               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 27.4.2018
            COM(2018) 247 final
            2018/0116(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за оправомощаване на държавите членки да станат страна, в интерес на Европейския съюз, по Конвенцията на Съвета на Европа за интегриран подход към безопасността, сигурността и обслужването по време на футболни срещи и други спортни прояви (CETS № 218)

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.ПРЕДМЕТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               Настоящото предложение се отнася до решение за оправомощаване на държавите членки да подпишат и ратифицират, в интерес на Европейския съюз, Конвенцията на Съвета на Европа за интегриран подход към безопасността, сигурността и обслужването по време на футболни срещи и други спортни прояви („CETS № 218“ или „Конвенцията“).

               2.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               2.1.Контекст

                  На 29 май 1985 г. 39 души намериха смъртта си и стотици бяха ранени при ожесточени сблъсъци между футболните фенове на финала на купата на европейските шампиони на стадион „Хейзел“ в Брюксел. В резултат на тази трагедия Съветът на Европа изготви Европейската конвенция за насилието и лошото поведение на зрители при спортни прояви и в частност футболни срещи („CETS № 120“) („Конвенция № 120“). Конвенция № 120 е насочена към предотвратяване, възпиране и реакция на инциденти на насилие и лошо поведение в стадионите или около тях. Конвенция № 120 влезе в сила на 1 ноември 1985 г. и бе ратифицирана от 41 страни, включително повечето държави — членки на Европейския съюз.

                  През декември 2013 г. в контекста на проучване относно ползите и желателността на актуализирането на Конвенция № 120 Комитетът на министрите на Съвета на Европа заключи, че тя е остаряла: нейното съдържание — по-специално фактът, че акцентът е поставен основно върху мерките за сигурност — бе счетено за несъвместимо с опита и добрите практики и несъобразено с последните препоръки на постоянния комитет към конвенцията.  Ето защо Комитетът на министрите възложи на постоянния комитет да преразгледа Конвенция № 120. Вместо да я преразгледа, постоянният комитет реши да започне работа по нов текст. Тази работа доведе до Конвенция на Съвета на Европа № 218.

               2.2.Конвенцията

                  CETS № 218 има за цел да осигури безопасна, сигурна и гостоприемна среда по време на футболни срещи и други спортни прояви (член 2).  В Конвенцията се прави разлика между „мерки за безопасност“, „мерки за сигурност“ и „мерки за обслужване“ (член 3).

                  Конвенцията задължава страните да приемат „интегриран, междуведомствен и балансиран подход към безопасността, сигурността и обслужването“ (член 2, буква а), т.е. подход, основан на идеята, че „мерките за безопасност, сигурност и обслужване по време на футболни срещи и други спортни прояви неизменно се припокриват, взаимосвързани са по отношение на въздействието, трябва да бъдат балансирани и не могат да бъдат разработени или изпълнени поотделно“ (член 3, буква е).

                  Конвенцията задължава страните да осигурят национални и местни условия за координиране за целите на изготвянето и изпълнението на многоведомствен, интегриран подход към безопасността, сигурността и обслужването (член 4).  Страните са длъжни да предприемат различни мерки, за да гарантират безопасността, сигурността и обслужването в спортните стадиони (член 5); например те трябва да гарантират, че в оперативните разпоредби на стадионите се предвижда ефективна връзка с полицията, службите за спешно реагиране и другите партньорски ведомства, и включват политики и процедури по въпроси като расисткото или дискриминационно поведение (член 5, параграф 5).  От страните се изисква също да насърчават всички компетентни ведомства и заинтересовани страни да работят заедно, за да създават безопасна, сигурна и гостоприемна среда на обществените места извън стадионите (член 6).  Страните трябва да гарантират, че съответните ведомства подготвят извънредни и аварийни планове (член 7) и те трябва да насърчават всички ведомства да се ангажират проактивно с поддръжниците и местните общности (член 8).

                  Що се отнася до полицейската дейност, член 9 от Конвенцията изисква страните да гарантират, че „се разработват, редовно се оценяват и подобряват полицейски стратегии“, които отчитат добрите практики и са съвместими с интегрирания подход към безопасността, сигурността и обслужването; страните също така трябва да гарантират, че полицията работи в партньорство със съответните заинтересовани страни.

                  Във връзка с предотвратяването и санкционирането член 10 от Конвенцията изисква от страните да „предприемат всички възможни мерки“, за да се намали рискът от инциденти на насилие и безредици, и да гарантират, в съответствие с националното и международното право, че са налице „ефективни процедури за недопускане, подходящи за естеството и мястото на риска“, с цел възпиране и предотвратяване на подобни инциденти.  Страните също така са задължени да си „сътрудничат в усилията за гарантиране, че лицата, извършили престъпления в чужбина, получават подходящи санкции“ (член 10, параграф 3), както и да „обмислят предоставянето на съдебните или административните органи, отговорни да налагат санкции на лицата, които са причинили или способствали за инциденти, свързани с футболно насилие и/или безредици, възможността да налагат ограничения за пътуване по повод на футболни прояви, провеждани в друга страна“ (член 10, параграф 4).

                  Член 11 от Конвенцията е озаглавен „международно сътрудничество“.  Той задължава страните да създадат национално футболно информационно звено (НФИЗ), което действа като единствен канал за обмен на информация и сведения във връзка с футболни срещи с международно значение и за уреждане на други въпроси от областта на международното полицейско сътрудничество (член 11, параграфи 2—4).  Текстът на член 11, параграфи 2—4 е вдъхновен от Решение 2002/348/ПВР на Съвета от 25 април 2002 г. относно сигурността във връзка с футболни срещи с международно значение и използва неговата терминология.

                  Заключителните клаузи на Конвенцията се отнасят за подписването (член 16), влизането в сила (член 17), присъединяването на държави, които не са членки на Съвета на Европа (член 18), действието на Конвенцията във връзка с Конвенция № 120 (член 19), териториалното приложение (член 20), денонсирането (член 21) и нотификациите (член 22).  Тези клаузи са „по същество основани“ на модела за заключителни клаузи за конвенциите и споразуменията, сключвани от Съвета на Европа, от февруари 1980 г. и на заключителните разпоредби на Конвенция № 120.

               2.3.Действащо законодателство на Съюза и политика в тази област

                  Съюзът е приел редица мерки по отношение на полицейското сътрудничество и обмена на полицейска информация.  По-специално по отношение на полицейското сътрудничество и обмена на полицейска информация по въпросите на безопасността и сигурността по време на футболни срещи, Съюзът е приел Решение 2002/348/ПВР на Съвета от 25 април 2002 г. относно сигурността във връзка с футболни срещи с международно значение
                     1
                  .  Решение 2002/348/ПВР на Съвета се основава на член 30, параграф 1, буква а) от Договора за Европейския съюз, понастоящем член 87, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), както и на член 34, параграф 2, буква в) от Договора за Европейския съюз (ДЕС), отменен.

                  В Решение 2002/348/ПВР на Съвета от всяка държава членка се изисква да „създаде или определи национално футболно информационно звено към полицията“ (НФИЗ), което „играе ролята на централен пункт за пряка връзка с цел обмен на съответната информация и улесняване на полицейското сътрудничество по време на футболни срещи с международно участие“ (член 1).  В Решението на Съвета се определят задачите на НФИЗ (член 2), полицейската информация, която ще се обменя между тях (член 3), и процедурата за комуникация между НФИЗ (член 4).  Решение 2007/412/ПВР на Съвета от 12 юни 2007 г. за изменение на Решение 2002/348/ПВР относно сигурността във връзка с футболни срещи с международно значение
                     2
                   добавя разпоредби относно периодичните оценки на свързаните с футбола безредици в национален мащаб (член 2, параграф 6) и формулярите за обмен на информация (член 3, параграф 4).

                  Решение 2002/348/ПВР на Съвета е посочено в резолюция на Съвета от 17 ноември 2003 г. относно използването от държавите членки на забрани за достъп до места за провеждане на футболни срещи с международно измерение
                     3
                   и в Наръчника на ЕС за футбола
                     4
                  .  Наръчникът, който бе приет през юни 1999 г. и бе последно актуализиран през ноември 2016 г., съдържа подробни препоръки за международно полицейско сътрудничество и мерки за предотвратяване и контрол на насилието и безредиците във връзка с футболни срещи с международно значение, включително насоки за обмена на полицейска информация и за ролята и задачите на НФИЗ.

               2.4.Основания за предложението

                  Въпреки че в Конвенцията се съдържат разпоредби в областта на полицейското сътрудничество (87 от ДФЕС), тя също така се отнася по-общо и за целите на политиката на Съюза във връзка със спортните въпроси (член 165 от ДФЕС).  Съгласно член 165, параграф 3 от ДФЕС Съюзът и държавите членки трябва да поощряват сътрудничеството с трети страни и с компетентните международни организации в областта на образованието и спорта, в частност Съвета на Европа.  Насърчителните мерки на ЕС, включително подкрепата за проекти в рамките на посветената на спорта глава от програма „Еразъм+“, кампаниите за повишаване на осведомеността на футболните привърженици и спортните санкции не са достатъчни за справяне с актовете на насилие и дискриминация, които се извършват по периферията на спортните състезания.  Доколкото това е проблем на обществения ред, националните публични органи допълват тези инициативи с превантивни дейности и целеви принудителни мерки.  Това е сложна задача поради международния характер на някои мачове и поради разликите, които съществуват между съответните разпоредби и практики, свързани с опазването на реда, безопасността и сигурността в отделните държави — членки на ЕС.  Необходимо е по-тясно сътрудничество между различните заинтересовани страни в борбата срещу насилието и дискриминацията от всякакъв вид. Действията по правоприлагане трябва да бъдат по-добре координирани и ЕС може да улесни този процес, по-специално като подкрепи Конвенцията на Съвета на Европа.

                  ЕС сам по себе си не може да стане страна по Конвенцията.  Това се дължи на факта, че Конвенцията се отнася изключително до „държави“ или „държави — страни по Конвенцията“ и не съдържа формулировка, позволяваща на ЕС или други организации за регионална интеграция да станат страна по нея.

                  Въпреки това ЕС прие както общи, така и специфични мерки по отношение на сътрудничеството и обмена на полицейска информация, които се прилагат по въпросите на безопасността и сигурността по време на футболни срещи с международно измерение, както и подробни, наскоро актуализирани препоръки относно това как да се прилагат тези мерки.

                  Освен това ангажиментите, поети в член 11 от Конвенцията по отношение на националните футболни информационни звена (НФИЗ), могат да засегнат общите правила по смисъла на член 3, параграф 2 от ДФЕС.  Това е така, защото задължението за създаване или определяне на НФИЗ вече се съдържа в Решение 2002/348/ПВР на Съвета, в което се уточняват задачите на НФИЗ и се определят правила за сътрудничество между тях, по-специално по отношение на обмена на полицейска информация.  Задълженията, съдържащи се в член 11, параграфи 2—4 от Конвенция № 218, съвпадат почти изцяло със задълженията, съдържащи се в Решение 2002/348/ПВР на Съвета.  Всъщност според обяснителния доклад към Конвенция № 218 „НФИЗ са създадени по силата на правото на Европейския съюз“ и текстът на член 11, параграфи 2—4 е вдъхновен от Решение 2002/348/ПВР на Съвета и използва неговата терминология.

                  Тези обстоятелства подчертават необходимостта държавите членки да действат в рамките на институциите на ЕС, когато поемат международни ангажименти в областта на сътрудничеството и обмена на полицейска информация между държавите членки, особено по отношение на безопасността и сигурността по време на футболни срещи с международно значение.

                  Въпреки че член 11, параграфи 2—4 от Конвенцията се основават на Решение 2002/348/ПВР на Съвета, точно за да се избегне конфликт с правото на ЕС, това не променя факта, че в Решение 2002/348/ПВР на Съвета се предвижда система на сътрудничество и обмен на полицейска информация между държавите членки в областта на безопасността и сигурността по време на футболни срещи с международно значение посредством мрежа от органи, създадени специално за тази цел.  Само ЕС е в състояние да поеме задължение спрямо трети държави да продължи да прилага тази система в ЕС, както и да разшири прилагането ѝ в съответните трети държави.

                  Предвид факта, че ЕС сам по себе си не може да стане страна по CETS № 218, и тъй като държавите членки могат да бъдат страни по тази конвенция само ако бъдат оправомощени за това от ЕС (член 2, параграф 1 от ДФЕС), е целесъобразно да бъде прието решение за оправомощаване на държавите членки да подпишат и ратифицират Конвенцията в интерес на ЕС.

               3.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ

                  Предложеното решение на Съвета се основава на член 218, параграф 6, буква а), подточка v) и член 218, параграф 8 от ДФЕС във връзка с член 87, параграф 1 от ДФЕС, който представлява главното правно основание за законодателството на ЕС по въпросите на полицейското сътрудничество.

               2018/0116 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за оправомощаване на държавите членки да станат страна, в интерес на Европейския съюз, по Конвенцията на Съвета на Европа за интегриран подход към безопасността, сигурността и обслужването по време на футболни срещи и други спортни прояви
                  (CETS № 218)

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 218, параграф 6, буква а), подточка v) и член 218, параграф 8 във връзка с член 87, параграф 1 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като взе предвид одобрението на Европейския парламент
                  5
               ,

               като има предвид, че:

               (1)Конвенцията на Съвета на Европа за интегриран подход към безопасността, сигурността и обслужването по време на футболни срещи и други спортни прояви („Конвенцията“) е открита за подписване и ратифициране от 3 юли 2016 г. насам.

               (2)Конвенцията има за цел да осигури безопасна, сигурна и гостоприемна среда по време на футболни срещи и други спортни прояви.

               (3)Член 11, параграфи 2—4 от Конвенцията относно националните футболни информационни звена (НФИЗ) може да засегне общите правила или да промени техния обхват по смисъла на член 3, параграф 2 от ДФЕС, тъй като тези разпоредби съвпадат със задълженията, съдържащи се в Решение 2002/348/ПВР на Съвета
                  6
                относно сигурността във връзка с футболни срещи с международно значение.

               (4)Подкрепата на Съюза за Конвенцията е важна за борбата с насилието, свързани със спортни прояви, и ще допълни вече положените усилия в тази област чрез подпомагане на проекти в рамките на посветената на спорта глава от програма „Еразъм+“.

               (5)Съюзът не може да стане страна по Конвенцията, тъй като страни по нея могат да бъдат само държави.

               (6)Поради това държавите членки следва да бъдат оправомощени да подпишат и ратифицират Конвенцията, като действат съвместно в интерес на Съюза, по отношение на частите, попадащи в изключителната компетентност на Съюза.

               (7)Обединеното кралство и Ирландия са обвързани с Решение 2002/348/ПВР на Съвета и поради това вземат участие в приемането на настоящото решение.

               (8)В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Държавите членки се оправомощават да станат страна по Конвенцията на Съвета на Европа за интегриран подход към безопасността, сигурността и обслужването по време на футболни срещи и други спортни прояви (CETS № 218) по отношение на частите, попадащи в изключителната компетентност на Съюза.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила в деня след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.

               Член 3

               Адресати на настоящото решение са държавите членки.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        ОВ L 121, 8.5.2002 г.

                     (2)

                        ОВ L 155, 15.6.2007 г., стр. 76.

                     (3)

                        ОВ C 281, 22.11.2003 г., стр. 1.

                     (4)

                        Резолюция на Съвета от 6 декември 2001 г. относно наръчник с препоръки за международното полицейско сътрудничество и мерки с цел предотвратяване и ограничаване на насилието и безредиците във връзка с футболни срещи с международно значение, в които участва поне една държава членка (ОВ C 022 , 24.1.2002 г., стр. 1.).

                     (5)

                        ОВ С [...], [...] г., стр. [...].

                     (6)

                        Решение 2002/348/ПВР на Съвета от 25 април 2002 г. относно сигурността във връзка с футболни срещи с международно значение (ОВ L 121, 8.5.2002 г., стр. 1).


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 2.5.2018
            COM(2018) 249 final
            2018/0117(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с изменение на приложение XI (Електронни комуникации, аудио-визуални услуги и информационно общество) и Протокол 37 (съдържащ списъка, предвиден в член 101) към Споразумението за ЕИП (Общ регламент относно защитата на данните)
            (текст от значение за ЕИП)

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

                  С проекта на решение на Съвместния комитет на ЕИП (приложен към предложеното решение на Съвета) се цели  да се изменят приложение XI (Електронни комуникации, аудио-визуални услуги и информационно общество) и Протокол 37 (съдържащ списъка, предвиден в член 101) към Споразумението за ЕИП, за да се включи Общият регламент относно защитата на данните (Регламент (ЕС) 2016/679)
                     1
                  .

               •Съгласуваност с действащите разпоредби в тази област на политиката

                  Приложеният проект на решение на Съвместния комитет на ЕИП разширява вече съществуващата политика на ЕС, за да включи в нея членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ (Норвегия, Исландия и Лихтенщайн).

               •Съгласуваност с другите политики на Съюза

               Разширяването на обхвата на достиженията на правото на ЕС в членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ чрез включването на тези достижения в Споразумението за ЕИП се извършва в съответствие с целите и принципите на това споразумение, чиято цел е създаването на динамично и хомогенно Европейско икономическо пространство, основано на общи правила и еднакви условия на конкуренция.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБИСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

               Законодателството, което трябва да бъде включено в Споразумението за ЕИП, се основава на член 16 от Договора за функционирането на Европейския съюз.

               Съгласно член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2894/94
                  2
                на Съвета относно условията за прилагане на Споразумението за ЕИП Съветът определя въз основа на предложение на Комисията позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза по отношение на подобни решения.

               В сътрудничество с ЕСВД Комисията представя проекта на решение на Съвместния комитет на ЕИП пред Съвета, който следва да го приеме като позиция на Съюза. Комисията се надява да има възможност да представи тази позиция на Съюза пред Съвместния комитет на ЕИП възможно най-скоро.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

               Предложението е в съответствие с принципа на субсидиарност по следната причина.

               Целта на настоящото предложение, а именно да се гарантира хомогенността на вътрешния пазар, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, вследствие на което може, поради последиците, да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза.

               Процесът на включване на достиженията на правото на ЕС в Споразумението за ЕИП се извършва в съответствие с Регламент (ЕО) № 2894/94 на Съвета от 28 ноември 1994 г. относно условията за прилагане на Споразумението за Европейското икономическо пространство, който потвърждава възприетия подход.

                  •
                        Пропорционалност

               В съответствие с принципа на пропорционалност настоящото предложение не надхвърля необходимото за постигането на своята цел.

               •Избор на инструмент

               В съответствие с член 98 от Споразумението за ЕИП избраният инструмент е решение на Съвместния комитет на ЕИП. Съвместният комитет на ЕИП осигурява ефективното изпълнение и функциониране на Споразумението за ЕИП. За тази цел той взема решения в случаите, предвидени в това споразумение.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               Не е приложимо.

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

               Не се очаква отражение върху бюджета в резултат на включването на Регламент (ЕС) № 2016/679 в Споразумението за ЕИП.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Основание на основните предложени адаптации

               Клауза за участие (адаптация а) и к)

               В резултат от включването на ОРЗД в Споразумението за ЕИП надзорните органи на членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ участват във възможно най-голяма степен в т. нар. обслужване на едно гише и механизма за съгласуваност, като с изключение на правото на глас и на кандидатиране в избор за председател или заместник-председатели на Комитета, имат същите права и задължения като надзорните органи на държавите — членки на ЕС, в Европейския комитет по защита на данните („Комитетът“). Позициите на надзорните органи на държавите от ЕАСТ също се записват отделно.

               Адаптация a) гарантира също така, че процедурният правилник на Комитета позволява пълноправното участие на надзорните органи на членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ и на Надзорния орган на ЕАСТ, с изключение на правото на глас и на кандидатиране в избор за председател или заместник- председатели на Комитета.

               Тъй като ОРЗД предоставя на националните надзорни органи правомощия, които следва да бъдат упражнявани на национално равнище, и изисква практика на международна координация и сближаване, равноправното участие на надзорните органи на членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ в обслужването на едно гише и механизма за съгласуваност е необходимо за последователното сътрудничество и сближаване на надзора в ЕИП.

               За да се улесни и гарантира съгласуваното прилагане на правилата на ЕИП от Надзорния орган на ЕАСТ по отношение на членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ и за да се да позволи упражняването на функциите на Надзорния орган на ЕАСТ по член 108 от Споразумението за ЕИП, адаптация к) предвижда, че Надзорният орган на ЕАСТ има право да участва в заседанията на Комитета без право на глас и че Надзорният орган на ЕАСТ определя свой представител в Комитета. Освен това, както беше посочено по-горе, адаптация a) предвижда, че процедурният правилник на Комитета позволява пълноправното участие на Надзорния орган на ЕАСТ.

               Информация относно преговори с трети държави (адаптация е)

               Адаптацията предвижда, че членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ биват информирани за консултации с трети държави с цел приемане на решение относно адекватното ниво на защита в съответствие с процедурата, посочена в член 93, параграф 3. Както е гарантирано от член 100 от Споразумението за ЕИП, държавите от ЕАСТ участват пълноправно в Комитета, създаден съгласно член 93, с изключение на правото да гласуват.

               В адаптацията се посочва също така, че в случаи, когато третата държава или международната организация поема специални задължения по отношение на обработването на лични данни от държавите членки, ЕС взема под внимание положението на членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ и обсъжда с третите държави или международните организации евентуалните механизми за последващо евентуално прилагане от членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ.

               Член 45, параграф 1 — Предаване на данни на трети държави и международни организации (адаптация д)

               Предаване на лични данни от членуваща в ЕИП държава от ЕАСТ на трета държава или международна организация може да се извършва въз основа на акт за изпълнение (решение относно адекватността на защитата), приет от Комисията, който е включен в Споразумението за ЕИП съгласно обичайните процедури, описани в Споразумението за ЕИП. Целта на адаптация д) е да се даде възможност за предаване на данни също и когато решението относно адекватността на защитата се прилага от членуваща в ЕИП държава от ЕАСТ в очакване на решение на Съвместния комитет на ЕИП за включването на посоченото решение относно адекватността на защитата. Адаптация д) предвижда също така, че преди влизането в сила на дадено решение относно адекватността на защитата всяка членуваща в ЕИП държава от ЕАСТ решава и информира Комисията и Надзорния орган на ЕАСТ дали ще прилага това решение относно адекватността на защитата едновременно с държавите — членки на ЕС, или не. Ако държавата от ЕАСТ не информира Комисията и Надзорният орган на ЕАСТ, тя прилага мерките едновременно с държавите — членки на ЕС.

               Ако в Съвместния комитет на ЕИП не може да се постигне споразумение за включването на решение относно адекватността на защитата в Споразумението за ЕИП в срок от дванадесет месеца след влизането в сила на решението относно адекватността на защитата, всяка членуваща в ЕИП държава от ЕАСТ може да преустанови прилагането на тези мерки, докато решението относно адекватността на защитата бъде включено в Споразумението за ЕИП, като незабавно информира за това Комисията и Надзорния орган на ЕАСТ. Тази адаптация не изключва използването на член 102 от Споразумението за ЕИП, както е посочено в адаптацията.

               Ако членуваща в ЕИП държава от ЕАСТ реши да преустанови прилагането на мерките, приети съгласно член 45, параграф 5 (мерки по отношение на дадена трета държава, територия или един или повече конкретни сектори в трета държава, или международна организация, които вече не гарантират адекватно ниво на защита), другите договарящи се страни по Споразумението за ЕИП забраняват свободния поток на лични данни към тази членуваща в ЕИП държава от ЕАСТ.

               Член 46, параграф 2 — Прилагане на актове за изпълнение относно стандартни клаузи за защита на данните (адаптация з)

               Тази адаптация се основава на същия принцип като адаптация д) (вж. по-горе). Адаптацията дава възможност на администраторите от ЕАСТ или обработващите данни от ЕАСТ да използват стандартни клаузи за защита на данните по същото време, когато тя влезе в сила в ЕС, освен ако дадена държава от ЕАСТ реши да не прилага мярката едновременно с държавите — членки на ЕС.

               Изключване на позоваването на Хартата на основните права (адаптация и)

               В съответствие с член 7 от Споразумението за ЕИП само актовете, които са включени в Споразумението за ЕИП, са задължителни за държавите от ЕАСТ. Хартата на основните права на Европейския съюз е инструмент на първичното право на ЕС, който няма задължителна сила за трети държави и не е от значение в контекста на ЕИП. Ето защо с адаптация и) към ОРЗД се изключва позоваването на Хартата на основните права, съдържащо се в член 58, параграф 4.

               Член 63, член 64, параграф 2, член 65, параграф 1, буква в) и член 70, параграф 1, буква д) — искане на Надзорния орган на ЕАСТ за консултация или становище от Комитета (адаптация л)

               Съгласно адаптация л) Надзорният орган на ЕАСТ има право да поиска консултация или становища и да отнася въпроси до Комитета съгласно член 63, член 64, параграф 2, член 65, параграф 1, буква в) и член 70, параграф 1, буква д). Членовете, в които тези права и задължения следва да са приложими и които са свързани с упражняването на функциите на Надзорния орган на ЕАСТ по член 109 от Споразумението, са определени в адаптацията.

               2018/0117 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз
                  в рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с изменение на
                  приложение XI (Електронни комуникации, аудио-визуални услуги и информационно общество) и Протокол 37 (съдържащ списъка, предвиден в член 101) към Споразумението за ЕИП

                  (Общ регламент относно защитата на данните)

               (текст от значение за ЕИП)

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 16 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид Регламент (ЕО) № 2894/94 на Съвета от 28 ноември 1994 г. относно условията за прилагане на Споразумението за Европейското икономическо пространство
                  3
               , и по-специално член 1, параграф 3 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Споразумението за Европейското икономическо пространство
                  4
                („Споразумението за ЕИП“) влезе в сила на 1 януари 1994 г.

               (2)Съгласно член 98 от Споразумението за ЕИП Съвместният комитет на ЕИП може да реши да измени inter alia приложение XI (Електронни комуникации, аудио-визуални услуги и информационно общество) и Протокол 37 (съдържащ списъка, предвиден в член 101) към Споразумението за ЕИП.

               (3)Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета
                  5
                следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.

               (4)С Регламент (ЕС) 2016/679 се отменя [, считано от 25 май 2018 г.,] Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
                  6
               , която е включена в Споразумението за ЕИП и която следва съответно да отпадне от Споразумението за ЕИП, считано от [25 май 2018 г.].

               (5)Поради това приложение XI и Протокол 37 към Споразумението за ЕИП следва да бъдат съответно изменени.

               (6)Поради това позицията на Съюза в рамките на Съвместния комитет на ЕИП следва да се основава на приложения проект на решение,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза в рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с предложеното изменение на приложение IX и Протокол 37 към Споразумението за ЕИП, се основава на проекта на решение на Съвместния комитет на ЕИП, приложен към настоящото решение.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (ОВ L 119, 4.5.2016 г., стр. 1).

                     (2)

                        ОВ L 305, 30.11.1994 г., стр. 6.

                     (3)

                        ОВ L 305, 30.11.1994 г., стр. 6.

                     (4)

                        ОВ L 1, 3.1.1994 г., стр. 3.

                     (5)

                        Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (ОВ L 119, 4.5.2016 г., стр. 1).

                     (6)

                        ОВ L 281, 23.11.1995 г., стр. 31.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел,2.5.2018
            COM(2018) 249 final
            ПРИЛОЖЕНИЯ
            към
            Предложение за решение на Съвета
            относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с изменение на приложение XI (Електронни комуникации, аудио-визуални услуги и информационно общество) и Протокол 37 (съдържащ списъка, предвиден в член 101) към Споразумението за ЕИП(Общ регламент относно защитата на данните)

               ПРИЛОЖЕНИЕ I
                  РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
                   №

               от 0.0.0 година

               за изменение на приложение XI (Електронни комуникации, аудио-визуални услуги и информационно общество) и Протокол 37 (съдържащ списъка, предвиден в член 101) към Споразумението за ЕИП

               СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,

               като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,

               като има предвид, че:

               (1)Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните)
                  1
                следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.

               (2)Признава се, че защитата на личните данни е основно право, гарантирано от различни международни споразумения относно правата на човека.

               (3)Признава се значението на равните права и задължения на администраторите на данни и на обработващите данни в рамките на ЕИП.

               (4)Настоящото решение предвижда, че надзорните органи на държавите от ЕАСТ участват напълно в обслужването на едно гише и механизма за съгласуваност, като, с изключение на правото на глас и на кандидатиране в избори за председател или заместник-председатели на Комитета, имат същите права и задължения като надзорните органи на държавите — членки на ЕС, в Европейския комитет по защита на данните („Комитетът“), създаден с Регламент (ЕС) 2016/679. За тази цел надзорните органи на държавите от ЕАСТ следва да бъдат включени в дейностите на Комитета, включително тези на всяка подгрупа, която Комитетът може да учреди за извършването на своята работа, и да получават цялата необходима информация, за да се даде възможност за ефективното им участие, включително, ако е необходимо, посредством пълен достъп до всяка електронна система за обмен на информация, която може да бъде създадена от Комитета.

               (5)С Регламент (ЕС) 2016/679 се отменя[, считано от 25 май 2018 г.,] Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
                  2
               , която е включена в Споразумението за ЕИП и която следва съответно да отпадне от Споразумението за ЕИП, считано от [25 май 2018 г.].

               (6)Поради това приложение XI и Протокол 37 към Споразумението за ЕИП следва да бъдат съответно изменени,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Текстът на точка 5д (Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета) от приложение XI към Споразумението за ЕИП се заменя със следното [считано от 25 май 2018 г.]:

               „32016 R 0679: Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ L 119, 4.5.2016 г., стр. 1).

               За целите на настоящото споразумение разпоредбите на  регламента се четат със следните адаптации:

               а)надзорните органи на държавите от ЕАСТ участват в дейностите на Европейския комитет по защита на данните, наричан по-долу „Комитетът“. За тази цел те, с изключение на правото на глас и на кандидатиране в избор за председател или заместник-председатели на Съвета, имат същите права и задължения като надзорните органи на държавите — членки на ЕС, в Комитета, освен ако в настоящото споразумение е предвидено друго. Позициите на надзорните органи на държавите от ЕАСТ се записват от Комитета отделно.

               Процедурният правилник на Комитета позволява пълноправното участие на надзорните органи на държавите от ЕАСТ и на Надзорния орган на ЕАСТ, с изключение на правото на глас и на кандидатиране в избори за председател или заместник-председатели на Комитета;

               б)независимо от разпоредбите на Протокол 1 към настоящото споразумение и освен ако в настоящото споразумение е предвидено друго, в допълнение към значението си в регламента понятията „държава(и) членка(и)“ и „надзорни органи“ включват съответно и държавите от ЕАСТ и техните надзорни органи;

               в)препратки към законодателството на Съюза или разпоредбите на Съюза за защита на данните се разбират като отнасящи се съответно до Споразумението за ЕИП или разпоредбите за защита на данните, съдържащи се в него;

               г)в член 13, параграф 1, буква е) и член 14, параграф 1, буква е), по отношение на държавите от ЕАСТ, думите „приложимо съгласно Споразумението за ЕИП“ се вмъкват след думите „решение на Комисията относно адекватното ниво на защита“;

               д)в член 45, по отношение на държавите от ЕАСТ, след параграф 1 се вмъква следното:

               „1а. В очакване на решението на Съвместния комитет на ЕИП за включване в Споразумението за ЕИП на акт за изпълнение, приет съгласно параграф 3 или 5 от настоящия член, държава от ЕАСТ може да реши да прилага мерките, съдържащи се в него.

               Всяка държава от ЕАСТ решава и информира Комисията и Надзорния орган на ЕАСТ, преди влизането в сила на акт за изпълнение, приет съгласно параграф 3 или 5 от настоящия член, дали в очакване на решение на Съвместния комитет на ЕИП за включването на акта за изпълнение в Споразумението за ЕИП ще прилага съдържащите се в него мерки едновременно с държавите — членки на ЕС, или не. Ако няма решение в противен смисъл, всяка държава от ЕАСТ прилага мерките, съдържащи се в акт за изпълнение, приет съгласно параграф 3 или 5 от настоящия член, едновременно с държавите — членки на ЕС.

               Независимо от разпоредбите на член 102 от Споразумението, ако в Съвместния комитет на ЕИП не може да се постигне споразумение за включването на акт за изпълнение в Споразумението за ЕИП в срок от дванадесет месеца след влизането в сила на посочения акт за изпълнение, всяка държава от ЕАСТ може да преустанови прилагането на тези мерки, като незабавно информира за това Комисията и Надзорния орган на ЕАСТ.

               Другите договарящи се страни по Споразумението за ЕИП, чрез дерогация от член 1, параграф 3, ограничават или забраняват свободния поток на лични данни към държава от ЕАСТ, която не прилага мерките, съдържащи се в акт за изпълнение, приет съгласно параграф 5 от настоящия член, по същия начин, по който тези мерки възпрепятстват предаването на лични данни на трета държава или международна организация.“;

               е)когато ЕС встъпва в консултации с трети държави или международни организации с цел приемане на решение относно адекватното ниво на защита съгласно член 45, държавите от ЕАСТ биват надлежно информирани. В случаи, когато третата държава или международната организация поема специални задължения по отношение на обработването на лични данни от държавите членки, ЕС взема под внимание положението на държавите от ЕАСТ и обсъжда с третите държави или международната организация евентуалните механизми за последващо евентуално прилагане от държавите от ЕАСТ;

               ж)в член 46, параграф 2, буква е) се добавя следното:

               „Надзорните органи на държавите от ЕАСТ имат същото право като надзорните органи от ЕС да представят на Комисията стандартни клаузи за защита на данните за одобрение съгласно процедурата по разглеждане, посочена в член 93, параграф 2.“;

               з)в член 46, по отношение на държавите от ЕАСТ, след параграф 2 се вмъква следният параграф:

               „2а. В очакване на решение на Съвместния комитет на ЕИП за включването в Споразумението за ЕИП на акт за изпълнение, подходящите гаранции, посочени в параграф 1, могат да бъдат предвидени посредством стандартни клаузи за защита на данните, посочени в член 46, параграф 2, букви в) и г), когато държава от ЕАСТ прилага мерките, съдържащи се в акта.

               Всяка държава от ЕАСТ решава и информира Комисията и Надзорния орган на ЕАСТ, преди влизането в сила на актове за изпълнение, приети съгласно член 46, параграф 2, букви в) и г), дали в очакване на решение на Съвместния комитет на ЕИП за включването на акта за изпълнение в Споразумението за ЕИП ще прилага съдържащите се в него мерки едновременно с държавите — членки на ЕС, или не. Ако няма решение в противен смисъл, всяка държава от ЕАСТ прилага мерките, съдържащи се в акт за изпълнение, приет съгласно член 46, параграф 2, букви в) и г), едновременно с държавите — членки на ЕС.

               Независимо от разпоредбите на член 102 от Споразумението, ако в Съвместния комитет на ЕИП не може да се постигне споразумение за включването на акт за изпълнение, приет съгласно член 46, параграф 2, букви в) и г), в Споразумението за ЕИП в срок от дванадесет месеца след влизането в сила на посочения акт за изпълнение, всяка държава от ЕАСТ може да преустанови прилагането на тези мерки, като незабавно информира за това Комисията и Надзорния орган на ЕАСТ.“;

               и)в член 58, параграф 4, по отношение на държавите от ЕАСТ, думите „в съответствие с Хартата“ не се прилагат;

               й)в член 36, параграф 59 след думите „на Комисията“ се вмъкват думите „на Надзорния орган на ЕАСТ“;

               к)Надзорният орган на ЕАСТ има право да участва в заседанията на Комитета без право на глас. Надзорният орган на ЕАСТ определя свой представител;

               л)когато е от значение за упражняването на функциите му по член 109 от Споразумението, Надзорният орган на ЕАСТ има право да поиска консултация или становища и да отнася въпроси до Съвета съгласно член 63, 64, параграф 2, член 65, параграф 1, буква в) и член 70, параграф 1, буква д). В член 63, член 64, параграф 2, член 65, параграф 1, буква в) и член 70, параграф 1, буква д) след думата „Комисията“ се вмъкват думите „и, ако е целесъобразно, Надзорния орган на ЕАСТ“;

               м)председателят на Комитета или секретариатът уведомява Надзорния орган на ЕАСТ за дейностите на Комитета, когато е целесъобразно, съгласно член 64, параграф 5, букви а) и б), член 65, параграф 5 и член 75, параграф 6, буква б). В член 64, параграф 5, букви а) и б), член 65, параграф 5 и член 75, параграф 6, буква б) след думата „Комисията“ се вмъкват думите „и, ако е целесъобразно, Надзорния орган на ЕАСТ“;

               Когато е свързано с упражняването на функциите му по член 109 от Споразумението, Надзорният орган на ЕАСТ има право да получи информация от надзорния орган на една от съответните държави на ЕАСТ съгласно член 66, параграф 1. В член 66, параграф 1 след думата „Комисията“ се добавят думите „и, ако е целесъобразно, Надзорния орган на ЕАСТ“.

               н)в член 71, параграф 1 след думите „на Съвета“ се вмъкват думите „, на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ, на Надзорния орган на ЕАСТ“;

               о)в член 73, параграф 1 се добавя следното изречение:

               „Членовете на Съвета от държавите от ЕАСТ не могат да бъдат избирани за председател или заместник-председателите.“.

               Член 2

               Текстът на точка 13 (Работна група за защита на лицата при обработването на лични данни) от Протокол 37 към Споразумението за ЕИП се заличава.

               Член 3

               Текстовете на Регламент (ЕС) 2016/679 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.

               Член 4

               Настоящото решение влиза в сила на […] г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП*.

                  3Член 5

               Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвместния комитет на ЕИП

                     Председател

                     Секретари
                     на Съвместния комитет на ЕИП

               ПРИЛОЖЕНИЕ II

                  Съвместна декларация на договарящите се страни

                  към Решение на Съвместния комитет № XX от ДД/ММ/ГГ за включването на Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 г. относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) в Споразумението за ЕИП

               Като се има предвид системата от два стълба на Споразумението за ЕИП и във връзка с прякото обвързващото действие на решенията на Европейския комитет по защита на данните спрямо националните надзорни органи в членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ, договарящите се страни:

               –вземат под внимание факта, че решенията на Европейския комитет по защита на данните са насочени към националните надзорни органи,

               –признават, че това решение не създава прецедент за бъдещи адаптации на актове на ЕС, които следва да бъдат включени в Споразумението за ЕИП.

                     (1)

                        ОВ L 119, 4.5.2016, г., стр. 1.

                     (2)

                        ОВ L 281, 23.11.1995 г., стр. 31.

                     (3)
                  *
                        [Без отбелязани конституционни изисквания.] [С отбелязани конституционни изисквания.]