               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 18.2.2016
            COM(2016) 69 final
            2016/0041(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно сключването от името на Европейския съюз и неговите държави членки на Протокола към Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република България, Чешката република, Република Естония, Република Хърватия, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Румъния, Република Словения и Словашката република към Европейския съюз

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               Приложеното предложение представлява правният инструмент за сключването на Протокол към Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република България, Чешката република, Република Естония, Република Хърватия, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Румъния, Република Словения и Словашката република към Европейския съюз (наричан по-нататък „Протоколът“).

               Съгласно техните актове за присъединяване съответно от 2003 г., 2005 г. и 2011 г. Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република, Република България, Румъния и Република Хърватия се присъединяват към международните споразумения, подписани или сключени от Европейския съюз и неговите държави членки, посредством протокол към тези споразумения.

               Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна, наричано по-нататък „Споразумението“, бе подписано в Брюксел на 25 май 1998 г. (Споразумението е в процес на ратифициране и все още не е влязло в сила).

               Вследствие на Решението на Съвета от [...] г. относно подписването, от името на Европейския съюз и неговите държави членки, на Протокола към Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави членки и Туркменистан, за да се вземе предвид присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз, Протоколът бе подписан в [...] на [...] г.

               С предложения Протокол Република България, Чешката република, Република Естония, Република Хърватия, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Румъния, Република Словения и Словашката република се включват като договаряща се страна по Споразумението и ЕС се задължава да предостави автентична версия на Споразумението на български, хърватски, чешки, датски, нидерландски, английски, естонски, фински, френски, немски, гръцки, италиански, латвийски, литовски, унгарски, малтийски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, испански и шведски език.

               Комисията иска Съветът да сключи Протокола от името на Европейския съюз и неговите държави членки.

               Европейският парламент ще бъде призован да даде своето съгласие по този протокол.

               2016/0041 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно сключването от името на Европейския съюз и неговите държави членки на Протокола към Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република България, Чешката република, Република Естония, Република Хърватия, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Румъния, Република Словения и Словашката република към Европейския съюз

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 207 и 209 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) от него,

               като взе предвид Акта за присъединяване от 2003 г. на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република, и по-специално член 6, параграф 2 от него,

               като взе предвид актовете за присъединяване от 2005 г. на Република България и Румъния, и по-специално член 6, параграф 2 от тях,

               като взе предвид Акта за присъединяване от 2011 г. на Република Хърватия, и по-специално член 6, параграф 2 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като взе предвид съгласието на Европейския парламент,

               като има предвид, че:

               (1)В съответствие с член 6, параграф 2 от актовете за присъединяване от 2003 г., 2005 г. и 2011 г. на Република България, Чешката република, Република Естония, Република Хърватия, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Румъния, Република Словения и Словашката република присъединяването на Република България, Чешката република, Република Естония, Република Хърватия, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Румъния, Република Словения и Словашката република към Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна, („Споразумението“) трябва да бъде одобрено посредством протокол към Споразумението. В съответствие с член 6, параграф 2 от актовете за присъединяване, за такова присъединяване се прилага опростена процедура, при която Съветът, действащ единодушно от името на държавите членки, и съответните трети държави следва да сключат протокол.

               (2)На 8 декември 2003 г. Съветът разреши на Комисията, от името на Общността и нейните държави членки, да договори с Туркменистан Протокол към Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република към Европейския съюз.

               (3)На 23 октомври 2006 г. Съветът разреши на Комисията, от името на Общността и нейните държави членки, да договори с Туркменистан Протокол към Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република България и Румъния към Европейския съюз.

               (4)На 14 септември 2012 г. Съветът разреши на Комисията да започне преговори със съответните трети държави
                  1
                относно адаптирането на споразуменията, подписани или сключени между Европейския съюз, или Европейския съюз и неговите държави членки, предвид на присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз.

               (5)Преговорите приключиха успешно и Протоколът към Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна, чиято цел е да се вземе предвид присъединяването на Република България, Чешката република, Република Естония, Република Хърватия, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Румъния, Република Словения и Словашката република към Европейския съюз, бе подписан от името на Европейския съюз и неговите държави членки в […] на […] г.

               (6)Протоколът следва да бъде одобрен,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               1.
                     Протоколът към Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна, чиято цел е да се вземе предвид присъединяването на Република България, Чешката република, Република Естония, Република Хърватия, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Румъния, Република Словения и Словашката република към Европейския съюз, се одобрява от името на Европейския съюз и неговите държави членки.

               2.
                     Текстът на Протокола е приложен към настоящото решение.

               Член 2

               Председателят на Съвета посочва лицето, упълномощено да извърши от името на Европейския съюз и неговите държави членки уведомяването, предвидено в член 4, параграф 1 от Протокола.

               Член 3

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  Решение на Съвета за разрешаване на започването на преговори за адаптиране на споразумения, подписани или сключени между Европейския съюз, или Европейския съюз и неговите държави членки, и една или повече трети държави или международни организации с оглед на присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз (Документ на Съвета № 13351/12 LIMITED).

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 18.2.2016
            COM(2016) 69 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложение за Решение на Съвета
            относно сключването от името на Европейския съюз и неговите държави членки на Протокола към Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република България, Чешката република, Република Естония, Република Хърватия, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Румъния, Република Словения и Словашката република към Европейския съюз

               ПРОТОКОЛ
                  КЪМ СПОРАЗУМЕНИЕТО ЗА ПАРТНЬОРСТВО И СЪТРУДНИЧЕСТВО
                  МЕЖДУ ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ
                  И ТЕХНИТЕ ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ, ОТ ЕДНА СТРАНА,
                  И ТУРКМЕНИСТАН, ОТ ДРУГА СТРАНА,
                  ЗА ДА СЕ ВЗЕМЕ ПРЕДВИД ПРИСЪЕДИНЯВАНЕТО
                  НА РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ, ЧЕШКАТА РЕПУБЛИКА,
                  РЕПУБЛИКА ЕСТОНИЯ, РЕПУБЛИКА ХЪРВАТИЯ,
                  РЕПУБЛИКА КИПЪР, РЕПУБЛИКА ЛАТВИЯ,
                  РЕПУБЛИКА ЛИТВА, УНГАРИЯ, РЕПУБЛИКА МАЛТА,
                  РЕПУБЛИКА ПОЛША, РУМЪНИЯ, РЕПУБЛИКА СЛОВЕНИЯ
                  И СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА
                  КЪМ ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

               КРАЛСТВО БЕЛГИЯ,

               РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ,

               ЧЕШКАТА РЕПУБЛИКА,

               КРАЛСТВО ДАНИЯ,

               ФЕДЕРАЛНА РЕПУБЛИКА ГЕРМАНИЯ,

               РЕПУБЛИКА ЕСТОНИЯ,

               ИРЛАНДИЯ,

               РЕПУБЛИКА ГЪРЦИЯ,

               КРАЛСТВО ИСПАНИЯ,

               ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА,

               РЕПУБЛИКА ХЪРВАТИЯ,

               ИТАЛИАНСКАТА РЕПУБЛИКА,

               РЕПУБЛИКА КИПЪР,

               РЕПУБЛИКА ЛАТВИЯ,

               РЕПУБЛИКА ЛИТВА,

               ВЕЛИКОТО ХЕРЦОГСТВО ЛЮКСЕМБУРГ,

               УНГАРИЯ,

               РЕПУБЛИКА МАЛТА,

               КРАЛСТВО НИДЕРЛАНДИЯ,

               РЕПУБЛИКА АВСТРИЯ,

               РЕПУБЛИКА ПОЛША,

               ПОРТУГАЛСКАТА РЕПУБЛИКА,

               РУМЪНИЯ,

               РЕПУБЛИКА СЛОВЕНИЯ,

               СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА,

               РЕПУБЛИКА ФИНЛАНДИЯ,

               КРАЛСТВО ШВЕЦИЯ,

               ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ,

               договарящи се страни по Договора за Европейския съюз, Договора за функционирането на Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, наричани по-нататък „държавите членки“,

               и

               ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ, наричан по-нататък „Съюзът“,

               и

               ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ ЗА АТОМНА ЕНЕРГИЯ, наричана по-нататък „Евратом“,

                  от една страна,

               И

               ТУРКМЕНИСТАН,

               от друга страна,

               наричани заедно по-нататък „договарящите страни“,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, ЧЕ на 25 май 1998 г. в Брюксел бе подписано Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна;

               КАТО ВЗЕХА ПРЕДВИД присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република към Европейския съюз на 1 май 2004 г., присъединяването на Република България и на Румъния към Европейския съюз на 1 януари 2007 г. и присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз на 1 юли 2013 г.;

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, ЧЕ съгласно член 6, параграф 2 от Акта относно условията за присъединяване на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз („Присъединителният акт от 2003 г.“) тяхното присъединяване към Споразумението следва да бъде одобрено чрез сключването на протокол към Споразумението;

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, ЧЕ съгласно член 6, параграф 2 от Акта относно условията за присъединяване на Република България и Румъния и промените в учредителните договори на Европейския съюз („Присъединителният акт от 2005 г.“) тяхното присъединяване към Споразумението следва да бъде одобрено чрез сключването на протокол към Споразумението;

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, ЧЕ съгласно член 6, параграф 2 от Акта относно условията за присъединяване на Република Хърватия и промените в Договора за Европейския съюз, Договора за функционирането на Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия („Присъединителният акт от 2011 г.“) нейното присъединяване към Споразумението следва да бъде одобрено чрез сключването на протокол към Споразумението,

               СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:

               ЧЛЕН 1

               Република България, Чешката Република, Република Естония, Република Хърватия, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Унгария, Република Малта, Република Полша, Румъния, Република Словения и Словашката Република стават страни по Споразумението за партньорство и сътрудничество за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Туркменистан, от друга страна, („Споразумението“) и съответно приемат и отбелязват по същия начин, както останалите държави членки, текстовете на Споразумението, както и на съвместните декларации, размените на писма и декларацията на Туркменистан, приложени към заключителния акт, подписан на същата дата.

               ЧЛЕН 2

               След подписването на настоящия протокол Съюзът предоставя на своите държави членки и на Туркменистан текста на Споразумението на български, естонски, латвийски, литовски, малтийски, полски, румънски, словашки, словенски, унгарски, хърватски и чешки език. При условие че настоящият протокол влезе в сила, езиковите версии, посочени в първото изречение на настоящия член, стават автентични при същите условия като текста на Споразумението на английски, гръцки, датски, испански, италиански, немски, нидерландски, португалски, фински, френски, туркменски и шведски език.

               ЧЛЕН 3

               Настоящият протокол представлява неразделна част от Споразумението.

               ЧЛЕН 4

               1.
                     Настоящият протокол се одобрява от договарящите се страни в съответствие с приетите от тях процедури. Договарящите се страни се уведомяват взаимно за приключването на необходимите за тази цел процедури. Инструментите за одобрение се депозират в Генералния секретариат на Съвета на Европейския съюз.

               2.
                     При условие че Споразумението влезе в сила, настоящият протокол влиза в сила на първия ден на месеца след датата на депозиране на последния инструмент за одобрение.

               ЧЛЕН 5

               Настоящият протокол е изготвен в два еднообразни екземпляра на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, туркменски, унгарски, фински, френски, хърватски, чешки и шведски език, като текстовете на всички езици са еднакво автентични.

               В ПОТВЪРЖДЕНИЕ НА КОЕТО долуподписаните упълномощени представители, надлежно упълномощени за тази цел,

               положиха подписите си под настоящия протокол.

               Съставено в [място] на [ден] [месец] [година] година.

               ЗА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, НЕГОВИТЕ ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ И ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ ЗА АТОМНА ЕНЕРГИЯ

               ЗА ТУРКМЕНИСТАН


				|

		52013PC0315

			Предложение за РЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА за въвеждането на оперативно съвместимата система eCall в целия ЕС /* COM/2013/0315 final - 2013/0166 (COD) */

			   	ОБЯСНИТЕЛЕН
МЕМОРАНДУМ
1.           КОНТЕКСТ
НА
ПРЕДЛОЖЕНИЕТО
Настоящото
предложение
се отнася за
частта,
свързана с
инфраструктурата
на центровете
за приемане
на спешни
повиквания,
свързани с
обществената
безопасност
в съответствие
със
стратегията
на Комисията
относно
системата за
спешно
повикване от
автомобили (eCall),
въз основа на
тристранен
регулаторен
подход,
включващ
бордовата
система на
автомобилите,
далекосъобщителните
мрежи и
центровете
за приемане
на спешни повиквания.
1.1.        Общ
контекст
Безопасността
на
движението
по пътищата е
един от
основните
елементи в
транспортната
политика на Европейския
съюз. През 2011 г.
около 30 000 души
загинаха и
над 1,5 млн. бяха
ранени при
около 1,1 млн. пътнотранспортни
произшествия
по пътищата
на ЕС. В
допълнение
към трагичната
загуба на
човешки
живот и броя
на пострадалите,
съществува и
икономическа
тежест от
около 130 млрд. EUR
разходи за
обществото всяка
година. ЕС е
поел
категоричен
ангажимент
за
намаляване
на броя на
пътнотранспортните
произшествия
(чрез
предотвратяване
на злополуки
или чрез
системи за
активна
безопасност),
за
смекчаване
на последиците
от
произшествията,
когато те се
случат (чрез
системи за
пасивна
безопасност)
и за подобряване
на
ефикасността
на службите
за спешно
реагиране и
ефективността
на оказваните
след
произшествията
медицински
грижи (чрез
системи за
третична
безопасност).
В този
контекст eCall
може
значително
да допринесе
за
намаляване
на броя на
загиналите
при пътнотранспортни
произшествия
и за ограничаване
степента на
нараняванията
при пътнотранспортни
произшествия.
Всяка
минута е от
решаващо
значение за
спасяването
на човешки
живот и за
ограничаване
степента на
нараняванията,
когато се повикват
службите за
спешно
реагиране
при пътнотранспортно
произшествие.
Устройствата
eCall незабавно
уведомяват
тези служби,
дори ако
водачът или
пътникът е в
безсъзнание
или е
неспособен
да се обади
по друга
причина, и
ускоряват
пристигането
на
спасителните
екипи с около
40 % в градските
райони и 50 % в
извънградските.
Системата eCall
може също да
окаже
значително
въздействие
за
намаляване
на задръстванията,
причинени от
пътнотранспортни
произшествия,
и така да
намали
общото претоварване
на
европейските
пътища.
Затова
хармонизираното
въвеждане на
обхващаща
целия ЕС
оперативно
съвместима
услуга eCall
присъства в дневния
ред на
Комисията от
2005 г. и сега се
превърна в
приоритетно
действие за
подобряване
на
безопасността
на
движението
по пътищата и
за
внедряването
на
интелигентни
транспортни
системи в
Европа.
Като
част от този
подход на
доброволно
въвеждане,
Комисията, в
своето
съобщение от
2005 г.
„Запознаване на
гражданите
със
системата за
спешни повиквания“[1],
настойчиво
прикани
националните
и регионалните
правителства
към действия
и инвестиции
в
необходимата
инфраструктура
за спешно
реагиране по
тази система,
с оглед
стартиране
на
цялостната
общоевропейска
услуга през
2009 г.
Комисията
също така прикани
европейските
организации
за стандартизация
(ETSI, CEN) да
изготвят
необходимите
общи
европейски
стандарти,
като им оказа
съответната
подкрепа.
На 21
август 2009 г. в
съобщението
„Въвеждане на
системата eCall“[2] беше
докладвано
относно
напредъка
във въвеждането
на системата
eCall и беше
заключено, че
доброволният
подход не е
достатъчен.
Комисията
посочи, че
ако не бъде
постигнат значителен
напредък до
края на 2009 г., ще
обмисли
регулаторни
мерки, за да
се гарантира,
че всички
нови
автомобили в
Европа се
оборудват
със
стандартна
система eCall,
като се
започне с
определени
категории
(пътнически
леки
автомобили и
лекотоварни
превозни
средства).
През
август 2010 г.
Директива
2010/40/ЕС на
Европейския
парламент и
на Съвета от 7
юли 2010 г.
относно
рамката за
внедряване на
интелигентните
транспортни
системи в областта
на
автомобилния
транспорт и
за интерфейси
с останалите
видове
транспорт[3]
влезе в сила
с
„хармонизираното
предоставяне
на
оперативно
съвместима
система eCall в
целия ЕС“
като едно от
шестте
приоритетни
действия,
набелязани с
оглед на
приемането
на
спецификации.
В
своята
незаконодателна
резолюция
„Доклад
относно eCall:
нова услуга
на номер 112 за
граждани“[4],
приета на 3
юли 2012 г.,
Европейският
парламент
посочи че:
–
„Счита,
че системата
eCall следва да
бъде обхващаща
целия ЕС
публична
система за
спешни повиквания,
вградена в
превозното
средство и
основаваща
се на
телефонен
номер 112 и на общоевропейските
стандарти“,
–
„Припомня,
че оценката
на
въздействието
на Комисията
сочи, че
приемането
на регулаторни
мерки за
засилване на
задължителното
въвеждане на
eCall за момента е
единствената
възможност
за постигане
на всички
положителни
въздействия“;
–
„Настоятелно
призовава Комисията
да представи
предложение
в рамките на
Директива
2007/46/ЕО, за да
гарантира
задължителното
въвеждане до
2015 г. на
публична система,
основаваща
се на
телефонен
номер 112, във
всички нови,
типово
одобрени
автомобили, както
и във всички
държави членки“,
–
„Приветства
препоръката
на Комисията
от 8 септември
2011 г. и
настоятелно
призовава
държавите
членки и
операторите
на мобилни
мрежи (ОММ) да
приложат
нейните
изисквани
мерки и
модернизации
най-късно до
края на 2014 г.; изразява
съжаление
обаче, че само
18 държави
членки
отговориха
своевременно;
призовава
останалите
държави
членки да направят
това
възможно
най-скоро“,
–
„Призовава
настоятелно
Комисията да
приеме
общите
спецификации
за
центровете
за обслужване
на
повиквания,
свързани с
обществената
безопасност,
в рамките на
Директивата
за интелигентните
транспортни
системи до
края на 2012 г., и
да предложи
директива за
въвеждане на
системата eCall“.
Въвеждането
на системата
eCall също така ще
представлява
изпълнение
на Плана за
действие CARS 2020,
който е включен
в
Съобщението
от 8 ноември
2012 г. „CARS 2020: План за
действие за
конкурентоспособна
и устойчива
автомобилна
промишленост
в Европа“[5]..
На 26
ноември 2012 г.
Комисията
прие
Делегиран регламент
(ЕС) № 305/2013 на
Комисията за
допълване на
Директива 2010/40/ЕС
на
Европейския
парламент и
на Съвета по
отношение на
хармонизираното
предоставяне
на
оперативно
съвместима
система eCall в целия
ЕС[6],
с който се
установяват
спецификации
за модернизиране
на
инфраструктурата
на центровете
за приемане
на спешни повиквания,
необходима
за
правилното
приемане и
обработване
на
повиквания
от системата
eCall, с цел
гарантиране
на
съответствието,
оперативната
съвместимост
и
непрекъснатостта
на
хармонизираната
услуга eCall в
целия ЕС.
1.2.        Мотиви
за
предложението
Поради
липсата на
значителен
напредък в
доброволното
въвеждане на
системата за
спешни повиквания
eCall до края на
2009 г.,
Комисията
реши да извърши
оценка на
въздействието,
за да се оцени
най-подходящия
вариант от
гледна точка
на
политиката
за въвеждане
на общоевропейската
услуга за
спешни
повиквания eCall
в целия ЕС.
Както е
обяснено в
оценката на
въздействието[7],
системата за
спешни
повиквания eCall
изисква три
вида мерки:
монтиране на
специфична
система в
превозните
средства,
способност на
операторите
на мобилни мрежи
да предават
съобщенията
в определен формат
и, накрая,
капацитет на
центровете (известни
като
центрове за
приемане на
спешни
повиквания)
да
обработват
тези съобщения.
Системата
може да
функционира
само ако трите
ѝ части
работят
едновременно.
Оценката
на
въздействието
заключи, че
най-добрият
вариант за
ефективно
въвеждане на
системата за
спешни
повиквания е
„регулаторният“
подход.
Системата eCall
ще се
основава на
инсталирането
във всички
автомобили в
Европа на типово
одобрено
оборудване
за единния
европейски
номер за
спешни
повиквания 112,
като се започне
с определени
категории
превозни средства,
и на
установяването
на рамка за обработване
на
повикванията
от системата
eCall в
далекосъобщителните
мрежи и
центровете
за приемане
на спешни
повиквания.
Този подход
ще направи
системата за
спешни повиквания
eCall достъпна за
всички
граждани в
Европа като
общоевропейска
услуга, ще
ускори въвеждането
ѝ и ще
реализира
пълния ѝ потенциал
да спасява
живота на
пострадалите
и да намалява
степента на
нараняванията.
В допълнение
на или
паралелно с
посоченото
стандартно
оборудване
за
повиквания
на номер 112, на
крайния
потребител
могат да
бъдат предоставяни
още услуги за
спешни
повиквания
и/или услуги
с
допълнителни
предимства в
превозните
средства,
които ще
осигуряват
допълнителна
безопасност
и
икономически
ползи.
Съответно
на 8
септември
2011 г.
Комисията
обяви своята
стратегия за
регулаторни
мерки, свързани
със
системата за
спешни
повиквания, и
прие първата
част от тази
стратегия, която
се състои от
Препоръка на
Комисията
относно
подкрепата
за обхващаща
целия ЕС
услуга еCall в
електронните
съобщителни
мрежи за
предаване от
превозни
средства на спешни
повиквания
на телефонен
номер 112 (еCall)[8]..
За да
завърши
изпълнението
на своята
стратегия за
системата eCall и
за да се осигури
навременно и
успоредно
прилагане на
услугата eCall на
основата на
телефонен
номер 112 от
трите
участващи
групи от
заинтересовани
страни
(оператори на
мобилни
мрежи, обществени
услуги за
спешна помощ
и автомобилна
промишленост)
до 2015 г.,
Комисията предлага
следното:
–
бордова
система:
предложение
в рамките на Директива
2007/46/ЕО за
задължителното
вграждане на
системата за
спешни
повиквания
във всички
нови типове
превозни
средства от
категории M1 и N1
(пътнически
автомобили и
лекотоварни
превозни
средства).
–
мобилни
съобщителни
мрежи:
горепосочената
Препоръка на
Комисията
относно
системата за
спешни
повиквания eCall.
–
центрове
за приемане
на спешни
повиквания:
приемането
на
гореспоменатия
делегиран
регламент
като
делегиран
акт съгласно
Директива 2010/40/ЕС,
с цел да се
обхванат
спецификациите
за центровете
за приемане
на спешни
повиквания.
В член 6,
параграф 2 от
Директива
2010/40/ЕС се съдържа
изискване
към
Комисията
най-късно 12
месеца след
приемането
на
необходимите
спецификации
за
приоритетно
действие, по
целесъобразност
и след оценка
на въздействието,
включително
анализ на
разходите и
ползите, да
представи на
Европейския
парламент и
на Съвета
предложение
в съответствие
с член 294 от
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз (ДФЕС) за
изпълнението
на това
приоритетно
действие.
Това е
конкретният
предмет на
настоящото предложение,
което
допълва
частта от
стратегията
на Комисията
относно
системата за
спешни
повиквания eCall
относно
центровете за
приемане на
спешни
повиквания.
Тези
различни
текстове
взаимно се
допълват и
заедно ще
услугата за
спешни
повиквания 112
eCall да стане
напълно оперативна
до 1 октомври
2015 г.
2.           РЕЗУЛТАТИ
ОТ
КОНСУЛТАЦИИТЕ
СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ
СТРАНИ И ОТ
ОЦЕНКИТЕ НА
ВЪЗДЕЙСТВИЕТО
2.1.        Консултации
със
заинтересованите
страни
Настоящото
предложение
е изготвено
въз основа на
широки
консултации
с основните заинтересовани
страни.
В него
се вземат под
внимание
всички консултации
в хода на
оценката на
въздействието
на системата
eCall. Те включват,
по-специално,
широко
участие на заинтересованите
страни от
няколко форума,
като
например
Европейската
платформа за
въвеждане на
системата eCall,
експертната
група
относно
центровете
за приемане
на спешни
повиквания и
движещата
група за системата
eCall в рамките на
форума „eSafety/i-Мobility“,
както и
публична
консултация
във връзка с
въвеждането
на системата
eCall, която беше
проведена от
19 юли до 19
септември
2010 г.
В
предложението
също така се
вземат под внимание
обсъжданията
на
заседанията,
проведени с
експерти от
държавите
членки, държавите
от ЕИП и
Швейцария на
13 октомври 2011 г.,
29 май, 19 юни и 3
юли 2012 г. за
изготвяне на
спецификации
за
центровете
за приемане
на спешни
повиквания.
На
посочените
заседания
също
присъстваха
и
представители
на Европейския
парламент и
на Европейския
надзорен
орган по
защита на
данните[9].
И
накрая, в
настоящото
предложение
също така се
взема
предвид и
становището
на Европейската
консултативна
група по ИТС,
състояща се
от 25
представители
на високо
равнище от
средите на
доставчиците
на услуги в
областта на
ИТС,
сдруженията
на
потребителите,
транспортните
оператори и
операторите
на съоръжения,
производствения
сектор, социалните
партньори,
професионалните
организации,
местните
власти и
други,
свързани с тази
тематика
форуми[10].
2.2.        Оценка
на
въздействието
и анализ на
разходите и
ползите
Подробен
анализ на
разходите и
ползите се проведе
като част от
оценката на
въздействието
на системата
за спешни
повиквания за
трите
предложени
варианта,
включително за
предпочитания
вариант
относно
регулаторните
мерки.
Във връзка
с анализа на
разходите и
ползите по отношение
на избрания
вариант
(вариант 3), всяка
от трите
предвидени
регулаторни
мерки
(бордови
устройства,
далекосъобщителни
технологии,
центрове за
приемане на
спешни
повиквания) е
неделима от
другите две.
Докато
разходите за
центровете
за приемане
на спешни
повиквания
могат да
бъдат
приблизително
изчислени
отделно от
вградените в
автомобилите
устройства и
далекосъобщителните
аспекти на
системата за
спешни повиквания,
ползите
могат да бъде
оценени само
за цялата инициатива
eCall.
2.2.1.     Анализ
на основните
разходи за
центровете
за приемане
на спешни
повиквания
Пределните
разходи за
обработка на
спешни
повиквания
на номер 112 eCalls за
всеки център
за прие            мане на
спешни
повиквания в
системата eCall,
оборудван за
приемане на
спешни
повиквания
на номер 112 с възможности
за
установяване
на местоположението
— (задължение
по Директива
за универсалната
услуга[11]) —
обхващат
следното:
–
сървър с
модемен
достъп в
рамките на
честотната
лента (от 3000 EUR до
20 000 EUR, в зависимост
от броя на
спешните
повиквания в
системата),
–
софтуер
за
декодиране
на
минималния
набор от
данни и
интегриране
в софтуера за
центровете
за приемане
на спешни
повиквания,
–
обучение.
Годишните
оперативни
разходи
следва да бъдат
добавени към
тези разходи.
Ако
повикванията
от системата
eCall бъдат получавани
през център
за приемане
на спешни повиквания,
който
получава и
други спешни повиквания,
по-голямата
част от тези
разходи ще
бъде
включена в
нормалните
експлоатационни
разходи; в
противен
случай
разходите ще
зависят от
броя на
операторите,
необходими
за
обработване
на очаквания
брой повиквания
от системата
eCall[12].
Очакваните
разходи за
модернизиране
на центровете
за приемане
на
повиквания
възлизат
средно на
около 1,1 млн. EUR
за всяка
държава
членка[13].
Тази оценка
произтича от
анализ с
разбиване на групи,
основаващ се
на гъстотата
на населението
на страната,
типологията
на произшествията,
пътната
инфраструктура
и инфраструктурата
за спешно
реагиране, и
други общи
статистически
данни.
Разходите на
всяка държава
варират
значително в
зависимост
от броя на
центровете
за приемане
на спешни
повиквания,
но също така
от
техническото
решение,
избрано за
модернизиране
на центровете
за приемане
на спешни
повиквания.
Допълнителна
информация
за разходите
беше
предоставена
от пилотния
проект HeERO,
намиращ се на
подготвителен
етап[14]
(януари 2011 г. —
януари 2013 г.),
който
включва
държавни
органи на
девет
държави
членки и
асоциирани
страни, както
и
четиридесет
партньори.
Целта на
проекта беше
да се извърши
подготовка
за внедряването
на
необходимата
инфраструктура,
включително
пускането на
оперативно съвместима,
хармонизирана
бордова
система за
спешни
повиквания с
единен номер
112. Проектът ще
бъде
последван от
пилотния
проект HeERO2,
включващ още
девет
държави
членки и асоциирани
страни, който
стартира в
началото на 2013 г.
и ще продължи
24 месеца.
Пилотният
проект HeERO2
спомогна
ясно да се
покаже, че
новаторските
решения
могат да намалят
разходите в
сравнение с
доста
консервативния
подход на
оценка на
въздействието
на системата
за спешни
повиквания,
особено за
държавите
членки, в
които има
голям брой
центрове за
приемане на
спешни повиквания.
Той също така
потвърди, че
очакваните
разходи и
действителните
разходи за въвеждането
на системата
са в рамките
на предвиденото.
2.2.2.     Анализ
на основните
ползи
Ползите,
установени
при оценката
на въздействието
и няколко
проучвания,
включително
на
национално
равнище,
включват:
–
намаляване
на смъртните
случаи (ако
всички
превозни средства
разполагат
със
съответното
оборудване,
между 1 % и 10 % в
зависимост
от гъстотата
на
населението
и пътната
инфраструктура
и
инфраструктурата
за спешно
реагиране) [15].
–
намаляване
на степента
на
нараняванията
(между 2 % и 15 %)[16].
–
намаляване
на разходите,
свързани със
задръстванията,
причинени от
пътнотранспортни
произшествия.
Това се дължи
на
подобреното
управление
на произшествията,
тъй като
произшествието
незабавно се
съобщава на
центъра за
приемане на
спешни
повиквания и
следователно
може да бъде
прехвърлено
на
съответния
център за
контрол и
управление
на
движението,
който от своя
страна може
да информира
незабавно
другите
участници в
пътното
движение и да
спомогне за
намаляването
на
вторичните
произшествия.
–
Улесняване
на
спасителните
служби и
по-голяма
сигурност за
спасителните
екипи (напр. пожарникари)
при
изваждане на
пътниците от автомобила
чрез
минималния
набор от данни,
който, наред
с другото,
предоставя
информация
за вида
гориво.
–
Намалена
крайпътна
инфраструктура
за сигнали SOS,
тъй като
всеки ползвател
на пътя ще
бъде в
състояние да
осъществи
спешно
повикване от
превозното
си средство.
2.2.3.     Съотношение
между
разходите и
ползите
Ползите
са
представени
също в
парично изражение[17], като
е извършен
анализ на
разходите и
ползите за
различните
варианти и за
вида на
въпросните
категории.
Приблизителните
изчисления
обхващат
периода до
2033 г., тъй като
това е
годината на
очакваното
пълно
разгръщане
на услугата
за спешни повиквания
при
предпочитания
вариант на политика.

   || Вариант на политиката 1 Без действия от страна на ЕС || Вариант на политиката 2 Доброволен подход || Вариант на политиката 3 Регулаторни мерки
 Съотношение между ползите и разходите || 0,29 || 0,68 || 1,74
3.           ПРАВНИ
ЕЛЕМЕНТИ НА
ПРЕДЛОЖЕНИЕТО
3.1.        Правно
основание
В член 6,
параграф 2 от
Директива 2010/40/ЕС
се изисква
Комисията
най-късно 12
месеца след
приемането
на
необходимите
спецификации
за
приоритетно
действие, по
целесъобразност
и след оценка
на
въздействието,
включително
анализ на
разходите и
ползите, да
представи на
Европейския
парламент и на
Съвета
предложение
в
съответствие
с член 294 от
ДФЕС за
изпълнението
на тези
спецификации.
3.2.        Субсидиарност
и
пропорционалност
Според
принципа на
субсидиарност
(член 5, параграф 3
от Договора
за
Европейския
съюз) действие
на равнището
на ЕС следва
да бъде предприемано
само когато
заложените
цели не могат
да бъдат
постигнати в
достатъчна
степен от
държавите
членки и
следователно
могат да
бъдат
постигнати
по-добре от
ЕС поради
мащаба или
въздействието
на предложеното
действие.
Безопасността
на
движението
по пътищата е
въпрос от
първостепенно
значение в
целия
Европейски
съюз и за
всички негови
граждани: 500
млн. граждани
в 27-те държави
членки
използват
повече от 230
милиона
превозни
средства по
над 5 млн.
километра
пътища. Крайната
целта на
инициативата
за оперативно
съвместима
система за
спешни повиквания
в целия ЕС е
въвеждането
във всички
превозни
средства в
Европа на
минималните
функции,
необходими
за
осигуряване
на адекватното
обработване
на спешни
повиквания
от службите
за спешно
реагиране.
Понастоящем
осъществените
в пътувания
по пътищата в
различни
държави
членки
надвишават 100
млн. годишно
и се
увеличават
поради
по-нататъшното
консолидиране
на
Европейския
съюз (чрез свободното
движение на
стоки, хора и
услуги).
Необходими
са действия
на равнището
на ЕС, за да се
гарантира
оперативна
съвместимост
и
непрекъснатост
на услугата в
цяла Европа,
което не може
да бъде
задоволително
постигнато
от отделните
държави
членки. Освен
това
действията,
предприети
на равнището
на ЕС чрез
използване
на общи
европейски
стандарти за
системата за
спешни
повиквания, одобрени
от
европейските
организации
по стандартизация
(Европейски
комитет за
стандартизация
и Европейски
институт за
стандарти в
далекосъобщенията),
ще осигурят ефикасно
предоставяне
на услугата
за спешно
реагиране в
цяла Европа,
например в
случая на
превозни
средства,
пътуващи в
чужбина, и
също ще спомогнат
да се избегне
разпокъсването
на пазара
(което може
да възникне в
резултат на разпространението
на
национални
и/или отделни
частни
решения,
които се
изпълняват по
различни
начини).
Системата
за спешни
повиквания в
целия ЕС, заедно
с
внедряването
на единния
европейски
номер 112,
съответно E112, е
проектирана
по такъв
начин, че да
се сведе до
минимум
въздействието
върху всички
заинтересовани
страни по
веригата за
създаване на
стойност
(автомобилна
промишленост,
оператори на
мобилни
мрежи,
държавите
членки —
центровете
за приемане
на спешни
повиквания),
и да се
разпредели
това въздействие
по
справедлив
начин.
Настоящото
предложение
призовава
държавите
членки да
въведат
необходимата
инфраструктура
за центровете
за приемане
на спешни
повиквания
от системата
eCall, необходима
за
правилното
приемане и
обработване
на
повиквания
на тяхна
територия в
съответствие
със
спецификациите,
определени в
Делегиран
регламент (ЕС)
№ 305/2013 на
Комисията от
26 ноември 2012 г.
за допълване на
Директива
2010/40/ЕС на
Европейския
парламент и
на Съвета по
отношение на
хармонизираното
предоставяне
на
оперативно
съвместима
система eCall в
целия ЕС, с
цел
гарантиране
на съответствието,
оперативната
съвместимост
и
непрекъснатостта
на услугата eCall
в целия ЕС.
Планът е
финансовите
и
административните
разходи за
националните/регионалните
органи да се
сведат до минимум,
в
съответствие
с целите,
които трябва
да бъдат
постигнати.
Значителна
част от изпълнението
(организацията
на центровете
за приемане
на спешни
повиквания)
се извършва
от
националните
отговорни
органи. Инфраструктурата
на
центровете
за приемане
на спешни
повиквания
ще бъде
модернизирана
от държавите
членки, по
най-подходящ
за тяхната национална/местна
архитектура
начин, като
така се
вземат
предвид
специфичните
проблеми и
обстоятелства,
които се
прилагат във
всяка
държава
членка. Всяка
държава членка
ще бъде в
състояние да
организира
своите
служби за
спешно
реагиране по
най-пригодния
за нейните
нужди и
икономически
ефективен начин,
включително
като
предостави и
възможност
за
филтриране
на
повикванията,
които не са
спешни и не
могат да
бъдат
обработени
от
центровете
за приемане
на спешни
повиквания
от системата
eCall,
по-специално
в случая на
ръчно
задействани
повиквания
от системата
eCall.
3.3.        Подробно
обяснение на
предложението
В член 1
се изисква не
по-късно от 1
октомври 2015 г.
държавите
членки да
въведат
необходимата
инфраструктура
за
центровете
за приемане
на
повиквания
от системата
eCall за
правилното
приемане и
обработване
на
повиквания
от системата
eCall на тяхна
територия.
В член 2
се изисква
държавите
членки да представят
на Комисията
доклад
относно състоянието
на
изпълнението
на
настоящото
решение не
по-късно от 18
месеца след
неговото
влизане в
сила.
В член 3
се предвижда
решението да
влезе в сила
на
двадесетия
ден след
публикуването
му в Официален
вестник на
Европейския
съюз.
4.           ОТРАЖЕНИЕ
ВЪРХУ
БЮДЖЕТА
Няма
отражение
върху
бюджета на
ЕС.
5.           НЕЗАДЪЛЖИТЕЛНИ
ЕЛЕМЕНТИ
·
Европейско
икономическо
пространство
Предложеният
акт урежда
въпроси,
свързани с
Европейското
икономическо
пространство
(ЕИП), поради
което
действието
му следва да
обхване и
ЕИП.
2013/0166 (COD)
Предложение
за
РЕШЕНИЕ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
ПАРЛАМЕНТ И
НА СЪВЕТА
за
въвеждането
на
оперативно
съвместимата
система eCall в
целия ЕС
(текст
от значение
за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ
ПАРЛАМЕНТ И
СЪВЕТЪТ НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взеха
предвид
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз, и
по-специално член
91 от него,
като
взеха
предвид предложението
на
Европейската
комисия,
след
предаване на
проекта на
законодателния
акт на
националните
парламенти,
като
взеха
предвид
становището
на Европейския
икономически
и социален
комитет[18],
като
взеха
предвид
становището
на Комитета
на регионите[19],
в съответствие
с
обикновената
законодателна
процедура,
като
има предвид,
че:
(1)       По
силата на
член 3, буква
г) от
Директива 2010/40/ЕС
на
Европейския
парламент и
на Съвета от 7 юли
2010 г. относно
рамката за
внедряване
на интелигентните
транспортни
системи в областта
на
автомобилния
транспорт и
за интерфейси
с останалите
видове
транспорт[20],
хармонизираното
предоставяне
на оперативно
съвместима
система eCall в
целия ЕС
представлява
приоритетно
действие за
разработването
и
използването
на
спецификации
и стандарти.
(2)       В
член 6 от
Директива
2010/40/ЕС се
изисква
Комисията да
приема
делегирани
актове по
отношение на
спецификациите,
необходими
за гарантиране
на
съответствието,
оперативната
съвместимост
и
непрекъснатостта
за внедряването
и
експлоатацията
на
интелигентните
транспортни
системи (ИТС)
за приоритетните
действия.
(3)       В
Делегиран
регламент
(ЕС) № 305/2013 на
Комисията за
допълване на
Директива 2010/40/ЕС
на
Европейския
парламент и
на Съвета от 26
ноември 2012 г.
по отношение
на
хармонизираното
предоставяне
на
оперативно
съвместима
система eCall в
целия ЕС[21] се
установяват
спецификации
за модернизиране
на
инфраструктурата
на
центровете за
приемане на
спешни
повиквания,
необходима
за
правилното
приемане и
обработване на
повиквания
от системата
eCall, с цел гарантиране
на
съответствието,
оперативната
съвместимост
и
непрекъснатостта
на хармонизираната
услуга eCall в
целия ЕС.
(4)       В
член 6,
параграф 2 от
Директива
2010/40/ЕС се изисква
Комисията
най-късно 12
месеца след
приемането
на
гореспоменатия
Делегиран
регламент, по
целесъобразност
и след оценка
на въздействието,
включително
анализ на
разходите и
ползите, да
представи на
Европейския
парламент и
на Съвета
предложение
в съответствие
с член 294 от
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз за
въвеждането
на посочените
спецификации.
(5)       Очаква
се чрез
намаляване
на времето за
реагиране от
страна на
службите за
спешно реагиране,
оперативно
съвместимата
система eCall в
целия ЕС да
намали броя
на смъртните
случаи в
Съюза, както
и степента на
сериозност
на нараняванията
вследствие
на
пътнотранспортни
произшествия.
От
оперативно
съвместимата
система eCall в
целия ЕС се
очаква също
така да доведе
до икономии
за
обществото
чрез подобряване
на
управлението
на
произшествия,
както и чрез
намаляване
на
задръстванията
по пътищата и
вторичните
произшествия.
(6)       С цел
да се
гарантира
оперативната
съвместимост
и
непрекъснатостта
на услугата
на цялата
територия на
Европейския
съюз и да се
намалят
разходите по
нейното
внедряване
за ЕС като
цяло, е
необходимо
всички държави
членки да
изпълнят
приоритетното
действие за
системата eCall в
съответствие
с общите
спецификации,
установени в
Делегиран
регламент (ЕС)
№ 305/2013. Това не
следва да
засяга
правото на всяка
държава
членка да
въвежда
допълнителни
технически
средства за
обработване
на други
спешни
повиквания.
(7)       От
опита с други
системи за
спешни
повиквания е
известно, че
ръчно
задействаните
повиквания
от системата
eCall може да
включват повиквания
за пътна
помощ. Ако е
необходимо, държавите
членки могат
да прилагат
всички подходящи
технически и
организационни
средства, за
да филтрират
повикванията
за пътна помощ,
за да се
гарантира, че
единствено
действително
спешните
повиквания
се обработват
от
центровете
за приемане
на спешни
повиквания
на системата
eCall.
(8)       Тъй
като целта на
настоящото
решение, а
именно
осигуряването
на
координирано
и
последователно
въвеждане на
оперативно
съвместима
система eCall в
целия ЕС и
гарантирането
на
оперативната
съвместимост
и
непрекъснатост
на услугата в
цяла Европа,
не може да
бъде
постигната в
достатъчна
степен от
държавите
членки и/или от
частния
сектор и
следователно,
поради своя
мащаб и
последствия,
може да бъде
по-добре
постигната
на равнището
на Съюза, ЕС
може да
приеме мерки
в
съответствие
с принципа на
субсидиарност,
уреден в член
5 от Договора
за
Европейския
съюз. В
съответствие
с принципа на
пропорционалност,
уреден в същия
член,
настоящото
решение не
надхвърля необходимото
за
постигането
на тази цел.
ПРИЕХА
НАСТОЯЩОТО
РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавите
членки
въвеждат не
по-късно от 1 октомври
2015 г.
необходимата
инфраструктура
за центровете
за приемане
на спешни
повиквания
от системата
eCall, която се
изисква за
правилното
приемане и
обработване
на
повиквания
от системата
eCall, ако е
необходимо с
филтър за неспешни
повиквания,
на своя
територия, в
съответствие
със
спецификациите,
определени в
Делегиран
регламент
(ЕС) № 305/2013, с цел гарантиране
на
съответствието,
оперативната
съвместимост
и
непрекъснатостта
на оперативно
съвместимата
система eCall в
целия ЕС.
Това не
засяга
правото на
всяка държава
членка да
организира
своите
служби за
спешно
реагиране
икономически
най-ефективно
и съобразно
своите нужди,
включително
възможността
за
филтриране
на повикванията,
които не са
спешни
повиквания и
не могат да
бъдат
обработени
от
центровете
за приемане на
спешни
повиквания
от системата
eCall, по-специално
в случай на
ръчно
задействани
повиквания
от системата
eCall.
Член 2
Най-късно
18 месеца след
влизане в
сила на настоящото
решение
държавите
членки докладват
на Комисията
относно
изпълнението
на настоящото
решение.
Посоченият
доклад
включва
най-малко
списък на
компетентните
органи за
оценяване на
съответствието
на
действията
на центровете
за приемане
на спешни
повиквания
от системата
eCall с
изискванията
по член 3 от
Делегиран
регламент
(ЕС) № 305/2013, списъка
и
географския
обхват на
центровете,
описанието
на
изпитванията
за съответствие
и описанието
на
протоколите
относно
неприкосновеността
на личния
живот и
защитата на
личните
данни.
Член 3
Настоящото
решение
влиза в сила
на двадесетия
ден след
публикуването
му в Официален
вестник на
Европейския
съюз.
Член 4
Адресати
на
настоящото
решение са
държавите
членки.
Съставено
в Брюксел на […]
година.
За
Европейския
парламент                         За
Съвета
Председател                                                Председател
[1]               COM(2005) 431 окончателен.
[2]               COM (2009) 434
[3]               ОВ L 207, 6.8.2010
г., стр. 1.
[4]               P7_TA(2012)0274.
[5]               COM(2012) 636 окончателен.
[6]               ОВ L 91, 3.4.2013 г.,
стр. 1.
[7]               SEC(2011) 1019 окончателен.
[8]               2011/750/ЕС
[9]               Вж.
дневния ред и
обобщения
протокол на
адрес:
http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=1941&Lang=BG

[10]             http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=2736
[11]             Директива
2002/22/EО, член 26.
[12]             SEC(2011) 1019
окончателен,
приложение III
[13]             SEC(2011) 1019
окончателен,
приложение XIV
[14]             http://ec.europa.eu/information_society/apps/projects/factsheet/index.cfm?project_ref=270906
[15]             Проучванията
SEiSS, E-MERGE, eIMPACT и AINO. За
по-подробен
анализ на
изчисленията,
вж.
приложение IV
на оценката
на
въздействието
на системата
eCall.
[16]             Проучванията
SEiSS, E-MERGE, eIMPACT и AINO. За
по-подробен
анализ на
изчисленията,
вж.
приложение IV
на оценката
на
въздействието
на системата
eCall.
[17]             SEC(2011) 1019
окончателен,
приложения IV
и XIV
[18]             ОВ C [...], [...] г.,
стр. [...].
[19]             ОВ C [...], [...] г.,
стр. [...].
[20]             ОВ L 207, 6.8.2010 г.,
стр. 1.
[21]             ОВ L 91, 3.4.2013 г.,
стр. 1.


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 2.3.2016
            COM(2016) 62 final
            2016/0036(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно подписването, от името на Европейския съюз, на Парижкото споразумение, прието по Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

                  Настоящото предложение е за решение на Съвета, което да бъде прието в съответствие с член 218, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), относно подписването, от името на Европейския съюз, на Парижкото споразумение към Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата (РКООНИК).

                  По време на 21-вата конференция на страните по РКООНИК (известна като COP 21), състояла се в Париж от 30 ноември до 12 декември 2015 г., беше прието споразумение относно глобалното намаление на емисиите на парникови газове. Споразумението влиза в сила на 30-тия ден след датата, на която поне 55 страни по Конвенцията с изчислен общ дял от най-малко 55 % в общите емисии на парникови газове депозират своите документи за ратификация, приемане, одобрение или присъединяване.

                  Споразумението ще бъде открито за подписване от страните по РКООНИК между 22 април 2016 г. и 21 април 2017 г. Страните по UNFCCC включват Европейския съюз и неговите държави членки. Церемония по подписването на високо равнище ще се проведе в Ню Йорк на 22 април 2016 г.

                  Парижкото споразумение отбелязва нов глобален етап за увеличаване на колективните действия в световен мащаб и за ускоряване на глобалния преход към нисковъглеродно общество, което е устойчиво на измененията на климата. Парижкото споразумение представлява напредък спрямо Протокола от Киото от 1997 г., който преди него беше единственото световно правно обвързващо споразумение за намаляване на емисиите на парникови газове и съдържа задължения до края на 2020 г. Парижкото споразумение определя дългосрочна задача от качествен характер за намаление на емисиите в съответствие с целта повишението на температурите в световен мащаб да се ограничи под 2 °C, както и да се полагат усилия то да се задържа на 1,5 °С. За изпълнението на тази задача страните ще определят цели за намаление на емисиите или ще актуализират вече поставените за това цели. От 2023 г. нататък страните ще предприемат на всеки 5 години глобален преглед въз основа на най-новите научни постижения и изпълнението до момента, за да проследяват напредъка и да разглеждат намаляването на емисиите, адаптирането и предоставената подкрепа.

               •Съгласуваност със съществуващите разпоредби в тази област на политиката

                  В навечерието на своята 21-ва конференция страните по РКООНИК представиха своите планирани национално определени приноси (INDC) към споразумението. Европейският съюз със своите държави членки беше първата голяма икономика, обявила своя планиран национално определен принос на 6 март 2015 г., за който се предвижда ангажирането с целта за намаление с най-малко 40 % на вътрешните емисии на парникови газове до 2030 г. в сравнение с 1990 г., както е посочено в заключенията на Европейския съвет от 23 октомври 2014 г. относно рамката за политиките в областта на климата и енергетиката в периода до 2030 г.

                  ЕС вече работи по изпълнението на целта за намаляване на емисиите на парникови газове с 40 %. Що се отнася до секторите, които са обхванати от схемата за търговия с емисии (СТЕ), на 15 юли 2015 г. Комисията прие предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Директива 2003/87/ЕО с цел по-разходоефективно намаляване на емисиите и увеличаване на инвестициите в нисковъглеродните технологии. С предложението се преследва постигането на горепосочената цел по отношение на секторите, обхванати от СТЕ на ЕС. През 2016 г. Комисията възнамерява също да предложи цели за държавите членки по отношение на секторите извън системата за търговия с емисии, както и начин за включване на емисиите и поглъщанията, дължащи се на земеползването, промените в земеползването и горското стопанство.

               •Съгласуваност с другите политики на Съюза

                  В заключенията на Европейския съвет от 23 октомври 2014 г. е предвидена и целта дялът на енергията от възобновяеми източници в енергопотреблението в ЕС да достигне най-малко 27 % до 2030 г. За 2030 г. е поставена и индикативна цел на равнище ЕС за подобряване най-малко с 27 % на енергийната ефективност. Поради това през 2016 г. Комисията ще завърши започнатия от нея преглед и ще представи мерки относно енергията от възобновяеми източници и енергийната ефективност, включително енергийната ефективност на сградите.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ

                  Предложението е въз основа на член 192, параграф 1, във връзка с член 218, параграф 5 от ДФЕС. В член 218 от ДФЕС се определя процедурата за водене на преговори и сключване на споразумения между Европейския съюз и трети страни или международни организации. В частност, в параграф 5 от същия член се предвижда, че Съветът, по предложение на Комисията в нейното качество на преговарящ, приема решение, с което разрешава подписването на споразумение от името на Европейския съюз.

                  В съответствие с член 192, параграф 1 и член 191 от ДФЕС Европейският съюз допринася за постигането, наред с другото, на следните цели: опазване, защита и подобряване на качеството на околната среда; както и насърчаване, на международно равнище, на мерки за справяне с регионални или световни проблеми на околната среда, и по-специално борбата с изменението на климата.

                  За изпълнение на тези цели съществува обширно законодателство на Съюза, което ще трябва да бъде преразгледано с оглед изпълнението на Парижкото споразумение, а това може да бъде постигнато единствено чрез законодателни мерки на Съюза.

               2016/0036 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно подписването, от името на Европейския съюз, на Парижкото споразумение, прието по Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 във връзка с член 218, параграф 5 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)На 21-вата конференция на страните по Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата (COP 21), състояла се в Париж от 30 ноември до 12 декември 2015 г., беше приет текстът на споразумение относно глобалното намаление на емисиите на парникови газове. Посоченото споразумение влиза в сила на 30-тия ден след датата, на която поне 55 страни по Конвенцията с изчислен общ дял от най-малко 55 % в общите емисии на парникови газове депозират своите документи за ратификация, приемане, одобрение или присъединяване. Страните по Конвенцията включват Европейския съюз и неговите държави членки.

               (2)Споразумението определя дългосрочна задача от качествен характер за намаление на емисиите в съответствие с целта повишението на температурите в световен мащаб да се ограничи под 2 °C, както и да се полагат усилия то да се задържа на 1,5 °С. За изпълнението на тази задача страните ще определят цели за намаление на емисиите или ще актуализират вече поставените за това цели. От 2023 г. нататък страните ще предприемат на всеки 5 години глобален преглед въз основа на най-новите научни постижения и изпълнението до момента, за да проследяват напредъка и да разглеждат намаляването на емисиите, адаптирането и предоставената подкрепа.

               (3)На 6 март 2015 г. Европейският съюз и неговите държави членки обявиха своя планиран национално определен принос, за който се предвижда ангажирането със задължителна цел за намаление с най-малко 40 % на вътрешните емисии на парникови газове до 2030 г. в сравнение с 1990 г., както е посочено в заключенията на Европейския съвет от 23 октомври 2014 г. относно рамката за политиките в областта на климата и енергетиката в периода до 2030 г.

               (4)Споразумението ще бъде открито за подписване в седалището на Организацията на обединените нации в Ню Йорк от 22 април 2016 г. до 21 април 2017 г.

               (5)Споразумението е в съответствие с целите на Европейския съюз за опазване на околната среда, посочени в член 191 от Договора, а именно опазване, защита и подобряване на качеството на околната среда; защита на здравето на хората и насърчаване, на международно равнище, на мерки за справяне с регионални или световни проблеми на околната среда, и по-специално борбата с изменението на климата.

               (6)За изпълнение на тези цели съществува обширно законодателство на Съюза, което ще трябва да бъде преразгледано с оглед изпълнението на Парижкото споразумение, а това може да бъде постигнато единствено чрез законодателни мерки на Съюза.

               (7)Поради това споразумението следва да бъде подписано от името на Европейския съюз, при условие на сключването му на по-късна дата,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Одобрява се подписването, от името на Европейския съюз, на Парижкото споразумение към Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата.

               Текстът на споразумението ще бъде подписан на 22 април 2016 г. в Ню Йорк
                  1
               .

               Член 2

               Председателят на Съвета е оправомощен да посочи лицето(ата), упълномощено(и) да подпише(ат) споразумението от името на Съюза.

               Генералният секретариат на Съвета изготвя акта за предоставяне на пълни правомощия за подписване на Споразумението на лицето (лицата), посочено(и) от Комисията, при условие че споразумението бъде сключено.

               Член 3

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател
                     […]

                     (1)


|

52011PC0147

/* COM/2011/0147 окончателен - NLE 2011/0064 */  Предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА относно удължаване на срока на действие на облекченията, предоставени на съвместното предприятие Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)

	[pic] | ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ |Брюксел, 24.3.2011COM(2011) 147 окончателен2011/0064 (NLE)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАотносно удължаване на срока на действие на облекченията, предоставени на съвместното предприятие Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМРАЗПОРЕДБИ НА ЕВРАТОМ ОТНОСНО СТАТУТА НА СЪВМЕСТНО ПРЕДПРИЯТИЕ1.  В член 45 от Договора за Евратом се предвижда създаването на съвместни предприятия, които договорът определя като предприятия от основно значение за развитието на ядрения сектор в Общността.Съгласно член 46 от Договора за Евратом, всеки проект за създаване на съвместното предприятие е предмет на проучване от Комисията.Комисията трябва да препраща до Съвета всеки проект за създаване на съвместно предприятие, придружаван от мотивирано становище.2.  Съгласно членове 47 до 49 от Договора за Евратом, съвместни предприятия се създават с решение на Съвета по предложение на Комисията.Исторически контекст на удължаването на статута на съвместно предприятие на HKG и проекта THTR 300Мотиви за заявлението3.  Целите на Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) бяха да бъде изградена, оборудвана и експлоатирана ядрена централа в Uentrop (област Unna) във Федерална република Германия. Това трябваше да бъде прототип на високотемпературен реактор с торий с мощност около 300 MWe (THTR 300). За да постигне тази цел, HKG заяви да бъде създадена като съвместно предприятие.4.  Съветът счете, че уставът на HKG е съвместим с разпоредбите на Договора за Евратом относно съвместните предприятия и че по онова време проектът на HKG беше от основно значение за развитието на ядрения сектор в Общността и съответно предостави на HKG статут на съвместното предприятие за период от 25 години, считано от 1 януари 1974 г.5.  HKG заяви и някои облекчения, изброени в приложение III към Договора за Евратом.Като отчете, че:6.  атомната електроцентрала трябваше да бъде изградена от консорциум от предприятия на Общността и почти изцяло с компоненти от Общността;7.  изграждането на атомната електроцентрала ще позволи значителни подобрения в технологичните процеси за производство на електроенергия в промишлен мащаб;8.  предоставянето на HKG на облекчения от изброените в приложение III към договора, може да облекчи финансовата тежест и да ограничи икономическите рискове, типични за такова предприятие;9.  HKG трябваше да предостави на Общността непатентоспособната информация, която събере в хода на изпълнение на проекта за атомна електроцентрала,Съветът реши да предостави някои от облекченията, посочени в приложение III към Договора за Евратом, по-специално под формата на освобождаване от някои данъци. Тези облекчения бяха предоставени за период, изтичащ три години след окончателното приемане на електроцентралата от предприятието.Първоначални решения10.  През юни 1974 г., по предложения на Комисията, Съветът прие две решения:11.  Решение 74/295/Евратом на Съвета от 4 юни 1974 г.[1] относно създаването на съвместното предприятие Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG);12.  Решение 74/296/Евратом на Съвета от 4 юни 1974 г.[2] относно предоставянето на предимства на съвместното предприятие Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG).Изменения на първоначалните решения13.  На 11 юли 1983 г. общото събрание на съвместното предприятие реши да увеличи записания капитал на дружеството. Това увеличение наложи изменение на устава на съвместното предприятие.Съвместното предприятие също така поиска удължаване на освобождаването от данъка „Kapitalverkehrsteuer“, предоставено през 1974 г. за внесените активи, в съответствие с горепосоченото увеличаване на капитала.14.  Като отчете, че:15.  изменението на устава не оказваше влияние върху разпоредбите за управление на съвместното предприятие и беше в съответствие с развитието на проекта;16.  и удължаване на освобождаването можеше да намали разходите по финансирането и така да ограничи икономическите рискове, типични за такова предприятие,през февруари 1984 г. Съветът прие две решения за адаптиране на решенията от 1974 г. към увеличаването на капитала на HKG:17.  с Решение 84/104/Евратом на Съвета от 21 февруари 1984 г. се одобрява изменението на устава на съвместното предприятие HKG[3]18.  с Решение 84/105/Евратом на Съвета от 21 февруари 1984 г. се изменя Решение 74/296/Евратом относно предоставянето на облекчения на съвместното предприятие HKG.[4].Експлоатационен отчет за електроцентралата и причини за промяна на целите19.  Най накрая, на 1 юни 1987 г., HKG пусна в действие THTR 300. Централата работи до 29 септември 1988 г., когато беше спряна. През този период дейностите бяха прекъсвани в множество случаи заради грешки.20.  Икономически, технически и свързани с доставянето на топлоотделящи елементи трудности, в комбинация с проблеми при получаването на разрешение за повторно пускане на централата поради финансовата несигурност, доведоха до решението, взето на 1 септември 1989 г., централата да бъде спряна незабавно и окончателно.21.  Оттогава целите на съвместното предприятие станаха: спирането на реактора, разтоварването на активната зона, изграждането на безопасно заградено пространство и наблюдение. На 13 декември 1989 г. между федералните власти, провинция Северен Рейн-Вестфалия, HKG и неговите членове беше сключен договор за контролирано извеждане от експлоатация на проекта THTR 300. Същият включваше клаузи относно финансовите аспекти.По-следващи допълнителни заявления от HKG22.  Срокът за данъчните облекчения, предоставени на HKG с Решение 74/296/Евратом, изтече на 31 май 1990 г., три години след окончателното приемане на електроцентралата от предприятието на 1 юни 1987 година.23.  С писма от 9 февруари и 6 март 1990 г. членовете на HKG подадоха искане за удължаване срока на предоставените облекчения до изтичане на статута на HKG като съвместно предприятие и привеждане на облекченията към положението на предприятието по това време, за което са били необходими допълнителни финансови вноски, считани за целите на данъчното облагане като внасяния на активи.24.  HKG прилагаше програма за извеждане от експлоатация на атомната електроцентрала до етапа на безопасно заграждение и предложи, след тази дата, да изпълнява програма за наблюдение на въпросните ядрени инсталации.25.  Съветът счете, че в Общността не е имало еквивалентни на тези програми и следователно прилагането им е важно за натрупването на полезен опит за ядрения сектор и за бъдещото развитие на ядрената енергетика в Общността.26.  Съветът също така счете за целесъобразно да подпомага HKG в изпълнението на програмите, намалявайки финансовата тежест, и съответно да удължи срока на предоставените облекчения.27.  С Решение от 16 ноември 1992 г.[5], Съветът удължи срока на действие на облекченията, предоставени на HKG, до изтичане на срока на Решение 74/295/Евратом.28.  На 30 март 1998 г. HKG поиска от Комисията удължаване на статута на съвместно предприятие за период от още 25 години.29.  Изтъкнатата за това искане причина беше значението на опита, който ще бъде придобит от дейностите по окончателното спиране и извеждане от експлоатация за ядрения сектор в Германия, Европа и света. Това виждане бе основано на факта, че THTR 300 е най-големият по рода си реактор в света и че уникалната конфигурация на централата, по-специално по отношение на заграждението, предоставя безпрецедентна възможност да се придобие опит с резултатите и разходите за заграждението.30.  HKG добави, че на 13 ноември 1989 г. Федералната република, провинция Северен Рейн-Вестфалия, HKG и неговите членове са сключили рамково споразумение с оглед завършване на заключителната фаза на проекта THTR 300. Това рамково споразумение и измененията, приложени към него на 18 декември 1996 г., уреждат етапите до 2009 г., включително механизмите за финансиране на дейностите на HKG.31.  Германия подкрепи искането на HKG и заяви, че федералното правителство е за запазване на предоставените данъчни облекчения.32.  Въз основа на получената информация Комисията счете, че доводите, приети от Съвета през 1992 г. все още са валидни; по-специално, дейностите на предприятието са все още същите и контекстът, в който то ги провежда, е същият. Поради това Комисията предложи Съветът да удължи отново срока на действие на решението си от 1992 г.33.  Въпреки това споразуменията, сключени между Федералната република, провинция Северен Рейн-Вестфалия, HKG и неговите членове, за финансиране на дейностите на HKG важат само за периода до 31 декември 2009 г. - Комисията предложи Съветът, в съответствие с периода, договорен между германските власти и HKG, да одобри удължаването на статута на съвместно предприятие и облекченията, предоставени на HKG за същия период, т.е. до 31 декември 2009 година.34.  Въз основа на предложението на Комисията, на 7 май 2002 г. Съветът продължи статута на съвместно предприятие, както и облекченията, предоставени на HKG, до 31 декември 2009 г.[6]Последни развития35.  С писмо от 26 април 2010 г., Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG), Hamm, поиска допълнително удължаване на статута на съвместно предприятие, първоначално установен с Решение 74/295/Евратом, който веднъж вече беше удължен с Решение на Съвета от 7 май 2002 г. с 11 години, считано от 1 януари 1999 г. Това удължаване следва също да включва освобождаванията от данъка при прехвърляне на собствеността върху земя и данъка върху приходите от стопанска дейност за лихвите по дългосрочните задължения, които освобождавания са били предоставени по същото време.36.  HKG заяви действащият статут да бъде удължен след 31 декември 2009 г. с още 25 години. В своята обосновка HKG представи по-специално следните аргументи:37.  С проекта за прототип на АЕЦ с високотемпературен реактор с торий (THTR) в областта Hamm-Uentrop, HKG е предприело провеждането на изпитване в промишлен мащаб и икономически анализ на технологията на високотемпературните реактори в интерес на осигуряване на бъдеща и дългосрочна сигурност на енергийните доставки в Германия.38.  Знанията, придобити от опита в производството на електроенергия от ядрена енергия, не могат да бъдат ограничени само до изграждането и експлоатацията. За по-голяма пълнота трябва да бъдат включени знания, натрупани от планирането на спирането, самото спиране, работата по и демонтирането на безопасното заграждение (в този случай, в областта на технологиите на високотемпературните реактори).39.  Според HKG знанията, придобити по време на периода на поддържане на безопасното заграждение (време на заграждението) и последващо демонтиране, ще бъдат от голямо значение за ядрения сектор в Европа и по света, още повече в момент, в който технологията на високотемпературните реактори се включва отново в работата по реакторите от IV-то поколение, като различните етапи на спиране също ще бъдат включени в получаването на цялостна представа (разходи за целия жизнен цикъл).40.  Централата THTR 300 е най-големият реактор със слой от топкови ТОЕ в света с железобетонен корпус на реактора (RCRPV), вграден керамичен отражател и облицовка и изолация на проводите за горещ газ.41.  Спецификата на централата с безопасно заграждение предлага уникална до момента възможност за изчисляване на данните и разходите за „квазипасивно“ безопасно заграждение на централа с RCRPV, особено по отношение на разходите за енергия (вентилация, изсушаване на въздуха и т.н.) , текущи разходи, периодични изпитвания и ремонти.42.  HKG очаква важни заключения от евентуалното извеждане от експлоатация на централата, от дистанционната и ръчната работа в активната зона, свързани с извеждането от експлоатацията. Освен това, свалянето на вътрешното покритие на RCRPV (не всички предварително напрегнати арматурни елементи могат да бъдат отпуснати еднозначно) и демонтирането на 550 Mg (тона) радиоактивно замърсени керамични компоненти, монтирани вътре в RCRPV, ще даде нови знания за извеждането от експлоатация на високотемпературни реактори.43.  HKG цели да продължи предоставянето на тези заключения също на разположение на страните членки на ЕС.44.  Все още не е ясно кога може да бъде осъществено извеждането от експлоатация – важен фактор тук е да има подходящо хранилище, подготвено и готово да приема – и това е причината за искането статутът на съвместно предприятие да бъде удължен с 25 години.45.  Първостепенното значение за развитието на ядрения сектор в Общността, което е необходимо за предоставяне на статут на „Европейско съвместно предприятие“, вече беше прието с Решението на Съвета от 16 ноември 1992 г. относно удължаване срока на облекченията, предоставени на Съвместното предприятие HKG – т.е. по времето, когато централата THTR 300 беше спряна. Също така беше признато, че в програмите на Общността не съществува подобен случай на спиране на електроцентрала до етапа на безопасното заграждение и поддържане и наблюдаване на централата в това състояние на „безопасно заграждение“. Установено беше също, че изпълнението на тези програми води до полезен опит за ядрения сектор и за бъдещото развитие на ядрената енергетика в Общността.46.  Проектът THTR 300 ще продължи да получава значителна помощ от германското правителство и Федералната провинция Северен Рейн-Вестфалия. Това беше предвидено в договора за контролираното извеждане от експлоатация на проекта THTR 300, сключен през 1989 г., въз основа на който между другото се плаща за поддържането на централата THTR 300 след 31 декември 2009 г. в режим на готовност за експлоатация.Заявление на германското правителство относно искането на HKG за удължаване на статута на съвместно предприятие47.  В своето съобщение до Европейската комисия германското правителство подкрепя искането на HKG за удължаване на статута на съвместното предприятие, по-специално поради следните причини:48.  HKG е предприятието, отговорно за високотемпературния реактор с торий (THTR) в областта Hamm-Uentrop. От 1989 г. THTR е на етап на извеждане от експлоатация с цел съоръжението да бъде напълно премахнато след по-дълъг етап на безопасно заграждане (планират се 30 години). Времето за пълно извеждане от експлоатация зависи между другото от наличието на съоръжение за окончателно погребване на високорадиоактивни отпадъци и с оглед на неясното бъдеще на Gorleben понастоящем не може да се предвиди.49.  Може да се приеме, че етапът на безопасно заграждение в THTR ще излезе извън рамките на сега планирания период. Този етап е финансово осигурен със споразумение между федералната държава, провинция Северен Рейн-Вестфалия и HKG. Продължителността на действие на това финансово споразумение обаче е ограничена до 31 декември 2017 г.50.  Очакваният необичайно продължителен етап на безопасно заграждение на THTR и по-специално последващата работа по демонтиране, свързана със железобетонния корпус на реактора (SRB) със сигурност ще осигурят нови знания за извеждането от експлоатация на такива съоръжения. Също така, работата по демонтиране, свързана със SRB, по отношение на която досега липсва практически опит, ще представлява съществен елемент от разходите. В този контекст е от съществено значение потвърждаването на ангажимента на HKG и неговите съдружници, както и удължаването на статута на съвместно предприятие.51.  Удължаване обаче следва да бъде предоставено само до 31 декември 2017 г., а не за още 25 години, както беше поискано от HKG, тъй като германското споразумение за финансиране е ограничено до тази дата.52.  Федералното правителство привежда доводи за такова ограничение на срока, тъй като не вижда причина за разделяне на статута на съвместно предприятие от срока на действие на германските споразумения за финансиране.53.  В този контекст федералното правителство подкрепя удължаването на статута на HKG като съвместно предприятие до 31 декември 2017 г.Отражение върху бюджета54.  Няма отражение върху бюджета на ЕС.ЗАКЛЮЧЕНИЯ55.  Комисията счита, че доводите, приети от Съвета през 2002 г. за удължаване на статута на съвместно предприятие и на облекченията на HKG са валидни и днес, по-специално дейностите на предприятието са все още същите и контекстът, в който то ги провежда, е същият. Ето защо Комисията счита, че Съветът, след като е одобрил удължаването на статута на съвместно предприятие, съответно следва да удължи срока на действие на решението си относно облекченията, предоставени на HKG.56.  Споразуменията, сключени между Федерална република Германия, провинция Северен Рейн-Вестфалия, HKG и неговите членове за финансиране на дейностите на HKG важат само за периода до 31 декември 2017 г.57.  Ето защо Комисията предлага, в съответствие с периода, договорен между германските власти и HKG, Съветът да одобри също и удължаването срока на действие на облекченията, предоставени на HKG до 31 декември 2017 г.2011/0064 (NLE)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАотносно удължаване на срока на действие на облекченията, предоставени на съвместното предприятие Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 48 от него,като взе предвид предложението на Комисията[7],като има предвид, че:58.  С Решение 74/295/Евратом[8] Съветът създаде Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) като съвместно предприятие, по смисъла на Договора, за период от 25 години, считано от 1 януари 1974 г.59.  С Решение 2002/355/Евратом от 7 май 2002 г.[9] Съветът удължи статута на съвместно предприятие, предоставен на Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG), с единайсет години, считано от 1 януари 1999 г. до 31 декември 2009 г.60.  С Решение 74/296/Евратом[10] и със своето Решение от 16 ноември 1992 г.[11] Съветът предостави на HKG множество облекчения, изброени в приложение III към Договора, за период от 25 години, считано от 1 януари 1974 г.61.  С Решение 2002/356/Евратом от 7 май 2002 г.[12] Съветът удължи срока на действие на облекченията на HKG за период от 11 години до 31 декември 2009 г.62.  С писмо от 26 април 2010 г. Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG), Hamm, поиска допълнително удължаване на срока на действие на данъчните облекчения за новия период, за който му беше предоставен статут на съвместно предприятие.63.  Текущата цел на HKG е да изпълнява програма за извеждане от експлоатация на атомната електроцентрала до етапа на безопасно заграждение и след това да изпълнява програма за наблюдение на заградените ядрени инсталации.64.  В Общността няма еквивалентни на гореспоменатите програми, тъй като досега в нея не е бил окончателно спиран високотемпературен реактор.65.  Ето защо изпълнението на тези програми е важно, тъй като те осигуряват полезен опит за бъдещото развитие на ядрената енергетика в Общността, особено по отношение на извеждането от експлоатация на ядрени инсталации.66.  Следователно дружеството HKG трябва да бъде подпомагано в изпълнението на програмата за извеждане от експлоатация на атомната електроцентрала до етапа на безопасно заграждение и на програмата за наблюдение на заградените ядрени инсталации чрез намаляване на финансовата тежест.67.  Между Федерална република Германия, провинция Северен Рейн-Вестфалия, дружеството HKG и неговите членове бяха сключени споразумения за финансиране на дейностите на HKG за периода до 31 декември 2017 г.68.  Следователно срокът на действие на облекченията, предоставени на HKG, следва да бъде удължен за същия период, за който беше удължен срокът на статута на съвместно предприятие, който е до 31 декември 2017 г.ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:Член 1С настоящото държавите-членки удължават с осем години, считано от 1 януари 2010 г., следните облекчения, изброени в приложение III към Договора и предоставени на съвместното предприятие Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG):1. Съгласно точка 4 от гореспоменатото приложение, освобождаването от данък върху придобиването на недвижима собственост (Grunderwerbsteuer);2. Съгласно точка 5 от гореспоменатото приложение:освобождаването от поземлен данък (Grundsteuer);освобождаването от тази част на данъка върху доходите от търговските и професионалните дейности, с която съгласно член 8, точка 1 от Закона за общинския данък върху доходите от стопанска дейност (Gewerbesteuergesetz) се облага лихвата по дългосрочните задължения.Член 2Предоставянето на HKG на облекченията, посочени в член 1, е обвързано с условието, че Комисията трябва да има достъп до всички промишлени, технически и икономически данни, включително тези, отнасящи се до безопасността, придобити от HKG в хода на изпълнението на програмата за извеждане от експлоатация на атомната електроцентрала до етап на безопасно заграждение и на програмата за наблюдение на заградените ядрени инсталации. Това задължение обхваща цялата информация, която дружеството HKG има право да предава в съответствие с договорите, сключени с него. Комисията определя коя информация трябва да ѝ бъде съобщавана, както и начина, по който това съобщаване се извършва, като гарантира, че тази информация бива разпространена.Член 3Адресати на настоящето решение са страните-членки и HKG.Съставено в Брюксел на […] година.За СъветаПредседател [1] ОВ L 165, 20.6.1974 г., стр. 7(13[2] ОВ L 165, 20.6.1974 г., стр. 14(15[3] OВ L 58, 29.2.1984 г., стр. 35[4] OВ L 58, 29.2.1984 г., стр. 37[5] Непубликувано.[6] ОВ L 123, 2002/355/Евратом, 9.5.2002 г., стр. 53; ОВ L 123, 2002/356/Евратом 9.5.2002 г., стр. 54[7] ОВ C […], […], стр. […].[8] ОВ L 165, 20.6.1974 г., стр. 7.[9] ОВ L 123, 9.5.2002 г., стр. 53[10] ОВ L 165, 20.6.1974 г., стр. 14.[11] ОВ L 352, 2.12.1992 г., стр. 9—12[12] ОВ L 123, 9.5.2002 г., стр. 54