               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 14.9.2015
            COM(2015) 436 final
            2015/0201(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно сключването на Споразумението между Европейския съюз и Република Колумбия за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               В Регламент (ЕО) № 539/2001
                  1
                на Съвета са посочени третите държави, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване. Регламент (ЕО) № 539/2001 се прилага от всички държави членки, с изключение на Ирландия и Обединеното кралство.

               Регламент (ЕО) № 539/2001 беше изменен с Регламент (ЕС) № 509/2014 на Европейския парламент и на Съвета
                  2
                с добавянето на 19 държави към приложение II, в което се посочват третите държави, чиито граждани са освободени от изискването за притежаване на виза. Тези 19 държави са: Вануату, Гренада, Доминика, Източен Тимор, Кирибати, Колумбия, Маршалови острови, Микронезия, Науру, Обединени арабски емирства, Палау, Перу, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Соломонови острови, Тонга, Тринидад и Тобаго, и Тувалу. Позоваването на всяка от тези държави в приложение II се придружава от бележка под линия, в която се уточнява, че „освобождаването от изискването за притежаване на виза се прилага от датата на влизане в сила на споразумение за освобождаване от изискването за притежаване на виза, което се сключва с Европейския съюз“.

               Регламент (ЕС) № 509/2014 бе приет на 20 май 2014 г. и влезе в сила на 9 юни 2014 г. Първите споразумения за премахване на визите бяха подписани на 6 май 2015 г. (Обединени арабски емирства), 26 май 2015 г. (Източен Тимор) и 28 май 2015 г. (Вануату, Гренада, Доминика, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Тринидад и Тобаго) и се прилагат временно от датата на подписването им до окончателното им влизане в сила.

               Съгласно съображение 5 от Регламент (ЕС) № 509/2014 и съвместната декларация, изготвена по време на приемането му, Колумбия и Перу бяха предмет на специална процедура, която включваше допълнителна оценка на изпълнението на съответните критерии, преди Комисията да представи на Съвета препоръки за решения за разрешаване на започването на преговори относно споразумения за премахване на визите с тези две държави. През октомври 2014 г. Комисията прие доклад
                  3
               , в който обстойно оценява положението на Колумбия спрямо критериите, посочени в член 1 на Регламент (ЕО) № 539/2001, изменен със Регламент (ЕС) № 509/2014. Успоредно с това беше приет доклад за положението на Перу
                  4
               . В доклада бяха анализирани данните и развитието в сферата на миграцията и мобилността (шенгенски визи, законна миграция, незаконна миграция, сигурността на документите за задгранично пътуване и измами), престъпността и сигурността, икономиката, търговията и туризма, външните отношения и въпросите, свързани с правата на човека, регионалната съгласуваност и реципрочността. В доклада също бяха оценени и възможните рискове, които могат да възникнат при либерализирането на визовия режим. Комисията стигна до заключението, че с оглед на значителното подобрение на икономическото и социалното положение и сигурността в Колумбия през последните години, има достатъчно основание за предоставяне на безвизов достъп за колумбийските граждани до територията на държавите членки. Беше счетено, че рисковете, свързани с либерализирането на визовия режим могат да бъдат управлявани, по-специално чрез по-засилено сътрудничество в областта на връщането и правилното извършване на граничните проверки. Освен това в споразумението за премахване на визите са посочени необходимите защитни мерки за суспендирането или прекратяването на споразумението, в случай че това се налага с цел предотвратяване на рискове за Съюза, свързани със сигурността или миграцията.

               През март 2015 г. Комисията представи препоръка до Съвета, който да я упълномощи да започне преговори с Колумбия и Перу за сключване на споразумения за премахване на визите
                  5
               . На 19 май 2015 г. Съветът изпрати на Комисията указания за водене на преговорите. На 20 май 2015 г в Брюксел се проведоха преговорите с Колумбия. По време на заседанието беше преразгледан целият проект на текста, бяха предложени някои изменения и бе постигнато съгласие по всичките му аспекти.

               На 9 юни 2015 г. споразумението беше парафирано от главните преговарящи. На 10 юни 2015 г., успоредно със срещата на върха ЕС-CELAC, се състоя и официална церемония. На 27 май 2015 г. текстът на споразумението беше разпространен до държавите членки, а на 15 юни 2015 г. по време а събранието на работна група „Визи“ на Съвета беше предоставена допълнителна информация.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ

               От страна на Съюза правното основание за споразумението е член 77, параграф 2, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с член 218 от него.

               Приложеното предложение представлява правният инструмент за подписване на споразумението. Съветът ще вземе решение с квалифицирано мнозинство след подписването на споразумението, от името на Съюза, от назначено от председателството на Съвета лице и след като е получил одобрението на Европейския парламент в съответствие с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а) от ДФЕС.

               3.РЕЗУЛТАТ ОТ ПРЕГОВОРИТЕ

               Комисията счита, че целите, определени от Съвета в неговите указания за водене на преговори, са постигнати и че проектът на споразумението за премахване на визите е приемлив за Съюза.

               Окончателното му съдържание може да бъде обобщено, както следва:

               Цел

               В споразумението се предвижда безвизово пътуване за гражданите на Европейския съюз и за гражданите на Колумбия, когато пътуват до територията на другата договаряща се страна за период, не по-дълъг от 90 дни за всеки период от 180 дни.

               С цел защита на еднаквото третиране на всички граждани на ЕС в споразумението бе включена разпоредба, постановяваща, че Колумбия може да суспендира или да прекрати споразумението само по отношение на всички държави — членки на Европейския съюз, и съответно, Съюзът също може да суспендира или да прекрати споразумението само по отношение на всички свои държави членки.

               Специфичното положение на Обединеното кралство и Ирландия е отразено в преамбюла.

               Обхват

               Премахването на визите обхваща всички категории лица (притежателите на обикновен, дипломатически, служебен/официален и специален паспорт), пътуващи с всякаква цел, с изключение с цел упражняване на доходоносна дейност. За тази последна категория всяка държава членка, а също и Колумбия, имат свободата да налагат изискването за притежаване на виза на гражданите на другата страна в съответствие с приложимото право на Съюза или националното право. За да се гарантира хармонизираното изпълнение, към споразумението е приложена съвместна декларация за тълкуването на категорията лица, които пътуват с цел упражняване на доходоносна дейност.

               Продължителност на пребиваването

               В споразумението се предвижда безвизово пътуване за гражданите на Европейския съюз и за гражданите на Колумбия, когато пътуват до територията на другата договаряща се страна за период, не по-дълъг от 90 дни за всеки период от 180 дни. Съвместна декларация относно тълкуването на този срок до 90 дни за всеки период от 180 дни е приложена към споразумението.

               В споразумението се отчита положението на държавите членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген. Докато тези държави членки не са част от Шенгенското пространство без вътрешни граници, премахването на визите предоставя право на гражданите на Колумбия да пребивават за срок до 90 дни за всеки период от 180 дни на територията на всяка от тях (понастоящем това са България, Кипър, Румъния и Хърватия), независимо от срока, изчислен за цялото Шенгенско пространство.

               Териториално приложение

               В споразумението се съдържат разпоредби, отнасящи се до приложението му на териториално равнище: в случая на Франция и Нидерландия премахването на визите ще даде право на гражданите на Колумбия да пребивават само на европейската територия на тези държави членки.

               Декларации

               В допълнение към гореспоменатите съвместни декларации към споразумението са приложени други четири съвместни декларации:

               –за асоциирането на Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген;

               –за пълното разпространение на информацията за съдържанието и последствията от споразумението за премахването на визите и свързаните с него въпроси като условията за влизане;

               –за въвеждането на паспорти с биометрични данни от Република Колумбия, като се декларира, че Колумбия поема ангажимент да започне издаването на паспорти с биометрични данни най-късно до 31 август 2015 г. и че невъвеждането на паспорти с биометрични данни до 31 декември 2015 г. ще се счита за достатъчно основание за суспендиране на споразумението; и

               –за сътрудничество във връзка с незаконната миграция. В тази декларация се припомня ангажиментът по силата на член 49, параграф 3 от Споразумението за политически диалог и сътрудничество между Съюза и Андската общност по отношение на обратното приемане на незаконно пребиваващи лица. Страните ще следят внимателно за изпълнението на ангажимента и се съгласяват да сключат споразумение за обратно приемане на незаконно пребиваващи лица по искане на едната от двете страни, и по-специално в случаите на увеличаване на незаконната миграция и възникване на проблеми, свързани с обратното приемане на незаконно пребиваващи лица. Липсата на сключено споразумение за обратно приемане на незаконно пребиваващи лица по искане на една от двете страни ще се счита като достатъчно основание за суспендиране на споразумението.

               4.ЗАКЛЮЧЕНИЕ

               С оглед на горепосочените резултати Комисията предлага Съветът да одобри, след получаване на одобрението на Европейския парламент, приложеното споразумение между Европейския съюз и Колумбия за премахване на визите за краткосрочно пребиваване.

               2015/0201 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно сключването на Споразумението между Европейския съюз и Република Колумбия за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, буква а) във връзка с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а) от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като взе предвид одобрението на Европейския парламент,

               като има предвид, че:

               (1)Комисията участва в преговори от името на Европейския съюз за сключването на споразумение с Република Колумбия (наричана по-нататък „Колумбия“) за премахване на визите за краткосрочно пребиваване (наричано по-нататък „Споразумението“).

               (2)При условие че е възможно сключването му на по-късна дата, това споразумение бе подписано от името на Европейския съюз на … 2015 г. и се прилага временно от деня след тази дата съгласно Решение…../…/EС на Съвета от [….] г.

               (3)Споразумението следва да бъде одобрено.

               (4)Със Споразумението се създава Съвместен комитет за управление на Споразумението, който приема свой процедурен правилник. В този случай е уместно да се предвиди опростена процедура за определяне на позицията на Съюза.

               (5)В съответствие с Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие и Протокола относно достиженията на правото от Шенген, включени в рамките на Европейския съюз, приложени към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, и като потвърждава, че разпоредбите на Споразумението не се прилагат за Обединеното кралство и Ирландия,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Споразумението между Европейския съюз и Колумбия за премахване на визите за краткосрочно пребиваване се одобрява от името на Съюза.

               Член 2

               Председателят на Съвета връчва уведомлението съгласно член 8, параграф 1 от Споразумението
                  6
               .

               Член 3

               Комисията, подпомагана от експерти от държавите членки, представлява Съюза в Съвместния комитет от експерти, създаден по силата на член 6 от Споразумението.

               Член 4

               След консултация със специален комитет, определен от Съвета, Комисията приема позицията на Съюза в рамките на Съвместния комитет от експерти относно приемането на процедурен правилник на този комитет съгласно член 6, параграф 4 от Споразумението.

               Член 5

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 г. за определяне на третите държави, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване, ОВ L 81, 21.3.2001 г., стр. 1.

                     (2)
                  Регламент (ЕС) № 509/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване, ОВ L 149, 20.5.2014 г., стр. 67.

                     (3)
                  COM (2014) 665, 29.10.2014 г.

                     (4)
                  COM (2014) 663, 29.10.2014 г.

                     (5)
                  COM(2015) 119, 11.3.2015 г.

                     (6)
                  Датата на влизане в сила на Споразумението ще бъде публикувана в Официален вестник на Европейския съюз от Генералния секретариат на Съвета.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 14.9.2015
            COM(2015) 436 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложението за решение на Съвета
            относно сключването на Споразумението между Европейския съюз и Република Колумбия за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               към

               Предложението за решение на Съвета

               относно сключването на Споразумението между Европейския съюз и Република Колумбия за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               СПОРАЗУМЕНИЕ

               между Европейския съюз и Република Колумбия за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ, наричан по-долу „Съюзът“ или „ЕС“, и

               РЕПУБЛИКА КОЛУМБИЯ (наричана по-долу „Колумбия“)

               заедно наричани по-долу „договарящите се страни“,

               С ЦЕЛ по-нататъшно развиване на приятелските отношения между договарящите се страни и като желаят да улеснят пътуванията чрез осигуряване на безвизово влизане и краткосрочно пребиваване за своите граждани,

               КАТО ВЗЕХА ПРЕДВИД Регламент (ЕC) № 509/2014 на Европейския парламент и Съвета от 15 май 2014 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 539/2001 за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване
                  1
               , чрез — inter alia — прехвърляне на 19 трети държави, включително Колумбия, в списъка с трети държави, чиито граждани са освободени от изискването за притежаване на виза за краткосрочно пребиваване в държавите членки,

               КАТО ОТЧИТАТ, че в член 1 от Регламент (ЕС) № 509/2014 се предвижда, че за тези 19 държави освобождаването от изискването за виза се прилага от датата на влизане в сила на споразумение за освобождаване от изискването за виза, което се сключва със Съюза,

               КАТО ЖЕЛАЯТ да защитят принципа на еднакво третиране на всички граждани на ЕС,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че лицата, пътуващи с цел упражняване на доходоносна дейност по време на своето краткосрочно пребиваване, не попадат в приложното поле на настоящото споразумение и следователно за тази категория продължават да се прилагат съответните разпоредби на правото на Съюза и националното право на държавите членки, както и националното право на Колумбия във връзка със задължението за притежаване на виза или освобождаването от него, и във връзка с достъпа до заетост,

               КАТО ВЗЕМАТ ПРЕДВИД Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие и Протокола относно достиженията на правото от Шенген, включени в рамките на Европейския съюз, приложени към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, и като потвърждават, че разпоредбите на настоящото споразумение не се прилагат по отношение на Обединеното кралство и Ирландия,

               СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:

               ЧЛЕН 1

               Цел

               Настоящото споразумение предвижда безвизово пътуване за гражданите на Съюза и за гражданите на Колумбия, когато пътуват до територията на другата договаряща се страна за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.

               ЧЛЕН 2

               Определения

               За целите на настоящото Споразумение

               a)
                     „държава членка“ означава всяка държава — членка на Съюза, с изключение на Обединеното кралство и Ирландия;

               б)
                     „гражданин на Съюза“ означава гражданин на държава членка съгласно определението в буква а);

               в)
                     „гражданин на Колумбия“ означава лице, притежаващо гражданство на Колумбия,

               г)
                     „Шенгенско пространство“ означава пространството без вътрешни граници, обхващащо териториите на държавите членки съгласно определението в буква а), които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген;

               д)
                     „достижения на правото от Шенген“ означава всички мерки, които имат за цел да осигурят свободното движение на хора в пространство без вътрешни граници, заедно с пряко свързани съпътстващи мерки относно контрола на външните граници, убежището и имиграцията, както и мерки за предотвратяване на престъпността и борба с нея.

               ЧЛЕН 3

               Приложно поле

               1.
                     Гражданите на Съюза, които притежават валиден обикновен, дипломатически, служебен, официален или специален паспорт, издаден от държава членка, могат да влизат и пребивават без виза на територията на Колумбия за периода на пребиваване, определен в член 4, параграф 1.

               Гражданите на Колумбия, които притежават валиден обикновен, дипломатически, служебен, официален или специален паспорт, издаден от Колумбия, могат да влизат и пребивават без виза на територията на държавите членки за периода на пребиваването, определен в член 4, параграф 2.

               2.
                     Параграф 1 от настоящия член не се прилага за лицата, пътуващи с цел упражняване на доходоносна дейност.

               За тази категория лица всяка държава членка може самостоятелно да реши да наложи изискването за притежаване на виза за гражданите на Колумбия или да го оттегли в съответствие с член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета
                  2
               .

               За тази категория лица Колумбия може да реши да наложи изискването за притежаване на виза или да отмени визовия режим за гражданите на всяка държава членка поотделно в съответствие със своето национално право.

               3.
                     Премахването на визите, предвидено с настоящото споразумение, се прилага, без да се засягат законите на договарящите се страни във връзка с условията за влизане и краткосрочно пребиваване. Държавите членки и Колумбия запазват правото си да откажат влизане и краткосрочно пребиваване на своята територия, ако едно или повече от тези условия не са изпълнени.

               4.
                     Премахването на визите се прилага независимо от вида транспорт, използван за преминаване на границите на договарящите се страни.

               5.
                     Необхванатите от настоящото споразумение въпроси се уреждат от правото на Съюза, националното право на държавите членки и националното право на Колумбия.

               ЧЛЕН 4

               Продължителност на пребиваването

               1.
                     Гражданите на Съюза могат да пребивават на територията на Колумбия за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.

               2.
                     Гражданите на Колумбия могат да пребивават на територията на държавите членки, прилагащи изцяло достиженията на правото от Шенген, за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни. Този период се изчислява независимо от всякакъво пребиваване в държава членка, която все още не прилага изцяло достиженията на правото от Шенген.

               Гражданите на Колумбия могат да пребивават за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни на територията на всяка от държавите членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, независимо от продължителността на пребиваване, изчислена за територията на държавите членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.

               3.
                     Настоящото Споразумение не засяга възможността Колумбия и държавите членки да удължат периода на пребиваване над 90 дни в съответствие със своето национално право и с правото на Съюза.

               ЧЛЕН 5

               Териториално приложение

               1.
                     По отношение на Френската република настоящото Споразумение се прилага само за европейската територия на Френската република.

               2.
                     По отношение на Кралство Нидерландия настоящото Споразумение се прилага само за европейската територия на Кралство Нидерландия.

               ЧЛЕН 6

               Съвместен комитет за управление на Споразумението

               1.
                     Договарящите се страни създават Съвместен комитет от експерти (наричан по-долу „Комитетът“), съставен от представители на Съюза и представители на Колумбия. Съюзът се представлява от Европейската комисия.

               2.
                     Комитетът има следните задачи:

               а)
                     наблюдение на прилагането на настоящото Споразумение,

               б)
                     представяне на предложения за изменения или допълнения към настоящото Споразумение,

               в)
                      уреждане на спорове, възникнали при тълкуването или прилагането на настоящото Споразумение.

               г)
                     всички други задачи, във връзка с които договарящите се страни са постигнали съгласие.

               3.
                     Комитетът се свиква при необходимост по искане на една от договарящите се страни.

               4.
                     Комитетът приема своя процедурен правилник.

               ЧЛЕН 7

               Връзка на настоящото Споразумение със съществуващи двустранни споразумения за премахване на визите между държавите членки и Колумбия

               Настоящото Споразумение има предимство пред всички двустранни споразумения или договорености, сключени между отделните държави членки и Колумбия, доколкото те уреждат въпроси, попадащи в приложното поле на настоящото споразумение.

               ЧЛЕН 8

               Заключителни разпоредби

               1.
                     Настоящото Споразумение се ратифицира или одобрява от договарящите се страни в съответствие с техните съответни вътрешни процедури и влиза в сила на първия ден от втория месец след датата на по-късната от двете нотификации, чрез които договарящите се страни се уведомяват една друга относно приключването на гореспоменатите процедури.

               До влизането му в сила настоящото Споразумение се прилага от деня след датата на неговото подписване.

               2.
                     Настоящото Споразумение се сключва за неопределен срок, освен ако действието му не бъде прекратено в съответствие с параграф 5.

               3.
                     Настоящото Споразумение може да бъде изменяно с писменото съгласие на договарящите се страни. Измененията влизат в сила, след като договарящите се страни са се уведомили една друга за приключването на необходимите им за тази цел вътрешни процедури.

               4.
                     Всяка договаряща се страна може да суспендира изцяло или частично прилагането на настоящото Споразумение, по-специално по причини, свързани с обществения ред, защитата на националната сигурност или защитата на общественото здраве, незаконната имиграция или повторното въвеждане на изискването за притежаване на виза от някоя от договарящите се страни. Другата договаряща се страна се уведомява за решението за суспендиране на изпълнението не по-късно от два месеца преди планираната дата на неговото влизане в сила. Договарящата се страна, която е суспендирала прилагането на настоящото Споразумение, незабавно информира другата договаряща страна, ако причините за това суспендиране отпаднат, и възобнови неговото прилагане.

               5.
                     Всяка договаряща се страна може да прекрати настоящото Споразумение с писмено уведомление до другата страна. Настоящото Споразумение престава да бъде в сила 90 дни след това.

               6.
                     Колумбия може да суспендира прилагането на настоящото Споразумение или да го прекрати само по отношение на всички държави членки.

               7.
                     Съюзът може да суспендира прилагането на настоящото Споразумение или да го прекрати само по отношение на всички свои държави членки.

               Съставено в два екземпляра на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, финландски, френски, чешки и шведски език, като всеки текст е еднакво автентичен.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ИСЛАНДИЯ, НОРВЕГИЯ, ШВЕЙЦАРИЯ И ЛИХТЕНЩАЙН

               Договарящите се страни вземат предвид съществуващите тесни връзки между Европейския съюз и Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн, по- специално въз основа на споразуменията от 18 май 1999 г. и 26 октомври 2004 г. относно асоциирането на тези държави към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген.

               При тези обстоятелства е желателно властите на Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн, от една страна, и на Колумбия, от друга страна, незабавно да сключат двустранни споразумения за премахване на визите за краткосрочно пребиваване при условия, подобни на тези на настоящото споразумение.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ТЪЛКУВАНЕТО НА КАТЕГОРИЯТА ЛИЦА, ПЪТУВАЩИ С ЦЕЛ УПРАЖНЯВАНЕ НА ДОХОДОНОСНА ДЕЙНОСТ, СЪГЛАСНО ПРЕДВИДЕНОТО В ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 2 ОТ НАСТОЯЩОТО СПОРАЗУМЕНИЕ

               В желанието си да осигурят общо тълкуване договарящите се страни се съгласяват, че за целите на настоящото Споразумение категорията лица, упражняващи доходоносна дейност, обхваща лицата, които влизат с цел упражняване на доходоносно занятие или платена дейност на територията на другата договаряща се страна като наето лице или като доставчик на услуги.

               Тази категория следва да не обхваща:

               –
                     представителите на деловите среди, т.е. лицата, пътуващи с делова цел (без да са наети в държавата на другата договаряща се страна),

               –
                     спортистите или хората на изкуството, извършващи дейност по конкретен повод,

               –
                     журналистите, изпратени от медиите на своята държава по местоживеене, и

               –
                     стажантите в рамките на едно и също предприятие.

               Прилагането на настоящата Декларация се наблюдава от Съвместния комитет в рамките на отговорностите му съгласно член 6 от настоящото Споразумение, като той може да предложи изменения, когато въз основа на опита на договарящите се страни счита това за необходимо.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ТЪЛКУВАНЕТО НА ПЕРИОДА ДО 90 ДНИ В РАМКИТЕ НА ВСЕКИ ПЕРИОД ОТ 180 ДНИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 4 ОТ НАСТОЯЩОТО СПОРАЗУМЕНИЕ

               Договарящите се страни приемат, че периодът до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни, както е предвидено в член 4 от настоящото Споразумение, означава или непрекъснато посещение, или няколко последователни посещения, чиято обща продължителност не надвишава 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.

               Понятието „всеки“ предполага прилагането на „подвижен“ референтен период от 180 дни, като се гледа назад всеки ден от пребиваването за последния период от 180 дни, за да се провери дали продължава да бъде изпълнявано изискването за 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни. Това, наред с другото, означава, че липсата на непрекъснат период от 90 дни позволява ново пребиваване до 90 дни.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ИНФОРМИРАНЕТО НА ГРАЖДАНИТЕ ЗА СПОРАЗУМЕНИЕТО ЗА ПРЕМАХВАНЕ НА ВИЗИТЕ

               Като признават значението на прозрачността за гражданите на Европейския съюз и гражданите на Колумбия, договарящите се страни се съгласяват да гарантират пълно разпространение на информацията за съдържанието и последиците от Споразумението за премахване на визите и свързаните с него въпроси, като условията за влизане.

               Съвместна декларация ОТНОСНО въвеждането на паспорти с биометрични данни от Република Колумбия.

               Като договаряща се страна Република Колумбия декларира, че е възложила обществена поръчка относно отпечатването на паспорти с биометрични данни и поема ангажимента да издаде паспорти с биометрични данни на своите граждани не по-късно от 31 август 2015 г. Тези паспорти следва да отговарят напълно на изискванията на ИКАО, посочени в документ 9303 на ИКАО.

               Договарящите се страни се съгласяват, че невъвеждането на паспорти с биометрични данни до 31 декември 2015 г. представлява достатъчно основание за суспендиране на настоящото Споразумение в съответствие с процедурите, предвидени в член 8, параграф 4.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ЗА СЪТРУДНИЧЕСТВО ОТНОСНО НЕЗАКОННАТА МИГРАЦИЯ.

               Във връзка с обратното приемане на незаконно пребиваващи лица договарящите се страни припомнят ангажимента си по силата на член 49, параграф 3 от Споразумението за политически диалог и сътрудничество между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Андската общност и нейните държави членки, от друга страна (подписано през 2003 г.).

               Договарящите се страни ще следят отблизо изпълнението на този ангажимент. По искане на една от двете страни, и по-специално в случай на увеличение на незаконната миграция и проблеми, свързани с обратното приемане на незаконно пребиваващи лица след влизането в сила на споразумението за премахване на визите за краткосрочно пребиваване, договарящите се страни се съгласяват да сключат споразумение, в което да се уреждат конкретните задължения на двете страни по отношение на обратното приемане.

               Договарящите се страни са съгласни, че подобно споразумение за обратно приемане е важен елемент, чрез който се укрепват общите ангажименти, поети в рамките на настоящото Споразумение, и че несключването на такова споразумение за обратно приемане е достатъчно основание за суспендиране на настоящото Споразумение в съответствие с процедурите, предвидени в член 8, параграф 4.

               _________________

                     (1)
                  ОВ на ЕС L 149, 20.5.2014 г., стр. 67

                     (2)
                  Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 г. за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване (ОВ на ЕС L 81, 21.3.2001 г., стр. 1).


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 6.4.2017
            COM(2017) 162 final
            2017/0072(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет, създаден по силата на Регионалната конвенция за паневросредиземноморските преференциални правила за произход, по отношение на молбата на Украйна да стане договаряща страна по същата конвенция

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

               В Регионалната конвенция за паневросредиземноморските преференциални правила за произход
                  1
                (наричана по-нататък „Конвенцията“) се установяват разпоредби относно произхода на стоките, които се търгуват по силата на съответните споразумения, сключени между договарящите страни.

               Съгласно член 5, параграф 1 от Конвенцията трета страна може да стане договаряща страна по Конвенцията, при условие че държавата кандидат или територията кандидат има действащо споразумение за свободна търговия с поне една от договарящите страни, в което се предвиждат преференциални правила за произход. За тази цел в член 5, параграфи 2 и 3 от Конвенцията от третата страна се изисква да подаде писмена молба за присъединяване до депозитаря на Конвенцията, който трябва от своя страна да предаде молбата за разглеждане от Съвместния комитет. За целите на Конвенцията съгласно член 2, параграф 2 от нея „трета страна“ означава всяка съседна държава или територия, която не е договаряща страна.

               На 12 септември 2016 г. Украйна подаде до депозитаря на Конвенцията (Генералния секретариат на Съвета на ЕС) своята писмена молба за присъединяване към Конвенцията.

               Украинските власти потвърдиха, че Украйна има сключено споразумение за свободна търговия с няколко договарящи страни, а именно с ЕС, държавите от ЕАСТ, бивша югославска република Македония и Черна гора. В резултат на това Украйна отговаря на условието по член 5, параграф 1 от Конвенцията, което ѝ позволява да стане договаряща страна.

               Ето защо молбата следва да бъде предадена на Съвместния комитет на Конвенцията, който да приеме решение в съответствие с член 4, параграф 3, буква б) от Конвенцията за отправяне на покана към Украйна да се присъедини към Конвенцията. Позицията, която да се заеме от ЕС в рамките на Съвместния комитет, следва да бъде установена от Съвета.

               Според Комисията присъединяването на Украйна не налага да се приемат преходни мерки по член 4, параграф 3, буква в) от Конвенцията.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

               Правното основание за решението на Съвета е член 207 във връзка с член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).

               В член 218, параграф 9 от ДФЕС е предвидено, че когато в рамките на орган, създаден с международно споразумение, трябва да бъде взето решение с правно действие, по предложение на Комисията или на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност Съветът приема решение за установяване на позицията, която да се заеме от името на Европейския съюз.

               Решението, което трябва да бъде взето от Съвместния комитет на Конвенцията, попада в обхвата на тази разпоредба.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

               Предложението е от изключителната компетентност на Съюза.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Консултации със заинтересованите страни

               На заседанието на Съвместния комитет на Конвенцията, проведено на 28 септември 2016 г., договарящите страни по Конвенцията и държавите членки бяха информирани за отправената от Украйна молба.

               •Събиране и използване на експертни становища

               Не бе необходимо използването на външни експертни становища.

               •Оценка на въздействието

               Не бе необходимо и да се прави оценка на въздействието, тъй като за присъединяването на трета страна към Конвенцията се поставя само условието тя да има действащо споразумение за свободна търговия с поне една от договарящите страни по Конвенцията.

               2017/0072 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет, създаден по силата на Регионалната конвенция за паневросредиземноморските преференциални правила за произход, по отношение на молбата на Украйна да стане договаряща страна по същата конвенция

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Регионалната конвенция за паневросредиземноморските преференциални правила за произход (наричана по-нататък „Конвенцията“), в която се установяват правилата относно произхода на стоките, търгувани по силата на съответните споразумения, сключени между договарящите страни, влезе в сила на 1 декември 2012 г.

               (2)Съгласно член 5, параграф 1 от Конвенцията трета страна може да стане договаряща страна по Конвенцията, при условие че държавата кандидат или територията кандидат има действащо споразумение за свободна търговия с поне една от договарящите страни, в което се предвиждат преференциални правила за произход.

               (3)За тази цел в член 5, параграфи 2 и 3 от Конвенцията от третата страна се изисква да подаде писмена молба за присъединяване до депозитаря на Конвенцията, който трябва от своя страна да предаде молбата за разглеждане от Съвместния комитет.

               (4)На 12 септември 2016 г. Украйна подаде до депозитаря на Конвенцията писмена молба за присъединяване към Конвенцията.

               (5)Украйна има действащо споразумение за свободна търговия с няколко договарящи страни по Конвенцията и следователно отговаря на условието по член 5, параграф 1 от Конвенцията, което ѝ позволява да стане договаряща страна.

               (6)В съответствие с член 4, параграф 3, буква б) от Конвенцията Съвместният комитет приема с решение покани към трети страни за присъединяване към Конвенцията.

               (7)Позицията, която да бъде заета от Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет, следва да бъде в подкрепа на решение за отправяне на покана към Украйна да се присъедини към Конвенцията,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията, която да бъде заета от Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет на Регионалната конвенция за паневросредиземноморските преференциални правила за произход, по отношение на молбата на Украйна да стане договаряща страна по същата конвенция, се основава на проекта на решение на Съвместния комитет, приложен към настоящото решение.

               Представителите на Съюза в Съвместния комитет могат да приемат незначителни промени в проекта на решение, без да е необходимо допълнително решение на Съвета.

               Член 2

               След като бъде прието, решението на Съвместния комитет се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.

               Член 3

               Настоящото решение влиза в сила на датата на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  ОВ L 54, 26.2.2013 г., стр. 4.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 6.4.2017
            COM(2017) 162 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложение за Решение на Съвета
            относно позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет, създаден по силата на Регионалната конвенция за паневросредиземноморските преференциални правила за произход, по отношение на молбата на Украйна да стане договаряща страна по същата конвенция

               Проект на
               РЕШЕНИЕ № 1/2017

                  НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА РЕГИОНАЛНАТА КОНВЕНЦИЯ за паневросредиземноморските преференциални правила за произход

               от xx xx 2017 година

               по отношение на молбата на Украйна да стане договаряща страна по Регионалната конвенция за паневросредиземноморските преференциални правила за произход

               Съвместният комитет,

               като взе предвид Регионалната конвенция за паневросредиземноморските преференциални правила за произход
                  1
               ,

               като има предвид, че:

               (1)В съответствие с член 5, параграф 1 от Регионалната конвенция за паневросредиземноморските преференциални правила за произход (наричана по-нататък „Конвенцията“) трета страна може да стане договаряща страна по Конвенцията, при условие че държавата кандидат или територията кандидат има действащо споразумение за свободна търговия с поне една от договарящите страни, в което се предвиждат преференциални правила за произход.

               (2)На 12 септември 2016 г. Украйна подаде до депозитаря на Конвенцията писмена молба за присъединяване към Конвенцията.

               (3)Украйна има действащо споразумение за свободна търговия с няколко договарящи страни по Конвенцията и отговаря на условието по член 5, параграф 1 от Конвенцията, което ѝ позволява да стане договаряща страна.

               (4)В съответствие с член 4, параграф 3, буква б) от Конвенцията Съвместният комитет приема с решение покани към трети страни за присъединяване към Конвенцията,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Към Украйна се отправя покана да се присъедини към Регионалната конвенция за паневросредиземноморските преференциални правила за произход.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила на ... .

               Съставено в Брюксел на [...] година.

                  За Съвместния комитет

                  Председател

                     (1)
                  ОВ L 54, 26.2.2013 г., стр. 4.


Важна правна забележка

|

52009PC0101

Предложение за решение на Съвета за изменение на Решение 2006/325/ЕО за създаване на процедура за прилагането на член 5, параграф 2 от Споразумението между Европейската общност и Кралство Дания относно компетентността, признаването и изпълнението на решения по граждански и търговски дела  /* COM/2009/0101 окончателен - CNS 2009/0034 */

	[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |Брюксел, 4.3.2009COM(2009) 101 окончателен2009/0034 (CNS)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза изменение на Решение 2006/325/ЕО за създаване на процедура за прилагането на член 5, параграф 2 от Споразумението между Европейската общност и Кралство Дания относно компетентността, признаването и изпълнението на решения по граждански и търговски делаОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ1. Контекст на предложението (предложенията) |110 | 1. 1. Основания и цели на предложението (предложенията) В съответствие с протокола за позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, Дания не участва в сътрудничеството в областта на Дял ІV от Договора за ЕО и в резултат на това инструментите на Общността, приети в областта на съдебното сътрудничество по граждански дела, не са обвързващи, нито приложими спрямо Дания. При все това прилагането на някои инструменти на Общността бе разширено и спрямо Дания чрез международните споразумения между Европейската общност и Дания, сключени на основата на член 300 от Договора за ЕО. Съответните международни споразумения, сключени по силата на Решения 2006/325/EО[1] и 2006/326/EО[2] на Съвета, са следните: Споразумение между Европейската общност и Кралство Дания относно компетентността и признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела[3] и Споразумение между Европейската общност и Кралство Дания относно връчването на съдебни и извънсъдебни документи по граждански и търговски дела[4]. Тези паралелни споразумения предвиждат (в член 5, параграф 2) одобрение от страна на Европейската общност в случаите, в които Дания възнамерява да се присъедини към международни споразумения, които биха могли да засегнат или да променят обхвата на Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (по-нататък: Регламент Брюксел I)[5] или Регламент (ЕО) № 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета относно връчване в държавите-членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела („връчване на документи“) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1348/2000 на Съвета (по-нататък: Регламент за връчване на документи)[6]. В решенията на Съвета относно сключването на въпросните паралелни споразумения и в самите паралелни споразумения не е посочено как Общността следва да вземе решение относно подобно одобрение. Целта на предложението (предложенията) е да определи процедурата за прилагането на член 5, параграф 2 от двете паралелни споразумения чрез изменение на решенията на Съвета относно тяхното сключване. |120 | 1.2. Общ контекст Паралелните споразумения предвиждат (в член 5, параграф 1), че международните споразумения, към които Общността се е присъединила по силата на съответните регламенти (приложени към паралелните споразумения), не са обвързващи, нито приложими спрямо Дания. Дания следва да се въздържа от сключването на международни споразумения, които биха засегнали или изменили обхвата на съответните регламенти, освен ако въпросното сключване не стане в съгласие с Общността и са взети задоволителни мерки по отношение на връзката между тези паралелни споразумения и съответното международно споразумение. Отношенията между Дания и Европейската общност във връзка с тези паралелни споразумения се уреждат от международното право. Член 300 от Договора за ЕО се прилага и следователно Комисията не може да поема международни задължения от името на Европейската общност без това право да ѝ бъде делегирано изрично. Решенията на Съвета относно сключването на паралелните споразумения и самите паралелни споразумения не делегират на Комисията правомощието да дава одобрение от името на Европейската общност. Затова Европейската общност следва да установи специалната вътрешна процедура, която Европейската общност (с изключение на Дания) да следва при вземането на решения за одобрение на сключването от Дания на международни споразумения, които засягат въпросните регламенти, приложени към паралелните споразумения. От практически съображения Комисията представя едновременно две предложения за прилагане на двете паралелни споразумения. Макар да е по-малко вероятно Дания да направи предложение за присъединяване към международни споразумения, включващи разпоредби, касаещи връчване на документи в чужбина, които биха засегнали паралелното споразумение за връчване на документи, е необходимо също така да бъде установена процедура за прилагането и на това паралелно споразумение. |2. Консултация със заинтересованите страни и оценка на въздействието |230 | През 2008 г. се състоя среща между представители на съответните датски органи и представители на Комисията, на която бе обсъдена ситуацията. Не бяха проведени повече консултации, тъй като въпросът относно вътрешната процедура, която Европейската общност ще следва, засяга само Европейската общност, с изключение на Дания, при положение че Дания не участва в сътрудничеството в областта на Дял ІV от Договора за ЕО и в този контекст следва да бъде разглеждана като трета държава. Макар да не бе извършена формална оценка на въздействието, Комисията извърши оценка на различни варианти за създаването на процедурата за прилагане. Един от вариантите би се състоял в изменение на двете паралелни споразумения, за да бъде предвидена специална процедура за прилагане. Това би представлявало много по-усложнена процедура (нужда от мандат за преговори за Комисията, самите преговори и процедурата, която трябва да се следва за сключването на споразуменията) и тъй като проблемът изисква неотложно решение, този вариант бе отхвърлен. Вариантът, избран от Комисията, предвижда просто и сравнително бързо решение, а именно изменение на решенията на Съвета относно сключването на паралелните споразумения, така че да бъдат включени специални разпоредби относно процедурата, която Европейската общност ще следва, за да даде своето одобрение относно сключването от Дания на въпросното международно споразумение. |3. Правни елементи на предложението (предложенията) 3.1. Обобщение на предложените действия Комисията предлага да бъдат изменени Решения 2006/325/EО и 2006/326/EО на Съвета с цел в тези решения да бъдат включени разпоредби относно прилагането на член 5, параграф 2 от паралелните споразумения. Същата процедура се предвижда за прилагането на двете паралелни споразумения. Прави се разлика между две ситуации и се определят различни процедури, с които Европейската общност дава одобрението си във всяка от тези ситуации. Общото за двете ситуации е фактът, че Комисията се упълномощава от Съвета да изрази одобрението си от името на Европейската общност. Първата ситуация включва случаите, в които държавите-членки вече са упълномощени да сключат съответното международно споразумение. Такъв е случаят например с Международната конвенция за гражданска отговорност за щетите от петролно замърсяване от бункери от 2001 година (Конвенцията за бункерите), в който случай Общността вече е упълномощила държавите-членки в интерес на Общността да подпишат или да се присъединят към тази конвенция (вж. Решение 2002/762/EО на Съвета за упълномощаване на държавите-членки в интерес на Общността да подпишат, ратифицират или да се присъединят към Международната конвенция за гражданска отговорност за щетите от петролно замърсяване от бункери, 2001 година (Конвенцията за бункерите)[7]). Друг пример е Протоколът от 12 февруари 2004 г. за изменение на Парижката конвенция от 29 юли 1960 г. относно гражданската отговорност в областта на атомната енергия (вж. Решение 2003/882/EО на Съвета за упълномощаване на държавите-членки, които са договарящи се страни по Парижката конвенция от 29 юли 1960 година относно гражданската отговорност в областта на ядрената енергия, да подпишат, в интерес на Европейската общност, протокола за изменение на тази конвенция[8] и Решение 2004/294/ЕО на Съвета за упълномощаване на държавите-членки, които са договарящи се страни по Парижката конвенция от 29 юли 1960 година относно гражданската отговорност в областта на атомната енергия, да ратифицират в интерес на Европейската общност Протокола за изменение на конвенцията или да се присъединят към него[9]). Първата ситуация ще включва също така случаи, в които самата Общност е станала страна по към международни споразумения, които засягат Регламента Брюксел I или Регламента за връчване на документи. В описаните случаи, при положение че Общността вече е разгледала възможността тези инструменти на Общността да бъдат засегнати от съответното международно споразумение, и при необходимост е осигурила гаранции за прилагането на тези инструменти на Общността в съответните случаи, се въвежда проста процедура. В такива случаи Комисията ще бъде упълномощена да изрази одобрението си спрямо Дания от името на Европейската общност. Втората ситуация включва всички случаи, които не попадат в първата категория по-горе. В подобни случаи съществува необходимостта от обсъждане с държавите-членки на възможността въпросните регламенти да бъдат засегнати от международното споразумение, което Дания възнамерява да сключи. При това положение държавите-членки участват в процеса по вземането на решение посредством процедурата по комитология. В такива случаи Комисията ще бъде упълномощена да изрази одобрението си спрямо Дания от името на Европейската общност посредством процедурата по комитология. 3.2. Правно основание Правното основание за двете предложения е член 61, буква в) от Договора за ЕО, във връзка с член 300, параграф 2, първа алинея от него и с член 300, параграф 3, първа алинея от него. |2009/0034 (CNS)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАза изменение на Решение 2006/325/ЕО за създаване на процедура за прилагането на член 5, параграф 2 от Споразумението между Европейската общност и Кралство Дания относно компетентността, признаването и изпълнението на решения по граждански и търговски делаСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 61, буква в), във връзка с член 300, параграф 2, първа алинея от него и член 300, параграф 3, първа алинея от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Европейския парламент[10],като има предвид, че:(1) Приложното поле на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела[11] бе разширено спрямо Дания чрез споразумението между Европейската общност и Кралство Дания относно компетентността, признаването и изпълнението на решения по граждански и търговски дела, сключено по силата на Решение 2006/325/EО на Съвета[12].(2) Член 5, параграф 2 от споразумението между Европейската общност и Кралство Дания предвижда, че Дания ще се въздържа от присъединяване към международни споразумения, които биха могли да засегнат или изменят обхвата на Регламент (EО) № 44/2001, освен ако това не стане в съгласие с Общността и са взети задоволителни мерки по отношение на връзката между това споразумение и съответното международно споразумение.(3) В самото споразумение между Европейската общност и Кралство Дания и в Решение 2006/325/EО не се посочва как Европейската общност взема решение относно своето одобрение на сключването от Дания на съответното международно споразумение.(4) Необходимо да бъде създадена процедурата за прилагането на член 5, параграф 2 от споразумението между Европейската общност и Кралство Дания. Подобна процедура ще гарантира бързото вземане на решения относно одобрението от страна на Европейската общност.(5) Следва да се прави разлика между случаите, в които самата Европейска общност вече е станала страна по международното споразумение или е упълномощила нейните държави-членки да се присъединят в интерес на Европейската общност, и всички останали случаи.(6) Решение 2006/325/EО следва да бъде изменено съответно, за да предвиди такава процедура.(7) Мерките, необходими за прилагане на настоящото решение, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяването на процедури за упражняване на изпълнителските правомощия, предоставени на Комисията[13].(8) В съответствие с член 3 от Протокола за позицията на Обединеното кралство и Ирландия, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, Обединеното кралство и Ирландия взимат участие в приемането и прилагането на настоящото решение.(9) Дания, в съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, не участва в приемането на настоящото решение и следователно то не е обвързващо, нито приложимо спрямо Дания,РЕШИ:Член единственРешение 2006/325/ЕО се изменя, както следва:Добавя се следният член 1а:„ Член 1аС цел прилагане на член 5, параграф 2 от Споразумението решението относно одобрението от Европейската общност се приема от Комисията, ако:а) Самата Европейска общност вече е станала страна по международното споразумение; илиб) Европейската общност е упълномощила нейните държави-членки да се присъединят в интерес на Европейската общност.Във всички останали случаи решението относно одобрението от страна на Европейската общност се приема от Комисията в съответствие с консултативната процедура, посочена в член 75, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 44/2001.“Съставено в Брюксел на […] година.За СъветаПредседател [1] ОВ L 120, 5.5. 2006 г., стр. 22.[2] OВ L 120, 5.5.2006 г., стр. 23.[3] OВ L 299, 16.11.2005 г., стр. 62.[4] OВ L 300, 17.11.2005 г., стр. 55.[5] OВ L 12, 16.1.2001 г., стр. 1.[6] OВ L 324, 10.12.2007 г., стр. 78.[7] OВ L 256, 25.9.2002 г., стр. 7.[8] OВ L 338, 23.12.2003 г., стр. 30.[9] OВ L 97, 1.4.2004 г., стр. 53.[10] ОВ C […], […] г., стр. […].[11] OВ L 12, 16.1.2001 г., стр. 1.[12] OВ L 120, 5.5.2006 г., стр. 22.[13] OВ L 184, 17.7.1999 г., стр. 23.


Важна правна забележка

|

52009PC0123

Предложение за решение на Съвета относно определяне на позицията на Общността която да бъде приета в Комисията по рибата тон в Индийския океан  /* COM/2009/0123 окончателен */

	[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |Брюксел, 11.3.2009COM(2009) 123 окончателенПредложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАотносно определяне на позицията на Общността която да бъде приета в Комисията по рибата тон в Индийския океанОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМКогато създадени съгласно международни споразумения органи трябва да приемат решения с правни последици, с изключение на решения, които допълват или изменят институционалната рамка на въпросните споразумения, съгласно член 300, параграф 2, втора алинея от Договора за ЕО позицията на Общността по отношение на тези решения се определя от Съвета по предложение на Комисията.В изпълнение на това задължение и след подобно предложение за определяне на позиция на Общността в ICCAT (Решение на Съвета за определяне на позиция на Общността в Международната комисия за опазването на видовете риба тон в Атлантическия океан от 11 ноември 2008 г., документ 14863/08, PECH 278 ЗА СЛУЖЕБНО ПОЛЗВАНЕ) Европейската комисия внася настоящото предложение за решение, с което да се определи позицията на Общността в Комисията по рибата тон в Индийския океан (IOTC). Настоящото предложение следва същия подход като решението на Съвета за ICCAT, за да се осигури съгласуваност с позициите на Общността в отделните регионални организации за управление на рибарството.Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАотносно определяне на позицията на Общността която да бъде приета в Комисията по рибата тон в Индийския океанСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 във връзка с член 300, параграф 2, втора алинея от него,като взе предвид предложението на Комисията,като има предвид че:(1) Съгласно член 33 от Договора за ЕО във връзка с член 32 от него една от целите на Общата политика в областта на рибарството е да се осигури снабдяването. В Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на Общата политика в областта на рибарството се посочва, че Общността прилага подхода на предпазливостта, като приема мерки, предназначени да защитят и опазят живите водни ресурси, да позволят тяхната устойчива експлоатация и да сведат до минимум въздействието на риболовната дейност върху морските екосистеми. Освен това в него се посочва, че Общността се стреми да прилага постепенно към управлението на риболова подход на основата на екосистемите, както и да допринася за развитието но ефикасна риболовна дейност в условията на икономически жизнеспособен и конкурентноспособен сектор на рибарството и аквакултурите, като гарантира справедливо жизнено равнище на лицата, които извършват риболовните дейности, и като същевременно отчита интересите на потребителите.(2) Европейската общност е договаряща се страна по Споразумението за създаване на Комисията по рибата тон в Индийския океан (IOTC) в рамките на Организацията към ООН за прехрана и земеделие. IOTC може на базата на научни доказателства да приеме мерки, които могат да се предприемат в Индийския океан и съседните морета северно от допирната линия с Атлантическия океан, с цел запазване на популациите на далекомигриращи рибни видове (риба тон и подобни на нея риби) на равнища, които ще осигурят дългосрочната устойчивост на тези запаси.(3) Съгласно член 300, параграф 2, втора алинея от Договора за ЕО позицията на Общността в органи, създадени съгласно регионални споразумения в областта на рибарството, които приемат решения с правни последици, без обаче последните да изменят институционалната рамка на въпросните споразумения, трябва да се определи с прието с квалифицирано мнозинство решение на Съвета, по предложение на Комисията.ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:Член 1Позицията, която ще бъде приета от името на Общността в Комисията по рибата тон в Индийския океан, когато тази комисия приема решения с правни последици, е определена в приложението към настоящото решение.Член 2Съветът оценява и при необходимост преразглежда настоящото решение по предложение на Комисията най-късно за годишното събрание на Комисията по рибата тон в Индийския океан през 2014 г.Съставено в Брюксел на […] година.За Съвета:ПредседателПРИЛОЖЕНИЕПозиция на Общността в Комисията по рибата тон в Индийския океан1. ПринципиВ рамките на IOTC Европейската общноста) действа в съответствие с целите на Общността в рамките на Общата политика в областта на рибарството, особено прилагайки подхода на предпазливостта за осигуряване на устойчива експлоатация на видовете, регулирани от IOTC, за насърчаване на постепенното прилагане към управлението на риболова подход на основата на екосистемите и за свеждане до минимум на въздействието на риболовната дейност върху морските екосистеми, както и насърчавайки икономически жизнеспособен и конкурентноспособен сектор на рибарството в Общността, като гарантира справедливо жизнено равнище на лицата, които извършват риболовна дейност, и като същевременно отчита интересите на потребителите;б) осигурява мерките на IOTC да са в съответствие с целите на Споразумението за IOTC;в) осигурява мерките на IOTC да са в съгласие с международното право и по-специално с разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право, Споразумението на ООН, отнасящо се до съхранението и управлението на трансгранично и далекомигриращите рибни видове, както и със Споразумението за насърчаване на спазването на международните мерки за опазване и управление от риболовните кораби в открито море;г) насърчава съгласувани позиции в рамките на регионални организации за управление на рибарството;д) стреми се към синергия с политиката, която Общността провежда като част от нейните двустранни отношения с трети държави в областта на рибарството, и осигурява съответствие с политиката си на външни отношения;е) осигурява спазването на международните задължения на Общността.2. НасокиЕвропейската общност, ако е необходимо, подкрепя приемането на следните мерки от страна на IOTC:а) строги мерки за съхраняване и управление на рибните ресурси, които позволяват дългосрочната им устойчивост, като се вземат предвид най-добрите съществуващи научни становища, за кораби с мрежа гъргър за улов на дебел (големоок) тон, жълтопер тунец и листао (ивичест тунец), както и еквивалентни мерки за кораби, използващи парагади при риболов на риба тон и риба меч;б) мерки за контрол на риболовното усилие с цел съобразяването му с действителните възможности за риболов;в) мерки за свеждане до минимум на въздействието на риболовната дейност върху останалите видове, особено акулите;г) мерки по разработване и провеждане на мониторинг, контрол и надзор, наред с други и върху мерките на държавния пристанищен контрол;д) засилени мерки срещу дейностите по ННН риболов, по-специално обвързващи пазарни мерки за насърчаване на спазването на правилата от държави, които не са страни по споразумението;е) разработване на съвместни подходи с други регионални организации за управление на рибарството, включително Комисията за риболова в Западен и Централен Тихи океан и Международната комисия за опазването на видовете риба тон в Атлантическия океан;ж) продължаващо осъвременяване на IOTC след преглед на дейността ѝ, включително реформата ѝ и създаване на институционално независим от Обединените нации орган.


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 27.7.2017
            COM(2017) 402 final
            2017/0179(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Барбадос за изменение на Споразумението между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               С Регламент (ЕС) № 610/2013 от 26 юни 2013 г.
                  1
                (наричан по-нататък „изменението на КШГ“) бяха изменени Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген
                  2
                (CISA), Регламент (ЕО) № 562/2006
                  3
                (Кодекс на шенгенските граници [КШГ]) и Регламент (ЕО) № 810/2009
                  4
                (Визов кодекс) и, наред с другото, бе дадено ново определение на понятието „краткосрочно пребиваване“ за граждани на трети държави в Шенгенското пространство. Считано от 18 октомври 2013 г. за граждани на трети държави — независимо дали са освободени от изискването за виза или не — които възнамеряват да пътуват до Шенгенското пространство с цел краткосрочно пребиваване, максималната продължителност на разрешения престой се определя като „90 дни в рамките на всеки 180-дневен период“. За разлика от определението, което бе в сила до 18 октомври 2013 г. (три месеца в продължение на шестмесечен период след датата на първото влизане), новото понятие е по-точно, тъй като срокът се определя в дни, вместо в месеци. Освен това думите „след датата на първото влизане“, които породиха много неясноти и въпроси, бяха заличени от определението.

               С изменението на КШГ всички необходими промени бяха внесени в правните актове на ЕС в областта на визите и границите, т.е. CISA, КШГ, Визовия кодекс и Регламент (ЕО) № 539/2001
                  5
               . Понятието за краткосрочно пребиваване обаче е залегнало и в международни споразумения, сключени от Европейския съюз. Споразуменията за отмяна на визовия режим, сключени с Антигуа и Барбуда
                  6
               , Бахамските острови
                  7
               , Барбадос
                  8
               , Бразилия
                  9
               , Република Мавриций
                  10
               , Сейнт Китс и Невис
                  11
                и Република Сейшели
                  12
                все още се позовават на старото определение („три месеца в продължение на шестмесечен период след  датата на първото влизане“
                  13
               ) при определянето на продължителността на безвизовия престой.

               На 16 юли 2014 г. Комисията прие препоръка за решение на Съвета за разрешаване на започването на преговори за изменение на споразумението за  отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване между Европейския съюз и горепосочените държави
                  14
               , което беше прието от Съвета на 9 октомври 2014 г.
                  15
               . Целта бе по отношение на тези седем държави да се приложи новото определение за краткосрочно пребиваване, както е посочено в изменението на КШГ. Освен това определянето в споразуменията за отмяна на визовия режим на продължителността на краткосрочното пребиваване в дни, вместо в месеци, дава възможност за по-лесна проверка и изчисляване чрез електронни/информационни средства и по този начин е по-подходящо за централизираните системи за управление на границите, като например предложената Система за влизане/излизане (EES)
                  16
               .

               След разрешението на Съвета Комисията започна преговори за изменение на споразуменията за отмяна на визовия режим със седемте държави (Антигуа и Барбуда, Бахамските острови, Барбадос, Бразилия, Мавриций, Сейнт Китс и Невис и Република Сейшели).

               Преговорите с Барбадос приключиха успешно с парафирането на споразумението за изменение на 8 февруари 2017 г. Двете страни се съгласиха да възприемат новото определение за „краткосрочно пребиваване“ в целия текст на Споразумението за отмяна на визовия режим между ЕС и Барбадос. Освен това споразумението включва изменение на някои технически аспекти (вж. по-долу), но нито едно от измененията не поражда съществени последици за пътуващите лица.

                  Специфичното положение на Обединеното кралство и Ирландия е отразено в преамбюла на споразумението.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

               Споразумението изисква съгласието и на двете договарящи се страни съгласно съответните им процедури. От страна на Съюза това изисква решения на Съвета относно подписването и сключването на споразумението.

               Настоящото предложение се внася до Съвета с цел той да разреши сключването на споразумението за изменение на Споразумението между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване.

               Със споразумението се гарантира правната съгласуваност, както и хармонизацията между държавите членки чрез придържане към новото определение за краткосрочно пребиваване, както е предвидено в изменението на КШГ, с което се дава ясно тълкуване на понятието „краткосрочно пребиваване“.

               Правното основание за настоящото предложение е член 77, параграф 2, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с член 218 от него.

               Съюзът няма правомощие да изменя споразумения за отмяна на визовия режим , които биха обвързали четирите държави, асоциирани с прилагането на достиженията на правото от Шенген, включително общата визова политика. С цел да се гарантира хармонизиран подход и изпълнение на разпоредбите относно срока на разрешен престой в Шенгенското пространство, в споразумението е включена съвместна декларация, в която се посочва, че е желателно Барбадос, от една страна, и Исландия, Лихтенщайн, Норвегия и Швейцария, от друга страна, да променят по съответен начин съществуващите между тях двустранни споразумения за  отмяна на визовия режим.

               Приложеното предложение представлява правният инструмент за сключване на споразумението. Съветът ще вземе решение с квалифицирано мнозинство след подписването на споразумението, от името на Съюза, от назначено от председателството на Съвета лице и след като получи одобрението на Европейския парламент в съответствие с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а) от ДФЕС.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

               Ако Европейският съюз е една от договарящите се страни по международно споразумение, то държавите членки нямат законово правомощие да пристъпят самостоятелно към каквото и да било изменение на такова споразумение. Споразумението за отмяна на визовия режим с Барбадос беше сключено от Европейския съюз. Следователно е необходимо действие на равнище на Съюза.

               Освен това сключването на споразумения за отмяна на визовия режим от страна на държавите членки би засегнало достиженията на правото на Съюза в областта на визите (член 3, параграф 2 от ДФЕС).

               •Пропорционалност

               Настоящото предложение не надхвърля необходимото за постигане на поставените цели, а именно за изменение на съществуващото споразумение за отмяна на визовия режим между Барбадос и Съюза.

               3.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

               Предложението не води до допълнителни разходи за бюджета на ЕС.

               4. РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Консултации със заинтересованите страни

               На 9 октомври 2014 г. Съветът прие указания за водене на преговори, с което упълномощи Комисията да започне преговори с Барбадос за изменение на споразумението за отмяна на визовия режим между двете страни. Държавите членки бяха уведомени за напредъка по преговорите по време на заседанията на работна група „Визи“ на Съвета.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Резултати от преговорите

                  Комисията счита, че целите, определени от Съвета в неговите указания за водене на преговорите, са постигнати и че проектът на споразумението е приемлив за Съюза.

                  Окончателното му съдържание може да бъде обобщено, както следва:

                  а. Продължителност на пребиваването

                  В споразумението се предвижда безвизово пътуване за гражданите на Европейския съюз и за гражданите на Барбадос, когато пътуват до територията на другата договаряща се страна за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период (вместо за максимален период от три месеца в продължение на шестмесечен период след датата на първото влизане). Новото определение се възприема в целия текст на Споразумението между Европейския съюз и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване.

                  б. Заключителна разпоредба — временно спиране на изпълнението на споразумението (член 8, параграф 4)

               Със споразумението се изменя последното изречение в член 8, параграф 4, както следва: „Договарящата се страна, която временно е спряла изпълнението на настоящото споразумение, незабавно информира другата договаряща се страна, ако причините за това спиране отпаднат, и възобновява изпълнението.“ С добавянето на думите „и възобновява изпълнението“ в сегашния текст на измененото споразумение се пояснява, че временното спиране на отмяната на визовия режим следва действително да бъде прекратено, ако отпаднат причините, довели до това спиране. Във връзка с това изменението привежда формулировката в споразумението с Барбадос за отмяна на визовия режим в съответствие с тази във всички други споразумения за премахване на визите, подписани от Съюза през 2015 г. и 2016 г. На 14 юни 2016 г. беше проведена консултация по това изменение с работната група „Визи“ и нито една държава членка не повдигна възражения.

                  в. Замяна на думата „Общност“ с думата „Съюз“

                  След влизането в сила на Договора от Лисабон на 1 декември 2009 г. Европейският съюз сам по себе си придоби консолидирана правосубектност. Въпреки това „Европейската общност“ все още е фигурира в международни споразумения, влезли в сила преди Договора от Лисабон, какъвто е в случаят със Споразумението между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване. Поради това със споразумението за изменение думата „Общност“ се заменя с думата „Съюз“ в целия текст на споразумението за отмяна на визовия режим.

                  г. Съвместни декларации

                  Към споразумението са приложени две съвместни декларации:

                  - относно тълкуването на 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период и

                  - относно Исландия, Норвегия, Швейцария и Лихтенщайн.

                  д. Влизане в сила

                  Споразумението ще влезе в сила на първия ден от шестия месец след датата, на която последната договаряща се страна уведоми другата страна за приключването на процедурите за ратифициране. За да се гарантира правна сигурност и да се даде възможност на пътуващите лица да разберат закона и да се съобразят с него, е необходим достатъчно дълъг преходен период. След като приключи ратифицирането на споразумението, шестмесечният срок ще даде възможност на пътуващите лица да приключат краткосрочните пребивавания, които все още са изцяло изчислени съгласно старото определение, преди влизането в сила на новото определение за краткосрочно пребиваване и свързаното с него ретроспективно изчисляване на референтния период от 180 дни.

                  Останалите разпоредби на действащото споразумение между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване остават незасегнати от споразумението за изменение, включително териториалното приложно поле.

               6.ЗАКЛЮЧЕНИЕ

               С оглед на горепосочените резултати Комисията предлага Съветът, след като получи одобрението на Европейския парламент, да одобри Споразумението между Европейския съюз и Барбадос за изменение на Споразумението между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване.

               2017/0179 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Барбадос за изменение на Споразумението между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, буква а) във връзка с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а), подточка v) от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като взе предвид одобрението на Европейския парламент
                  17
               ,

               като има предвид, че:

               (1)С Решение от 30 ноември 2009 г. Съветът сключи Споразумението между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване. В Споразумението се предвижда безвизово пътуване за гражданите на Европейския съюз и за гражданите на Барбадос, когато пътуват до територията на другата договаряща се страна за „максимален период от три месеца в продължение на шестмесечен период“.

               (2)С Регламент (ЕС) № 610/2013 на Европейския парламент и на Съвета
                  18
                бяха въведени хоризонтални промени в правните актове на Съюза в областта на визите и границите и краткосрочното пребиваване беше определено като максимален период от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период.

               (3)Необходимо е това ново определение да бъде включено в Споразумението между Съюза и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване с цел постигането на пълно хармонизиране на режима на Съюза за краткосрочно пребиваване.

               (4)Комисията договори от името на Съюза споразумение с Барбадос за изменение на Споразумението между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване (наричано по-нататък „Споразумението“).

               (5)В съответствие с Решение (EС) 2017/[…] на Съвета Споразумението бе подписано.

               (6)Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета
                  19
               . Следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.

               (7)Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета
                  20
               . Следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,

               (8)Поради това Споразумението следва да бъде одобрено,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Споразумението между Европейския съюз и Барбадос за изменение на Споразумението между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване (наричано по-нататък „Споразумението“) се одобрява от името на Съюза.

               Текстът на Споразумението е приложен към настоящото решение.

               Член 2

               Председателят на Съвета извършва нотификацията, предвидена в член 2 от Споразумението, от името на Съюза
                  21
               .

               Член 3

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  ОВ L 182, 29.6. 2013 г., стр. 1.

                     (2)
                  ОВ L 239, 22.9.2000 г., стр. 19.

                     (3)
                  OВ L 105, 13.4.2006 г., стр. 1.

                     (4)
                  ОВ L 243, 15.9.2009 г., стр. 1.

                     (5)
                  OВ L 081, 21.3.2001 г., стр.1.

                     (6)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 1.

                     (7)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 23.

                     (8)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 9.

                     (9)
                  С Бразилия ЕС е сключил две споразумения — едното за притежателите на обикновени паспорти (ОВ L 255, 21.9.2012 г., стр. 4), а другото за притежателите на дипломатически, служебни и официални паспорти (ОВ L 66, 12.3.2011 г., стр. 2).

                     (10)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 16.

                     (11)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 37.

                     (12)
                  OВ L 169, 30.6.2009 г., стр. 30.

                     (13)
                  Вж. разпоредбите за „Цел“ и „Продължителност на престоя“ в споразуменията.

                     (14)
                  COM(2014) 468 final.

                     (15)
                  Решение на Съвета за разрешаване на Комисията да започне преговори за изменение на споразуменията относно  отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване, сключени между Европейския съюз/Европейската общност и Антигуа и Барбуда, Бахамската общност, Барбадос, Федеративна република Бразилия, Република Мавриций, Федерация Сейнт Китс и Невис и Република Сейшели, прието от Съвета на 9.10.2014 г.

                     (16)
                  COM(2016)194 final.

                     (17)
                  Одобрение, дадено на […] г.

                     (18)
                  Регламент (ЕС) № 610/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за изменение на Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници), Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген, регламенти (ЕО) № 1683/95 и (ЕО) № 539/2001 на Съвета и регламенти (ЕО) № 767/2008 и (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 182, 29.6.2013 г., стр. 1).

                     (19)
                  Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 131, 1.6.2000 г., стр. 43).

                     (20)
                  Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20).

                     (21)
                  Датата на влизане в сила на Споразумението ще бъде публикувана в Официален вестник на Европейския съюз от Генералния секретариат на Съвета.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 27.7.2017
            COM(2017) 402 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложението за решение на Съвета
            за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Барбадос за изменение на Споразумението между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               към

               Предложението за решение на Съвета

               за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Барбадос за изменение на Споразумението между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване

               СПОРАЗУМЕНИЕ

               между Европейския съюз и Барбадос за изменение на Споразумението между Европейската общност и Барбадос за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване

               ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ,

               от една страна, и

               БАРБАДОС,

               от друга страна,

               заедно наричани по-нататък „договарящите се страни“,

               КАТО ВЗЕХА ПРЕДВИД Споразумението между Европейската общност и Барбадос  за отмяна на визовия режим за краткосрочно пребиваване (наричано по-нататък „Споразумението“), което влезе в сила на 1 март 2010 г.,

               КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ ОТНОВО значението на улесняването на контактите между хората,

               КАТО ОТБЕЛЯЗВАТ, че Споразумението действа в полза на гражданите на договарящите се страни,

               КАТО ВЗЕМАТ ПРЕДВИД, че определението за краткосрочно пребиваване, предвидено в Споразумението (три месеца в продължение на шестмесечен период  след датата на първото влизане) не е достатъчно точно и по-специално, че формулировката „датата на първото влизане“ може да породи неясноти и въпроси,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че с Регламент (ЕС) № 610/2013 от 26 юни 2013 г. бяха въведени хоризонтални промени в достиженията на вътрешното право на ЕС в областта на визите и границите и краткосрочното пребиваване бе определено на „90 дни в рамките на всеки 180-дневен период“,

               КАТО ВЗЕМАТ ПРЕДВИД, че Системата за влизане/излизане, която предстои да бъде създадена от Европейския съюз, изкисва използването на еднакво и ясно определение за краткосрочно пребиваване, което е приложимо за всички граждани на трети държави,

               КАТО ЖЕЛАЯТ да гарантират плавен поток на пътниците на гранично-пропускателните пунктове на договарящите се страни,

               КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ ОТНОВО, че Споразумението обхваща гражданите на всички държави — членки на Европейския съюз с изключение на Обединеното кралство и Ирландия,

               КАТО ВЗЕМАТ ПРЕДВИД Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие и Протокола относно достиженията на правото от Шенген, включени в рамките на Европейския съюз, приложени към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, и като потвърждават, че разпоредбите на настоящото споразумение не се прилагат по отношение на Обединеното кралство и Ирландия,

               СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:

               Член 1

               Споразумението се изменя в съответствие с разпоредбите на настоящия член:

               (1)В заглавието думите „Европейската общност“ се заменят с думите „Европейския съюз“,  в член 3, параграф 5 думите „общностното право“ се заменят с думите „правото на Съюза“, в член 6, параграф 1 думите „Европейската общност“ и „Общността“ се заменят съответно с думите „Европейския съюз“ и „Съюзът“,  и в член 8, параграф 7 думата „Общността“ се заменя с думата „Съюзът“.

               (2)В член 1 думите „три месеца в продължение на шестмесечен период“ се заменят с думите „90 дни в рамките на всеки 180-дневен период“.

               (3)Член 4, параграф 1 се заменя със следното:

               „Гражданите на Европейския съюз могат да пребивават на територията на Барбадос за максимален срок от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период.“

               (4)Член 4, параграф 2 се заменя със следното:

               „Гражданите на Барбадос могат да пребивават на територията на държавите членки, прилагащи изцяло достиженията на правото от Шенген, за максимален срок от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период. Този срок се изчислява независимо от пребиваването в държава членка, която все още не прилага изцяло достиженията на правото от Шенген.

               Гражданите на Барбадос могат да пребивават за максимален срок от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период на територията на всяка от държавите членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, независимо от продължителността на пребиването, изчислена за територията на държавите членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.“

               (5)В член 4, параграф 3 думите „три месеца“ се заменят с думите „90 дни“ и думите „общностното право“ се заменят с думите „правото на Съюза“.

               (6)Последното изречение в член 8, параграф 4 се заменя със следното:

               „Договарящата се страна, която временно е спряла изпълнението на настоящото споразумение, незабавно информира другата договаряща се страна, ако причините за това временно спиране отпаднат, и възобновява изпълнението.“

               Член 2

               Настоящото споразумение се ратифицира или одобрява от договарящите се страни в съответствие с техните съответни вътрешни процедури и влиза в сила на първия ден от шестия месец след датата, на която последната договаряща се страна уведоми другата за приключването на горепосочените процедури.

               Съставено в […] на […] ден от месец […] на две хиляди и седемнадесета година в два еднообразни екземпляра на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, хърватски, чешки и шведски език, като текстовете на всички езици са еднакво автентични.

               За Европейския съюз

               За Барбадос

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ИСЛАНДИЯ, НОРВЕГИЯ, ШВЕЙЦАРИЯ И ЛИХТЕНЩАЙН

               Желателно е властите на Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн, от една страна, и на Барбадос, от друга страна, незабавно да изменят съществуващите двустранни споразумения за премахване на визите за краткосрочно пребиваване в съответствие с условията на настоящото споразумение.

               Съвместна декларация относно тълкуването на 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период

               Договарящите се страни приемат, че максималният срок от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период, предвиден в член 4 от Споразумението, означава или непрекъснато посещение, или няколко последователни посещения, чиято продължителност не надвишава общо 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период.

               Понятието „всеки“ предполага прилагането на „подвижен“ референтен период от 180 дни, като се гледа назад всеки ден от престоя за последния период от 180 дни, за да се провери дали продължава да бъде изпълнявано изискването за 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период. Наред с другото това означава, че липсата на непрекъснат период от 90 дни позволява нов престой до 90 дни.

               ________