               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 27.7.2018
            COM(2018) 350 final
            2018/0214(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно присъединяването на Европейския съюз към Женевския акт на Лисабонската спогодба за наименованията за произход и географските указания

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

               Лисабонската спогодба от 1958 г. за закрила на наименованията за произход и тяхната международна регистрация е договор, управляван от Световната организация за интелектуална собственост (СОИС), като тя е отворена за страните по Парижката конвенция за закрила на индустриалната собственост. Договарящите страни по Лисабонската спогодба са задължени да закрилят на своите територии наименованията за произход на продукти от останалите договарящи страни, които са признати и са получили закрила като такива в държавата на произход и са регистрирани в Международното бюро на СОИС, освен ако в рамките на една година от искането за регистрация заявят, че не могат да осигурят закрила.

               Договарящи страни по Лисабонската спогодба са седем държави — членки на ЕС: България (от 1975 г.), Чешката република (от 1993 г.), Франция (от 1966 г.), Италия (от 1968 г.), Унгария (от 1967 г.), Португалия (от 1966 г.) и Словакия (от 1993 г.). Три държави — членки на ЕС, са подписали, но не са ратифицирали спогодбата (Гърция, Испания и Румъния). Самият ЕС не е договаряща страна, тъй като в Лисабонската спогодба е предвидено да членуват само държави.

               Между 2009 и 2015 г. Лисабонската спогодба беше преразгледана с цел i) да се прецизира настоящата ѝ рамка, ii) да се включат разпоредби, в които се уточнява, че Лисабонската система се прилага и по отношение на географските указания и iii) да се осигури възможност за присъединяването на междуправителствени организации като ЕС.

               На 7 май 2015 г. Съветът прие решение, с което разреши на Комисията да участва в дипломатическата конференция, проведена в Женева от 11 до 21 май 2015 г., в рамките на която на 20 май 2015 г. беше приет Женевският акт на Лисабонската спогодба за наименованията за произход и географските указания (наричан по-нататък „Женевският акт“). С оглед на решението на Съда от 25 октомври 2017 г. по дело C-389/15 посоченото решение беше заменено с Решение (ЕС) 2018/416 на Съвета от 5 март 2018 г. за разрешаване на започването на преговори по преразгледаната Лисабонска спогодба за наименованията за произход и географските указания.

               С Женевския акт обхватът на Лисабонската система се разширява отвъд наименованията за произход, така че да се обхванат всички географски указания. Този акт е съпоставим със Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост (ТРИПС) на Световната търговска организация (СТО) и със съответното законодателство на Съюза за закрила на географските указания за селскостопански продукти и позволява на международни организации (като Европейския съюз) да се присъединят като договарящи е страни.

               В преразгледаната спогодба се определят понятията, условията и процедурите, чрез които договарящите страни могат да осигурят закрила на регистрирани наименования за произход и географски указания, като същевременно се предвиждат подходящи предпазни мерки и преходни периоди за определени субекти.

               Що се отнася до процедурите за подаване на заявления и за международна регистрация, договарящите страни могат да изискват декларация за намерение за използване, ако това е необходимо за закрила съгласно тяхното национално законодателство (член 5, параграф 5 от Женевския акт и правило 5, параграф 4 от Общия правилник по Лисабонската спогодба и Женевския акт на Лисабонската спогодба (наричан по-нататък „Общият правилник“). Що се отнася до информацията относно връзката между характеристиките на даден продукт и географския му произход, която не е задължителна съгласно по-ранния текст на Лисабонската спогодба, няма да се осигурява закрила на наименование за произход или географско указание в договаряща страна, ако в нея това изискване е задължително и заявлението не го изпълнява. В заявленията се посочва дали не е предоставена закрила за определени елементи от наименованието за произход или географското указание, доколкото заявителят знае (правило 5, параграф 5).

               Таксите за регистрация са увеличени от 500 CHF на 1000 CHF и е въведена възможност за гъвкавост в бъдеще, която ще позволи на членовете да правят допълнителни вноски в бюджета, ако е необходимо. Прилага се преходна такса от 500 CHF за географско указание при прехвърлянето от старата към новата система. Договарящите страни могат да изискват отделна такса, която да покрие разходите за разглеждане по същество на международната регистрация.

               В член 9 се установява задължение за всяка договаряща страна да закриля регистрираните наименования за произход и географски указания на своята територия, в рамките на своята правна система и практика, но в съответствие с условията на настоящия акт, с оглед на евентуален отказ, денонсиране, обявяване на недействителност или заличаване, което влиза в сила по отношение на нейната територия.

               В член 11 се определя съдържанието на закрилата. Съгласно член 11, параграф 1, буква а) се изисква всяка договаряща страна да осигури правните средства, с които се предотвратява използването на наименованието за произход или географското указание по отношение на стоки от същия вид, но с различен произход, и по отношение на стоки не от същия вид и на услуги, ако това използване предполага или подсказва връзка между тези стоки или услуги и бенефициерите и има вероятност да навреди на техните интереси, да увреди или да намали по несправедлив начин репутацията на наименованието за произход или географското указание или да извлече несправедливо предимство от нея. Освен това член 11, параграф 1, буква б) обхваща всяка друга практика, която би могла да подведе потребителите по отношение на истинския произход, източник или естество на стоките. С член 11, параграф 2 по същество се разширява прилагането на член 11, параграф 1, буква а) към случаите, предвидени в член 23, параграф 1 от Споразумението за ТРИПС (дори когато е посочен истинският произход на стоките или ако наименованието за произход или географското указание е използвано в превод или се придружава от изрази като „стил“, „вид“, „тип“, „направа“, „имитация“, „метод“, „като произведено в“, „подобно“, „сходно“ или друг подобен израз), без обаче обхватът му да се ограничава до вина и спиртни напитки.

               С член 12 по същество се гарантира, че наименованията, които се ползват от закрила, не могат впоследствие да станат родови.

               В член 13, параграф 1 изрично се предвижда възможност за съвместно съществуване на наименования за произход или географски указания с права върху по-ранни търговски марки в съответствие с констатациите на специализираната група на СТО във връзка със спора между ЕС и САЩ/Австралия (DS174/DS290), че съвместното съществуване е основано на член 17 от Споразумението за ТРИПС. Член 13 позволява на договарящите страни да предвидят ограничени изключения във връзка с правата, предоставени от търговска марка, като по силата на тези изключения в определени обстоятелства такава по-ранна търговска марка не може да даде право на своя собственик да предотврати предоставянето на закрила или използването на регистрирано наименование за произход или географско указание в тази договаряща страна.

               В уведомлението за отказ от признаване на действието на международна регистрация се посочват основанията, на които е основан този отказ (член 15). Оттеглянето на отказ е възможно в съответствие с процедурите, посочени в Общия правилник (правило 11). Въпреки че в Женевския акт не се посочва изрично възможност за преговори, насочени към оттеглянето на отказ от закрила на наименование за произход или географско указание, такива преговори могат да се провеждат дори при липсата на изрично посочване.

               В член 17 („Преходен период“) е предвидена възможност за преходен период за случаи на по-ранно използване.

               Що се отнася до основанията за обявяване на недействителност на регистрирано наименование за произход или географско указание, в член 19, в който е уреден този въпрос, не се изисква да бъдат посочени основания за обявяване на недействителност и съответно се позволява всяка договаряща страна да се позове на своите национални правила в съответствие със законодателството на ЕС, което също не съдържа изчерпателен списък с основания за обявяване на недействителност.

               Женевският акт ще влезе в сила три месеца, след като бъде ратифициран от пет страни (член 29, параграф 2).

               ЕС разполага с изключителна компетентност по отношение на Женевския акт на Лисабонската спогодба. Това следва от решението на Съда от 25 октомври 2017 г. по дело C-389/15 (Комисия/Съвет), в което беше пояснено, че проектът на преразгледаната Лисабонска спогодба, т.е. Женевският акт, е предназначен основно да улеснява и урежда търговията между Европейския съюз и трети държави, както и да има преки и непосредствени последици за тази търговия, така че договарянето му е от изключителната компетентност, която член 3, параграф 1 от ДФЕС предоставя на Европейския съюз в областта на общата търговска политика, визирана в член 207, параграф 1 от ДФЕС.

               По отношение на селскостопанските продукти ЕС е установил единни и изчерпателни системи за закрила на географските указания за вината (1970 г.), спиртните напитки (1989 г.), ароматизираните вина (1991 г.) и други селскостопански продукти и храни (1992 г.). Предвид изключителното естество на законодателството на ЕС относно закрилата на географските указания за селскостопански продукти не се предполага държавите членки да разполагат със собствени системи за закрила, нито самите те да закрилят географските указания за селскостопански продукти на трети държави — членки на Лисабонската система. При все това, докато ЕС не стане договаряща страна по Женевския акт, той не може да представя географските указания за селскостопански продукти, регистрирани на равнището на ЕС, за закрила съгласно Лисабонската система, нито да закриля географските указания на трети държави членки въз основа на тази система.

               За да може ЕС да упражнява правилно своята изключителна компетентност по отношение на Женевския акт на Лисабонската спогодба и своите функции в контекста на изчерпателните си системи за закрила на географските указания за селскостопански продукти, той следва да се присъедини като договаряща страна.

               За да може ЕС да стане страна по Женевския акт, поне една от неговите държави членки трябва да е страна по Парижката конвенция и ЕС трябва да обяви, че е надлежно упълномощен в съответствие с вътрешните си процедури да стане страна по този акт и че съгласно учредителния му договор се прилага законодателство, съгласно което могат да бъдат получени регионални документи, даващи право на закрила по отношение на географски указания. Всички държави членки са страни по Парижката конвенция. По отношение на законодателството, съгласно което могат да бъдат получени регионални документи, даващи право на закрила по отношение на географски указания, в съответствие с учредителните си договори ЕС е установил единни и изчерпателни системи за закрила на географските указания за вината (1970 г.), спиртните напитки (1989 г.), ароматизираните вина (1991 г.) и други селскостопански продукти и храни (1992 г.).

               С настоящото предложение за решение на Съвета Комисията отправя искане да бъде упълномощена от Съвета за присъединяване на Европейския съюз към Женевския акт.

               •Съгласуваност със съществуващите разпоредби в тази област на политиката

               По отношение на селскостопанските продукти ЕС е установил единни и изчерпателни системи за закрила на географските указания за вината (1970 г.), спиртните напитки (1989 г.), ароматизираните вина (1991 г.) и други селскостопански продукти и храни (1992 г.). Чрез тези системи ползващите се от закрила наименования за обхванатите продукти са обект на широкообхватна закрила навсякъде в ЕС въз основа на единна процедура за подаване на заявления. Понастоящем основните разпоредби за вината са посочени в Регламент (ЕС) № 1308/2013 от 17 декември 2013 г., за ароматизираните вина — в Регламент (ЕС) № 251/2014 от 26 февруари 2014 г., за спиртните напитки — в Регламент (ЕС) № 110/2008 от 15 януари 2008 г. и за селскостопанските продукти и храни — в Регламент (ЕС) № 1151/2012 от 21 ноември 2012 г.

               •Съгласуваност с другите политики на ЕС

               Присъединяването на Европейския съюз към Женевския акт на Лисабонската спогодба е съгласувано с общата политика на ЕС за насърчаване и разширяване на закрилата на географските указания чрез двустранни, регионални и многостранни споразумения.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

               Предвид предмета на Договора, решението на Съвета следва да бъде основано на член 207 и член 218, параграф 6 от Договора за функционирането на Европейския съюз.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

               В съответствие с член 5, параграф 3 от Договора за Европейския съюз принципът на субсидиарност не се прилага в областите, които попадат в изключителната компетентност на ЕС.

               •Пропорционалност

               Европейският съюз и неговите държави членки няма да могат да се възползват от Женевския акт на Лисабонската спогодба, докато ЕС не се присъедини към него. Предвид изключителното естество на търговската политика на ЕС, включително търговските аспекти на интелектуалната собственост, не се предполага държавите — членки на ЕС, да разполагат със собствени системи за закрила на географските указания или самите те да закрилят такива указания за селскостопански продукти на трети държави — членки на Лисабонската система. Докато ЕС не стане договаряща страна по Женевския акт, той не може да представя географски указания за селскостопански продукти, регистрирани на равнището на ЕС, за закрила съгласно Лисабонската система, нито да закриля такива указания на трети държави членки въз основа на тази система. За да може ЕС да упражнява правилно своята изключителна компетентност по отношение на географските указания за селскостопански продукти в рамките на Лисабонската система, той следва да се присъедини като договаряща страна.

               •Избор на инструмент

               Решение на Съвета относно присъединяването на Европейския съюз към Женевския акт представлява подходящият правен инструмент с оглед на член 28 („Процедура на присъединяване към настоящия акт“) от Женевския акт на Лисабонската спогодба.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Последващи оценки/проверки за пригодност на действащото законодателство

               Не е приложимо.

               •Консултации със заинтересованите страни

               Пътната карта относно присъединяването на ЕС към Женевския акт на Лисабонската спогодба за наименованията за произход и географските указания беше публикувана на 21 декември 2017 г., като крайният срок за представяне на коментари от заинтересованите страни беше 18 януари 2018 г. В рамките на този срок бяха получени осем коментара. В седем от тях беше изразено положително мнение относно инициативата и подкрепа за присъединяването на ЕС към Женевския акт. В три коментара беше изказано мнението, че ЕС следва да продължи обсъжданията във връзка с признаването и закрилата на географските указания за неселскостопански продукти. В два коментара беше изразено възражение срещу изготвянето на списък с подбрани географски указания с аргумента, че всички географски указания на ЕС следва да бъдат допустими за закрила по Женевския акт.

               •Събиране и използване на експертни становища

               В проучването от октомври 2012 г., изготвено от AND International и озаглавено „Значение на производството на селскостопански продукти и храни, вина, ароматизирани вина и алкохолни напитки, защитени от географско указание“ (https://ec.europa.eu/agriculture/external-studies/value-gi_bg),

               бяха посочени редица ползи от политиката на ЕС относно географските указания за потребителите (осигуряване на качество), производителите (системата е отворена за всички производители, които изпълняват изискванията за качество; лоялна конкуренция; по-висока цена; ефективна закрила), обществото като цяло (свързване на стойностни продукти със селски райони; съхраняване на традициите; възстановяване на отношенията между производителите и потребителите) и околната среда (свързване на традиционните продукти с ландшафти и системите за селскостопанско производство). В проучването се оценяват икономическите данни за всяко от 2768-те географски указания, регистрирани в ЕС-27 в периода 2005—2010 г., като по-специално се установява, че цената на продукт с географско указание е средно 2,23 пъти по-висока от цената на съпоставим продукт без такова указание. През 2010 г. продажната цена на географските указания на ЕС (във всички сектори) е била 54,3 милиарда евро (5,7 % от целия сектор на храните и напитките в ЕС), а изчислената експортна стойност на тези указания — 11,5 милиарда евро (15 % от износа на посочения сектор в ЕС).

               •Оценка на въздействието

               Изискванията за по-добро регулиране във връзка с настоящата инициатива не включват оценка на въздействието, план за изпълнение, нито обществена консултация. Пътната карта относно присъединяването на ЕС към Женевския акт на Лисабонската спогодба за наименованията за произход и географските указания беше публикувана на 21 декември 2017 г., като крайният срок за представяне на коментари от заинтересованите страни беше 18 януари 2018 г. Бяха получени осем коментара.

               В насоките за по-добро регулиране се уточнява, че оценка на въздействието следва да се извършва само когато от нея би имало полза, което се преценява във всеки конкретен случай. По принцип не е необходима оценка на въздействието, когато Комисията разполага с ограничен избор или изобщо няма избор. Това се отнася до настоящия случай, тъй като присъединяването към Женевския акт на Лисабонската спогодба е оправдано от гледна точка на изключителната компетентност на ЕС по въпросите, обхванати от Женевския акт, и тъй като тази стъпка също така би представлявала логичният завършек след процеса по преразглеждане на Лисабонската система, в който участва ЕС.

               Присъединяването на ЕС ще доведе до редица преимущества. С него ще се гарантира, че регистрираните понастоящем и в бъдеще географски указания на равнище ЕС, които обаче не са регистрирани от седемте държави — членки на ЕС, членуващи и в Лисабонския съюз, ще станат допустими за закрила в рамките на Лисабонската система. Бързото предоставяне на висока степен на закрила за неограничено време за географските указания на ЕС ще бъде възможно във всички настоящи и бъдещи страни по Женевския акт. Създаденият многостранен регистър ще повиши репутацията на европейските географски указания поради широкия географски обхват на закрилата по Женевския акт. Очаква се подобрената международна закрила на географските указания в резултат на присъединяването на ЕС да консолидира и евентуално да увеличи положителното въздействие от закрилата на тези указания върху приобщаващия растеж и заетост в производство с висока добавена стойност в селскостопанския сектор, върху търговията и инвестиционните потоци, конкурентоспособността на предприятията (и по-специално на МСП), както и да допринесе за функционирането на вътрешния пазар и конкуренцията и за закрилата на правата върху интелектуалната собственост. Интелектуалната собственост на земеделските стопани и производителите на хранителни продукти, съдържаща се в техните продукти, които се ползват от закрила с географски указания, е изложена на риск от експлоатация и загуба, особено на глобалните пазари. Присъединяването на ЕС към Лисабонската система ще помогне на заинтересованите страни от сферата на селското стопанство да защитят на глобално ниво това, което е ценно на местно ниво, и така да противодействат на обичайната тенденция при глобализацията към единни стокови стандарти и натиск за понижаване на цените на селскостопанските продукти. В настоящата обстановка на политическа и икономическа несигурност това би предоставило ясно доказателство на жителите на селските райони, че ЕС предприема действия за защита и закрила на техните интереси по целия свят. Тъй като Женевският акт е в голяма степен равностоен на законодателството на ЕС относно закрилата на географски указания за селскостопански продукти, не се очаква присъединяването на ЕС да изисква значителни изменения на същността на това законодателство.

               От административна гледна точка Женевският акт предвижда единен набор от правила за получаване на закрила във всички договарящи страни и поради това неговият механизъм е по-опростен и ефективен от сегашната практика на ЕС за прилагане на редица местни процедури чрез двустранни споразумения. От гледна точка на търговската политика това ще демонстрира ролята на ЕС като отговорен лидер, който насърчава многостранността. В сравнение със сегашното положение не се очаква присъединяването на ЕС да породи допълнителни разходи, нито тежест за операторите в ЕС или държавите — членки на ЕС, които желаят да осигурят закрила на географските указания в рамките на Лисабонската система. Напротив — очаква се това дори да доведе до понижаване на административните разходи и тежестта.

               По отношение на предприятията присъединяването на ЕС към Женевския акт няма да доведе до допълнителни разходи за приспособяване, привеждане в съответствие или транзакции, нито до административна тежест, с изключение на евентуалните индивидуални такси за разглеждане, които членовете на Лисабонската система могат да налагат, но те се компенсират от икономиите, произтичащи от международната процедура.

               Женевският акт позволява присъединяване на ЕС заедно с неговите държави членки. С оглед обаче на единното и изчерпателно естество на системата на ЕС за закрила на географските указания за селскостопански продукти всички наименования за произход или географски указания (понастоящем около 800), за които са поискали закрила седемте членуващи в Лисабонската система държави — членки на ЕС, и които са допустими за закрила съгласно законодателството на ЕС, вече не следва да бъдат защитени съгласно националното законодателство, а изключително от законодателството на ЕС. Такъв ще бъде случаят и при закрилата на географските указания с произход от трети държави, членуващи в Лисабонската система, които са поискали закрила за тях. В съответствие с това присъединяването на ЕС ще доведе до по-малка административна тежест във връзка с участието в Лисабонската система за държавите — членки на ЕС.

               По-специално след присъединяването на ЕС ще има възможност за препращане към регистъра на Лисабонската система вместо подробно договаряне на двустранната закрила на географските указания. Това ще бъде в съответствие с практиката в други области на правата върху интелектуалната собственост, в които ЕС насърчава своите партньори да се присъединят и да изпълняват международните споразумения относно тези права (например Бернската конвенция относно авторското право и Мадридския протокол относно търговските марки), вместо да се създава мрежа от различни начинания, която може да обърка заинтересованите страни.

               Присъединяването на ЕС вероятно ще стимулира други трети държави да се присъединят към Лисабонската система, тъй като това ще им даде достъп до закрила в целия Лисабонски съюз и възможност да се възползват от ефективна процедура за разглеждане на индивидуални географски указания, в случай че тяхната система е равностойна на системата на ЕС.

               По-специално присъединяването на ЕС може да окаже положителен ефект върху развиващите страни, които обмислят дали да се присъединят към Женевския акт, тъй като техните географски указания ще могат да получат закрила в ЕС чрез Лисабонската система. Интересът на 17-членната Африканска организация за защита на интелектуалната собственост да се присъедини към Лисабонската система е благоприятен знак и доказателство, че инструментът за географските указания се счита за подходящ за закрила на правата и традиционните ценности на земеделските стопани в развиващите се държави.

               Що се отнася до евентуалните недостатъци, за такива биха могли да се считат все още ограниченото членство в Лисабонската система, опасенията, че постигането на напредък относно географските указания в рамките на СТО би било дори още по-трудно; скептицизмът на някои държави — членки на ЕС, във връзка с присъединяването на ЕС, както и несигурността по отношение на финансовото отражение. При все това модернизираната система съгласно Женевския акт следва да бъде по-привлекателна за евентуални нови членове; постигането на напредък в рамките на СОИС дори може да окаже положително въздействие върху обсъжданията на географските указания в рамките на СТО посредством създаване на подходящи полезни взаимодействия и сближаване на преразгледаната Лисабонска спогодба с процеса в СТО; държавите — членки на ЕС, които имат резерви по отношение на Лисабонската система, няма да бъдат задължени да се присъединят; членовете на Лисабонската система ще постигнат напредък в своите усилия да се гарантира финансовата ѝ устойчивост.

               Като цяло предимствата от присъединяването на ЕС към Женевския акт на Лисабонската система надделяват над недостатъците. С оглед на това Комисията ще трябва да изготви предложение за правните актове, необходими за присъединяването на ЕС към Женевския акт на Лисабонската система и за неговото изпълнение.

               •Пригодност и опростяване на законодателството

               Не е приложимо.

               •Основни права

               Присъединяването на ЕС към Женевския акт на Лисабонската система ще допринесе за изпълнението на член 17, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, в който се предвижда, че интелектуалната собственост е защитена.

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

               Вж. приложената финансова обосновка.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Планове за изпълнение и мерки за мониторинг, оценка и докладване

               Не е приложимо.

               •Обяснителни документи (за директивите)

               Не е приложимо.

               •Подробно разяснение на отделните разпоредби на предложението

               Не е приложимо.

               2018/0214 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно присъединяването на Европейския съюз към Женевския акт на Лисабонската спогодба за наименованията за произход и географските указания

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като взе предвид одобрението на Европейския парламент,

               като има предвид, че:

               (1)С Лисабонската спогодба за закрила на наименованията за произход и тяхната международна регистрация от 31 октомври 1958 г.
                  1
                (наричана по-нататък „Лисабонската спогодба“) е създаден специален съюз (наричан по-нататък „Специалният съюз“) в рамките на Съюза за закрила на индустриалната собственост, който беше учреден с Конвенцията за закрила на индустриалната собственост, подписана в Париж на 20 март 1883 г. (наричана по-нататък „Парижката конвенция“). Съгласно условията на Лисабонската спогодба договарящите страни се задължават да закрилят на своите територии наименованията за произход на стоките на другите страни от Специалния съюз, признати и закриляни на това основание в държавата на произход и регистрирани от Международното бюро за интелектуална собственост на Световната организация за интелектуална собственост, освен ако в едногодишен срок от искането за регистрация тези страни обявят, че не могат да осигурят такава закрила.

               (2)Седем държави членки са страни по Лисабонската спогодба, а именно България (от 1975 г.), Чешката република (от 1993 г.), Франция (от 1966 г.), Италия (от 1968 г.), Унгария (от 1967 г.), Португалия (от 1966 г.) и Словакия (от 1993 г.). Три държави членки — Гърция, Испания и Румъния, са подписали, но не са ратифицирали тази спогодба. Самият ЕС не е страна по Лисабонската спогодба, тъй като тя предвижда, че към нея могат да се присъединяват само държави.

               (3)На 20 май 2015 г. беше приет Женевският акт на Лисабонската спогодба за наименованията за произход и географските указания
                  2
                (наричан по-нататък „Женевският акт“), с който се преразглежда Лисабонската спогодба. По-специално с Женевския акт се разширява обхватът на Специалния съюз, така че закрилата на наименованията за произход на продукти да обхване всички географски указания по смисъла на Споразумението на СТО за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост. Женевският акт е съвместим с това споразумение и със съответното законодателство на ЕС относно закрилата на наименованията за произход и географските указания за селскостопански продукти и позволява на международните организации да се присъединяват като договарящи страни.

               (4)ЕС разполага с изключителна компетентност в областта, обхваната от Женевския акт. Това беше потвърдено в решението на Съда от 25 октомври 2017 г. по дело C-389/15
                  3
               , в което беше пояснено, че проектът на преразгледаната Лисабонска спогодба, който впоследствие беше приет като Женевския акт, е предназначен основно да улесни и уреди търговията между ЕС и трети държави, и има преки и непосредствени последици за тази търговия. Поради това преговорите относно Женевския акт попадат в изключителната компетентност на ЕС, предоставена с член 3, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, тъй като са част от общата търговска политика, посочена в член 207, параграф 1 от Договора, по-специално във връзка с търговските аспекти на интелектуалната собственост.

               (5)По отношение на определени селскостопански продукти ЕС е установил единни и всеобхватни системи за закрила на географските указания за вината (1970 г.), спиртните напитки (1989 г.), ароматизираните вина (1991 г.) и други селскостопански продукти и храни (1992 г.). Въз основа на изключителната компетентност съгласно член 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз държавите членки не следва да разполагат с национални системи за закрила, с които да закрилят наименованията за произход и географските указания за селскостопански продукти на трети държави — членки на Специалния съюз. При все това, тъй като ЕС не е договаряща страна по Женевския акт, той не може да представя наименованията за произход и географските указания за селскостопански продукти, регистрирани на равнището на ЕС, за закрила в рамките на Специалния съюз, нито да закриля наименованията за произход и географските указания на трети държави членки чрез системите за закрила, установени от ЕС.

               (6)За да може ЕС да упражнява правилно своята изключителна компетентност по отношение на областите, обхванати от Женевския акт на Лисабонската спогодба, и своите функции в контекста на всеобхватните си системи за закрила на наименованията за произход и географските указания за селскостопански продукти, той следва да се присъедини като договаряща страна по Женевския акт.

               (7)Присъединяването на ЕС към Женевския акт е в съответствие с член 17, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, в който се предвижда, че интелектуалната собственост е защитена.

               (8)Поради това ЕС съюз следва да се присъедини към Женевския акт.

               (9)В рамките на Специалния съюз ЕС следва да бъде представляван от Комисията в съответствие с член 17, параграф 1 от Договора за Европейския съюз,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Присъединяването на Европейския съюз към Женевския акт на Лисабонската спогодба за наименованията за произход и географските указания (наричан по-нататък „Женевският акт“) се одобрява с настоящото решение от името на Съюза.

               Текстът на Женевския акт е приложен към настоящото решение.

               Член 2

               Председателят на Съвета посочва лицето, упълномощено да депозира от името на Съюза документа за присъединяване, предвиден в член 28, параграф 2, подточка ii) от Женевския акт, за да изрази съгласието на Европейския съюз да бъде обвързан от Женевския акт.

               Член 3

               В рамките на Специалния съюз ЕС е представляван от Комисията в съответствие с член 17, параграф 1 от Договора за Европейския съюз. Комисията отправя всички необходими уведомления съгласно Женевския акт от името на ЕС.

               По-специално Комисията е компетентният орган, посочен в член 3 от Женевския акт, отговорен за прилагането на Женевския акт на територията на ЕС и за комуникацията с Международното бюро за интелектуална собственост на Световната организация за интелектуална собственост съгласно Женевския акт и Общия правилник по Лисабонската спогодба и Женевския акт на Лисабонската спогодба (наричан по-нататък „Общият правилник“)
                  4
               .

               Член 4

               В съответствие с член 29, параграф 4 от Женевския акт в декларация, приложена към документа за присъединяване, се посочва удължаване с една година на посочения в член 15, параграф 1 от Женевския акт срок и на посочените в член 17 от същия акт периоди в съответствие с процедурите, посочени в Общия правилник.

               В съответствие с правило 5, параграф 3, буква а) от Общия правилник в уведомление от генералния директор на Световната организация за интелектуална собственост, приложено към документа за присъединяване, се посочва изискването, че за закрилата на регистрирано наименование за произход или географско указание на територията на ЕС в заявлението, освен задължителното съдържание съгласно правило 5, параграф 2 от Общия правилник, трябва да се посочат данните, които по отношение на наименованията за произход засягат качеството или характеристиките на стоката и нейната връзка с географската среда на географския район на производство, а по отношение на географските указания — качеството, репутацията или други характеристики на стоката и нейната връзка с географския район на произход.

               Член 5

               Настоящото решение влиза в сила на […] година.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

               ЗАКОНОДАТЕЛНА ФИНАНСОВА ОБОСНОВКА

                        ФИНАНСОВА ОБОСНОВКА

                        FS/18/YG/mh XXX

                        agri.ddg2..XXX

                        6.221.2018.1

                        ДАТА: 5.3.2018 г.

                        1.

                        БЮДЖЕТЕН РЕД:

                        05 06 01

                        БЮДЖЕТНИ КРЕДИТИ:

                        7,228 милиона евро

                        2.

                        НАИМЕНОВАНИЕ:
                        Предложение за Решение на Съвета относно присъединяването на Европейския съюз към Женевския акт на Лисабонската спогодба за наименованията за произход и географските указания

                        3.

                        ПРАВНО ОСНОВАНИЕ:

                        Член 207 и член 218, параграф 6 от Договора за функционирането на Европейския съюз

                        4.

                        ЦЕЛИ:

                        С настоящото предложение за решение на Съвета Комисията отправя искане да бъде упълномощена от Съвета за присъединяване на Европейския съюз към Женевския акт.

                        5.

                        ФИНАНСОВО ОТРАЖЕНИЕ

                        12-МЕСЕЧЕН ПЕРИОД
                        (млн. евро)

                        НАСТОЯЩА ФИНАНСОВА ГОДИНА

                        2018 г.

                        (млн. евро)

                        СЛЕДВАЩА ФИНАНСОВА ГОДИНА

                        2019 г.

                        (млн. евро)

                        5.0

                        РАЗХОДИ

                        -
                              ЗА СМЕТКА НА БЮДЖЕТА НА ЕС
                        (ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ/ИНТЕРВЕНЦИИ)

                        -
                              НА НАЦИОНАЛНИТЕ ОРГАНИ

                        -
                              ДРУГИ

                        -

                        1,0

                        1,0

                        -

                        -

                        1,0 (прогнозни)

                        5.1

                        ПРИХОДИ

                        -
                              СОБСТВЕНИ РЕСУРСИ НА ЕС
                        (НАЛОЗИ/МИТА)

                        -
                              НАЦИОНАЛНИ

                        2020 г.

                        2021 г.

                        2022 г.

                        2023 г.

                        5.0.1

                        ОЧАКВАНИ РАЗХОДИ

                        5.1.1

                        ОЧАКВАНИ ПРИХОДИ

                        5.2

                        МЕТОД НА ИЗЧИСЛЕНИЕ: на този етап не е определен

                        6.0

                        МОЖЕ ЛИ ПРОЕКТЪТ ДА БЪДЕ ФИНАНСИРАН ОТ БЮДЖЕТНИ КРЕДИТИ, ВПИСАНИ В СЪОТВЕТНАТА ГЛАВА НА ТЕКУЩИЯ БЮДЖЕТ?

                        ДА НЕ

                        6.1

                        МОЖЕ ЛИ ПРОЕКТЪТ ДА БЪДЕ ФИНАНСИРАН ЧРЕЗ ПРЕХВЪРЛЯНЕ МЕЖДУ ГЛАВИ ОТ ТЕКУЩИЯ БЮДЖЕТ?

                        ДА НЕ

                        6.2

                        ЩЕ БЪДЕ ЛИ НЕОБХОДИМ ДОПЪЛНИТЕЛЕН БЮДЖЕТ?

                        ДА НЕ

                        6.3

                        ЩЕ БЪДЕ ЛИ НЕОБХОДИМО ВПИСВАНЕТО НА БЮДЖЕТНИ КРЕДИТИ В БЪДЕЩИ БЮДЖЕТИ?

                        ДА НЕ

                        ЗАБЕЛЕЖКИ:

                        Таксите се поемат от държавата членка, от които произхожда наименованието за произход или географското указание. Съюзът може обаче да участва със специална вноска съгласно член 24, параграф 2, подточка v) от Женевския акт в рамките на наличните за тази цел средства от годишния си бюджет. За 2018 г. за тази цел по бюджетен ред 05 06 01 е предвидена сума от 1 милион евро.

                     (1)

                  http://www.wipo.int/export/sites/www/lisbon/en/legal_texts/lisbon_agreement.pdf

                     (2)

                  http://www.wipo.int/edocs/lexdocs/treaties/en/lisbon/trt_lisbon_009en.pdf

                     (3)

                        Решение на Съда от 25 октомври 2017 г., Комисия/Съвет, C-389/15, ECLI:EU:C:2017:798 [точка 45 и следващите].

                     (4)

                        Общ правилник по Лисабонската спогодба и Женевския акт на Лисабонската спогодба, приет от Асамблеята на Лисабонския съюз на 11 октомври 2017 г.
                  http://www.wipo.int/meetings/en/doc_details.jsp?doc_id=376416
                  , документ WIPO A/57/11 от 11 октомври 2017 г.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 27.7.2018
            COM(2018) 350 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно присъединяването на Европейския съюз към Женевския акт на Лисабонската спогодба за наименованията за произход и географските указания

               ЖЕНЕВСКИ АКТ НА ЛИСАБОНСКАТА СПОГОДБА ЗА НАИМЕНОВАНИЯТА ЗА ПРОИЗХОД И ГЕОГРАФСКИТЕ УКАЗАНИЯ

               Списък на членовете

               Глава I: Уводни и общи разпоредби

               Член 1:
                     Съкращения на изрази

               Член 2:
                     Предмет

               Член 3:
                     Компетентен орган

               Член 4:
                     Международен регистър

               Глава II: Подаване на заявление и международна регистрация

               Член 5:
                     Подаване на заявление

               Член 6:
                     Международна регистрация

               Член 7:
                     Такси

               Член 8:
                     Срок на валидност на международните регистрации

               Глава III: Закрила

               Член 9:
                     Ангажимент за закрила

               Член 10:
                     Закрила съгласно правото на договарящите страни и други актове

               Член 11:
                     Закрила по отношение на регистрирани наименования за произход и географски указания

               Член 12:
                     Закрила срещу превръщането на наименования или указания в родови

               Член 13:
                     Предпазни мерки по отношение на други права

               Член 14:
                     Процедури за правоприлагане и средства за правна защита

               Глава IV: Отказ и други действия по отношение на международна регистрация

               Член 15:
                     Отказ

               Член 16:
                     Оттегляне на отказ

               Член 17:
                     Преходен период

               Член 18:
                     Уведомление за предоставяне на закрила

               Член 19:
                     Обявяване на недействителност

               Член 20:
                     Изменения и други вписвания в международния регистър

               Глава V: Административни разпоредби

               Член 21:
                     Членство в Лисабонския съюз

               Член 22:
                     Асамблея на Специалния съюз

               Член 23:
                     Международно бюро

               Член 24:
                     Финансово управление

               Член 25:
                     Правилник за прилагане

               Глава VI: Преразглеждане и изменение

               Член 26:
                     Преразглеждане

               Член 27:
                     Изменение на някои членове от Асамблеята

               Глава VII: Заключителни разпоредби

               Член 28:
                     Процедура на присъединяване към настоящия акт

               Член 29:
                     Дата на влизане в сила на ратификациите и присъединяванията

               Член 30:
                     Забрана за резерви

               Член 31:
                     Прилагане на Лисабонската спогодба и на акта от 1967 г.

               Член 32:
                     Денонсиране

               Член 33:
                     Езици на настоящия акт; подписване

               Член 34:
                     Депозитар

               Глава I
               Уводни и общи разпоредби

               Член 1

               Съкращения на изрази

               Освен ако изрично е посочено друго, за целите на настоящия акт:

               I)„Лисабонска спогодба“ означава Лисабонската спогодба за закрила на наименованията за произход и тяхната международна регистрация от 31 октомври 1958 г.;

               II)„актът от 1967 г.“ означава Лисабонската спогодба, преразгледана в Стокхолм на 14 юли 1967 г. и изменена на 28 септември 1979 г.;

               III)„настоящият акт“ означава Лисабонската спогодба за наименованията за произход и географските указания, установена с настоящия акт;

               IV)„правилник за прилагане“ означава правилникът за прилагане, посочен в член 25;

               V)„Парижка конвенция“ означава Парижката конвенция за закрила на индустриалната собственост от 20 март 1883 г., преразгледана и изменена;

               VI)„наименование за произход“ означава наименование, както е посочено в член 2, параграф 1, подточка i);

               VII)„географско указание“ означава указание, както е посочено в член 2, параграф 1, подточка ii);

               VIII)„международен регистър“ означава международният регистър, поддържан от Международното бюро в съответствие с член 4, предназначен за официалното събиране на данни относно международните регистрации на наименованията за произход и географските указания, независимо от носителя, на който се съхраняват тези данни;

               IX)„международна регистрация“ означава международна регистрация, вписана в международния регистър;

               X)„заявление“ означава заявление за международна регистрация;

               XI)„регистриран“ означава вписан в международния регистър в съответствие с настоящия акт;

               XII)„географски район на произход“ означава географски район на произход, както е посочен в член 2, параграф 2;

               XIII)„трансграничен географски район“ означава географски район, разположен във или обхващащ съседни договарящи страни;

               XIV)„договаряща страна“ означава всяка държава или междуправителствена организация, която е страна по настоящия акт;

               XV)„договаряща страна на произход“ означава договарящата страна, в която е разположен географският район на произход, или договарящите страни, в които е разположен трансграничният географски район на произход;

               XVI)„компетентен орган“ означава субект, определен в съответствие с член 3;

               XVII)„бенефициери“ означава физически или юридически лица, които съгласно законодателството на договарящата страна на произход имат право да използват наименование за произход и географско указание;

               XVIII)„междуправителствена организация“ означава междуправителствена организация, която отговаря на условията да стане страна по настоящия акт в съответствие с член 28, параграф 1, подточка iii);

               XIX)„Организация“ означава Световната организация за интелектуална собственост;

               XX)„генерален директор“ означава генералният директор на Организацията;

               XXI)„Международно бюро“ означава Международното бюро на Организацията.

               Член 2

               Предмет

               (1)[Наименования за произход и географски указания] Настоящият акт се прилага по отношение на:

               I)всяко наименование, което се ползва от закрила в договарящата страна на произход, състоящо се от името на географски район или съдържащо такова име, или друго наименование, за което е известно, че се отнася до такъв район и което служи за означаване на дадена стока като произхождаща от този географски район, като качеството или характеристиките на стоката, на които се основава нейната репутация, се дължат изключително или основно на географската среда, включваща природните и човешките фактори; и

               II)всяко указание, което се ползва от закрила в договарящата страна на произход, състоящо се от името на географски район или съдържащо такова име, или друго указание, за което е известно, че се отнася до такъв район, което обозначава дадена стока като произхождаща от този район, като определено качество, репутацията или друга характеристика на стоката се дължи основно на географския ѝ произход.

               (2)[Възможни географски райони на произход] Географски район на произход, посочен в параграф 1, може да обхваща цялата територия на договарящата страна на произход или район, местност или място в договарящата страна на произход. Това не изключва прилагането на настоящия акт по отношение на географски район на произход, посочен в параграф 1, който се състои от трансграничен географски район или част от такъв.

               Член 3

               Компетентен орган

               Всяка договаряща страна определя субект, който е отговорен за прилагането на настоящия акт на нейната територия и за комуникацията с Международното бюро съгласно настоящия акт и правилника за прилагане. Договарящата страна съобщава името и данните за връзка на този компетентен орган на Международното бюро, както е посочено в правилника за прилагане.

               Член 4

               Международен регистър

               Международното бюро поддържа международен регистър, в който се вписват международните регистрации, извършени съгласно настоящия акт, съгласно Лисабонската спогодба и акта от 1967 г. или в съответствие и с двата акта, както и данните във връзка с тези международни регистрации.

               Глава II
               Подаване на заявление и международна регистрация

               Член 5
               Подаване на заявление

               (1)[Място на подаване] Заявленията се подават в Международното бюро.

               (2)[Подаване на заявление от компетентен орган] При спазване на условията на параграф 3 заявлението за международна регистрация на наименование за произход и географско указание се подава от компетентния орган от името на:

               I)бенефициерите; или

               II)физическо или юридическо лице с процесуална легитимация съгласно законодателството на договарящата страна на произход да предявява правата на бенефициерите или други права по отношение на наименованието за произход или географското указание.

               (3)[Пряко подаване на заявление]

               1)Без да се засяга параграф 4, ако законодателството на договарящата страна на произход позволява това, заявлението може да бъде подадено от бенефициерите или от физическото или юридическо лице, посочено в параграф 2, подточка ii).

               2)Буква а) се прилага, при условие че договарящата страна представи декларация,  че законодателството ѝ позволява това. Договарящата страна може да представи такава декларация при депозирането на документа си за ратификация или присъединяване или на по-късен етап. Когато декларацията се представя при депозирането на документа за ратификация или присъединяване, нейното действие започва при влизането в сила на настоящия акт по отношение на въпросната договаряща страна. Когато декларацията се представя след влизането в сила на настоящия акт по отношение на въпросната договаряща страна, нейното действие започва три месеца след датата, на която генералният директор е получил декларацията.

               (4)[Евентуално съвместно заявление в случай на трансграничен географски район] В случай на географски район на произход, който се състои от трансграничен географски район, в съответствие със своето споразумение съседните договарящи страни могат да подадат съвместно заявление чрез общо определен компетентен орган.

               (5)[Задължително съдържание] Задължителните данни, които трябва да бъдат посочени в заявлението наред с указаните в член 6, параграф 3, се съдържат в правилника за прилагане.

               (6)[Незадължително съдържание]  Незадължителните данни, които могат да бъдат посочени в заявлението, могат да бъдат указани в правилника за прилагане.

               Член 6
               Международна регистрация

               (1)[Официално разглеждане от Международното бюро] При получаване на заявление за международна регистрация на наименование за произход или географско указание в надлежния формат, както е посочено в правилника за прилагане, Международното бюро регистрира наименованието за произход или географското указание в международния регистър.

               (2)[Дата на международната регистрация] При спазване на условията на параграф 3 датата на международната регистрация е датата, на която Международното бюро е получило заявлението.

               (3)[Дата на международната регистрация, когато липсват данни] Когато заявлението не съдържа всички следни данни:

               I)посочване на компетентния орган или, при прилагане на член 5, параграф 3, на заявителя или заявителите;

               II)данни, позволяващи идентифициране на бенефициерите и, когато е приложимо, физическото или юридическото лице, посочено в член 5, параграф 2, подточка ii);

               III)наименованието за произход или географското указание, за което се иска международна регистрация;

               IV)стоката или стоките, към които се прилага наименованието за произход или географското указание;

               датата на международната регистрация е датата, на която Международното бюро е получило последните липсващи данни.

               (4)[Публикуване и уведомяване за международни регистрации] Международното бюро незабавно публикува всяка международна регистрация и уведомява компетентния орган на всяка договаряща страна за международната регистрация.

               (5)[Дата на влизане в сила на международна регистрация]

               1)При спазване на условията на  буква б) регистрираните наименования за произход или географски указания се ползват от закрила от датата на международната регистрация във всяка договаряща страна, която не е отказала закрила в съответствие с член 15 или която е изпратила на Международното бюро уведомление за предоставяне на закрила в съответствие с член 18.

               2)Договаряща страна може да уведоми генералния директор посредством декларация, че в съответствие с националното или регионалното ѝ законодателство регистрирано наименование за произход или географско указание се ползва от закрила от посочена в декларацията дата, която обаче не е по-късна от датата на изтичане на срока за отказ, посочен в правилника за прилагане в съответствие с член 15, параграф 1, буква а).

               Член 7

               Такси

               (1)[Такса за международна регистрация] За международната регистрация на всяко наименование за произход и на всяко географско указание се плаща съответната такса, посочена в правилника за прилагане.

               (2)[Такси за други вписвания в международния регистър] В правилника за прилагане се уточняват таксите, които трябва да бъдат платени по отношение на други вписвания в международния регистър, както и за предоставяне на извлечения, удостоверения или друга информация във връзка със съдържанието на международната регистрация.

               (3)[Намаляване на таксата] Асамблеята определя по-ниски такси по отношение на някои международни регистрации на наименования за произход и по отношение на някои международни регистрации на географски указания — по-специално такива, по отношение на които договарящата страна на произход е развиваща се държава или най-слабо развита държава.

               (4)[Индивидуална такса]

               1)Всяка договаряща страна може да уведоми генералния директор посредством декларация, че закрилата, произтичаща от международната регистрация, важи за нея само ако бъде платена такса, с която се покриват разходите ѝ за разглеждане по същество на международната регистрация. Размерът на такава индивидуална такса се посочва в декларацията и може да се променя в следващи декларации. Въпросната сума не може да бъде по-голяма от равностойността на сумата, изисквана съгласно националното или регионалното законодателство на договарящата страна, намалена с икономиите в резултат на международната процедура. В допълнение на това договарящата страна може да уведоми генералния директор посредством декларация, че изисква административна такса за използването от бенефициерите на наименованието за произход или географското указание в тази договаряща страна.

               2)Ако индивидуалната такса не бъде платена, в съответствие с правилника за прилагане се отказва закрила по отношение на договарящата страна, която изисква плащането на таксата.

               Член 8
               Срок на валидност на международните регистрации

               (1)[Зависимост] Международните регистрации са валидни за неопределен срок, при положение че закрилата на регистрирано наименование за произход или географско указание вече не се изисква, ако наименованието, представляващо наименованието за произход, или указанието, представляващо географското указание, вече не се ползва от закрила в договарящата страна на произход.

               (2)[Заличаване]

               1)Компетентният орган на договарящата страна на произход или, при прилагане на член 5, параграф 3, бенефициерите, или физическото или юридическото лице, посочено в член 5, параграф 2, подточка ii), или компетентният орган на договарящата страна на произход може по всяко време да поиска от Международното бюро да заличи съответната международна регистрация.

               2)В случай че наименованието, представляващо регистрирано наименование за произход, или указанието, представляващо регистрирано географско указание, вече не се ползва от закрила в договарящата страна на произход, компетентният орган на договарящата страна на произход отправя искане за заличаване на международната регистрация.

               Глава III

               Закрила

               Член 9
               Ангажимент за закрила

               Всяка договаряща страна предоставя закрила за регистрираните наименования за произход и географски указания на своята територия, в рамките на своята правна система и практика, но в съответствие с условията на настоящия акт, с оглед на евентуален отказ, денонсиране, обявяване на недействителност или заличаване, които могат да влязат в сила по отношение на нейната територия, и при положение че договарящи страни, в чието национално или регионално законодателство не се предвижда разграничение между наименования за произход и географски указания, няма да бъдат длъжни да въведат такова разграничение в своето национално или регионално законодателство.

               Член 10
               Закрила съгласно правото на договарящите страни или други актове

               (1)[Форма на правна закрила] Всяка договаряща страна е свободна да избере вида законодателство, съгласно което установява закрилата, посочена в настоящия акт, при условие че това законодателство отговаря на съществените изисквания на настоящия акт.

               (2)[Закрила съгласно други актове] Правилникът за прилагане на настоящия акт по никакъв начин не засяга друга закрила, която договаряща страна може да осигури по отношение на регистрирани наименования за произход или регистрирани географски указания съгласно своето национално или регионално законодателство или съгласно други международни актове.

               (3)[Връзка с други актове] Никоя от разпоредбите на настоящия акт не представлява дерогация от задълженията на договарящите страни една към друга съгласно други международни актове, нито засяга правата на договарящите страни съгласно други международни актове.

               Член 11
               Закрила по отношение на регистрирани наименования за произход и географски указания

               (1)[Съдържание на закрилата] При спазване на разпоредбите на настоящия акт, по отношение на регистрирано наименование за произход или регистрирано географско указание всяка договаряща страна осигурява правните средства, с които се предотвратява:

               1)използването на наименованието за произход или географското указание

               I)по отношение на стоки от същия вид като тези, към които се прилага наименованието за произход или географското указание, но които не са с произход от географския район на произход или не отговарят на други приложими изисквания за използването на наименованието за произход или географското указание;

               II)по отношение на стоки не от същия вид като тези, към които се прилага наименованието за произход или географското указание, или по отношение на услуги, ако такова използване предполага или подсказва връзка между тези стоки или услуги и бенефициерите на наименованието за произход или географското указание и това има вероятност да навреди на техните интереси или, когато е приложимо, поради репутацията на наименованието за произход или географското указание в съответната договаряща страна, такова използване има вероятност да увреди или да намали по несправедлив начин тази репутация или да извлече несправедливо предимство от нея;

               2)всяка друга практика, която би могла да подведе потребителите по отношение на истинския произход, източник или естество на стоките.

               (2)[Съдържание на закрилата по отношение на определени видове употреба] Параграф 1, буква а) също така се прилага към употребата на наименованието за произход или географското указание, което представлява имитация, дори ако е посочен истинският произход на стоките или ако наименованието за произход или географското указание се използва в превод или е придружено от изрази като „стил“, „вид“, „тип“, „направа“, „имитация“, „метод“, „като произведено в“, „подобно“, „сходно“ или друг подобен израз
                  1
               .

               (3)[Използване в търговска марка] Без да се засяга член 13, параграф 1, ако законодателството на договаряща страна го позволява или по искане на заинтересована страна, тази договаряща страна отказва или обявява регистрацията на по-късна търговска марка за недействителна ex officio, ако използването на търговската марка би довело до една от ситуациите, посочени в параграф 1.

               Член 12
               Закрила срещу превръщането на наименования или указания в родови

               При спазване на разпоредбите на настоящия акт не може да се счита, че регистрираните наименования за произход и регистрираните географски указания са станали родови
                  2
                в договаряща страна.

               Член 13
               Предпазни мерки по отношение на други права

               (1)[Права върху по-ранна търговска марка] Разпоредбите на настоящия акт не засягат по-ранна търговска марка, за която добросъвестно е подадено заявление или която е регистрирана или придобита в резултат на добросъвестно използване в договаряща страна. Когато в законодателството на договаряща страна е предвидено ограничено изключение за предоставените от търговска марка права, поради което в такива обстоятелства по-ранната търговска марка не дава право на своя собственик да предотврати предоставянето на закрила или използването на регистрирано наименование за произход или географско указание в тази договаряща страна, закрилата на регистрираното наименование за произход или географско указание не ограничава по друг начин правата, предоставени от тази търговска марка.

               (2)[Използване на лично име в стопанска дейност] Разпоредбите на настоящия акт не засягат правото на което и да е лице да използва в търговската си дейност своето име или името на предшественика си в съответната стопанска дейност, освен когато това име се използва по начин, който заблуждава потребителите.

               (3)[Права въз основа на наименованието на сорт растения или порода животни] Разпоредбите на настоящия акт не засягат правото на което и да е лице да използва в търговската си дейност наименованието на сорт растения или порода животни, освен когато това наименование на сорт растения или порода животни се използва по начин, който заблуждава потребителите.

               (4)[Предпазни мерки в случай на уведомяване за оттегляне на отказ или предоставяне на закрила] Когато договаряща страна, която е отказала да признае действието на международна регистрация съгласно член 15 на основание използване съгласно по-ранна търговска марка или друго право, посочено в този член, уведоми за оттеглянето на този отказ съгласно член 16 или за предоставянето на закрила съгласно член 18, произтичащата закрила на наименованието за произход или географското указание не засяга това право или използването му, освен ако закрилата е предоставена след анулиране, неподновяване, отнемане или обявяване на правото за недействително.

               Член 14
               Процедури за правоприлагане и средства за правна защита

               В зависимост от своята правна система и практика всяка договаряща страна осигурява ефективни средства за правна защита, насочени към закрила на регистрираните наименования за произход и регистрираните географски указания, и предвижда възможност за образуване на съдебни производства за гарантиране на тяхната закрила от страна на публичен орган или от която и да е заинтересована страна, независимо дали е физическо или юридическо лице и независимо дали е публично или частно образувание.

               Глава IV
               Отказ и други действия по отношение на международна регистрация

               Член 15
               Отказ

               (1)[Отказ от признаване на действието на международна регистрация]

               1)В рамките на срока, посочен в правилника за прилагане, компетентният орган на договаряща страна може да уведоми Международното бюро за отказ от признаване на действието на международна регистрация на територията на тази страна. Уведомлението за отказ може да бъде отправено от компетентния орган ex officio, ако законодателството позволява това, или по искане на заинтересована страна.

               2)В уведомлението за отказ се посочват основанията, на които е основан отказът.

               (2)[Закрила съгласно други актове] Уведомлението за отказ не е в ущърб на друга закрила, която в съответствие с член 10, параграф 2 може да бъде налице за съответното наименование или указание в договаряща страна, с която е свързан отказът.

               (3)[Задължение да се осигури възможност за заинтересовани страни] Всяка договаряща страна осигурява достатъчна възможност за всеки, чиито интереси ще бъдат засегнати от международна регистрация, да поиска от компетентния орган да отправи уведомление за отказ по отношение на международната регистрация.

               (4)[Регистриране, публикуване и съобщаване на отказ] Международното бюро вписва отказа и основанията за него в международния регистър. То публикува отказа и основанията за него и съобщава за уведомлението за отказ на компетентния орган на договарящата страна на произход или, когато заявлението е подадено пряко в съответствие с член 5, параграф 3, на бенефициерите или на физическото или юридическото лице, посочено в член 5, параграф 2, подточка ii), както и на компетентния орган на договарящата страна на произход.

               (5)[Национално третиране] Всяка договаряща страна осигурява на заинтересованите страни, засегнати от отказ, същите съдебни и административни средства за правна защита, които са достъпни за нейните граждани във връзка с отказа от закрила за наименование за произход или географско указание.

               Член 16
               Оттегляне на отказ

               Отказът може да бъде оттеглен в съответствие с процедурите, посочени в правилника за прилагане. Оттеглянето се вписва в международния регистър.

               Член 17
               Преходен период

               (1)[Възможност за предоставяне на преходен период] Без да се засяга член 13, когато договаряща страна не е отказала да признае действието на международна регистрация на основание по-ранно използване от трета страна или е оттеглила такъв отказ, или е отправила уведомление за предоставяне на закрила, ако законодателството ѝ го позволява, тя може да предостави определен период, посочен в правилника за прилагане, за прекратяването на това използване.

               (2)[Уведомление за преходен период] Договарящата страна уведомява Международното бюро за всеки такъв период в съответствие с процедурите, определени в правилника за прилагане.

               Член 18
               Уведомление за предоставяне на закрила

               Компетентният орган на договаряща страна може да уведоми Международното бюро за предоставянето на закрила на регистрирано наименование за произход или географско указание. Международното бюро вписва всяко такова уведомление в международния регистър и го публикува.

               Член 19
               Обявяване на недействителност

               (1)[Възможност за защита на права] Пълното или частично обявяване за недействително на действието на международна регистрация на територията на договаряща страна може да бъде постановено едва след като на бенефициерите е била дадена възможност да защитят своите права. Такава възможност се дава и на физическото или юридическото лице, посочено в член 5, параграф 2, подточка ii).

               (2)[Уведомяване, вписване и публикуване] Договарящата страна уведомява Международното бюро относно обявяването за недействително на действието на международна регистрация, а то вписва обявяването на недействителност в международния регистър и го публикува.

               (3)[Закрила съгласно други актове] Обявяването на недействителност не е в ущърб на друга закрила, която в съответствие с член 10, параграф 2 може да бъде налице за съответното наименование или указание в договаряща страна, която е обявила за недействително действието на международната регистрация.

               Член 20
               Изменения и други вписвания в международния регистър

               Процедурите за изменението на международните регистрации и другите вписвания в международния регистър се посочват в правилника за прилагане.

               Глава V Административни разпоредби

               Член 21
               Членство в Лисабонския съюз

               Независимо дали са страни по Лисабонската спогодба и акта от 1967 г. или не, договарящите страни членуват в същия Специален съюз като държавите, които са страни по Лисабонската спогодба или акта от 1967 г.

               Член 22
               Асамблея на Специалния съюз

               (1)[Състав]

               1)Договарящите страни членуват в същата Асамблея като държавите, които са страни по акта от 1967 г.

               2)Всяка договаряща страна се представлява от един делегат, който може да бъде подпомаган от заместник-делегати, съветници и експерти.

               3)Всяка делегация поема собствените си разноски.

               (2)[Задачи]

               1)Асамблеята:

               I)разглежда всички въпроси, свързани с поддържането и развитието на Специалния съюз и прилагането на настоящия акт;

               II)дава насоки на генералния директор относно подготовката за конференциите за преразглеждане, посочени в член 26, параграф 1, като надлежно се отчитат всички коментари, отправени от членовете на Специалния съюз, които не са ратифицирали или не са се присъединили към настоящия акт;

               III)изменя правилника за прилагане;

               IV)преглежда и одобрява докладите и дейностите на генералния директор по отношение на Специалния съюз и му дава всички необходими указания относно въпроси от компетентността на Специалния съюз;

               V)определя програмата, приема двугодишния бюджет на Специалния съюз и одобрява окончателните отчети;

               VI)приема финансовия правилник на Специалния съюз;

               VII)установява комитетите и работните групи, които счита за подходящи за постигането на целите на Специалния съюз;

               VIII)определя кои държави, междуправителствени и неправителствени организации се приемат на събранията ѝ като наблюдатели;

               IX)приема изменения на членове 22—24 и 27;

               X)предприема всички други необходими действия за постигане на целите на Специалния съюз и изпълнява всички други необходими функции съгласно настоящия акт.

               2)Що се отнася до въпроси, които са от интерес и за други съюзи, администрирани от Организацията, Асамблеята приема своите решения, след като се консултира с координационния комитет на Организацията.

               (3)[Кворум]

               1)Половината членове на Асамблеята, които разполагат с право на глас по даден въпрос, представляват кворум за целите на гласуването по този въпрос.

               2)Независимо от разпоредбите на буква а), ако по време на сесия броят на членовете на Асамблеята, които са държави, имат право на глас по даден въпрос и са представени, е по-малък от една трета, но е равен или по-голям от една трета от членовете, които са държави и имат право на глас по същия въпрос, Асамблеята може да взема решения, но — с изключение на решенията, засягащи нейните процедури — всички такива решения влизат в сила само ако са изпълнени посочените по-долу условия. Международното бюро съобщава за тези решения на членовете на Асамблеята, които имат право на глас по упоменатия въпрос и не са били представени, като ги поканва да изразят писмено своя вот или въздържане в срок от три месеца от датата на съобщението. Ако след изтичането на този срок броят на членовете, изразили по този начин своя вот или въздържане, е равен на броя на членовете, които не са достигнали за получаване на кворум по време на сесията, тези решения влизат в сила, при условие че в същото време все още е налице необходимото мнозинство.

               (4)[Вземане на решения в Асамблеята]

               1)Асамблеята се стреми да взема решенията си с консенсус.

               2)Когато дадено решение не може да бъде взето с консенсус, въпросът се решава с гласуване. В такъв случай

               I)всяка договаряща страна, която е държава, има един глас и гласува от свое име; и

               II)всяка договаряща страна, която е междуправителствена организация, може да гласува вместо своите държави членки с брой гласове, равни на броя на последните, които са страни по настоящия акт. Тази междуправителствена организация не участва в гласуването, ако някоя от нейните държави членки упражни правото си на глас и обратното.

               3)Договарящите страни, които не са обвързани от акта от 1967 г., имат право на глас по въпроси, засягащи само държави, които са обвързани от акта от 1967 г., докато по въпроси, засягащи само договарящите страни, право на глас имат само последните.

               (5)[Мнозинства]

               1)При спазване на условията на член 25, параграф 2 и член 27, параграф 2 решенията на Асамблеята изискват две трети от гласовете.

               2)Въздържането не се счита за глас.

               (6)[Сесии]

               1)Асамблеята заседава при свикване от генералния директор и при липсата на извънредни обстоятелства през същия период и на същото място, както Общата асамблея на Организацията.

               2)Асамблеята заседава на извънредна сесия при свикване от генералния директор по искане на една четвърт от нейните членове или по инициатива на генералния директор.

               3)Дневният ред на всяка сесия се подготвя от генералния директор.

               (7)[Процедурни правила] Асамблеята приема процедурните си правила.

               Член 23
               Международно бюро

               (1)[Административни задачи]

               1)Международната регистрация и свързаните с това задължения, както и всички други административни задачи, отнасящи се до Специалния съюз, се изпълняват от Международното бюро.

               2)По-специално Международното бюро подготвя заседанията и осигурява секретариата на Асамблеята и на комитетите и работните групи, които могат да бъдат създадени от Асамблеята.

               3)Генералният директор е най-висшият служител на Специалния съюз и го представлява.

               (2)[Роля на Международното бюро в Асамблеята и другите заседания] Генералният директор и служители, посочени от него, вземат участие без право на глас във всички заседания на Асамблеята, комитетите и работните групи, създадени от Асамблеята. Генералният директор или служител, посочен от него, изпълнява ex officio функцията на секретар на съответния орган.

               (3)[Конференции]

               1)В съответствие с указанията на Асамблеята Международното бюро подготвя конференциите за преразглеждане.

               2)Международното бюро може да се консултира с междуправителствени и международни и национални неправителствени организации по упоменатата подготовка.

               3)Генералният директор и лицата, посочени от него, вземат участие без право на глас в разискванията на тези конференции за преразглеждане.

               (4)[Други задачи] Международното бюро изпълнява всички други задачи, които са му възложени във връзка с настоящия акт.

               Член 24
               Финансово управление

               (1)[Бюджет] Приходите и разходите на Специалния съюз се отразяват в бюджета на Организацията по справедлив и прозрачен начин.

               (2)[Източници за финансиране на бюджета] Бюджетът на Специалния съюз се финансира от следните източници:

               I)таксите, събирани съгласно член 7, параграфи 1 и 2;

               II)приходи от продажбата или хонорарите върху изданията на Международното бюро;

               III)дарения, завещания и помощи;

               IV)наеми, лихви и други приходи, включително разни;

               V)специални вноски от договарящите страни или друг алтернативен източник, произлизащ от договарящите страни или от бенефициери, или и двете, ако и доколкото получените суми от източниците, посочени в подточки i)—iv), не са достатъчни за покриване на разноските, за които е взела решение Асамблеята.

               (3)[Определяне на такси; ниво на бюджета]

               1)Размерът на таксите, посочени в параграф 2, се определя от Асамблеята по предложение на генералния директор и се определя по такъв начин, че заедно с приходите от други източници съгласно параграф 2 приходите на Специалния съюз при нормални обстоятелства следва да бъдат достатъчни, за да покрият разноските на Международното бюро за поддържане на услугата за международна регистрация.

               2)Ако програмата и бюджетът на Организацията не бъдат приети преди началото на нов финансов период, разрешението за генералния директор да поема задължения и да извършва плащания остава на същото ниво, както е било в предходния финансов период.

               (4)[Определяне на специалните вноски, посочени в параграф 2, подточка v)] С цел определяне на своята вноска всяка договаряща страна принадлежи към същия клас, към който принадлежи в контекста на Парижката конвенция, или, ако не е договаряща страна по Парижката конвенция — към класа, към който би принадлежала, ако беше договаряща страна по Парижката конвенция. Междуправителствените организации се считат за принадлежащи към клас за участие I (клас едно), освен ако Асамблеята единодушно реши друго. Вноската, която се определя от Асамблеята, отчасти е пропорционална на броя регистрации с произход от съответната договаряща страна.

               (5)[Оборотен фонд] Специалният съюз разполага с оборотен фонд, съставен от авансово извършени плащания от всеки член на Специалния съюз, когато последният вземе решение за това. Ако средствата във фонда се окажат недостатъчни, Асамблеята може да вземе решение за тяхното увеличаване. Вноската и условията на плащане се определят от Асамблеята по предложение на генералния директор. Ако Специалният съюз отчете излишък на приходи спрямо разходите в даден финансов период, по предложение на генералния директор и по решение на Асамблеята авансовите средства за оборотния фонд могат да бъдат възстановени на всеки член пропорционално на първоначалните им плащания.

               (6)[Авансови вноски от държавата домакин]

               1)В споразумението за седалището, сключено с държавата, на чиято територия е седалището на Организацията, се предвижда, че ако средствата в оборотния фонд се окажат недостатъчни, тази държава трябва да предостави авансови вноски. Размерът на тези авансови вноски и условията, при които се предоставят, са предмет на отделни споразумения между държавата и Организацията за всеки отделен случай.

               2)Както посочената в буква а) държава, така и Организацията има право да денонсира задължението за предоставяне на авансови вноски чрез писмено уведомление. Денонсирането влиза в сила три години след края на годината, в която е отправено уведомлението.

               (7)[Финансов одит] Финансовият одит се извършва от една или няколко държави — членки на Специалния съюз, или от външни одитори, както е предвидено във финансовия правилник на Организацията. Те се определят с тяхно съгласие от Асамблеята.

               Член 25
               Правилник за прилагане

               (1)[Предмет] В правилника за прилагане са регламентирани подробностите за прилагането на настоящия акт.

               (2)[Изменение на някои разпоредби на правилника за прилагане]

               1)Асамблеята може да вземе решение някои разпоредби от правилника за прилагане да могат да се изменят само чрез единодушие или чрез мнозинство от три четвърти.

               2)За да не се прилага в бъдеще изискването за единодушие или мнозинство от три четвърти по отношение на изменението на разпоредба от правилника за прилагане, се изисква единодушие.

               3)За да се прилага в бъдеще изискването за единодушие или мнозинство от три четвърти по отношение на изменението на разпоредба от правилника за прилагане, се изисква мнозинство от три четвърти.

               (3)[Конфликт между настоящия акт и правилника за прилагане] В случай на конфликт между разпоредбите на настоящия акт и тези на правилника за прилагане, предимство имат разпоредбите на първия.

               Глава VI Преразглеждане и изменение

               Член 26
               Преразглеждане

               (1)[Конференции за преразглеждане] Настоящият акт може да се преразглежда чрез дипломатически конференции на договарящите страни. Свикването на дипломатическа конференция се решава от Асамблеята.

               (2)[Преразглеждане или изменение на някои членове] Членове 22—24 и 27 могат да бъдат изменяни чрез конференция за преразглеждане или от Асамблеята съобразно разпоредбите на член 27.

               Член 27
               Изменение на някои членове от Асамблеята

               (1)[Предложения за изменение]

               1)Предложенията за изменение на членове 22—24 и на настоящия член могат да бъдат инициирани от всяка договаряща страна или от генералния директор.

               2)Тези предложения се съобщават от генералния директор на договарящите страни най-малко шест месеца преди тяхното разглеждане от Асамблеята.

               (2)[Мнозинства] Приемането на изменение на посочените в параграф 1 членове изисква мнозинство от три четвърти, с изключение на изменението на член 22 или на настоящия параграф, при което се изисква мнозинство от четири пети.

               (3)[Влизане в сила]

               1)Освен в случаите, когато се прилага буква б), изменението на посочените в параграф 1 членове влиза в сила един месец, след като генералният директор получи писмените уведомления за приемането им, изготвени съгласно съответните конституционни процедури, от страна на три четвърти от тези договарящи страни, които към момента на приемане на изменението са били членове на Асамблеята и са имали право на глас за това изменение.

               2)Всяко изменение на член 22, параграфи 3 или 4 или на настоящата буква не влиза в сила, ако в рамките на шест месеца от неговото приемане от Асамблеята дадена договаряща страна уведоми генералния директор, че не прима това изменение.

               3)Всяко изменение, което влиза в сила в съответствие с разпоредбите на настоящия параграф, обвързва всички държави и междуправителствени организации, които са договарящи страни към момента на влизането в сила на изменението или станат договарящи страни на по-късна дата.

               Глава VII Заключителни разпоредби

               Член 28
               Процедура на присъединяване към настоящия акт

               (1)[Допустимост] При спазване на условията на член 29 и на параграфи 2 и 3 от настоящия член

               I)всяка държава, която е страна по Парижката конвенция, може да подпише и да стане страна по настоящия акт;

               II)всяка друга държава — членка на Организацията, може да подпише и да стане страна по настоящия акт, ако обяви, че нейното законодателство е в съответствие с разпоредбите на Парижката конвенция за наименованията за произход, географските указания и търговските марки;

               III)всяка междуправителствена организация може да подпише и да стане страна по настоящия акт, при условие че поне една от държавите — членки на тази междуправителствена организация, е страна по Парижката конвенция и при условие че междуправителствената организация обяви, че е надлежно упълномощена в съответствие с вътрешните си процедури да стане страна по настоящия акт и че съгласно учредителния договор на междуправителствената организация се прилага законодателство, съгласно което могат да бъдат получени регионални документи, даващи право на закрила по отношение на географски указания.

               (2)[Ратификация или присъединяване] Всяка държава или междуправителствена организация, посочена в параграф 1, може да депозира

               I)документ за ратификация, ако е подписала настоящия акт; или

               II)документ за присъединяване, ако не е подписала настоящия акт.

               (3)[Дата на влизане в сила на депозирането]

               1)При спазване на условията на буква б) датата на влизане в сила на депозирането е датата на депозиране на документа за ратификация или присъединяване.

               2)Датата на влизане в сила на депозирането на документа за ратификация или присъединяване на дадена държава, която е държава — членка на междуправителствена организация, по отношение на която може да бъде получена закрила на наименования за произход или географски указания само въз основа на законодателство, което се прилага между държавите — членки на междуправителствената организация, е датата, на която е депозиран документът за ратификация или присъединяване на тази междуправителствена организация, ако тази дата е по-късна от датата, на която е депозиран документът на упомената държава. При все това настоящата буква не се прилага към държави, които са страни по Лисабонската спогодба или акта от 1967 г., и не засяга прилагането на член 31 по отношение на такива държави.

               Член 29
               Дата на влизане в сила на ратификациите и присъединяванията

               (1)[Документи, които следва да бъдат взети предвид] За целите на настоящия член се вземат предвид само документите за ратификация или присъединяване, които са депозирани от държавите или междуправителствените организации, посочени в член 28, параграф 1, и които имат дата на влизане в сила съобразно член 28, параграф 3.

               (2)[Влизане в сила на настоящия акт] Настоящият акт влиза в сила три месеца, след като пет допустими държави съгласно член 28 са депозирали документите си за ратификация или присъединяване.

               (3)[Дата на влизане в сила на ратификациите и присъединяванията]

               1)Всяка държава или междуправителствена организация, която е депозирала документа си за ратификация или присъединяване три месеца или повече преди датата на влизане в сила на настоящия акт, се обвързва с настоящия акт на датата на влизане в сила на последния.

               2)Всяка друга държава или междуправителствена организация се обвързва с настоящия акт три месеца след датата, на която е депозирала документа си за ратификация или присъединяване, или на която и да е по-късна дата, посочена в този документ.

               (4)[Международни регистрации, извършени преди присъединяването] На територията на присъединяващата се държава и, когато договарящата страна е междуправителствена организация, на територията, на която се прилага учредителният договор на тази междуправителствена организация, разпоредбите на настоящия акт се прилагат по отношение на наименованията за произход и географските указания, които вече са регистрирани съгласно настоящия акт към момента на влизане в сила на присъединяването, при спазване на условията на член 7, параграф 4, както и разпоредбите на глава IV, които се прилагат mutatis mutandis. Присъединяващата се държава или междуправителствена организация също така може да посочи в декларация, приложена към нейния документ за ратификация или присъединяване, че удължава посочения в член 15, параграф 1 срок и на посочените в член 17 периоди в съответствие с процедурите, посочени в тази връзка с правилника за прилагане.

               Член 30
               Забрана за резерви

               Не са разрешени резерви по настоящия акт.

               Член 31
               Прилагане на Лисабонската спогодба и на акта от 1967 г.

               (1)[Отношения между държавите, които са страни по настоящия акт и по Лисабонската спогодба или акта от 1967 г.] Настоящият акт се прилага по отношение на взаимоотношенията на държави, които са страни както по настоящия акт, така и по Лисабонската спогодба или акта от 1967 г. При все това по отношение на международните регистрации на наименованията за произход в сила съгласно Лисабонската спогодба или акта от 1967 г. държавите осигуряват закрила, която не е по-малка от закрилата, изисквана съгласно Лисабонската спогодба или акта от 1967 г.

               (2)[Отношения между държавите, които са страни по настоящия акт и по Лисабонската спогодба или акта от 1967 г., и държавите, които са страни по Лисабонската спогодба или акта от 1967 г., без да са страни по настоящия акт] Всяка държава, която е страна по настоящия акт и по Лисабонската спогодба или акта от 1967 г., продължава да прилага Лисабонската спогодба или акта от 1967 г., според случая, във взаимоотношенията си с държави, които са страни по Лисабонската спогодба или акта от 1967 г., но не са страни по настоящия акт.

               Член 32
               Денонсиране

               (1)[Уведомление] Всяка договаряща страна може да денонсира настоящия акт чрез уведомление, адресирано до генералния директор.

               (2)[Дата на влизане в сила] Денонсирането влиза в сила една година след датата, на която генералният директор е получил уведомлението, или по-късна дата, посочена в уведомлението. То не засяга прилагането на настоящия акт за всяко висящо заявление и всяка международна регистрация в сила по отношение на денонсиращата договаряща страна към момента на влизане в сила на денонсирането.

               Член 33
               Езици на настоящия акт; подписване

               (1)[Оригинали; официални текстове]

               1)Настоящият акт се подписва в един екземпляр на английски, арабски, китайски, френски, руски и испански език, като всички текстове имат еднаква сила.

               2)Официалните текстове на други езици, каквито Асамблеята може да определи, се подготвят от генералния директор след консултации със заинтересованите правителства.

               (2)[Срок за подписване] Настоящият акт е отворен за подписване в седалището на Организацията в рамките на една година след неговото приемане.

               Член 34
               Депозитар

               Депозитар на настоящия акт е генералният директор.

                     (1)

                           Съгласувано изявление относно член 11, параграф 2: За целите на настоящия акт се приема, че когато определени елементи от наименованието или указанието, представляващо наименованието за произход или географското указание, имат родов характер в договарящата страна на произход, тяхната закрила съгласно настоящия параграф не се изисква в другите договарящи страни. За по-голяма сигурност отказът, обявяването на дадена търговска марка за недействителна или установяването на нарушение в договарящите страни съгласно условията на член 11 не могат да се основават на елемента с родов характер.

                     (2)

                           Съгласувано изявление относно член 12: За целите на настоящия акт се приема, че член 12 не засяга прилагането на разпоредбите на настоящия акт по отношение на по-ранно използване, тъй като преди международната регистрация наименованието или указанието, представляващо наименованието за произход или географското указание, може вече изцяло или частично да е родово в договаряща страна, различна от договарящата страна на произход — например защото наименованието или указанието или част от него е идентично с означение, обичайно използвано в обикновения език като обичайното наименование на стока или услуга в тази договаряща страна, или е идентично с обичайното наименование на сорт грозде в тази договаряща страна.