища на замърсители на въздуха, и намаляване на равнищата и отлагането на киселинни и еутрофициращи замърсители на въздуха, както и на равнището на замърсяване на въздуха с озон, за да бъдат под критичните натоварвания и равнища.

               (10)През 2013 г. общо 19 от 28-те държави членки са регистрирали превишения на годишната пределна стойност за азотен диоксид (NO2), определена в Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
                  11
               , на една или няколко контролни станции. От градското население на ЕС-28 9 % живеят в зони, в които годишната пределна стойност за ЕС и стойността, определена в насоките на СЗО за качеството на въздуха за NO2, са били превишени през 2013 г
                  12
               .

               (11)Известен факт е, че емисиите от кораби имат въздействие върху здравето на човека, екосистемите и качеството на въздуха в Съюза в резултат на емисиите, които образува, като азотни оксиди (NOx), серни оксиди (SOx), метан (CH4), прахови частици и сажди.

               (12)Според оценката на въздействието, придружаваща пакета от мерки „Чист въздух за Европа“ от декември 2013 г.
                  13
               , серните емисии от морския транспорт определено ще намалеят значително след преработката на Директивата относно съдържанието на сяра в корабните горива
                  14
               , докато свързаните с работата на двигателите емисии на прахови частици и NOx от плавателните съдове ще продължат да оказват влияние върху нивото на качеството на въздуха в Съюза. Количеството емисии на NOx от международния морски транспорт в европейски води би могло да се изравни с това от източници, разположени на сушата в Съюза, до 2020 г. и след това
                  15
               .

               (13)Постепенното намаляване на замърсяването на въздуха в Съюза надгражда законодателните актове във връзка със замърсяването на въздуха с конкретни вещества при източника, в които се определят пределните стойности за емисиите (на NOx), наред с другото, посредством стандарти за горивата и двигателите за различни неподвижни и подвижни източници на емисии.

               (14)Въпреки че Съюзът е определил стандарти за корабните горива и задължения за мониторинг, докладване и проверка на емисиите с цел подобряване на качеството на околната среда и здравето на човека и опазване от образувани от морския транспорт емисии на SOx и CO2 във въздуха, понастоящем няма специфично за източника законодателство на Съюза относно емисиите на NOx от международния морски транспорт.

               (15)В съобщението от 2013 г. „Програма за чист въздух за Европа“
                  16
                се подчертава, че емисиите от корабоплаването ще продължат да оказват влияние върху качеството на въздуха на сушата и че би било рентабилно да се намалят емисиите от този сектор. В него се отбелязва също така, че предвид международния характер на корабоплаването, по принцип трябва да се дава предпочитание на разработването на политики на международно ниво, като например определянето на зони за контрол на емисиите на NOx и прилагането на стандарти за емисии на NOx, вече приети от ММО. Според придружаващата оценка на въздействието съществува очевиден потенциал корабоплаването да осигури рентабилно намаляване на емисиите на NOx. Определянето на NECA в морските райони на ЕС би довело до съществени ползи за околната среда и здравето.

               (16)Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
                  17
                предвижда, че Комисията и държавите членки, в зависимост от случая, без да се засягат разпоредбите на член 218 от Договора за функционирането на Европейския съюз, осъществяват двустранно и многостранно сътрудничество с трети страни и съответни организации, като Международната морска организация (ММО), с цел подобряване на основата за улесняване намаляването на емисиите.

               (17)От гореизложеното става ясно, че одобрението и приемането на измененията в приложение VI към Конвенцията MARPOL може да зададат рамката за бъдещо развитие на законодателството на ЕС в тази област.

               (18)За да бъде определена позицията на Съюза относно приемането на тези изменения, следва да се приеме решение на Съвета на основание член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               (19)Държавите членки следва да подкрепят приемането на предложените изменения в приложение VI към Конвенцията MARPOL, с които Северно и Балтийско море се определят за NECA, на 70-ата сесия на MEPC (през октомври 2016 г.) и последващото им одобрение на 71-ата сесия на MEPC (през пролетта на 2017 г.).

               (20)Съюзът не е нито член на ММО, нито договаряща страна по Конвенцията MARPOL. Следователно е необходимо Съветът да упълномощи държавите членки да изразят позицията на Съюза и съгласието си да бъдат обвързани от тези изменения,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               1.Позицията на Съюза на 70-ата сесия на Комитета по опазване на морската среда към Международната морска организация е да се подкрепи одобряването на измененията в приложение VI към Конвенцията MARPOL, с които Северно и Балтийско море се определят за зони с контрол на емисиите на азотни оксиди.

               2.Тази позиция е валидна за всяка евентуална последваща среща на MEPC към ММО, ако измененията не бъдат одобрени на 70-ата сесия на Комитета по опазване на морската среда.

               Член 2

               1.Позицията на Съюза на 71-ата сесия на Комитета по опазване на морската среда към Международната морска организация е да се изрази съгласие с приемането на измененията в приложение VI към Конвенцията MARPOL, с които Северно и Балтийско море се определят за зони с контрол на емисиите на азотни оксиди.

               2.Тази позиция е валидна за всяка евентуална последваща среща на MEPC към ММО, ако измененията не бъдат приети на 71-ата сесия на Комитета по опазване на морската среда.

               Член 3

               1.Позицията на ЕС, посочена в членове 1 и 2, следва да се изрази от държавите членки, които членуват в ММО, действащи съвместно в интерес на ЕС.

               2.Внасянето на незначителни промени в посочените в членове 1 и 2 изменения може да бъде подкрепено и одобрено от представителите на Съюза, без да е необходимо допълнително решение на Съвета.

               Член 4

               Държавите членки се упълномощават да дадат своето съгласие да бъдат обвързани, в интерес на ЕС, от посочените в членове 1 и 2 изменения.

               Член 5

               Адресати на настоящото решение са държавите членки.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  Вж. също: https://portal.helcom.fi/meetings/HOD 49-2015-247/MeetingDocuments/4-29 Roadmap for designating a NECA in the Baltic Sea in parallel with the North Sea.pdf

                     (2)
                  Вж.

                     http://ec.europa.eu/environment/air/clean_air_policy.htm

                     (3)
                  Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. за създаване на рамка за действие на Общността в областта на политиката за морска среда (Рамкова директива за морска стратегия), ОВ L 164, 25.6.2008 г., стр. 19.

                     (4)
                  Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 г. относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа, ОВ L 152, 11.6.2008 г., стр. 1.

                     (5)
                  Технически доклад № 4/2013 на Европейската агенция за околна среда (ЕАОС), The impact of international shipping on European air quality and climate forcing („Въздействието на международното корабоплаване върху качеството на въздуха в Европа и изменението на климата“) — 14.3.2013 г., стр. 38.

                     (6)
                  Напр. Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 г. за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства, ОВ L 171, 29.6.2007 г., стр. 1 или Регламент (ЕО) № 595/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 г. за одобрението на типа на моторни превозни средства и двигатели по отношение на емисиите от тежки превозни средства (Евро VI) и за достъпа до информация за ремонта и техническото обслужване на превозните средства.

                     (7)
                  Директива 97/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1997 г. за сближаване законодателствата на държавите членки във връзка с мерките за ограничаване емисиите на газообразни и прахообразни замърсители от двигатели с вътрешно горене, инсталирани в извънпътна подвижна техника, ОВ L 59, 27.2.1998 г., стр. 1.

                     (8)
                  Директива (ЕС) 2016/802 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 г. относно    намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива, ОВ L 132, 21.5.2016 г., стр. 58.

                     (9)
                  Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 г. относно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсители, ОВ L 309, 27.11.2011 г., стр. 22.

                     (10)
                  Решение (ЕС) № 1386/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2013 г. относно Обща програма на Европейския съюз за действие за околната среда до 2020 година „Да живеем добре в пределите на нашата планета“, ОВ L 354, 28.12.2013 г., стр. 171.

                     (11)
                  Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа, ОВ L 152, 11.6.2008 г., стр. 1.

                     (12)
                  Доклад № 5/2015 на Европейската агенция за околна среда (ЕАОС), Air quality in Europe – 2015 report („Качеството на въздуха в Европа — доклад за 2015 г.“), 30.11.2015 г., стр. 30, стр. 40.

                     (13)
                  Работен документ на службите на Комисията № 531/2013, Impact Assessment accompanying the Communication from the Commission a Clean Air Programme for Europe (Оценка на въздействието, придружаваща съобщението на Комисията „Програма за чист въздух за Европа“), предложението за директива на Европейския парламент и на Съвета за ограничаване на емисиите във въздуха на определени замърсители, изпускани от средни горивни инсталации, предложението за директива на Европейския парламент и на Съвета за намаляване на националните емисии на някои атмосферни замърсители и за изменение на Директива 2003/35/ЕО, предложението за решение на Съвета за приемането на изменението на Протокола от 1999 г. към Конвенцията от 1979 г. за трансграничното замърсяване на въздуха на далечни разстояния, за намаляване на подкиселяването, еутрофикацията и тропосферния озон.

                     (14)
                  Директива (ЕС) 2016/802 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 г. относно намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива (кодифициран текст), ОВ L 132, 21.5.2016 г., стр. 58.

                     (15)
                  Технически доклад № 4/2013 на Европейската агенция за околна среда (ЕАОС), The impact of international shipping on European air quality and climate forcing („Въздействието на международното корабоплаване върху качеството на въздуха в Европа и изменението на климата“) — 14.3.2013 г.

                     (16)

                        COM(2013/0918) final.

                     (17)
                  Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2011 г. относно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсители, ОВ L 309, 27.11.2001 г., стр. 22.