Важна правна забележка

|

52007PC0508(01)

Предложение за решение на Европейския Парламент и на Съвета относно въвеждане на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на България, Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия на определени документи като еквивалентни на националните им визи за транзитно преминаване през техните територии  /* COM/2007/0508 окончателен - COD 2007/0185 */

	[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |Брюксел, 11.9.2007COM(2007) 508 окончателен2007/0185 (COD)2007/0186 (COD)Предложение заРЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТАотносно въвеждане на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на България, Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия на определени документи като еквивалентни на националните им визи за транзитно преминаване през техните територииПредложение заРЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТАза изменение на Решение № 896/2006/ЕО за създаване на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от Швейцария и Лихтенщайн за транзитно преминаване през тяхната територия.(представени от Комисията)ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ1. ВЪВЕДЕНИЕНа 14 юни 2006 г. Европейският парламент и Съветът приеха две решения за създаване на опростен режим за контрол на външните граници на Съюза за граждани на трети страни, за които е задължителна виза съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета[1]:-  Решение № 895/2006/ЕО[2] относно въвеждане на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия на определени документи като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване през техните територии и-  Решение № 896/2006/ЕО[3] за създаване на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от Швейцария и Лихтенщайн за транзитно преминаване през тяхна територия.Това беше първият път, когато основни общи правила за едностранно признаване на визи и разрешения за пребиваване бяха въведени в достиженията на правото на Общността в областта на визите.Решение № 895/2006/ЕО отчита специфичните потребности в областта на визовата политика на държавите-членки, които се присъединиха към Европейския съюз през 2004 г., и по-специално изискването им за визи през преходния период до пълното им включване в Шенгенското пространство. Решението всъщност облекчава значителното допълнително административно натоварване за консулските служби на тези страни, които трябваше да издават национални визи за транзитно преминаване за лица, които не представляват риск за държавите-членки.Без да създава нови задължения в добавка на изброените в Акта за присъединяване от 2003 г., Решение № 895/2006/ЕО въвежда избирателен режим, който се основава на общи правила, позволяващи на тези държави-членки да опростят контрола на своите външни граници за граждани на трети страни, които притежават определени документи, издадени от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и подобни документи, издадени от други държави-членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген. Общите правила се прилагат до края на преходния период, т.е. до пълното включване на тези държави-членки в пространството без вътрешни граници, след която дата взаимното признаване на тези документи става задължително.Този режим на едностранно признаване е ограничен до транзитното преминаване, чиято продължителност не може да надвишава пет дни. Такова ограничение бе сметнато за необходимо, за да се избегне всякакъв риск от объркване или погрешно прилагане на действащите в момента визови правила на Шенген, според които се определя държавата, отговорна за обработка на заявлението за виза (това е или държавата, на чиято територия се намира главната цел на посещението, или държавата на първо влизане).Същият подход е следван при Решение № 896/2006/ЕО, което взема предвид административните трудности, пред които държавите-членки са изправени, когато трябва да издават визи за граждани на трети страни, пребиваващи законно в Швейцария и Лихтенщайн. Във връзка с голямата сезонна мобилност (през периода на летните отпуски) консулските служби на някои държави-членки в Швейцария и Лихтенщайн, които бяха особено засегнати от тези движения поради географското си местоположение, бяха подложени на тежко административно натоварване в резултат на необходимостта да издават навреме исканите визи през посочените периоди.Решение № 896/2006/ЕО въвежда общи правила за едностранно признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от Швейцария и Лихтенщайн като равностойни на техните визи за транзитно преминаване. Новите правила са задължителни за държавите-членки, които участват изцяло в общото пространство без вътрешни граници, и избирателни за държавите-членки, които се присъединиха към Съюза през 2004 г. Това разграничаване бе сметнато за необходимо с цел да се избегне налагането на допълнителни задължения на новите държави-членки по време на преходния период до пълното им включване в Шенгенското пространство.Както е предвидено в член 5 от Решение № 895/2006/ЕО и в член 4 от Решение № 896/2006/ЕО[4], Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Словения и Словакия уведомиха Комисията за своето решение да прилагат общия режим за двете решения. По-специално, що се отнася до Решение № 895/2006/ЕО, тези държави предпочетоха също едностранното признаване на всички документи, изброени в приложението, издавани от други държави-членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.Комисията публикува информацията, за която бе уведомена, в Официален вестник[5]. Началната дата на прилагане на общите правила е различна за отделните държави-членки. При липсата на конкретни разпоредби в текста на решенията някои държави-членки предпочетоха незабавно прилагане на общите правила (Словения и Кипър), докато други решиха по административни причини да започнат прилагането от по-късна дата. От 1 декември 2006 г. общите правила се прилагат от Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Словения и Словакия.С цел да се осигури ефективно прилагане на общите правила, държавите-членки поставиха въпроси (в рамката на съответната работна група на Съвета) относно конкретни проблеми, свързани с Решение № 895/2006/ЕО, и поискаха от службите на Комисията да предоставят съвети и тълкувания във връзка с приложното поле на някои разпоредби.В отговор на тези въпроси службите на Комисията напомниха каква е целта на въвеждането на общите правила, като подчертаха, че тяхното приложно поле се ограничава до транзитното преминаване. Този общ режим се прилага през преходния период до пълното включване на съответните държави-членки в Шенгенското пространство (първото решение) и до пълното прилагане на достиженията на правото от Шенген от Швейцария и Лихтенщайн (второто решение).Службите на Комисията подчертаха, че целта на въвеждането на общите правила бе да се опрости транзитното преминаване на определени категории лица и да се премахне неоправданото административно натоварване на консулските служби по отношение на подалите заявления за виза, които не представляват риск за държавите-членки.Въвеждането на тези нови правила не засяга прилагането от страна на държавите-членки на всички останали разпоредби на достиженията на правото на Общността. По-специално, тези общи правила не засягат разпоредбите на достиженията на правото на Общността, отнасящи се до визи с ограничена териториална валидност, визи за летищен транзит или проверки на лица на външните граници.Във връзка с последния въпрос Комисията подчерта, че проверките на лица на външните граници трябва да се извършват в съответствие с членове 5–13 и 18–19 от Регламент (ЕО) № 562/2006[6]. Граничната охрана трябва да извършва проверки на външните граници, като има предвид въведеното от общите правила опростяване и избягва всяка злоупотреба с разпоредбите на Решение № 895/2006/ЕО. Тези проверки трябва следователно да бъдат балансирани и пропорционални на преследваните цели. Граничната охрана трябва да преценява във всеки отделен случай дали гражданите на трети страни могат да се възползват от опростените правила и дали изпълняват условията за влизане и зачитат срока за транзитно преминаване съгласно Решение № 895/2006/ЕО. В зависимост от преценката, извършена от граничната охрана, ако дадено лице не спази разрешената продължителност на транзитното преминаване, на това лице може да бъде отказано влизане. Други административни мерки, по-подходящи за конкретния случай (напр. глоби), могат също да бъдат налагани.Като се основава на успешния опит с тези две решения, ЕС следва да разшири обхвата на опростения режим за България и Румъния, които се присъединиха към Европейския съюз на 1 януари 2007 г. и все още не попадат в приложното поле на действащите понастоящем общи правила. Несъмнено основанията за споменатите по-горе две решения са също толкова валидни за България и Румъния.За тези две държави-членки, както и за предишното разширяване от 2004 г., бе следван така нареченият „процес на двустепенно прилагане на достиженията на правото от Шенген“ по въпроси, свързани с визовите разпоредби (член 4 от Акта относно условията за присъединяване на Република България и Румъния и промените в Учредителните договори (наричан по-нататък „Акт за присъединяване от 2005 г.“). Това означава, че от датата на присъединяване (1.1.2007 г.) България и Румъния трябва да прилагат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 539/2001 и следователно да наложат на гражданите на трети страни, изброени в приложение І, изискване за виза, като същевременно продължават да издават своите национални визи до датата, определена от Съвета, от която се разрешава пълното им включване в Шенгенското пространство. Тъй като правилата на Шенген за взаимно признаване на документи за транзитно преминаване и краткосрочно пребиваване не се прилагат за България и Румъния от датата на тяхното присъединяване, тези държави-членки имат задължението от 1 януари 2007 г. да издават национални входни визи и визи за транзитно преминаване през тяхната територия на граждани на трети страни, за които е задължителна виза съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001, дори ако въпросните лица притежават Шенгенска виза или разрешение за пребиваване или национална дългосрочна виза, издадена от държава от Шенген. Същото се отнася за подобни документи, издадени от други държави-членки, които са се присъединили към Съюза през 2004 г. и които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.Освен това Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Словения и Словакия, които приложиха общия режим на Решение № 895/2006/ЕО от 1 декември 2006 г. и които все още не са изцяло включени в Шенгенското пространство, нямаха възможност да признават едностранно разрешения за пребиваване и визи, издавани от България и Румъния за транзитно преминаване през тяхната територия.Съществуващите правила не позволяват на България и Румъния да признават разрешения за пребиваване, издавани от Швейцария и Лихтенщайн.2. ДВЕ ПРЕДЛОЖЕНИЯПри липсата на изрични разпоредби, даващи положителен отговор на административното натоварване, пред което са изправени българските и румънските консулства, и за да се посрещнат специфичните потребности на други държави-членки след присъединяването на България и Румъния към Европейския съюз, Комисията смята за необходимо да прегледа общите правила, установени с Решения № 895/2006/ЕО и 896/2006/ЕО.За тази цел Комисията взе предвид:-  специфичните потребности на България и Румъния в областта на визовата политика, новите проблеми за държавите-членки след последното разширяване и през периода до пълното включване в Шенгенското пространство на държавите-членки, които се присъединиха към Европейския съюз през 2004 и 2007 г., и-  строгият контрол и проверки, на които бяха подлагани въпросните граждани на трети страни от държавата-членка, издала виза за краткосрочно пребиваване или разрешение за пребиваване, както и ниската степен на риск, която тази категория лица представлява за други държави-членки.В резултат на това с настоящото се предлагат два инструмента:2.1. Решение на ЕП и на Съвета относно въвеждане на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на България, Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия на определени документи като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване през техните територии.Предлаганото решение се основава на член 62, параграф 2 от Договора за създаване на Европейската общност и негови адресати са България и Румъния, както и държавите-членки, решили да прилагат Решение № 895/2006/ЕО.При липсата на разпоредби в текста на Решение № 895/2006/ЕО, които да позволяват разширяване на обхвата, след последното разширяване на Европейския съюз, на опростения режим за контрол на външните граници на някои категории лица, които притежават определен вид документи, бе счетено за необходимо преразглеждане на общите правила, за да се отговори на специфичните потребности, създадени в резултат на присъединяването на България и Румъния на 1 януари 2007 г.Това разширяване на обхвата на режима на едностранно признаване чрез инструмент на Общността няма да наложи нови задължения на държавите-членки в допълнение на изброените в Акта за присъединяване от 2003 г. и в Акта за присъединяване от 2005 г. Поради това то няма да представлява дерогация от тези два договора за присъединяване.Предлаганият режим ще бъде прилаган на избирателна основа: съответните държави-членки имат възможността или да прилагат новия инструмент, или да продължат да издават национални визи съгласно изискванията на двата договора за присъединяване.Новото предложение ще позволи на България и Румъния, които се присъединиха към Европейския съюз през 2007 г., да признават едностранно като равностойни на националните им визи визите и разрешенията за пребиваване, издавани от Шенгенските държави, както и подобни документи, издавани от тези две страни и от държавите-членки, които се присъединиха към Съюза през 2004 г. и които все още не са изцяло включени в Шенгенското пространство.Освен това на държавите-членки, които решиха да прилагат Решение № 895/2006/ЕО и които все още не са изцяло включени в пространството без вътрешни граници, следва да се позволи да признават едностранно визите и разрешенията за пребиваване, издавани от България и Румъния. На държавите-членки, които не са решили да прилагат Решение № 895/2006/ЕО, не следва да се позволява да прилагат настоящото решение, тъй като според тях единствено разрешенията за пребиваване и визите, издавани от държавите-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, могат да бъдат смятани за равностойни на собствената им национална виза за транзитно преминаване.Опростеният режим се основава на съображението, че гражданите на трети страни, които биха се възползвали от системата, са преминали вече през процес на строга проверка от една държава-членка и не се смятат за заплаха за обществения ред, нито за риск от незаконна имиграция.Режимът ще се прилага до края на преходния период и пълното включване на въпросните държави-членки в пространството без вътрешни граници, след която дата взаимното признаване на тези документи става задължително.Както е посочено в Решение № 895/2006/ЕО, режимът на признаване ще бъде ограничен до транзитно преминаване през територията на въпросните държави-членки. Продължителността на транзитното преминаване не може да надвишава пет дни. Целта на този режим не е да замести издаването от въпросните държави-членки на национални визи за краткосрочно пребиваване. Освен това, в съответствие със съществуващите правила, тези държави-членки имат възможността да издават многократни входни национални визи за краткосрочно пребиваване, които могат да бъдат валидни една или повече години, с цел да се улесни мобилността на гражданите на трети страни, притежаващи Шенгенски документи, на които се налага да пътуват често до тяхната територия.За режима на признаване са избрани следните документи:-  виза по единен образец, издадена от Шенгенска държава в съответствие с общите правила, изложени в Общите консулски инструкции (за транзитно преминаване, за краткосрочно пребиваване или туристическа, групова виза);-  национални визи за дългосрочно пребиваване, издавани от Шенгенски държави в съответствие с тяхното национално законодателство;-  разрешения за пребиваване, издавани от Шенгенски държави и включени в приложение ІV към Общите консулски инструкции, в което са изброени документите, позволяващи на своите притежатели да влизат в Шенгенското пространство без виза;-  национални визи за краткосрочно и дългосрочно пребиваване, както и разрешения за пребиваване, издавани от държава-членка, която се е присъединила към Европейския съюз през 2004 г., изброени в приложението към Решение № 895/2006/ЕО;-  национални визи за краткосрочно и дългосрочно пребиваване, както и разрешения за пребиваване, издавани от България и Румъния.Ако предпочетат да прилагат общия режим, България и Румъния ще трябва да приемат всички документи, издавани от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, избягвайки по този начин всякакви различия по отношение на издаващите власти.Въпросните държави-членки трябва да уведомят Комисията за своето решение. Комисията ще публикува тази информация в Официален вестник на Европейския съюз , гарантирайки по този начин прозрачността на цялата система. Въпреки това държавите-членки могат да откажат влизане на граждани от трети страни, чиито имена фигурират в техния национален списък на подадените сигнали.Този инструмент ще бъде приет по процедурата за съвместно вземане на решение.2.2 . Решение на ЕП и на Съвета за изменение на Решение № 896/2006/ЕО за създаване на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от Швейцария и Лихтенщайн за транзитно преминаване през тяхната територия.Предлаганото решение се основава на член 62, параграф 2, буква а) от Договора за създаване на Европейската общност.Предлаганото решение взема предвид присъединяването на България и Румъния към Европейския съюз през януари 2007 г. и има за цел да измени Решение № 896/2006/ЕО, за да даде възможност на България и Румъния да прилагат опростен режим за контрол на лица на своите външни граници, който се основава на едностранното признаване от страна на тези две държави-членки на определени разрешения за пребиваване, издавани от Швейцария или Лихтенщайн и изброени в приложението към Решение № 896/2006/ЕО. Предлаганото решение се основава на съображението, че гражданите на трети страни, които притежават разрешение за пребиваване от Швейцария или Лихтенщайн, няма да представляват заплаха за обществения ред на държавите-членки, нито риск от незаконна имиграция.Признаването е ограничено до транзитното преминаване. Ако България и Румъния решат да участват в решението на ЕП и на Съвета, даващо възможност за едностранно признаване от тяхна страна на документи, издавани от Шенгенските държави и от други държави-членки, за равностойни на националните им визи за транзитно преминаване, прилагането на настоящия инструмент е избирателно през преходния период до датата, определена от Съвета, на пълното им включване в Шенгенското пространство.България и Румъния имат възможност да решат дали да участват в режима на признаване, като трябва да уведомят Европейската комисия за своето решение. Комисията ще осигури публикуването на съответната информация.Предложената система не засяга по никакъв начин правилата на достиженията на правото от Шенген по отношение на процедурите и проверките, изисквани при пресичане на външните граници.Тъй като предлаганата система е ограничена до транзитното преминаване, тя не засяга възможността на България и Румъния да издават многократни входни визи за краткосрочно пребиваване, валидни една или повече години, за да улеснят мобилността на гражданите от трети страни, притежаващи разрешения за пребиваване, издадени от Швейцария и Лихтенщайн.Този инструмент ще бъде приет по процедурата за съвместно вземане на решение.3. СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТЧлен 5 от Договора за ЕО предвижда, че „действията на Общността не могат да надхвърлят необходимото за постигане на целите на настоящия договор“. Действията, предприети от Общността, трябва да бъдат възможно най-простите по форма действия, които позволяват на предложението да постигне своята цел и да бъде приложено възможно най-ефикасно. В този смисъл, за изменението на общите правила за режима на едностранно признаване, установен с Решения № 895/2006/ЕО и № 896/2006/ЕО, са избрани следните предлагани правни инструменти:-  решение, позволяващо на България, Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия да признават едностранно определени документи като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване през техните територии през преходния период до пълното включване на тези държави-членки в общото пространство без вътрешни граници. Участието в този режим е избирателно;-  изменение на Решение № 896/2006/ЕО за създаване на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от Швейцария и Лихтенщайн за транзитно преминаване през тяхната територия. Целта на предлаганото изменение е да се разшири за България и Румъния обхватът на опростения режим за транзитно преминаване през тяхна територия чрез отказ от изискването за визи за транзитно преминаване за притежатели на такива разрешения за пребиваване, издадени от тези две страни.Участието в режима на признаване е избирателно за държавите-членки, които се присъединиха към Европейския съюз през 2004 и 2007 г., през преходния период до датата на пълното им включване в общото пространство без вътрешни граници, след която дата режимът на взаимно признаване става задължителен между държавите-членки, участващи изцяло в пространството без вътрешни граници.Целта на гореспоменатите предложения, а именно временно въвеждане на общи правила за едностранно признаване на определени документи от България, Румъния и от държавите-членки, които вече прилагат Решение № 895/2006/ЕО, както и разширяването за България и Румъния на обхвата на общия режим за едностранното признаване на определени документи за пребиваване, издавани от Швейцария и Лихтенщайн, може да бъде постигната само чрез действия на общностно равнище, тъй като никоя държава-членка няма възможност да приеме само национални мерки за постигане на желания резултат.Действието на Общността бе насочено към мерки, които ще позволят предложението да постигне целта си и да бъде приложено възможно най-ефикасно. В този дух, в съответствие с двете решения от 14 юни 2006 г., бяха избрани два различни правни инструмента, съобразени с предвидените цели. За първото предложение подходящият правен инструмент е решение на ЕП и на Съвета за избирателно прилагане от страна на съответните държави-членки на правила за общо едностранно признаване, което представлява временна дерогация от съществуващите правила за взаимно признаване. За второто предложение е избрано изменение на Решение № 896/2006/ЕО чрез ново решение на ЕП и Съвета с цел да се разшири обхватът на общите правила и да се даде възможност за едностранно признаване от България и Румъния на определени разрешения за пребиваване, издавани от Швейцария и Лихтенщайн.4. ПОСЛЕДИЦИ ПО ОТНОШЕНИЕ НА РАЗЛИЧНИТЕ ПРОТОКОЛИ, ПРИЛОЖЕНИ КЪМ ДОГОВОРААдресати на първото предложено решение на ЕП и Съвета са единствено България, Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия; то е за създаване на специален преходен режим, който им дава възможност да признават едностранно определени документи, издавани от държавите-членки, като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване. Предложеното решение е избирателно и ще се прилага от въпросните държави-членки до датата, определена от Съвета в съответствие с член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г. и член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.По своето естество установеният с настоящото предложение режим не може да включва променливото положение, установено в протоколите относно позицията на Обединеното кралство, Ирландия и Дания.Настоящото решение, чиито адресати са единствено държавите-членки, които са обвързани с достиженията на правото от Шенген, без все още да са изцяло включени в общото пространство без вътрешни граници, не представлява развитие на достиженията на правото от Шенген по смисъла на споразумението, подписано на 18 май 1999 г. между Съвета, Норвегия и Исландия, относно присъединяването на тези две държави към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген[7]. За съгласуваност и правилно функциониране на Шенгенската система обаче настоящото решение включва също визите и разрешенията за пребиваване, издавани от Норвегия и Исландия ― страни, асоциирани към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген и прилагащи изцяло достиженията на правото от Шенген.Настоящото решение, чиито адресати са единствено държавите-членки, които са обвързани с достиженията на правото от Шенген, без все още да са изцяло включени в общото пространство без вътрешни граници, не представлява развитие на достиженията на правото от Шенген по смисъла на споразумението, подписано от Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария, относно присъединяването на последната към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген[8], които попадат в сферата, посочена в член 4, параграф 1 от решението на Съвета относно подписването, от името на Европейската общност, и относно временното прилагане.Адресати на предложеното решение на ЕП и на Съвета за изменение на Решение № 896/2006/ЕО са България и Румъния, за да се даде възможност на тези две държави-членки да признават едностранно определени разрешения за пребиваване, издавани от Швейцария и Лихтенщайн, като равностойни на техните визи за транзитно преминаване. По своето естество установеният с настоящото предложение режим не може да включва променливото положение, установено в протоколите относно позицията на Обединеното кралство, Ирландия и Дания.Настоящото решение не представлява развитие на достиженията на правото от Шенген по смисъла на споразумението, подписано на 18 май 1999 г. между Съвета, Норвегия и Исландия, относно присъединяването на тези две държави към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген, тъй като новият елемент, въведен с настоящото решение, се отнася до разширяването за България и Румъния на обхвата на опростения режим от Решение № 896/2006/ЕО, без се да изменят основните правила и принципи.2007/0185 (COD)Предложение заРЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТАотносно въвеждане на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на България, Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия на определени документи като еквивалентни на националните им визи за транзитно преминаване през техните територииЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 62, параграф 2 от него,като взеха предвид предложението на Комисията[9],като действат в съответствие с процедурата по член 251 от Договора,като имат предвид, че:(1) В съответствие с член 4, параграф 1 от Акта относно условията за присъединяване на Република България и Румъния и промените в Учредителните договори (наричан по-нататък „Акт за присъединяване от 2005 г.“), от България и Румъния, които се присъединиха към Съюза на 1 януари 2007 г., се изисква от тази дата да наложат на гражданите на третите страни, които са изброени в приложение І към Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 година относно определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите-членки, както и тези, чиито граждани се освободени от това изискване[10], задължение за виза;(2) В съответствие с член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г. разпоредбите на достиженията на правото от Шенген относно условията и критериите за издаване на визи за краткосрочно пребиваване по единен образец, както и разпоредбите за взаимно признаване на визи и за равностойността между разрешения за пребиваване и визи, се прилагат за България и Румъния единствено след приемане на решение на Съвета за тази цел. Те обаче са задължителни за тези държави-членки от датата на присъединяване.(3) Поради това от България и Румъния се изисква да издават национални входни визи и визи за транзитно преминаване през тяхната територия на граждани от трети страни, притежаващи виза по единен образец, виза за дългосрочно пребиваване или разрешение за пребиваване, издадени от държава-членка, която прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, или подобен документ, издаден от държави-членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.(4) Притежателите на документи, издадени от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, и подобни документи, издадени от държави-членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, не представляват риск за България и Румъния, тъй като те са били подложени на всички необходими проверки от други държави-членки. За да се избегне налагането на неоправдано допълнително административно натоварване на България и Румъния, обхватът на общите правила, въведени с Решение № 895/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно въвеждане на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на Чешката република, Кипър, Естония, Унгария, Латвия, Литва, Малта, Полша, Словения и Словакия на определени документи като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване през техните територии[11], следва да бъде разширен за тези страни.(5) Новите общи правила следва да позволят на България и Румъния да признават едностранно определени документи, издавани от държавите-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, подобни документи, издавани от тях, и документите, изброени в приложението към Решение № 895/2006/ЕО, издавани от държавите-членки, които се присъединиха към Съюза през 2004 г., като равностойни на националните им визи и да въведат опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на тази едностранна равностойност.(6) Като се има предвид, че Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Словения и Словакия уведомиха Комисията за своето решение да прилагат опростения режим, въведен с Решение № 895/2006/ЕО, новите общи правила следва също така да дадат на тези държави-членки възможност да признават визите и разрешенията за пребиваване, издавани от България и Румъния, като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване през тяхна територия.(7) Новият общ режим следва да се прилага през преходен период до датата, определена с решение на Съвета, както е посочено в член 3, параграф 2, алинея първа от Акта за присъединяване от 2003 г. и на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.(8) Признаването на даден документ следва да бъде ограничено до транзитното преминаване през територията на България, Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия. Участието в общата система следва да бъде избирателно, без да се налагат допълнителни задължения на държавите-членки, както е определено в Акта за присъединяване от 2003 г. и в Акта за присъединяване от 2005 г.(9) Общите правила следва да се прилагат за визи за краткосрочно пребиваване по единен образец, визи за дългосрочно пребиваване и разрешения за пребиваване, издавани от държави-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, подобни документи, издавани от държави-членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и за визи за краткосрочно пребиваване, визи за дългосрочно пребиваване и разрешения за пребиваване, издавани от България и Румъния.(10) Условията за влизане, установени в член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници)[12], трябва да бъдат изпълнени с изключение на условието, посочено в член 5, параграф 1, буква б) от него, доколкото настоящото решение за разширяване на обхвата на общите правила, предвидени в Решение № 895/2006/ЕО, установява режим на едностранно признаване от България и Румъния на определени документи, издавани от държави-членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, както и на визи за краткосрочно пребиваване, визи за дългосрочно пребиваване и разрешения за пребиваване, издавани от България и Румъния за транзитно преминаване, като освен това дава възможност на Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Словения и Словакия, които прилагат опростения режим, въведен с Решение № 895/2006/ЕО, да признават подобни документи, издавани от България и Румъния.(11) Тъй като целта на настоящото решение, а именно въвеждане на режим на едностранно признаване, който да се прилага от държавите-членки, присъединили се към Съюза през 2004 и 2007 г., не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може, поради обхвата и ефекта от това действие, да бъде постигната по-добре на общностно равнище, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, който е установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен във въпросния член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.(12) Настоящото решение не представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия относно присъединяването на тези две държави към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген, тъй като негови адресати са единствено държавите-членки, които се присъединиха към Европейския съюз през 2004 и 2007 г. и които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген. За съгласуваност и правилно функциониране на Шенгенската система обаче настоящото решение обхваща също визите и разрешенията за пребиваване, издавани от трети страни, асоциирани към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген и прилагащи изцяло достиженията на правото от Шенген, като Исландия и Норвегия например.(13) В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, тези държави-членки не участват в приемането на настоящото решение.(14) В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, Дания не участва в приемането на настоящото решение.ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:Член 1Настоящото решение въвежда опростен режим за контрол на лица на външните граници, по силата на който:-  България и Румъния могат да признават едностранно като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване документите, посочени в членове 2 и 3, както и тези, посочени в член 4, издавани от тези две държави на граждани на трети страни, задължени да притежават виза съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001.-  Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Словения и Словакия, които уведомиха Комисията за своето решение да прилагат опростения режим, въведен с Решение № 895/2006/ЕО, могат да признават едностранно като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване документите, посочени в член 4, издавани от България и Румъния на граждани на трети страни, задължени да притежават виза съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001.Член 21. България и Румъния могат да разглеждат като равностойни на своята национална виза за транзитно преминаване следните документи, издавани от държавите-членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, независимо от гражданството на техните притежатели:i) „виза, издадена по единен образец“, посочена в член 10 от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген;ii) „виза за дългосрочно пребиваване“, посочена в член 18 от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген;iii) „разрешение за пребиваване“, включено в приложение ІV към Общите консулски инструкции.2. Ако България и Румъния решат да прилагат настоящото решение, те признават всички документи, посочени в параграф 1, независимо коя държава е издала документа.Член 3Ако България и Румъния решат да прилагат член 2, те могат освен това да признават националните визи за краткосрочно пребиваване, визи за дългосрочно пребиваване и разрешения за пребиваване, издавани от една или повече от държавите-членки, които се присъединиха към Съюза през 2004 г. и все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, като равностойни на националната им виза за транзитно преминаване.Издаваните от държавите-членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, документи, които могат да бъдат признати, са изброени в приложението към Решение № 895/2006/ЕО.Член 4Освен това България и Румъния могат също така да признават националните визи за краткосрочно пребиваване, визи за дългосрочно пребиваване и разрешения за пребиваване, издавани от тях, като равностойни на тяхната национална виза за транзитно преминаване.Документите, издавани от България и Румъния, които могат да бъдат признати съгласно настоящото решение, са изброени в приложението.Член 5Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Словения и Словакия могат също да признават българските и румънските документи, изброени в приложението към настоящото решение, за транзитно преминаване.Член 6България, Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия могат да признават документите като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване единствено ако срокът за транзитно преминаване на гражданин от трети страни през тяхна територия не надвишава пет дни.Срокът на валидност на документите, посочени в членове 2, 3 и 4, обхваща времетраенето на транзитното преминаване.Член 7България, Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия уведомяват Комисията в срок от 10 работни дни от влизането в сила на настоящото решение, ако решат да прилагат настоящото решение. Комисията публикува предоставената ѝ от тези държави-членки информация в Официален вестник на Европейския съюз .Член 8Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след неговото публикуване в Официален вестник на Европейския съюз .То се прилага до датата, определена с решение на Съвета, прието съгласно член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.Член 9Адресати на настоящото решение са България, Чешката република, Кипър, Унгария, Латвия, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия.Съставено в Брюксел на […] година.За Европейския парламент За СъветаПредседател Председател[…]  ПРИЛОЖЕНИЕСписък на документите, които са издавани от БЪЛГАРИЯ- Визи1. Виза за летищен транзит (виза вид „А“)2. Визи за транзитно преминаване (виза вид „B“)-  Еднократна транзитна виза-  Двукратна транзитна виза-  Многократна транзитна виза3. Визи за краткосрочно пребиваване (виза вид „C“)-  Еднократна входна виза-  Многократна входна виза4. Виза за дългосрочно пребиваване (виза вид „D“)- Разрешения за пребиваване1. Карта на продължително пребиваващ в Република България чужденец2. Карта на постоянно пребиваващ в Република България чужденец3. Карта на бежанец4. Удостоверение за пътуване зад граница на чужденец с хуманитарен статутСписък на документите, които са издавани от РУМЪНИЯ- Визи-  viză de tranzit, identificată prin simbolul B (transit visa, identified by B symbol)-  viză de scurtă şedere, identificată prin simbolul C (short-stay visa, identified by C symbol)-  viză de lungă şedere, identificată prin unul dintre următoarele simboluri, în funcţie de activitatea pe care urmează să o desfăşoare în România străinul căruia i-a fost acordată:(i) desfăşurarea de activităţi economice, identificată prin simbolul D/AE(ii) desfăşurarea de activităţi profesionale, identificată prin simbolul D/AP(iii) desfăşurarea de activităţi comerciale, identificată prin simbolul D/AC(iv) angajare în munca, identificată prin simbolul D/AM(v) studii, identificată prin simbolul D/SD(vi) reîntregirea familiei, identificată prin simbolul D/VF(vii) intrarea în România a străinilor căsătoriţi cu cetăţeni români, identificată prin simbolul D/CR(viii) activităţi religioase sau umanitare, identificată prin simbolul D/RU(ix) viză diplomatică şi viză de serviciu, identificată prin simbolul DS(x) alte scopuri, identificată prin simbolul D/AS(визи за дългосрочно пребиваване, идентифицирани с един от следните символи в зависимост от дейността, която получаващият виза чужденец ще извършва в Румъния:i) икономическа дейност, идентифицирана със символа D/АЕii) професионална дейност, идентифицирана със символа D/АРiii) търговска дейност, идентифицирана със символа D/АСiv) трудова заетост, идентифицирана със символа D/АМv) учене, идентифицирана със символа D/SDvi) събиране на семейството, идентифицирана със символа D/VFvii) влизане на румънска територия на чужденци, сключили брак с румънски граждани, идентифицирана със символа D/CRviii) религиозна или хуманитарна дейност, идентифицирана със символа D/RUix) дипломатическа виза или служебна виза, идентифицирана със символа DSx) други цели, идентифицирана със символа D/AS)- Разрешения за пребиваване- Permis de şedere temporară (разрешение за временно пребиваване)- Permis de şedere permanentă (разрешение за постоянно пребиваване)- Carte de rezidenţă ― pentru străinii membri de familie ai cetăţenilor români (карта за пребиваване ― за чужденци, които са членове на семейство на румънски граждани)- Carte de rezidenţă permanentă ― pentru străinii membri de familie ai cetăţenilor români (карта за постоянно пребиваване ― за чужденци, които са членове на семейство на румънски граждани)2007/0186 (COD)Предложение заРЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТАза изменение на Решение № 896/2006/ЕО за създаване на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от Швейцария и Лихтенщайн за транзитно преминаване през тяхната територия.ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 62, параграф 2, буква а) от него,като взеха предвид предложението на Комисията[13],като действат в съответствие с процедурата по член 251 от Договора,като имат предвид, че:(1) Решение № 896/2006/ЕО установява общи правила за едностранно признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от Швейцария и Лихтенщайн, което дава възможност за опростен контрол на външните граници на граждани на трети страни, притежаващи тези документи.(2) В резултат на двустепенното прилагане на достиженията на правото от Шенген държавите-членки, които се присъединиха към Европейския съюз на 1 май 2004 г., трябва да издават национални визи на граждани на трети страни, които притежават разрешение за пребиваване, издадено от Швейцария и Лихтенщайн, и които имат задължение за виза съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета. Това задължение доведе до допълнително административно натоварване на консулствата на тези държави-членки в Швейцария и Лихтенщайн.(3) Не бе необходимо държавите-членки да изискват от тази категория лица да притежават виза, тъй като те представляват малък риск от незаконна имиграция за държавите-членки.(4) Тъй като се счита, че същите съображения се отнасят за България и Румъния, обхватът на опростения режим, въведен с Решение № 896/2006/ЕО[14], следва да бъде разширен за България и Румъния.(5) Това изменение на Решение № 896/2006/ЕО следва да позволи на България и Румъния, ако те решат да прилагат Решение № .../2007/ЕО, да признават едностранно разрешенията за пребиваване, издавани от Швейцария и Лихтенщайн, които са изброени в приложението към Решение № 896/2006/ЕО, като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване.(6) Признаването следва да бъде ограничено до транзитно преминаване през територията на България и Румъния и не следва да засяга възможността на тези две държави-членки да издават визи за краткосрочно пребиваване.(7) Възможността за България и Румъния да не прилагат настоящото решение следва да бъде ограничена до преходния период до датата, която ще бъде определена с решение на Съвета в съответствие с член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.(8) Условията за влизане, постановени в член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границата (Кодекс на шенгенските граници)[15], трябва да бъдат изпълнени с изключение на условието, постановено в член 5, параграф 1, буква б) от него, доколкото настоящото решение създава равностоен режим между визите за транзитно преминаване, издавани от България и Румъния, и определени разрешения за пребиваване, издавани от Швейцария и Лихтенщайн.(9) Тъй като целта на действието, което трябва да се предприеме, засяга пряко достиженията на правото на Общността в областта на визите и не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може, поради обхвата и ефекта от това действие, да бъде постигната по-добре на общностно равнище, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, който е установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен в посочения член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.(10) В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, тези държави-членки не участват в приемането на настоящото решение.(11) В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е задължена с него, нито попада в обхвата на неговото приложение.ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:Член 1Към член 2 от Решение № 896/2006/ЕО се прибавя следната алинея като трета алинея:„Ако България и Румъния решат да прилагат Решение № .../2007/ЕО, те могат едностранно да признават разрешенията за пребиваване, описани в приложението към настоящото решение, като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване до датата, определена от Съвета в съответствие с член 4, параграф 2 от Акта относно условията за присъединяване на Република България и Румъния и промените на Учредителните договори.“Член 2Ако България и Румъния решат да прилагат настоящото решение, те уведомяват Комисията за това в срок от 10 работни дни от датата на влизане в сила на настоящото решение. Комисията публикува предоставената ѝ от тях информация в Официален вестник на Европейския съюз .Член 3Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след неговото публикуване в Официален вестник на Европейския съюз .Член 4Адресати на настоящото решение са България и Румъния.Съставено в Брюксел на […] година.За Европейския парламент За СъветаПредседател Председател[…] [1] OВ L 81, 21.3.2001 г., стр. 1, последно изменен с Регламент (EО) № 1932/2006 (OВ L 405, 30.12.2006 г., стр. 23).[2] OВ L 167, 20.6.2006 г., стр. 1.[3] ОВ L 167, 20.6.2006 г., стр. 8.[4] Държавите-членки, присъединили се към Европейския съюз през 2004 г., трябваше да уведомят Комисията до 1 август 2006 г. за своето решение да прилагат общите правила.[5] OВ C 251, 17.10.2006 г., стр. 20.[6] Регламент (EО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници), OВ L 105, 13.4.2006 г., стр. 1.[7] ОВ L 176, 10.7.1999 г., стр. 35.[8] Документ на Съвета 13054/04.[9] OВ C […], […] г., стр. […].[10] OВ L 81, 21.3.2001 г., стр. 1. Регламент, последно изменен с Регламент (ЕО) № 1932/2006 (ОВ L 405, 30.12.2006 г., стр. 23).[11] OВ L 167, 20.6.2006 г., стр. 1.[12] OВ L 105, 13.4.2006 г., стр. 1.[13] OВ C […], […] г., стр. […].[14] OВ L 167, 20.6.2006 г.[15] OВ L 105, 13.4.2006 г., стр. 1.


Важна правна забележка

|

52009PC0435

Предложение за решение на Съвета относно даване на разрешение на Република Полша да въведе мярка за дерогация от член 287 от Директива 2006/112/EО на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойност  /* COM/2009/0435 окончателен */

	[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |Брюксел, 26.8.2009COM(2009) 435 окончателенПредложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАотносно даване на разрешение на Република Полша да въведе мярка за дерогация от член 287 от Директива 2006/112/EО на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойностОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ1. Контекст на предложениетоСъгласно член 395 от Директива 2006/112/ЕО от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (наричана по-долу „Директивата за ДДС“), Съветът, действащ с единодушие по предложение на Комисията, може да упълномощи всяка държава-членка да въведе специални мерки за дерогация от разпоредбите на посочената директива, за да се опрости процедурата за събиране на ДДС или за предотвратяване на определени форми на избягване и укриване на данъци.С писмо, регистрирано в Генералния секретариат на Комисията на 22 юни 2009 г., Република Полша (наричана по-долу „Полша“) поиска разрешение за прилагането на конкретна мярка за дерогация от член 287 от Директивата за ДДС с оглед предоставяне, считано от 1 януари 2010 г., на освобождаване от данък на данъчно задължените субекти, чийто годишен оборот не е по-висок от 30 000 EUR.В съответствие с член 395, параграф 2 от Директивата за ДДС, с писмо от 22 юни 2009 г. Комисията препрати на останалите държави-членки отправеното от Полша искане. С писмо от 3 юли 2009 г. Комисията уведоми Полша, че разполага с пълната информация, необходима според нея за оценка на искането.В дял XII, глава 1 от Директивата за ДДС се предвижда възможността държавите-членки да прилагат специални режими за малките предприятия и по-специално да предвидят освобождаване от данък на данъчно задължените субекти с годишен оборот под определен таван.Този таван на годишния оборот е различен при отделните държави-членки в резултат по-специално на датата на присъединяването им към ЕС.Присъединилите се преди 1 януари 1978 г. държави-членки, които са се възползвали от възможността за въвеждане на такъв режим, предвидена в член 14 от Директива 67/288/ЕИО на Съвета от 11 април 1967 г., могат да продължат да го прилагат (вж. член 284, параграф 1 от Директивата за ДДС). Тези държави-членки, които към 17 май 1977 г. са освобождавали от данък данъчно задължени субекти с годишен оборот, по-малък от равностойността в национална валута на 5 000 европейски разчетни единици по обменния курс на посочената дата, могат да увеличат тавана до 5 000 EUR (вж. член 284, параграф 2 от Директивата за ДДС), а тези, при които горната граница за освобождаване е била равна на или по-голяма от посочения таван, могат да я увеличат, за да запазят реалната ѝ стойност (вж. член 286 от Директивата за ДДС).Държавите-членки, които не са упражнили тази възможност, могат да освободят от данък данъчно задължените субекти, чиито годишен оборот не е по-висок от 5 000 EUR или равностойността им в национална валута (вж. член 285 от Директивата за ДДС).Присъединилите се след 1 януари 1978 г. държави-членки могат да въведат освобождаване от ДДС с горна граница на годишния оборот, определена при присъединяването им. Различна сред отделните държави-членки, тази горна граница е равна на равностойността в национална валута по курса в дена на присъединяването на посочените за всяка една от тях стойности в точки от 1) до 16) от член 287 от Директивата за ДДС.Съгласно точка 14) от член 287 от Директивата за ДДС Полша може да освободи от данък данъчно задължените субекти, чийто годишен оборот не е по-висок от равностойността в национална валута на 10 000 EUR по обменния курс в деня на присъединяването на страната.В подкрепа на искането си размерът на горната граница да бъде определен на 30 000 EUR, Полша в частност посочва, че това увеличение би ѝ помогнало да приложи по-широко опростяването, визиращо малките предприятия, както и да намали административното бреме и да спомогне за развитието на по-голям брой от тях. Тя освен това посочва, че, съотнесени към събраните постъпления, разходите за държавата във връзка със събирането на ДДС от такива данъчно задължени субекти са значителни.Тя уточнява, че въздействието на подобна мярка върху общия размер на постъпленията от ДДС, дължим на етапа на крайното потребление е незначително. От общо 360 000 данъчно задължени субекти, които новият режим може да обхване, Полша счита, че около 90 000 биха могли да изберат да се възползват от него, което би представлявало пропуснати ползи от порядъка на 500 млн. злоти, равняващи се на 0,4 % от очакваните бюджетни постъпления от ДДС през 2010 г.Уместно е да се припомни, че в предложението си от 29 октомври 2004 г. (COM(2004) 728 окончателен) за директива за опростяване на свързаните с ДДС задължения, Комисията включи разпоредби, с които на държавите-членки се разрешава да определят горна граница за годишния оборот за освобождаване от данък, като тази граница може да бъде до 100 000 EUR или равностойността в национална валута и се допуска нейното ежегодно актуализиране.Предвид разпоредбите на член 395 от Директивата за ДДС и представените от Полша аргументи, Комисията счита, че исканата дерогация удовлетворява условията в посочения член и в частност позволява да се опрости събирането на данъка. Следователно, предвид също така и припомнените по-горе контекстуални елементи, Комисията няма възражения по отношение на това искане и счита за свое задължение да представи съответното предложение на Съвета.Комисията все пак счита, че, от една страна, на тази дерогация следва да се отреди ограничен срок за прилагане с оглед възможността за периодична оценка, въз основа на предоставените от Полша съответни данни, за това дали причините, които понастоящем я обосновават, са все още налице. От друга страна тя счита, че във всички случаи срокът на тази дерогация следва да изтече при влизането в сила на хармонизираните правила в тази област, които Комисията предлага.2. Консултации със заинтересованите страни и оценка на въздействиетоПредложението за решение цели да разшири приложното поле на една мярка за опростяване на събирането на ДДС по отношение на по-голям брой малки предприятия. Следователно тя ще има положително въздействие за тези предприятия, както и за съответната държава-членка. Не беше необходимо да се прибягва до външни експерти, да се провеждат консултации със заинтересованите страни или да се оценява въздействието на едно такова решение. Във всички случаи въздействието ще бъде ограничено поради ограничения обхват и период на прилагане на решението.3. Правни елементи на предложениетоПредложеното решение има за цел да позволи на Полша прилагането на конкретна мярка за дерогация от член 287 от Директивата за ДДС, с оглед данъчно задължените субекти, чийто годишен оборот не е по-висок от 30 000 EUR (вместо 10 000 EUR), да бъдат освободени от данък, считано от 1 януари 2010 г.Правно основание за решението са разпоредбите на член 395 от Директивата за ДДС, приети по силата на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност. Съгласно тези разпоредби държавата-членка, желаеща да въведе конкретни мерки за дерогация от посочената директива, трябва да получи разрешение от Съвета, дадено под формата на решение на Съвета. Принципът на субсидиарност е спазен, тъй като се касае за приложна мярка във връзка с хармонизиране на законодателствата в областта на данъците върху оборота.Предложението е в съответствие с принципа на пропорционалност и следователно не надвишава необходимото за постигане на целта за опростяване, тъй като с него приложното поле на режима на освобождаване от данък в Полша се разширява незначително, като допълнителният брой малки предприятия, които могат да изберат да се възползват от този режим, е съвсем ограничен. Следователно то представлява дерогация от принципите на Директивата за ДДС само в малка степен и по подходящ начин.4. Отражение върху бюджетаПредложението няма отражение върху бюджета на Общността.5. Допълнителна информацияПредложението предвижда периодът на прилагане на решението да изтече автоматично в деня на влизане в сила на хармонизирани правила за всички държави-членки относно режима за освобождаване от данък на малките предприятия.Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАотносно даване на разрешение на Република Полша да въведе мярка за дерогация от член 287 от Директива 2006/112/EО на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойностСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 93 от него,като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност[1], и по-специално член 395, параграф 1 от нея,като взе предвид предложението на Комисията[2],като има предвид, че:(1) С писмо, регистрирано в Генералния секретариат на Комисията на 22 юни 2009 г., Република Полша поиска разрешение за прилагането на конкретна мярка за дерогация от член 287 от Директива 2006/112/ЕО с оглед предоставяне, считано от 1 януари 2010 г., на освобождаване от данък на данъчно задължените субекти, чийто годишен оборот не е по-висок от равностойността в национална валута на 30 000 EUR по обменния курс в деня на присъединяването ѝ към ЕС.(2) В съответствие с член 395, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО, с писмо от 22 юни 2009 г. Комисията препрати на останалите държави-членки отправеното от Република Полша искане. С писмо от 3 юли 2009 г. Комисията уведоми Република Полша, че разполага с пълната информация, необходима според нея за оценка на искането.(3) В дял XII, глава 1 от Директива 2006/112/ЕО се предвижда възможността държавите-членки да прилагат специални режими за малките предприятия и по-специално да предвидят освобождаване на данъчно задължените субекти с годишен оборот под определен таван.(4) Съгласно точка 14) от член 287 от Директива 2006/112/ЕО Република Полша може да освободи от данък данъчно задължените субекти, чийто годишен оборот не е по-висок от равностойността в национална валута на 10 000 EUR по обменния курс в деня на присъединяването на страната.(5) Увеличаването на тази горна граница на 30 000 EUR ще позволи на Република Полша да приложи по-широко опростяването, визиращо малките предприятия – като същевременно се ограничи до тези сред тях с най-скромни размери, – и по този начин спомогне за развитието им.(6) В предложението си от 29 октомври 2004 г. (COM(2004) 728 окончателен) за директива за опростяване на свързаните с ДДС задължения[3] Комисията включи разпоредби, с които на държавите-членки се разрешава да определят горна граница за годишния оборот за освобождаване от данък, като тази граница може да бъде до 100 000 EUR или равностойността в национална валута и се допуска нейното ежегодно актуализиране. Представеното от Република Полша искане е в съответствие с това предложение.(7) Дерогацията няма да има никакво въздействие върху собствените ресурси на Европейската общност, формирани от отчисления от данъка върху добавената стойност.ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:Член 1Чрез дерогация от член 287 от Директива 2006/112/ЕО на Република Полша се разрешава да предостави освобождаване от данък на данъчно задължените субекти, чийто годишен оборот не е по-висок от равностойността в национална валута на 30 000 EUR по обменния курс в деня на присъединяването на страната.Член 2Настоящото решение се прилага от 1 януари 2010 г. до датата на влизане в сила на разпоредбите на директива, с които се изменят горните граници на годишния оборот, под които данъчно задължените субекти могат да бъдат освободени от данък, и във всички случаи най-късно до 31 декември 2012 г.Член 3Адресат на настоящото решение е Република Полша.Съставено в Брюксел на […] година.За СъветаПредседател [1] ОВ L 347, 11.12.2006 г., стр. 1.[2] ОВ С, […] г., стр.[3] ОВ С 24, 29.1.2005 г., стр. 10.


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 30.6.2016
            COM(2016) 312 final
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
            относно мобилизирането на средства от фонд „Солидарност“ на Европейския съюз за извършване на авансови плащания в рамките на общия бюджет на Съюза за 2017 г.

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               Според Регламент (EC, Евратом) № 1311/2013 на Съвета от 2 декември 2013 г. за определяне на многогодишната финансова рамка за годините 2014—2020
                  1
               , и по-специално с член 10 от него, се разрешава мобилизирането на средства от фонд „Солидарност“ на Европейския съюз в рамките на годишен таван в размер на 500 000 000 EUR (по цени от 2011 г.) над съответните функции, определени във финансовата рамка.

               Условията за мобилизирането на фонда са определени в точка 11 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление
                  2
               .

               Условията за допустимост по отношение на средствата от фонда са определени подробно в Регламент (ЕО) № 2012/2002 на Съвета от 11 ноември 2002 г. за създаване на фонд „Солидарност“ на Европейския съюз
                  3
               . За авансови плащания в посочения регламент е предвидено в бюджета да бъде включен до максимален размер от 50 000 000 EUR като бюджетни кредити за поети задължения и бюджетни кредити за плащания.

               Комисията счита, че е необходимо да се предвиди такова мобилизиране, за да се гарантира своевременното наличие на бюджетни ресурси, и съответно Комисията предлага тази сума да бъде включена в проектобюджета за 2017 г.

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА

               относно мобилизирането на средства от фонд „Солидарност“ на Европейския съюз за извършване на авансови плащания в рамките на общия бюджет на Съюза за 2017 г.

               ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,

               като взеха предвид Регламент (ЕО) № 2012/2002 на Съвета от 11 ноември 2002 г. за създаване на фонд „Солидарност“ на Европейския съюз
                  4
               , и по-специално член 4а, параграф 4 от него,

               като взеха предвид Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление
                  5
               , и по-специално точка 11 от него,

               като взеха предвид предложението на Европейската комисия,

               като имат предвид, че:

               (1)С фонд „Солидарност“ на Европейския съюз („Фондът“) се цели да бъде дадена възможност на Съюза да реагира по бърз, ефективен и гъвкав начин на извънредни ситуации, за да прояви солидарност с населението на региони, които са засегнати от природни бедствия.

               (2)Фондът не бива да надвишава размера на максималната сума от 500 000 000 EUR (по цени от 2011 г.), както е посочено в член 10 от Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета
                  6
               .

               (3)В член 4а, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 2012/2002 е предвидено, че когато е необходимо, и за да се гарантира своевременното наличие на бюджетни ресурси, от Фонда следва да се мобилизира до максимален размер от 50 000 000 EUR за авансови плащания, като съответните бюджетни кредити се включат в общия бюджет на Съюза.

               (4)С цел да бъде гарантирано своевременното наличие на достатъчни бюджетни ресурси в общия бюджет на Съюза за 2017 г., от Фонда следва да се мобилизира сума в размер на 50 000 000 EUR за авансови плащания.

               (5)С цел да се сведе до минимум необходимото време за мобилизиране на Фонда, настоящото решение следва да се прилага от 1 януари 2017 г.,

               ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               В рамките на общия бюджет на Съюза за финансовата 2017 година фонд „Солидарност“ на Европейския съюз се мобилизира за осигуряване на сумата от 50 000 000 EUR под формата на бюджетни кредити за поети задължения и бюджетни кредити за плащания за извършването на авансови плащания.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.

               То се прилага, считано от 1 януари 2017 г.

               Съставено в […] на […] година.

               За Европейския парламент

                     За Съвета

               Председател

                     Председател

                     (1)
                  ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 884.

                     (2)
                  ОВ C 373, 20.12.2013 г., стр. 1.

                     (3)
                  ОВ L 311, 14.11.2002 г., стр. 3.

                     (4)
                  ОВ L 311, 14.11.2002 г., стр. 3.

                     (5)
                  ОВ C 373, 20.12.2013 г., стр. 1.

                     (6)
                  Регламент (ЕС, Eвратом) № 1311/2013 на Съвета от 2 декември 2013 г. за определяне на многогодишната финансова рамка за годините 2014—2020 г. (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 884).


Важна правна забележка

|

52009PC0259

Предложение за решение на Съвета за разрешаване на Португалия да прилага намалени акцизни ставки за местно произвеждани и консумирани ром и ликьори в автономния регион Мадейра и за местно произвеждани и консумирани ликьори и спиртни напитки (eaux-de-vie) в автономния регион Азорски острови  /* COM/2009/0259 окончателен - CNS 2009/0075 */

	[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |Брюксел, 9.6.2009COM(2009) 259 окончателен2009/0075 (CNS)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза разрешаване на Португалия да прилага намалени акцизни ставки за местно произвеждани и консумирани ром и ликьори в автономния регион Мадейра и за местно произвеждани и консумирани ликьори и спиртни напитки (eaux-de-vie) в автономния регион Азорски островиОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ1) КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО-  Основания и цели на предложениетоС Решение на Съвета 2002/167/ЕО от 18 февруари 2002 г.[1] се разрешава на Португалия да прилага намалени акцизни ставки за местно произвеждани и консумирани ром и ликьори в автономния регион Мадейра и за местно произвеждани и консумирани ликьори и спиртни напитки (eaux-de-vie) в автономния регион Азорски острови. Съгласно това решение Португалия може да прилага за тези продукти по-ниска акцизна ставка от нормалната ставка за алкохол, определена в член 3 от Директива 92/84/ЕИО[2], и по-ниска ставка от минималната акцизна ставка на алкохола, определена в същата директива, която не може да бъде по-ниска с повече от 75 % от стандартната национална акцизна ставка на алкохола. Тази мярка бе в сила от 1 януари 2002 г. до 31 декември 2008 г. С молби от 16 юни 2008 г. и 20 юни 2008 г. Португалия поиска удължаване на валидността на разрешението до 31 декември 2013 г.На 5 ноември 2008 г. и на 25 февруари 2009 г., след молби от страна на службите на Комисията, португалските власти предоставиха допълнителна информация с цел да покажат, че удължаването на валидността на намалената акцизна ставка след края на 2008 г. е необходимо, за да се запази производството на ром, ликьори и/или спиртни напитки (eaux-de-vie), както и свързаните с тях селскостопански дейности.В момента на остров Мадейра са регистрирани като производители на ром и/или ликьори осем предприятия; на Азорските острови девет предприятия произвеждат ликьори и тридесет и осем предприятия произвеждат спиртни напитки (eaux-de-vie). Най-големият производител — производител на ром и ликьори на остров Мадейра — се очаква да произведе общо 558,02 хектолитра чист алкохол средно на година за периода 2009—2013 г. През 2007 г. икономическите оператори в автономния регион Мадейра са произвели общо 1304,99 hl ром и 419,95 hl ликьори (алкохолно съдържание 100 %). През същата година операторите в автономния регион Азорски острови са произвели 1680 hl ликьори (алкохолно съдържание 20 %) и 994 hl спиртни напитки (eaux-de-vie) (алкохолно съдържание между 37,5 % и 42 %). Практически цялата продукция е продадена на местните пазари, като само една малка част е била предназначена за износ (за ликьори, произведени на Азорските острови: ±10 % от производството е изнесено главно за Северна Америка).Местната промишленост осигурява работа на около 130 работника на остров Мадейра и на около 90 работника на Азорските острови. На остров Мадейра отглеждането и преработката на захарна тръстика и плодове осигурява работа на близо 1 000 земеделски стопанства, които са семейна собственост.През 2007 г. пазарният дял на продуктите, за които се прилага намалена акцизна ставка, бе по-нисък от пазарния дял на подобни продукти, които са били внесени или доставени от други райони на Общността (20,3 % в автономния регион Мадейра и 38,9 % на Азорските острови), от което следва, че последните продукти представляват сериозна конкуренция. Освен това независимо от прилагането на намалена акцизна ставка средната продажна цена на дребно (с данъците) на местно произвежданите ром, ликьори или спиртни напитки (eaux-de-vie) на остров Мадейра и на Азорските острови е по-висока от средната продажна цена на дребно (с данъците) на подобни продукти, внасяни от региони извън тези два острова.Основните трудности, които изпитват производителите на ром, ликьори и/или спиртни напитки (eaux-de-vie), произтичат от допълнителните разходи, свързани с факторите, определени в член 299, параграф 2 от Договора (т.е. отдалеченост, островен характер, малка площ, труден релеф и климат).Суровините от земеделски произход (според случая захарна тръстика, плодове, растения, мед, сметана, мляко и вино) са по-скъпи отколкото при нормални условия на производство. Това се дължи на малката площ и на фрагментирания характер на земеделските стопанства, както и на ниската степен на механизация, която следва от това. Освен това в случая на остров Мадейра количеството, получено от преработката на захарна тръстика, е по-малко отколкото в други крайно отдалечени региони поради причини, свързани с релефа, климата, почвата и занаятчийското производство.Транспортирането до островите на някои суровини и опаковъчни материали, които не са местно производство, води до допълнителни разходи в сравнение с транспорта само на крайните продукти. В случая на Азорските острови островният характер се изразява в два аспекта, тъй като островите се разпростират на разстояние 600 km и това води до допълнителни разходи за междуостровно транспортиране. И накрая, транспортът и инсталацията на съоръжения за преработка, производство и опаковане са по-скъпи на въпросните територии отколкото на континента поради тяхната отдалеченост и техния островен характер.Складирането на крайните продукти води до допълнителни разходи, тъй като местните потребители не консумират произведените количества веднага след производството, а в рамките на цялата година.Трябва да се отчетат и пътните разходи за посещения на доставчици и потребители на континента, както и допълнителните разходи за изпращането на проби за лабораторни изследвания (в случая на Азорските острови).Разходите за единица продукция са повишени поради други фактори, свързани с малкия размер на регионалния пазар, като например необходимостта от поддържане на големи запаси от суровини и особено неблагоприятното съотношение на фиксираните разходи спрямо произведеното количество. Това неблагоприятно съотношение се дължи на големите инвестиции в съоръжения, както и до определена степен на разходите, необходими за изпълнение на екологичните норми. В това отношение производителите на ром на остров Мадейра са допълнително ощетени, тъй като те са задължени да поемат разходите за обработката на отпадъците от преработката на захарна тръстика, докато производителите в други региони могат да рециклират тези вторични продукти.Производителите трябва да поемат и други допълнителни разходи, които касаят всички предприятия на островите, за разлика от тези, които се намират на континента. По-специално тези разходи включват разходи за труд (минималната заплата е с 5 % по-висока в двата региона) и разходи за енергия, както и (в случая на остров Мадейра) разходи за строителство и разходи за земя.За да докажат, че намаляването на акцизния данък не превишава необходимото за компенсиране на допълнителните разходи, причинени от факторите, изброени в член 299, параграф 2 от Договора (т.е. отдалеченост, островен характер, малка площ, труден релеф и климат, икономическа зависимост от ограничен брой продукти), португалските власти предоставиха сведения относно допълнителните разходи, свързани с тези фактори, в които се посочва, че допълнителните разходи за единица продукция надхвърлят стойността на съответното намаление на акцизния данък с близо 7 % до 19 %.Следователно прилагането на намалена акцизна ставка може да се смята за необходимо, за да могат производителите в този сектор да запазят своята конкурентоспособност по отношение на подобни продукти от други райони на Общността.Като взе предвид правната сигурност, необходима на местните производители, за да развиват търговската си дейност, и необходимостта да се определи срок за фискалните дерогации, Комисията предлага да разреши удължаването на дерогацията за период от пет години. Все пак се предлага Португалия да представи междинен доклад до 31 декември 2011 г., който да позволи на Комисията да прецени дали причините, обосноваващи предоставянето на намалена ставка, все още са налице.-  Общ контекстРамката на Общността относно акциза върху алкохола и алкохолните напитки е установена в две директиви. Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки[3] дава общи определения на продуктите, подлежащи на облагане с акциз, определя метода на изчисляване на акциза и критериите, според които някои продукти могат да получат право на освобождаване от акциз или право на намалени ставки. Директива 92/84/EИО на Съвета, спомената по-горе, определя минимални ставки на акциза за всяка категория продукти.С Решение на Съвета 2002/167/ЕО се разрешава на Португалия да прилага намалени акцизни ставки за местно произвеждани и консумирани ром и ликьори в автономния регион Мадейра и за местно произвеждани и консумирани ликьори и спиртни напитки (eaux-de-vie) в автономния регион Азорски острови. Прилаганата намалена ставка не може да бъде по-ниска с повече от 75 % от стандартната национална акцизна ставка на алкохола. Валидността на решението изтича на 31 декември 2008 г.-  Действащи разпоредби в областта на предложениетоСъгласно член 299, параграф 2 от Договора за ЕО, Договорът се прилага по отношение на френските отвъдморски департаменти, Азорските острови, Мадейра и Канарските острови (най-отдалечените региони). Като се има предвид обаче структурното икономическо и социално състояние на най-отдалечените региони, съчетано с тяхната отдалеченост, островния характер, малката площ, трудния релеф и климат, икономическата им зависимост от малък брой производства — фактори, чиято дълготрайност и съчетаване се отразяват тежко на тяхното развитие, Съветът, с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията и след консултация с Европейския парламент, приема специфични мерки, насочени по-конкретно към определяне на условията за прилагане на Договора за ЕО спрямо посочените региони, включително и на общите политики.-  Съгласуваност с други политики и цели на СъюзаСпецифичните мерки, предвидени в член 299, параграф 2 от Договора за ЕО, трябва да вземат предвид специфичните характерни особености и ограничения на най-отдалечените региони, без да увреждат целостта и съгласуваността на правния ред на Общността, в това число вътрешния пазар и общите политики. Както бе споменато по-горе, данъчното облекчение е в рамките на необходимото за компенсирането на трудностите, пред които са изправени производителите на съответните местно произвеждани и консумирани продукти. Отчитайки този факт, както и факта, че въпросните количества са сравнително малки и че данъчното облекчение касае само потреблението в съответните региони, въздействието върху вътрешния пазар е силно ограничено, така че горепосоченото изискване от член 299, параграф 2 е изпълнено.2) КОНСУЛТАЦИЯ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКА НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО-  Консултация със заинтересованите страниИскането на португалското правителство бе в отговор на исканията на засегнатите икономически оператори.-  Събиране и използване на експертни становищаНе бе необходимо използването на външни експертни мнения.-  Оценка на въздействиетоИкономическото въздействие на предложението засяга предимно производители на ром и ликьори на остров Мадейра и производители на ликьори и спиртни напитки (eaux-de-vie) на Азорските острови, и поради тази причина може да се смята за минимално.Ако тези производители изгубят ползите от намалената акцизна ставка, увеличението на продажната цена на дребно, което би следвало, рискува да застраши съществуването и оцеляването на тези икономически сектори, както и свързаните с тях пряко или косвено работни места.3) ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО-  Резюме на предлаганото действиеПредлага се да се разреши на Португалия да прилага от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2013 г. намалени акцизни ставки за местно произвеждани и консумирани ром и ликьори в автономния регион Мадейра и за местно произвеждани и консумирани ликьори и спиртни напитки (eaux-de-vie) в автономния регион Азорски острови. Намалената ставка може да бъде по-ниска от минималната акцизна ставка на алкохола, определена с Директива 92/84/ЕИО, но не може да бъде по-ниска с повече от 75 % от стандартната национална акцизна ставка на алкохола. Това съответства на предоставеното с Решение 2002/167/ЕО разрешение за периода от 1 януари 2002 г. до 31 декември 2008 г.-  Правно основаниеЧлен 299, параграф 2 от Договора.-  Принцип на субсидиарностДерогациите от разпоредбите на Договора съгласно член 299, параграф 2 от него, са от изключителната компетенция на Общността. Следователно принципът на субсидиарност не се прилага.-  Принцип на пропорционалностПредложението е в съответствие с принципа на пропорционалност. То е в рамките на необходимото за компенсирането на високите разходи, свързани с производството на ром и ликьори в автономния регион Мадейра и с производството на ликьори и спиртни напитки (eaux-de-vie) в автономния регион Азорски острови (вж. по-горе).-  Избор на инструментиВ член 299, параграф 2 от Договора се предвижда специфичните мерки за най-отдалечените региони да бъдат приемани с решение на Съвета.4) ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТАПредложението няма отражение върху бюджета на Общността.2009/0075 (CNS)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза разрешаване на Португалия да прилага намалени акцизни ставки за местно произвеждани и консумирани ром и ликьори в автономния регион Мадейра и за местно произвеждани и консумирани ликьори и спиртни напитки (eaux-de-vie) в автономния регион Азорски островиСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 299, параграф 2 от него,като взе предвид предложението на Комисията[4],като взе предвид становището на Европейския парламент[5],като има предвид, че:(1) С Решение на Съвета 2002/167/ЕО от 18 февруари 2002 г.[6] се разрешава на Португалия да прилага намалени акцизни ставки за местно произвеждани и консумирани ром и ликьори в автономния регион Мадейра и за местно произвеждани и консумирани ликьори и спиртни напитки (eaux-de-vie) в автономния регион Азорски острови. Прилагането на намалена акцизна ставка за тези продукти се смяташе за необходимо за оцеляването на местната промишленост за производство и търговия на тези продукти. Предвид високите разходи на тези дейности, произтичащи предимно от фактори, присъщи за географското им положение като крайно отдалечени региони (отдалеченост, островен характер, малка площ, релеф и климат), се смяташе, че единствено намаляването на акцизната ставка на местно произвежданите и консумирани продукти би им позволило да бъдат конкурентни наравно с подобни продукти, внасяни или доставяни от други райони на Общността, като по този начин се осигурява оцеляването на промишленостите. Съгласно същото решение Португалия може да прилага за тези продукти по-ниска акцизна ставка от нормалната ставка за алкохол, определена в член 3 от Директива 92/84/ЕИО[7], и по-ниска ставка от минималната акцизна ставка на алкохола, определена в същата директива, но не може да бъде по-ниска с повече от 75 % от стандартната национална акцизна ставка на алкохола. Тази мярка се прилагаше от 1 януари 2002 г. до 31 декември 2008 г.(2) С молби от 16 юни 2008 г. и 20 юни 2008 г. Португалия поиска разрешение при същите условия за периода от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2013 г.(3) Предоставянето на новото разрешение е оправдано с цел да се избегне застрашаването на развитието на тези крайно отдалечени региони. Местната промишленост осигурява работа на около 130 работника на остров Мадейра и на около 90 работника на Азорските острови. На остров Мадейра отглеждането и преработката на захарна тръстика и плодове осигурява работа на близо 1 000 земеделски стопанства, които са семейна собственост. Поради трудностите, свързани с износа извън тези региони, продуктите могат да се продават единствено на регионалните пазари.(4) Разрешението за намаляване на акцизната ставка следва да бъде удължено, за да се компенсира неблагоприятното положение от гледна точка на конкуренцията, в което се намират дестилираните алкохолни напитки, произвеждани на остров Мадейра и на Азорските острови, в резултат на по-високите производствени и маркетингови разходи.(5) В действителност суровините от земеделски произход са по-скъпи отколкото при нормални условия на производство поради малката площ, фрагментирания характер и ниската степен на механизация на земеделските стопанства. Освен това в случая на остров Мадейра произведеното количество от преработката на захарна тръстика е по-малко отколкото в други крайно отдалечени региони поради причини, свързани с релефа, климата, почвата и занаятчийското производство. Транспортирането до островите на някои суровини и опаковъчни материали, които не са местно производство, води до допълнителни разходи в сравнение с транспорта на само крайните продукти. В случая на Азорските острови, островният характер се изразява в два аспекта, тъй като островите са разпръснати. Транспортирането и инсталацията на съоръжения в тези отдалечени островни райони увеличават още повече допълнителните разходи. Същото се отнася и до някои пътувания и пратки до континента, които се налага да бъдат извършвани. Складирането на крайните продукти също води до допълнителни разходи, тъй като местните потребители не консумират произведените количества веднага след производството, а в рамките на цялата година. Малкият размер на регионалните пазари увеличава разходите за единица продукция по различни начини, по-конкретно чрез неблагоприятното съотношение на фиксираните разходи спрямо произведеното количество, както по отношение на съоръженията, така и по отношение на необходимите разходи за съблюдаване на екологичните норми. Освен това производителите на ром на остров Мадейра трябва да обработват отпадъците от преработката на захарна тръстика, докато производителите в други региони могат да рециклират тези продукти. И накрая, производителите са изправени също така пред допълнителни разходи, които са присъщи за местните икономики, по-специално повишени разходи за труд и енергия.(6) Намалението със 75 % е в рамките на необходимото за компенсиране на допълнителните разходи, извършвани от операторите в резултат на горепосочените специфични характеристики на остров Мадейра и на Азорските острови като крайно отдалечени региони.(7) Внимателно проучване на ситуацията показва, че искането на Португалия трябва да бъде удовлетворено, за да може да се запази алкохолната промишленост в съответните крайно отдалечени региони.(8) Тъй като данъчното облекчение е в рамките на необходимото за компенсирането на допълнителните разходи и тъй като въпросните количества са сравнително малки и данъчното облекчение касае само потреблението в съответните региони, мярката не нарушава целостта и съгласуваността на правния ред на Общността.(9) Съпоставяйки необходимостта да се определи срок за фискалните дерогации спрямо необходимостта местните икономически оператори да получат необходимата сигурност, за да могат да развиват търговската си дейност, е целесъобразно да се предостави разрешение за период от пет години.(10) Следва да се гарантира, че Португалия може да прилага въпросните намаления от датата на изтичане на предоставеното с Решение 2002/167/ЕО аналогично разрешение за предходния период. Следователно новото искано разрешение следва да бъде предоставено считано от 1 януари 2009 г.(11) Следва да се изиска представянето на междинен доклад, за да може Комисията да прецени дали условията, обосноваващи предоставянето на тази дерогация, все още са налице.(12) Настоящото решение не засяга възможното прилагане на членове 87 и 88 от Договора,ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:Член 1Чрез дерогация от член 90 от Договора с настоящото се разрешава на Португалия да прилага намалена акцизна ставка, по-ниска от нормалната ставка за алкохол, определена в член 3 от Директива 92/84/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 г. относно сближаването на акцизните ставки на алкохола и алкохолните напитки, за местно произвеждани и консумирани ром и ликьори в автономния регион Мадейра и за местно произвеждани и консумирани ликьори и спиртни напитки (eaux-de-vie) в автономния регион Азорски острови.Член 2Дерогацията, посочена в член 1, е ограничена до:1) на остров Мадейраа) ром, съгласно определението в категория 1 от приложение II към Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година относно определението, описанието, представянето, етикетирането и защитата на географските указания на спиртните напитки и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 1576/89 на Съвета[8], с географско указание „Rum da Madeira“, посочено в категория 1 от приложение III към посочения регламент,б) ликьори и „крем от“, съгласно определенията в категории 32 и 33 от приложение II към Регламент (ЕО) № 110/2008, произведени от регионални плодове или растения;2) на Азорските островиа) ликьори и „крем от“, съгласно определенията в категории 32 и 33 от приложение II към Регламент (ЕО) № 110/2008, произведени от регионални плодове или суровини,б) спиртна напитка (eau-de-vie), произведена от винени или гроздови джибри, имаща характеристиките и качествата, определени в членове 4 и 6 от Регламент (ЕО) № 110/2008.Член 3Намалената акцизна ставка, приложима за посочените в член 1 продукти, може да бъде по-ниска от минималната акцизна ставка на алкохола, определена с Директива 92/84/ЕИО, но не може да бъде по-ниска с повече от 75 % от стандартната национална акцизна ставка на алкохола.Член 4Най-късно до 31 декември 2011 г. Португалия трябва да изпрати на Комисията доклад, който да позволи на Комисията да прецени дали причините, обосноваващи предоставянето на намалена ставка, все още са налице.Член 5Настоящото решение се прилага от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2013 г.Член 6Адресат на настоящото решение е Португалската република.Съставено в Брюксел на […] година,За СъветаПредседател [1] OВ L 055, 26.2.2002 г., стр. 36—37.[2] Директива 92/84/EИО на Съвета от 19 октомври 1992 година относно сближаването на акцизните ставки на алкохола и алкохолните напитки, OВ L 316, 31.10.1992 г., стp. 29.[3] ОВ L 316, 31.10.1992 г., стр. 21.[4] OВ С […], […], стр. [...].[5] OВ С […], […], стр. [...].[6] ОВ L 55, 26.2.2002 г., стр. 36.[7] Директива 92/84/EИО на Съвета от 19 октомври 1992 година относно сближаването на акцизните ставки на алкохола и алкохолните напитки, OВ L 316, 31.10.1992 г., стp. 29.[8] ОВ L 39, 13.2.2008 г., стр. 16.