               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 26.8.2020
            COM(2020) 432 final
            2020/0204(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС във връзка с изменението на Решение № 3/2019 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС от 17 декември 2019 г. за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС [2020/2]

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1. Предмет на предложението

               Настоящото решение на Комисията съдържа предложение за решение на Съвета относно позицията, която трябва да се заеме от Съюза в рамките на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС относно изменение на неговото Решение № 3/2019 за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство между ЕС и държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ)
                  1
               , подписано в Котону на 23 юни 2000 г. („Споразумението за партньорство от Котону“ или „СПК“) („Решението за преходните мерки“)
                  2
               . Комисията предлага допълнително удължаване на срока на прилагане на всички разпоредби на Споразумението за партньорство от Котону до 30 юни 2021 г. или до влизането в сила на новото споразумение за партньорство между Съюза и държавите от АКТБ, в зависимост от това кое от двете събития настъпи по-рано.

               2.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               2.1.Споразумението за партньорство от Котону

               От 2000 г. насам Споразумението за партньорство от Котону очертава рамката на отношенията между ЕС и 79-те държави от АКТБ. Споразумението бе сключено за срок от 20 години — от 1 март 2000 г. до 29 февруари 2020 г. Впоследствие то бе преразгледано през 2005 г. и 2010 г.

               На 17 декември 2019 г. прилагането на разпоредбите на Споразумението за партньорство от Котону беше удължено чрез Решението за преходните мерки до 31 декември 2020 г. или до влизането в сила на новото споразумение или до временното прилагане на новото споразумение между Съюза и държавите от АКТБ, в зависимост от това кое от тях настъпи първо.

               През септември 2018 г. започнаха преговори по ново споразумение за партньорство АКТБ—ЕС, които продължават понастоящем. Поради забавянето, предизвикано от пандемията от COVID-19, стана ясно обаче, че преговорите няма да доведат до ново споразумение, което да е готово за прилагане към посочената по-горе дата на изтичане на срока — 31 декември 2020 г. Положението би довело до вакуум в отношенията между ЕС и АКТБ, който трябва да се запълни.

               2.2.Съветът на министрите АКТБ—ЕС

                  Съветът на министрите АКТБ—ЕС е орган на ниво министри, създаден със Споразумението (член 15 от Споразумението за партньорство от Котону). Той се състои, от една страна, от членове на Съвета на Европейския съюз и членове на Европейската комисия и, от друга, от член на правителството на всяка държава от АКТБ. Сред функциите на Съвета на министрите, наред с другото, е вземането на необходимите решения за прилагането и изпълнението на Споразумението за партньорство от Котону. Съветът на министрите взема решенията си с общо съгласие на Страните. За да бъдат решенията валидни, трябва да присъстват i) половината от членовете на Съвета на Европейския съюз (т.е. 14 министри от държавите — членки на ЕС), ii) един член на Комисията и iii) две трети от членовете, представляващи правителствата на държавите от АКТБ (т.е. членове на правителства от 55 различни държави от АКТБ).

               2.3.Преходни мерки

               Член 95, параграф 4, втора алинея от Споразумението за партньорство от Котону гласи следното: „Съветът на министрите приема всички преходни мерки, които могат да са необходими до влизането в сила на новото споразумение.“ По смисъла на член 95, параграф 4, втора алинея от Споразумението за партньорство от Котону могат да се прилагат за преходни мерки за удължаване на срока на прилагане на цялото СПК или на част от него до настъпване на датата, от която ще започне да се прилага новото споразумение (временно прилагане или влизане в сила). С цел да се запази правната, политическата и институционалната приемственост в отношенията с държавите от АКТБ, предвид факта, че новото споразумение няма да започне да се прилага преди изтичането на срока на действащата правна уредба, е нужно да се удължи срокът на прилагане на приетите преходни мерки с оглед продължаване на прилагането на настоящото споразумение.

               2.4.Изменението на преходни мерки от Комитета на посланиците АКТБ—ЕС

                  В съответствие с член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство от Котону решението относно преходните мерки трябва да бъде взето от Съвета на министрите АКТБ—ЕС. Съгласно член 15, параграф 4 от Споразумението за партньорство от Котону обаче Съветът на министрите може да делегира правомощия на Комитета на посланиците. За тази цел на 23 май 2019 г. Съветът на министрите делегира правомощието за приемане на решението относно преходните мерки на Комитета на посланиците
                     3
                  . Съгласно член 16, параграф 2 от Споразумението за партньорство от Котону Комитетът на посланиците, в рамките на възложения му от Съвета на министрите мандат, може да приема или изменя решения, които са обвързващи за страните.

                  В съответствие с член 1 от процедурния правилник на Комитета на посланиците
                     4
                   той заседава редовно, по-специално за подготовката на заседанията на Съвета на министрите, както и по искане на една от страните, когато това е необходимо. Предвид тази гъвкавост Комитетът на посланиците може да гарантира, че изменението на Решението за преходните мерки ще бъде взето своевременно и не по-късно от октомври 2020 г.

                  Поради това на едно от заседанията си Комитетът на посланиците АКТБ—ЕС трябва да приеме изменението на Решението за преходните мерки („предвидения акт“). Целта на предвидения акт е да се удължи допълнително срокът на прилагане на Споразумението за партньорство от Котону, в неговата цялост, до 30 юни 2021 г., или до датата на влизане в сила или временното прилагане на новото споразумение за партньорство между Съюза и държавите от АКТБ, в зависимост от това кое от тях настъпи първо

               3.Позиция, която трябва да се заеме от името на Съюза

                  Комисията предлага действащото решение за преходните мерки на Споразумението за партньорство от Котону да бъде изменено с оглед удължаване на срока на прилагане на Споразумението за партньорство от Котону до 30 юни 2021 г., освен ако новото споразумение влезе в сила или се прилага временно преди тази дата.

                  С оглед на изложеното по-горе предложената позиция на Съюза трябва да бъде приета на сесия на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС.

               4.Правно основание

               4.4.Процесуалноправно основание

               4.1.1.Принципи

               В член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда приемането на решения за установяване на „позициите, които трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден със споразумение, когато този орган има за задача да приема актове с правно действие, с изключение на актовете за допълнение или изменение на институционалната рамка на споразумението“.

               Понятието „актове с правно действие“ включва актовете с правно действие по силата на нормите на международното право, които уреждат дейността на съответния орган. То включва също така инструменти, които не са правно обвързващи според международното право, но са „годни да окажат съществено въздействие върху съдържанието на приеманата от законодателя на Съюза нормативна уредба“
                  5
               .

               4.1.2.Приложение в конкретния случай

               По смисъла на член 95, параграф 4, втора алинея от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС, подписано в Котону на 23 юни 2000 г., могат да се прилагат преходни мерки за удължаване на срока на прилагане на цялото Споразумението за партньорство от Котону или само на част от него до настъпване на датата на прилагане на новото споразумение (временно прилагане или влизане в сила след ратифициране от всички страни по Споразумението). По-конкретно „Съветът на министрите приема всички преходни мерки, които могат да са необходими до влизането в сила на новото споразумение“.

               Следователно е ясно, че актът, който Комитетът на посланиците АКТБ—ЕС има за задача да приеме, представлява акт с правно действие. Предвиденото решение на Комитета на посланиците ще бъде обвързващо по силата на международното право съгласно предвиденото в член 15 и член 16 от Споразумението.

               Комитетът на посланиците е орган, създаден по силата на член 16 от Споразумението за партньорство от Котону.

               Европейският съюз е договаряща страна по Споразумението за партньорство от Котону наред с държавите — членки, и следователно ще бъде обвързан от предвиденото решение на Комитета на посланиците.

               Поради това процесуалноправното основание за предложеното решение е член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               4.2.Материалноправно основание

               4.2.1.
                     Принципи

               Материалноправното основание за дадено решение съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС зависи преди всичко от целта и съдържанието на предвидения акт, във връзка с който се заема позиция от името на Съюза. Ако предвиденият акт преследва две цели или се състои от две части и ако едната от целите или частите може да се определи като основна, докато другата е само акцесорна, решението съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС трябва да се основава на едно-единствено материалноправно основание, а именно на изискваното от основната или преобладаващата цел или част.

               4.2.2.
                     Приложение в конкретния случай

                     6
                  Главната цел и основното съдържание на предвидения акт са свързани с функционирането на Споразумението за партньорство от Котону като цяло, по-специално с удължаването на срока на прилагането му след предвидената дата на изтичане на срока на действие. Така материалноправното основание за решението на Съвета трябва да се определи с оглед на Споразумението за партньорство от Котону като цяло.

               Споразумението за партньорство от Котону бе сключено като споразумение за асоцииране и съответно основанието за него беше член 310 от Договора за създаване на Европейската общност, който беше еквивалентът на член 217 от ДФЕС. От това следва, че материалноправното основание за предложеното решение е член 217 от ДФЕС.

               4.3. Заключение

                     7
                  Правното основание за предложеното решение следва да бъде член 217 от ДФЕС във връзка с член 218, параграф 9 от ДФЕС, който е правното основание за Решение (EС) 2019/1932 на Съвета от 18 ноември 2019 г. относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС във връзка с приемането на решение за приемането на преходни мерки в съответствие с член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС.

               2020/0204 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС във връзка с изменението на Решение № 3/2019 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС от 17 декември 2019 г. за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС [2020/2]

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 217 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Споразумението за партньорство между членовете на Групата страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ), от една страна, и Европейския съюз и неговите държави членки, от друга страна (наричано по-нататък „Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС“)
                  8
               , бе подписано в Котону на 23 юни 2000 г. Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС влезе в сила на 1 април 2003 г. и трябва да се прилага до 31 декември 2020 г. в съответствие с Решение № 3/2019 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС от 17 декември 2019 г. за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС [2020/2] („Решение относно преходните мерки“)
                  9
               .

               (2)Съгласно член 95, параграф 4, първа алинея от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС през септември 2018 г. започнаха преговори по ново споразумение за партньорство АКТБ—ЕС. Поради забавянето, предизвикано от пандемията от COVID-19, новото споразумение няма да бъде готово за прилагане до датата на изтичане на срока на действие на настоящото споразумение за партньорство АКТБ—ЕС. Поради това се счита за необходимо да се измени Решението за преходните мерки, за да се удължи допълнително срокът на прилагане на разпоредбите на настоящото споразумение за партньорство АКТБ—ЕС.

               (3)В член 95, параграф 4, втора алинея от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС е предвидено, че Съветът на министрите приема всички преходни мерки, които могат да са необходими до влизането в сила на новото споразумение.

               (4)Съгласно член 15, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС на 23 май 2019 г. Съветът на министрите АКТБ—ЕС делегира правомощието за приемане на всички преходни мерки, които могат да са необходими до влизането в сила на новото споразумение, на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС
                  10
               .  Комитетът на посланиците АКТБ—ЕС ще проведе редовно заседание, на което ще вземе решението за изменение на преходните мерки в съответствие с член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС.

               (5)Целесъобразно е да се определи позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза в рамките на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС, тъй като предвиденият акт ще има обвързващо действие за Съюза.

               (6)Разпоредбите на Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС ще продължат да се прилагат с цел запазване на приемствеността в отношенията между Съюза и неговите държави членки, от една страна, и държавите от АКТБ, от друга страна. Поради това изменените преходни мерки нямат за цел внасяне на изменения в Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС, както е посочено в член 95, параграф 3 от него,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза в рамките на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС, е да се измени Решение № 3/2019 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС от 17 декември 2019 г. за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС [2020/2], за да се удължи срокът на прилагане на разпоредбите на Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС до 30 юни 2021 г. или до влизането в сила или временното прилагане между Съюза и държавите от АКТБ на новото споразумение, в зависимост от това кое от тях настъпи първо.

               Член 2

               Адресат на настоящото решение е Комисията.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Решение на Съвета от 19 декември 2002 г. за сключване на Споразумение за партньорство между държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (OВ L 65, 8.3.2003 г., стр. 27).

                     (2)

                        Решение № 3/2019 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС от 17 декември 2019 г. за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС [2020/2].

                     (3)

                        Решение № 1/2019 на Съвета на министрите АКТБ—ЕС от 23 май 2019 г. относно делегирането на правомощия на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС за вземане на решението за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС [2019/920] (ОВ L 146, 5.6.2019 г., стр. 114).

                     (4)

                        Решение № 3/2005 на Съвета на министрите АКТБ—ЕС от 8 март 2005 г. относно приемането на процедурния правилник на Комитета на посланиците АКТБ—ЕО (ОВ L 95, 14.4.2005 г., стр. 51).

                     (5)

                        Решение на Съда от 7 октомври 2014 г., Германия/Съвет, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, т. 61—64.

                     (6)

                        Вж. по-специално решение от 4 септември 2018 г., Комисия/Съвет („Казахстан“), C-244/17, ECLI:EU:C:2018:662, т. 40, както и цитираната в него съдебна практика.

                     (7)

                        ОВ L 300, 21.11.2019 г., стр. 1–4.

                     (8)

                        Споразумение (OВ L 317, 15.12.2000 г., стp. 3), изменено със споразумението, подписано в Люксембург на 25 юни 2005 г. (ОВ L 209, 11.8.2005 г., стр. 27), и със споразумението, подписано в Уагадугу на 22 юни 2010 г. (OВ L 287, 4.11.2010 г., стp. 3).

                     (9)

                        Решение № 3/2019 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС от 17 декември 2019 г. за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС [2020/2].

                     (10)

                        Решение № 1/2019 на Съвета на министрите АКТБ—ЕС от 23 май 2019 г. относно делегирането на правомощия на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС за вземане на решението за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС [2019/920] (ОВ L 146, 5.6.2019 г., стр. 114).


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 7.9.2020
            COM(2020) 488 final
            2020/0243(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Конвенцията за бъдещо многостранно сътрудничество в областта на риболова в североизточната част на Атлантическия океан по отношение на подаденото от Обединеното кралство заявление за присъединяване към посочената конвенция, и за отмяна на Решение (ЕС) 2019/510 на Съвета

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               Настоящото предложение се отнася до решението за определяне на позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Конвенцията за бъдещо многостранно сътрудничество в областта на риболова в североизточната част на Атлантическия океан (наричана по-долу за краткост „Конвенцията NEAFC“) по отношение на присъединяването — в собствено качество по време на преходния период — на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия (наричано по-долу за краткост „Обединеното кралство“) към посочената конвенция.

               1.Контекст на предложението

               На 29 март 2017 г. Обединеното кралство уведоми Европейския съвет за намерението си да се оттегли от Европейския съюз по силата на член 50 от Договора за Европейския съюз.

               Съюзът и Обединеното кралство договориха споразумение за оттегляне съгласно член 50 от Договора за Европейския съюз. Споразумението за оттеглянето (наричано по-долу за краткост „СО“)
                  1
                влезе в сила на 1 февруари 2020 г., след като беше договорено на 17 октомври 2019 г., заедно с Политическата декларация, очертаваща рамката на бъдещите отношения между Европейския съюз и Обединеното кралство.

               В член 127, параграф 1 от СО е предвиден преходен период, по време на който правото на Съюза ще продължи да се прилага по отношение на Обединеното кралство и в него (наричан по-долу за краткост „преходният период“). Преходният период изтича на 31 декември 2020 г. В член 129, параграф 1 от СО се предвижда, че по време на преходния период Обединеното кралство е обвързано със задълженията, които произтичат от международните споразумения, сключени от Съюза, от държавите членки, действащи от негово име, или от Съюза и неговите държави членки, действащи съвместно. Член 129, параграф 3 от СО гласи, че в съответствие с принципа на лоялно сътрудничество през преходния период Обединеното кралство трябва да се въздържа от всякакви действия или инициативи, които е вероятно да накърнят интересите на Съюза, по-специално в рамките на международни организации, агенции, конференции или форуми, в които Обединеното кралство е страна на собствено основание.

               Съюзът информира международните си партньори за предвидените в СО специфични разпоредби, съгласно които за целите на международните споразумения, сключени от Съюза, по време на преходния период Обединеното кралство ще бъде третирано като държава членка.

               Основната цел на Конвенцията NEAFC е „да [се] насърчават съхраняването и оптималното използване на риболовните ресурси в североизточната част на Атлантическия океан в рамки, съответстващи на режима на разширена юрисдикция на крайбрежната държава върху риболовните дейности и така да [се] насърчат международното сътрудничество и консултации по отношение на тези ресурси“. Конвенцията NEAFC влезе в сила на 17 март 1982 г. Неин депозитар е Обединеното кралство.

               Конвенцията NEAFC от 1982 г. замени първоначалната Конвенция за риболова в североизточната част на Атлантическия океан от 1959 г., след като през 1963 г. държавите — членки на Европейския съюз, се оттеглиха в качеството си на индивидуални членки от организацията NEAFC, а през 1977 г. границите на риболовните зони на държавите бяха разширени на 200 мили. Конвенцията NEAFC от 1959 г. на свой ред замени Конвенцията от 1946 г. за регламентиране на големината на отворите на риболовните мрежи и на пределната големина на рибите.

               Конвенцията NEAFC от 1982 г. беше изменена през 2004 г. (бяха добавени процедури за решаване на спорове) и 2006 г. (конвенцията беше приведена в съответствие с развитието на международното право и неговите инструменти). Измененията от 2004 и 2006 г. не преминаха през пълния процес на ратификация във всички договарящи се страни. Посредством Лондонската декларация от 2006 г. страните се споразумяха до приключването на ратификацията да прилагат измененията на доброволна основа.

               За целите на Конвенцията NEAFC договарящите се страни учредиха Комисия за риболова в североизточните части на Атлантическия океан („NEAFC“). NEAFC е юридическо лице и притежава в своите отношения с други международни организации и на териториите на договарящите се страни необходимата дееспособност за изпълнение на своите функции и осъществяване на своите цели.

               Договарящите се страни са пет — всички крайбрежни държави от зоната на Конвенцията NEAFC: Европейският съюз, Дания (по отношение на Фарьорските острови и Гренландия), Исландия, Норвегия и Руската федерация. На държави на знамето с реален интерес в областта на риболова в североизточната част на Атлантическия океан може да се предостави статут на сътрудничеща страна, която не е договаряща се страна, като по този начин им се дава право — при условие че се съгласят да прилагат мерките на NEAFC — да издават разрешения на плавателни съдове, плаващи под тяхно знаме, да извършват дейност в зоната на Конвенцията NEAFC. Понастоящем с такъв статут се ползват шест страни: Бахамските острови, Канада, Кюрасао, Либерия, Панама и Нова Зеландия.

               Европейският съюз е страна по Конвенцията NEAFC
                  2
               , защото нейният предмет попада в обхвата на общата политика в областта на рибарството, за която Съюзът разполага с изключителна компетентност. Държавите членки са обхванати от Конвенцията NEAFC по силата на законодателството на Съюза.

               NEAFC е организацията, която има правомощия да приема препоръки за мерки за управление във връзка с риболова извън зоните под риболовната юрисдикция на договарящите се страни (регулаторната зона), както и за зоните под риболовната юрисдикция на дадена договаряща се страна, при условие че съответната договаряща се страна поиска това. Приетите препоръки стават задължителни за договарящите се страни, освен ако някоя от тях представи своевременно възражение.

               Съгласно Конвенцията NEAFC всяка държава (с изключение на държава — членка на Европейския съюз) може да се присъедини към конвенцията по всяко време, при условие че заявлението ѝ за присъединяване бъде одобрено от три четвърти от всички договарящи се страни. Заявлението се одобрява, ако до 90 дни след датата на нотификацията три четвърти от договарящите се страни са нотифицирали депозитаря за своето одобрение на заявлението
                  3
               . Депозитарят нотифицира държавата, която кандидатства за присъединяване, и всички договарящи се страни за резултата от заявлението. Присъединяването се извършва чрез внасяне на инструмент за присъединяване при депозитаря и влиза в сила на датата на приемането му от депозитаря.

               На 8 януари 2019 г. Обединеното кралство подаде заявление за присъединяване към Конвенцията NEAFC като договаряща се страна. На същата дата депозитарят нотифицира за това Европейската комисия.

               С Решение (ЕС) 2019/510 на Съвета
                  4
                беше определена позицията на Съюза да се одобри заявлението на Обединеното кралство за присъединяване към Конвенцията NEAFC и Комисията беше упълномощена да нотифицира депозитаря на Конвенцията NEAFC за позицията на Съюза само ако оттеглянето на Обединеното кралство от Съюза се извърши без споразумение за оттегляне до изтичането на срока за нотифициране, посочен в член 20, параграф 4 от Конвенцията NEAFC.

               Заявлението на Обединеното кралство за присъединяване не получи изискваното одобрение от три четвърти от всички договарящи се страни: кворумът от три четвърти от договарящите се страни, които трябва да нотифицират депозитаря за одобрението си на заявлението, не беше достигнат.

               Съгласно член 129, параграф 4 от СО по време на преходния период Обединеното кралство може да договаря, подписва и ратифицира международни споразумения, сключени от него в негово собствено качество, в областите на изключителна компетентност на Съюза, при условие че тези споразумения не влизат в сила или не се прилагат по време на преходния период, освен ако това не е разрешено от Съюза. В Решение (ЕС) 2020/135 на Съвета
                  5
                се определят условията и процедурата за предоставяне на такива разрешения.

               Със свое писмо от 3 април 2020 г. Обединеното кралство уведоми Европейската комисия за намерението си да изрази съгласие да се обвърже с Конвенцията NEAFC в собствено качество по време на преходния период. Тъй като условията, посочени в член 3, параграф 2 от Решение (ЕС) 2020/135 на Съвета, са изпълнени, с Решение за изпълнение (ЕС) ХХХ на Съвета
                  6
                на Обединеното кралство се предоставя разрешение да изрази съгласие да се обвърже с Конвенцията NEAFC в собствено качество.

               2.Позиция, която трябва да се заеме от името на Съюза

               С настоящото решение на Съвета следва да се даде възможност на Комисията преди изтичането на срока за нотифициране, посочен в член 20, параграф 4 от Конвенцията NEAFC, да одобри от името на Съюза присъединяването на Обединеното кралство към Конвенцията NEAFC.

               Една от основните цели на общата политика в областта на рибарството, определена в Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета
                  7
               , е „да се гарантира, че риболовните дейности са устойчиви от екологична, икономическа и социална гледна точка, че се управляват в съответствие с целите за постигане на икономически и социални ползи и ползи за заетостта и в съответствие с целите, свързани с възстановяването и поддържането на рибните запаси над равнищата, позволяващи максимален устойчив улов, както и че тези дейности допринасят за осигуряването на продоволственото снабдяване“.

               В интерес на Съюза е Обединеното кралство да сътрудничи в управлението на запасите от общ интерес в пълно съответствие с разпоредбите на Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г.
                  8
                (наричана по-долу за краткост „Конвенцията на ООН по морско право“) и Споразумението на ООН относно прилагането на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси от 4 август 1995 г.
                  9
                (наричано по-долу за краткост „Споразумението на ООН за рибните запаси“), или каквито и да било други международни споразумения или норми на международното право.

               Съгласно членове 56, 63 и 116 от Конвенцията на ООН по морско право Обединеното кралство има законни риболовни интереси в зоната на Конвенцията NEAFC (в открито море) и като крайбрежна държава, тъй като водите в неговата изключителна икономическа зона попадат в зоната на Конвенцията NEAFC.

               Както е предвидено в член 63, параграф 2 от Конвенцията на ООН по морско право и в член 8 от Споразумението на ООН за рибните запаси, там, където един и същ запас или запаси от сходни видове се срещат както в изключителната икономическа зона, така и в район отвъд нея и прилежащ към зоната, крайбрежната държава и държавите, извършващи риболов от тези запаси в прилежащия район, са длъжни да си сътрудничат, за да се споразумеят за мерките, необходими за съхраняването на тези запаси в прилежащия район. Това сътрудничество може да се извършва в рамките на регионални организации за управление на рибарството или, в случаите, когато въпросният запас не е от тяхната компетентност, посредством ad hoc договорености между държавите, заинтересовани от съответния вид риболов.

               Присъединяването на Обединеното кралство към Конвенцията NEAFC ще му даде възможност да сътрудничи във връзка с необходимите мерки за управление на рибарството, както и да гарантира, че риболовните дейности се извършват така, че съответните рибни запаси да се използват по устойчив начин.

               С оглед на законните риболовни интереси на Обединеното кралство в зоната на Конвенцията NEAFC, задължението на Обединеното кралство да сътрудничи във връзка с необходимото управление на рибарството и необходимостта да се гарантира обвързващият характер на препоръките на NEAFC след присъединяването на Обединеното кралство, Комисията препоръчва заявлението на Обединеното кралство да се приеме.

               Предлага се Комисията да бъде упълномощена да информира депозитаря на Конвенцията NEAFC, че позицията на Съюза е в подкрепа на присъединяването на Обединеното кралство към Конвенцията NEAFC.

               3.Правно основание

               3.1.Процесуалноправно основание

               3.1.1.Принципи

               В член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда приемането на решения за установяване на „позициите, които трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден със споразумение, когато този орган има за задача да приема актове с правно действие, с изключение на актовете за допълнение или изменение на институционалната рамка на споразумението“.

               Понятието „актове с правно действие“ включва актове с правно действие по силата на нормите на международното право. То включва и инструменти, които нямат обвързващ характер съгласно международното право, но са „годни да окажат съществено въздействие върху съдържанието на приеманата от законодателя на Съюза нормативна уредба“
                  10
               .

               3.1.2.Приложение в конкретния случай

               Всяка държава може да се присъедини към Конвенцията NEAFC по всяко време. Заявлението се одобрява, ако до 90 дни от датата на нотификацията от депозитаря за приемането на заявлението три четвърти от договарящите се страни са нотифицирали депозитаря за своето одобрение на заявлението. Депозитарят нотифицира държавата, която кандидатства за присъединяване, и всички договарящи се страни за резултата от заявлението.

               Присъединяването се извършва чрез внасяне на инструмент за присъединяване при депозитаря и влиза в сила на датата на приемането му от депозитаря. Депозитарят уведомява всички страни, подписали конвенцията, и всички присъединяващи се страни за всички внесени инструменти за ратификация, приемане, одобрение или присъединяване и нотифицира всички страни, подписали конвенцията, за датата и страните, за които тя влиза в сила.

               След като присъединяването на Обединеното кралство стане факт, то ще бъде обвързващо съгласно международното право в съответствие с член 24 от Конвенцията NEAFC и може да окаже съществено въздействие върху съдържанието на законодателството на ЕС.

               Предвиденият акт не допълва, нито изменя институционалната рамка на Конвенцията NEAFC. Поради това процесуалноправното основание за предложеното решение е член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               3.2.Материалноправно основание

               3.2.1.Принципи

               Материалноправното основание за дадено решение съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС зависи преди всичко от целта и съдържанието на предвидения акт, във връзка с който се заема позиция от името на Съюза. Ако предвиденият акт преследва няколко цели или се състои от няколко части и ако едната от целите или частите може да се определи като основна, докато другите са само акцесорни, решението съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС трябва да се основава на едно-единствено материалноправно основание, а именно на изискваното от основната или преобладаващата цел или част.

               3.2.2.Приложение в конкретния случай

               Основната цел и съдържанието на предвидения акт са свързани с общата политика в областта на рибарството.

               Поради това материалноправното основание за предложеното решение е член 43 от ДФЕС.

               3.3.Заключение

               Правното основание на предложеното решение следва да бъде член 43 от ДФЕС във връзка с член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               2020/0243 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Конвенцията за бъдещо многостранно сътрудничество в областта на риболова в североизточната част на Атлантическия океан по отношение на подаденото от Обединеното кралство заявление за присъединяване към посочената конвенция, и за отмяна на Решение (ЕС) 2019/510 на Съвета

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Конвенцията за бъдещо многостранно сътрудничество в областта на риболова в североизточната част на Атлантическия океан
                  11
                (наричана по-долу за краткост „Конвенцията NEAFC“) беше одобрена с Решение 81/608/ЕИО на Съвета
                  12
                и влезе в сила на 17 март 1982 г.

               (2)Конвенцията NEAFC понастоящем се прилага по отношение на Обединеното кралство в резултат на това, че Съюзът е договаряща се страна по нея, докато член 20, параграф 4 от тази конвенция не допуска присъединяването на държави — членки на Съюза.

               (3)По силата на член 20, параграф 4 от Конвенцията NEAFC всяка държава може да се присъедини към конвенцията, при условие че заявлението ѝ за присъединяване бъде одобрено от три четвърти от всички договарящи се страни по конвенцията в срок от 90 дни от датата на нотификацията от депозитаря за приемането на заявлението.

               (4)На 8 януари 2019 г. Обединеното кралство подаде заявление за присъединяване към Конвенцията NEAFC като договаряща се страна. На същата дата депозитарят нотифицира за това Европейската комисия.

               (5)На 25 март 2019 г. Съветът прие Решение (ЕС) 2019/510
                  13
                относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Конвенцията NEAFC по отношение на подаденото от Обединеното кралство заявление за присъединяване към посочената конвенция. Посоченото решение беше в подкрепа на присъединяването на Обединеното кралство към Конвенцията NEAFC и беше прието, за да се предвиди ситуация, при която Обединеното кралство би напуснало Съюза без споразумение за оттегляне. Поради това с Решение (ЕС) 2019/510 Комисията беше упълномощена да нотифицира за позицията на Съюза само ако не бъде сключено споразумение за оттегляне.

               (6)Освен това заявлението на Обединеното кралство за присъединяване не получи изискваното одобрение от три четвърти от всички договарящи се страни: кворумът от три четвърти от договарящите се страни, които трябва да нотифицират депозитаря за одобрението си на заявлението, не беше достигнат.

               (7)Съгласно член 129, параграф 4 от Споразумението за оттеглянето на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия от Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия, по време на преходния период Обединеното кралство може да договаря, подписва и ратифицира международни споразумения, сключени от него в негово собствено качество, в областите на изключителна компетентност на Съюза, при условие че тези споразумения не влизат в сила или не се прилагат по време на преходния период, освен ако това не е разрешено от Съюза. В Решение (ЕС) 2020/135 на Съвета
                  14
                се определят условията и процедурата за предоставяне на такива разрешения.

               (8)Със свое писмо от 3 април 2020 г. Обединеното кралство уведоми Европейската комисия за намерението си да изрази съгласие да се обвърже с Конвенцията NEAFC в собствено качество по време на преходния период.

               (9)Тъй като условията, посочени в член 3, параграф 1 от Решение (ЕС) 2020/135, са изпълнени, с Решение за изпълнение (ЕС) ХХХ на Съвета
                  15
                на Обединеното кралство се предоставя разрешение да изрази съгласие да се обвърже с Конвенцията NEAFC в собствено качество.

               (10)Съгласно членове 56, 63 и 116 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (наричана по-долу за краткост „Конвенцията на ООН по морско право“)
                  16
                Обединеното кралство има законни риболовни интереси в зоната на Конвенцията NEAFC (в открито море) като крайбрежна държава, тъй като водите в неговата изключителна икономическа зона попадат в зоната на Конвенцията NEAFC.

               (11)С цел да се избегне неустойчив риболов е в интерес на Съюза Обединеното кралство да сътрудничи в управлението на запасите от общ интерес в пълно съответствие с разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право и Споразумението на ООН относно прилагането на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси от 4 август 1995 г. (наричано по-долу за краткост „Споразумението на ООН за рибните запаси“)
                  17
               , или каквито и да било други международни споразумения или норми на международното право.

               (12)Както е предвидено в член 63, параграф 2 от Конвенцията на ООН по морско право и в член 8 от Споразумението на ООН за рибните запаси, когато един и същ запас или запаси от сходни видове се срещат както в изключителната икономическа зона, така и в район отвъд нея и прилежащ към зоната, крайбрежната държава и държавите, извършващи риболов от тези запаси в прилежащия район, са длъжни да си сътрудничат, за да се споразумеят за мерките, необходими за съхраняването на тези запаси в прилежащия район. Това сътрудничество може да се установи в рамките на регионални организации за управление на рибарството. Присъединяването на Обединеното кралство към Конвенцията NEAFC ще му даде възможност да сътрудничи във връзка с необходимите мерки за управление на рибарството, за да се гарантира, че риболовните дейности се извършват така, че съответните рибни запаси да се използват по устойчив начин.

               (13)Присъединяването още преди изтичането на преходния период ще позволи на Обединеното кралство да осигури пълното действие на задълженията, произтичащи от Конвенцията на ООН по морско право по отношение на мерките за опазване и управление, които пораждат действие от момента, когато преходният период приключи и правото на Съюза престане да се прилага по отношение на тази държава. Поради това е в интерес на Съюза подаденото от Обединеното кралство заявление за присъединяване към Конвенцията NEAFC да се одобри преди изтичането на срока за нотифициране, посочен в член 20, параграф 4 от Конвенцията NEAFC.

               (14)В интерес на яснотата и правната сигурност Решение (ЕС) 2019/510 следва да бъде отменено,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               1.Позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза в рамките на Конвенцията за бъдещо многостранно сътрудничество в областта на риболова в североизточната част на Атлантическия океан („Конвенцията NEAFC“), е да се одобри заявлението за присъединяване на Обединеното кралство към Конвенцията NEAFC.

               2.Комисията се упълномощава да нотифицира за позицията на Съюза депозитаря на Конвенцията NEAFC преди изтичането на срока за нотифициране, посочен в член 20, параграф 4 от Конвенцията NEAFC.

               Член 2

               Решение (ЕС) 2019/510 се отменя.

               Член 3

               Адресат на настоящото решение е Комисията.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Споразумение за оттеглянето на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия от Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия (ОВ C 384 I, 12.11.2019 г., стр. 1).

                     (2)

                        OВ L 227, 12.8.1981 г., стр. 21.

                     (3)

                        За заявлението на Обединеното кралство, което беше подадено на 8 януари 2019 г., 90-дневният срок изтича на 8 април 2019 г.

                     (4)

                        Решение (ЕС) 2019/510 на Съвета от 25 март 2019 г. относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Конвенцията за бъдещо многостранно сътрудничество в областта на риболова в североизточната част на Атлантическия океан по отношение на подаденото от Обединеното кралство заявление за присъединяване към посочената конвенция (OВ L 85, 27.3.2019 г., стр. 22).

                     (5)

                        Решение (ЕС) 2020/135 на Съвета от 30 януари 2020 г. относно сключването на Споразумението за оттегляне на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия от Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия (OВ L 29, 31.1.2020 г., стр. 1).

                     (6)

                        OВ L xxx, xxx, стр. xxx.

                     (7)

                        OВ L 354, 28.12.2013 г., стр. 22.

                     (8)

                        Конвенция на Организацията на обединените нации по морско право (ОВ L 179, 23.6.1998 г., стр. 3).

                     (9)

                        Споразумение относно прилагането на разпоредби на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси — Декларация относно компетентността на Европейската общност — Тълкувателни декларации (OВ L 189, 3.7.1998 г., стр. 17).

                     (10)

                        Решение на Съда на Европейския съюз от 7 октомври 2014 г., Германия/Съвет, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, т. 61—64.

                     (11)

                        OВ L 227, 12.8.1981 г., стр. 22.

                     (12)

                        Решение 81/608/ЕИО на Съвета от 13 юли 1981 г. относно подписването на Конвенция за бъдещо многостранно сътрудничество в областта на риболова в североизточната част на Атлантическия океан (ОВ L 227, 12.8.1981 г., стр. 21).

                     (13)

                        Решение (ЕС) 2019/510 на Съвета от 25 март 2019 г. относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Конвенцията за бъдещо многостранно сътрудничество в областта на риболова в североизточната част на Атлантическия океан по отношение на подаденото от Обединеното кралство заявление за присъединяване към посочената конвенция (OВ L 85, 27.3.2019 г., стр. 22).

                     (14)

                        Решение (ЕС) 2020/135 на Съвета от 30 януари 2020 г. относно сключването на Споразумението за оттегляне на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия от Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия (OВ L 29, 31.1.2020 г., стр. 1).

                     (15)

                        Решение за изпълнение (ЕС) 2020/ХХХ на Съвета от [дата] за предоставяне на разрешение на Обединеното кралство да изрази съгласие да се обвърже, в собствено качество, с определени международни споразумения, които да се прилагат по време на преходния период, в сферата на общата политика на Съюза в областта на рибарството (OВ L xxx, xxx, стр. xxx).

                     (16)

                        OВ L 179, 23.6.1998 г., стр. 3.

                     (17)

                        OВ L 189, 3.7.1998 г., стр. 14.


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 7.9.2020
            COM(2020) 484 final
            2020/0232(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно заделянето на средствата, произтичащи от обратните потоци по Инвестиционния механизъм за АКТБ от операции по линия на 9-ия, 10-ия и 11-ия Европейски фонд за развитие, на оставащите средства от 10-ия ЕФР или от предходни ЕФР и на отменените средства от проекти по линия на 10-ия ЕФР или от предходни ЕФР

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               ЕС (и неговите държави членки) са световни лидери в сферата на международното сътрудничество за развитие. Те традиционно са в челните редици на международните действия като донори, както и поради иновативната си роля във финансирането на развитието.

               Въпреки че сме свидетели на цялостно подобрение на условията на живот на най-уязвимите хора, продължават да съществуват значителни предизвикателства. Глобалните предизвикателства станаха по-сложни и многоизмерни и се променят бързо. За да се справи с тях ефективно, Европейският съюз трябва да засили външната си дейност и да използва набор от гъвкави и ефикасни инструменти на политиката и финансови инструменти.

               Тъй като мащабът на предизвикателствата надхвърля наличните понастоящем ресурси, ЕС търси нови, иновативни и ефикасни начини за създаване на рамка за финансиране за развитието. Привличането на инвестиции, направени от финансови институции и партньори от частния сектор, е ефикасен начин за максимално оползотворяване на бюджета на ЕС.

               Финансовите инструменти продължават обаче да са много малка част от бюджета на ЕС за външна дейност. По-голямата част от бюджета за развитие (около 90 % по време на многогодишната финансова рамка (МФР) за периода 2014—2020 г.) се изразходва за традиционни безвъзмездни средства за развитие, за бюджетна подкрепа и за други мерки за пряко и непряко финансиране на партньорските държави.

               ****

               Инвестиционният механизъм за АКТБ (ИМ АКТБ) бе пръв по рода си финансов инструмент. Той бе създаден през 2003 г. по силата на Вътрешното споразумение между представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, за финансирането и управлението на помощите, предоставени от Общността съгласно Финансовия протокол към Споразумението за партньорство от Котону (СПК)
                  1
               , с цел насърчаване на растежа в частния сектор — и подпомагане на мобилизирането на вътрешен и външен капитал за тази цел — в 78 държави в Африка на юг от Сахара, Карибите и Тихоокеанския басейн.

               Досега управляван от Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), той черпи ресурси от 9-ия, 10-ия и 11-ия Европейски фонд за развитие, както и от ресурсите на ЕИБ.

               В нормативната уредба на ИМ АКТБ
                  2
                се определя следното (за ресурсите от Европейския фонд за развитие (ЕФР)):

               ·„Постъпленията и приходите“ (обратните потоци
                  3
               ) от операции по линия на ИМ АКТБ се използват за допълнителни операции (съгласно член 5, параграф 3 от Вътрешното споразумение за 11-ия ЕФР), като функционират като револвиращ фонд.

               ·При изтичане на срока на действие на Финансовия протокол към СПК (и при липса на специално решение на Съвета) кумулативните нетни обратни потоци се пренасят за следващия протокол (член 3, параграф 2 от приложение II към СПК).

               ·Общият размер на ресурсите на 11-ия ЕФР и средствата, произтичащи от обратните потоци, вече не се заделят за периода след 31 декември 2020 г., освен ако Съветът реши друго, като действа с единодушие по предложение на Комисията (точка 5 от приложение Iв към СПК и член 1, параграф 5 от Вътрешното споразумение за 11-ия ЕФР).

               ·Успоредно с това съгласно член 1, параграф 5 от Вътрешното споразумение за 11-ия ЕФР във връзка с член 47, параграф 2 от Финансовия регламент за 11-ия ЕФР средствата, записани от държавите членки по 9-ия, 10-ия и 11-ия ЕФР за финансиране на ИМ АКТБ, трябва да останат налични след 31 декември 2020 г. за изплащане до 31 декември 2030 г.

               ·Член 14, параграф 3 от Вътрешното споразумение за 11-ия ЕФР допълва, че това споразумение остава в сила, докато е необходимо, за да бъдат осъществени изцяло всички операции, финансирани по СПК и по МФР за периода 2014—2020 г. (до възстановяването на средствата и приключването на операциите).

               Настоящото предложение е необходимо, за да могат средствата, произтичащи от обратни потоци, да се заделят за периода след 31 декември 2020 г. При липса на решение на Съвета средствата, произтичащи от обратните потоци, трябва да бъдат върнати пропорционално на държавите членки в съответствие с таблицата във Вътрешното споразумение за 11-ия ЕФР (член 1, параграф 2, буква а)).

               Според настоящите прогнози на ЕИБ обратните потоци възлизат на приблизително 3,2 милиарда евро (3,6 милиарда евро общ размер на отпуснатите средства — от ЕС-28 — минус хонорарите за управление и разходите).

               ****

               Настоящото предложение за използване на обратните потоци на ИМ АКТБ за нови операции идва в решаващ момент, в който ЕС изготвя бъдещата си политика в областта на развитието.

               (1)За следващата МФР на ЕС за периода 2021—2027 г. Комисията предложи да се увеличи бюджетът за външна дейност, включително със средства от Европейския инструмент за възстановяване
                  4
               , и да се опрости структурата му, за да стане той по-гъвкав и по-ефикасен за справяне с глобалните предизвикателства.

               (2)Комисията предложи също един основен инструмент за външната дейност — Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество (ИССРМС), който включва иновативна и опростена финансова архитектура за инвестиции извън ЕС. Той се основава на Европейския фонд за устойчиво развитие плюс (ЕФУР+), подкрепен от новата гаранция за външна дейност (ГВД)
                  5
               . Предложението за ИССРМС е в процес на обсъждане от съзаконодателите.

               Предложението на Комисията се опира на всички тези текущи дискусии и доклади.

               В него са взети предвид и констатациите и препоръките от публикувания през 2019 г. окончателен преглед на ИМ АКТБ
                  6
               . При прегледа бе стигнато до заключението, че въпреки че ИМ АКТБ допринесе за постигането на целите от Котону да се намали бедността, да се интегрират държавите от АКТБ в световната икономика и да се подпомогне устойчивото им развитие, той не оказа максимален принос в това отношение.

               Между 2003 г. и 2017 г. револвиращият фонд отпусна 5,2 милиарда евро за проекти, като над 4 милиарда евро бяха финансирани чрез ЕФР.

               Финансовото „допълване“ (използване на средства на ЕС за привличане на допълнителни частни инвестиции, които в противен случай нямаше да бъдат направени) бе задоволително, но не бе използвано пълноценно. Това се вижда от сравнително слабото използване в държави с ниски доходи и нестабилни държави, където допълнителните инвестиции щяха да окажат най-голямо въздействие. Над половината от операциите по линия на ИМ АКТБ бяха осъществени в държави с ниски средни доходи, a 30 % — в малък брой държави с ниски доходи.

               Според констатациите от прегледа беше обърнато по-голямо внимание на финансовата устойчивост, отколкото на целите за развитие.

               В рамките на оценката бяха формулирани и няколко препоръки. Сред тях бяха необходимостта от намиране на по-добър баланс между целите за развитие и финансовата устойчивост, като се постави по-силен акцент върху държавите с ниски доходи и нестабилните държави, като се увеличи използването на иновативни финансови инструменти (например гаранциите), като се подобрят мониторингът и оценката на резултатите в областта на развитието и като бъде преразгледан моделът на работа.

               Предишните оценки, като например междинната оценка от 2010 г. на гаранцията за мандата за външно кредитиране
                  7
                и оценката от 2016 г. на смесеното финансиране
                  8
               , също стигнаха до заключението, че новосъздадените финансови механизми на ЕС (смесеното финансиране и гаранциите) дават резултат, но че въздействието им върху развитието е тясно свързано с направляването на политиката.

               ****

               Именно в този контекст Комисията предлага на Съвета обратните потоци да бъдат прехвърлени от ИМ АКТБ в бъдещия ЕФУР+ на ИССРМС. Комисията предвижда да ги инвестира в държавите от АКТБ чрез ЕИБ.

               Както е посочено в неофициалния документ на Европейската комисия и ЕИБ от 2019 г., изготвен в контекста на преговорите за ИССРМС във връзка с „предходния ИМ АКТБ“, ЕИБ подкрепя по-конкретно: да продължи използването на обратните потоци в продължение на няколко години, без разходи за бюджета на ЕС и при специфични условия (за географския обхват, допустимостта и рисковия профил), които предстои да бъдат определени.

               Комисията предлага също, като се консултира с ЕИБ, използването на обратните потоци чрез ЕИБ да бъде насочено предимно към инструменти за развитие с висок финансов риск, по-специално финансиране за въздействие, капиталови фондове и операции в най-слабо развитите държави.

               Настоящото предложение не води до допълнителни вноски от страна на държавите членки.

               ****

               За да допринесе ЕС за постигането на целите за устойчиво развитие (ЦУР), заложени в Програмата до 2030 г., от съществено значение е да се увеличи максимално потенциалът за мобилизиране на частен капитал чрез използването на иновативни финансови инструменти в допълнение към традиционното финансиране за развитие.

               Тъй като предизвикателствата са много по-големи от наличните ресурси, трябва да се определят приоритети.

               Поради това е от решаващо значение да се включат в една и съща рамка за управление множеството инструменти, които могат да бъдат използвани в сферата на външната дейност. Това ще гарантира, че средствата следват принципа „политиката на първо място“, който на свой ред осигурява съгласуваност и взаимно допълване и увеличава максимално въздействието върху развитието.

               Настоящото предложение има за цел да осигури по-силно направляване на политиката и да увеличи въздействието, оказвано от обратните потоци на ИМ АКТБ върху развитието. То ще насърчава инвестициите в държавите от АКТБ по по-стратегически и по-ефикасен начин. Инвестициите ще се основават на нуждите на партньорските държави и на целите на ЕС в областта на външната дейност и ще бъдат разгърнати чрез най-добрата комбинация от налично финансиране, включително по линия на ЕФУР+.

               ****

               ЕФУР+ е включен в ИССРМС — амбициозно предложение с глобален обхват, увеличени финансови средства и засилено направляване на политиката, ръководено от принципа „политиката на първо място“.

               ИССРМС ще осигури оптимална рамка от гледна точка на политиката и финансовите аспекти, тъй като ще събере смесеното финансиране и гаранциите като източници на финансиране в рамките на единно и опростено управление, като те ще бъдат управлявани заедно с други инструменти за изпълнение (безвъзмездни средства, техническа помощ, бюджетна подкрепа и т.н.).

               ЕФУР+ ще бъде изцяло подчинен на приоритетите, целите и индикативното разпределение на средствата, определено в рамките на процеса на програмиране, като крайната цел е да се подпомогнат инвестициите извън ЕС по стратегически и съгласуван начин, в полза на устойчивото развитие.

               Това означава, че всички инвестиционни дейности ще бъдат планирани така, че да бъдат постигнати максимално въздействие върху развитието и максимална съгласуваност на външните действия на ЕС. Планирането на операциите трябва да бъде приобщаващ процес, включващ консултации с публичния и частния сектор, държавите членки, финансовите институции, гражданското общество и други участващи страни.

               ЕФУР+ надгражда успешния опит на своя предшественик — Европейския фонд за устойчиво развитие (ЕФУР) — който е основният елемент на настоящия План за външни инвестиции (ПВИ) и на финансовото направление на алианса между Африка и Европа.

               При извършена неотдавна независима оценка
                  9
                бе установено, че ЕФУР е особено уместен за нуждите от инвестиции на обхванатите региони (Африка на юг от Сахара и съседните на ЕС държави), както и за приоритетите и ангажиментите на ЕС.

               Що се отнася до смесеното финансиране (комбиниране на публични и частни средства), между 2017 г. и 2019 г. бяха отпуснати 3,1 милиарда евро за финансиране на 154 проекта, изпълнявани на територията на африканския континент и в съседните на ЕС държави. Този принос на ЕС насърчи отпускането на допълнително финансиране, което се очаква да покрие инвестиции на обща стойност около 30 милиарда евро, предимно в сектора на енергетиката и транспорта, но и в подкрепа на развитието на частния сектор и селското стопанство.

               В Африка на юг от Сахара чрез приноса на ЕС в размер на 1,8 милиарда евро ЕФУР мобилизира общо 13,5 милиарда евро, които послужиха за финансиране на 78 операции. В съседните на ЕС държави приносът на ЕС в размер на 1,3 милиарда евро отключи инвестиции на обща стойност 16,2 милиарда евро, с които бяха финансирани 76 операции.

               Освен това бяха отпуснати средства от ЕС на стойност 1,55 милиарда евро, предназначени за 22 предложени програми за гаранции. Очаква се тези програми да отключат инвестиции на обща стойност 17,5 милиарда евро.

               ****

               Що се отнася до съгласуваността, настоящото предложение надгражда и съвместното изявление от 2017 г. относно новия Европейски консенсус за развитие
                  10
               , което беше част от отговора на ЕС по отношение на Програмата на ООН до 2030 г. за устойчиво развитие и нейните ЦУР
                  11
               . Европейският консенсус за развитие вече изтъкна необходимостта от комбиниране на помощта с други ресурси и от изграждане на по-добре адаптирани партньорства с по-широк кръг от заинтересовани страни и потвърди отново ангажимента за постигане на

                  съгласуваност на политиките за развитие

               .

               Освен това с настоящото предложение се гарантира, че ЕС ще спазва принципите и критериите, определени в съобщението на Комисията относно ролята на частния сектор за постигането на приобщаващ и устойчив растеж
                  12
               .

               ****

               Комисията е уведомила ЕИБ за съдържанието на настоящо предложение.

               2020/0232 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно заделянето на средствата, произтичащи от обратните потоци по Инвестиционния механизъм за АКТБ от операции по линия на 9-ия, 10-ия и 11-ия Европейски фонд за развитие, на оставащите средства от 10-ия ЕФР или от предходни ЕФР и на отменените средства от проекти по линия на 10-ия ЕФР или от предходни ЕФР

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз,

               като взе предвид Вътрешното споразумение между представителите на правителствата на държавите — членки на Европейския съюз, заседаващи в рамките на Съвета, относно финансирането на помощта от Европейския съюз съгласно многогодишната финансова рамка за периода 2014—2020 г. в съответствие със Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС и за разпределението на финансовата помощ за отвъдморските страни и територии, за които се прилага част четвърта от Договора за функционирането на Европейския съюз
                  13
                („Вътрешното споразумение за 11-ия ЕФР“), и по-специално член 1, параграфи 3, 4 и 5 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Средствата, произтичащи от обратните потоци по Инвестиционния механизъм за АКТБ от операции по линия на 9-ия, 10-ия и 11-ия Европейски фонд за развитие (ЕФР), не могат да бъдат заделени за ползване след 31 декември 2020 г., освен ако Съветът, като действа с единодушие по предложение на Комисията, реши друго.

               (2)Налице са убедителни доказателства, че въпреки че Инвестиционният механизъм за АКТБ е допринесъл за постигането на целите за намаляване на бедността, интегриране в световната икономика и устойчиво развитие на държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, формулирани в Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС, той не е увеличил в максимална степен приноса си в това отношение. По-нататъшното използване на обратните потоци по Инвестиционния механизъм за АКТБ при нова рамка и ново управление може да доведе до по-добри резултати в областта на развитието.

               (3)[На 14 юни 2018 г. Комисията прие предложение за Регламент на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество (ИССРМС)
                  14
               , в който се предвижда да бъде създаден Европейският фонд за устойчиво развитие плюс (ЕФУР+), подпомаган от гаранция за външна дейност, в който държавите членки могат да правят вноски, които те могат да заделят за започването на действия в конкретни региони, държави, сектори или съществуващи инвестиционни компоненти.]

               (4)Счита се, че Европейският фонд за устойчиво развитие
                  15
                (ЕФУР) има голямо значение за нуждите от инвестиции на обхванатите региони (Африка на юг от Сахара и съседните на ЕС държави), както и за приоритетите и ангажиментите на Съюза.

               (5)В съвместното си съобщение „Към цялостна стратегия с Африка“
                  16
                Комисията и върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност призоваха Съюзът да подкрепи устойчивия растеж и работните места в целия африкански континент. Наред с други мерки, Съюзът иска да си партнира с Африка в насърчаването на инвестициите чрез увеличаване на използването на иновативни механизми за финансиране.

               (6)В посоченото съвместно съобщение Комисията и върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност заявиха, че финансовите инструменти трябва да насърчават инвестициите с голямо въздействие върху развитието, най-вече в подкрепа на частния сектор, като се следват критериите, определени в съобщението на Комисията „По-активно участие на частния сектор за постигането на приобщаващ и устойчив растеж в развиващите се държави“
                  17
               , а именно критериите за измеримо въздействие върху развитието, допълване, неутралност, споделен интерес и съфинансиране, демонстрационeн ефект и спазване на социални, екологични и фискални стандарти.

               (7)Поради това е необходимо да се разреши обратните потоци и касовите наличности, посочени в настоящото решение, да представляват вноски в Европейския фонд за устойчиво развитие плюс (ЕФУР+) и гаранцията за външна дейност („заделени външни целеви приходи“). Тези обратни потоци и касови наличности няма да бъдат получавани като външни целеви приходи от ИССРМС след 31 декември 2027 г. След тази дата средствата ще бъдат получавани от следващите механизми за финансиране, докато бъдат изчерпани.

               (8)Обратните потоци по Инвестиционния механизъм за АКТБ следва да се прехвърлят ежегодно като допълнителни средства за географските бюджетни редове на ИССРМС с цел да бъдат инвестирани чрез ЕФУР+ в съответствие с документите за програмиране.

               (9)Комисията ще прави инвестициите чрез Европейската инвестиционна банка с цел да бъдат увеличени в максимална степен въздействието им върху развитието и допълването, както и като взема под внимание въпросите, свързани с устойчивостта на обслужването на дълга.

               (10)[В съответствие с Регламент (ЕС) XXX/XXXX на Европейския парламент и на Съвета [за създаване на Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество] средствата следва да бъдат насочени предимно към инструменти за развитие с високи финансови рискове, по-специално финансиране за въздействие, капиталови фондове и дейности в най-слабо развитите държави. Операциите следва да се стремят да увеличат в максимална степен въздействието върху развитието.]

               (11)Съгласно член 152, параграф 4 от Споразумението за оттеглянето на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия от Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия
                  18
                делът на Обединеното кралство от Инвестиционния механизъм за АКТБ от ЕФР, натрупан през последователните периоди на функциониране на ЕФР, следва да бъде възстановен на Обединеното кралство с настъпването на падежа на инвестицията. Освен когато е уговорено друго, не се поема задължение за капиталовото участие на Обединеното кралство след края на периода за поемане на задължения по 11-ия ЕФР и това капиталово участие не се пренася за следващи периоди.

               (12)Влизането в сила и прилагането на настоящото решение следва да бъдат обвързани с влизането в сила на Регламент (ЕС) XXXX/XXXX на Европейския парламент и на Съвета [за създаване на Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество]. Поради това датите за влизане в сила и прилагане на настоящото решение и на Регламент (ЕС) XXXX/XXXX на Европейския парламент и на Съвета [за създаване на Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество] съвпадат,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               (1)Средствата, произтичащи от обратните потоци по Инвестиционния механизъм за АКТБ за операции по линия на 9-ия, 10-ия и 11-ия Европейски фонд за развитие, оставащите средства от 10-ия ЕФР или от предходни ЕФР и отменените средства от проекти по линия на 10-ия ЕФР или от предходни ЕФР на [дата на влизане в сила на настоящото решение] представляват вноски [в Европейския фонд за устойчиво развитие плюс (ЕФУР+) и гаранцията за външна дейност съгласно член 1 от Регламент (ЕС) XXX/XXX на Европейския парламент и на Съвета [за създаване на Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество] за целите на предоставянето на финансиране чрез бюджетни гаранции съгласно член 23, параграф 1, буква е) и смесено финансиране съгласно член 23, параграф 1, буква ж) от този регламент].

               (2)За целите на настоящото решение „обратни потоци“ означава всеки приход, включително дивиденти, прираст на капитала, гаранционни такси и лихви по заеми върху суми по всяка сметка, открита с цел отчитане на паричните средства, държани за Инвестиционния механизъм за АКТБ, и възнаграждения от инвестиции в държавни ценни книжа, както и възстановени средства, включително върнат капитал, освободени гаранции и погасяване на главницата по заеми, произтичащи от операции по Инвестиционния механизъм за АКТБ. Средствата, произтичащи от отмяната на обратни потоци, също се считат за обратни потоци.

               (3)Обратните потоци подлежат на приложимите правила и процедури на ЕФУР+, предвидени в Регламент (ЕС) XXXX/XXXX на Европейския парламент и на Съвета [за създаване на Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество].

               Член 2

               Вноските се заделят за държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн.

               Член 3

               Настоящото решение влиза в сила на датата, на която влиза в сила на Регламент (ЕС) XXXX/XXXX на Европейския парламент и на Съвета [за създаване на Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество]. То се прилага от 1 януари 2021 г.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Вътрешно споразумение между представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, за финансирането и управлението на помощите, предоставени от Общността съгласно Финансовия протокол към Споразумението за партньорство между държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн и Европейската общност и нейните държави членки, подписано в Котону (Бенин) на 23 юни 2000 година, и за предоставянето на финансова помощ, предназначена за отвъдморските страни и територии, за които се прилагат разпоредбите на Част четвърта от Договора за ЕО (ОВ L 317, 15.12.2000 г., стр. 355—372).

                     (2)

                        Член 76, параграф 1, буква г) от СПК, изменено за втори път през 2010 г., и приложение Iв и приложение II към СПК (ОВ L 317, 15.12.2000 г.; ОВ L 287, 28.10.2005 г.; ОВ L 287, 4.11.2010 г.). Нормативната уредба включва също член 1, параграф 5, член 2, буква г), член 4, параграф 1, член 5, параграф 3, член 7, параграф 1, член 9 и член 11, параграф 2 от Вътрешното споразумение за 11-ия Европейски фонд за развитие между представителите на правителствата на държавите — членки на Европейския съюз, заседаващи в рамките на Съвета, относно финансирането на помощта от Европейския съюз съгласно многогодишната финансова рамка за периода 2014—2020 г. в съответствие със Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС (ОВ L 210, 6.8.2013 г.) и членове 45—52 от Финансовия регламент за 11-ия ЕФР (Регламент (ЕС) 2018/1877 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим за 11-ия Европейски фонд за развитие, и за отмяна на Регламент (ЕС) 2015/323 (ОВ L 307, 3.12.2018 г.).

                     (3)

                        Под „обратни потоци“ се разбира всеки приход (напр. лихвени плащания, дивиденти, капиталови вноски, възнаграждение от инвестиции в държавни ценни книжа, гаранции, други такси и комисиони и постъпления от обратно изкупуване или продажба на капиталово участие на ИМ АКТБ), възстановени средства (напр. освобождаване на финансирани гаранции по ИМ АКТБ, върнат капитал, погасяване на главницата по заеми) или касови наличности, считано от 1 януари 2021 г., произтичащи от операции по линия на ИМ АКТБ. За да бъдат избегнати всякакви съмнения, средствата, произтичащи от отмяната на обратни потоци, също се считат за обратни потоци.

                     (4)

                        Предложение за Регламент на Съвета за създаване на Инструмент на Европейския съюз за възстановяване с цел подкрепа на възстановяването след пандемията от COVID-19 (COM(2020) 441 final, 28.5.2020 г.).

                     (5)

                        Европейският фонд за устойчиво развитие плюс (ЕФУР+), създаден съгласно Регламента на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество, както е предвидено в Предложението на Комисията за Регламент на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Инструмента за съседство, сътрудничество за развитие и международно сътрудничество (COM(2018) 460 final).

                     (6)

                        Окончателен преглед на Инвестиционния механизъм за АКТБ, окончателен доклад, Aide à la Décision Economique (ADE), март 2020 г.

                     (7)

                        Мандат на Европейската инвестиционна банка за външно кредитиране за периода 2007—2013 г. — Междинен преглед и препоръки на Ръководния експертен комитет, февруари 2010 г., известен също като доклада Camdessus.

                     (8)

                        Оценка на смесеното финансиране, окончателен доклад, декември 2016 г.

                     (9)

                        Доклад на Комисията до Европейския парламент и Съвета относно изпълнението на Европейския фонд за устойчиво развитие (COM(2020) 224 final, юни 2020 г.).

                     (10)

                        „Новият европейски консенсус за развитие — нашият свят, нашето достойнство, нашето бъдеще“ — съвместно изявление на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, на Европейския парламент и на Европейската комисия (2017 г.) (ОВ C 210, 30.6.2017 г.).

                     (11)

                        Резолюция на ООН: „Да преобразим света: програма до 2030 г. за устойчиво развитие“ (2015 г.).

                     (12)

                        COM(2014) 263 final.

                     (13)

                        ОВ L 210, 6.8.2013 г., стр. 1.

                     (14)

                        COM(2018) 460 final.

                     (15)

                        Регламент (ЕС) 2017/1601 от 26 септември 2017 г. за създаване на Европейски фонд за устойчиво развитие (ЕФУР), гаранция от ЕФУР и Гаранционен фонд на ЕФУР (ОВ L 249, 27.9.2017 г., стр. 1).

                     (16)

                        JOIN(2020) 4 final.

                     (17)

                        COM(2014) 263 final.

                     (18)

                        ОВ L 29, 31.1.2020 г., стр. 7.