               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 14.9.2015
            COM(2015) 438 final
            2015/0200(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно сключването на Споразумението между Европейския съюз и Република Кирибати за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               В Регламент (ЕО) № 539/2001
                  1
                на Съвета са посочени третите държави, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване. Регламент (ЕО) № 539/2001 се прилага от всички държави членки, с изключение на Ирландия и Обединеното кралство.

               Регламент (ЕО) № 539/2001 беше изменен с Регламент (ЕС) № 509/2014 на Европейския парламент и на Съвета
                  2
                с добавянето на 19 държави към приложение II, в което се посочват третите държави, чиито граждани са освободени от изискването за притежаване на виза. Тези 19 държави са: Вануату, Гренада, Доминика, Източен Тимор, Кирибати, Колумбия, Маршалови острови, Микронезия, Науру, Обединени арабски емирства, Палау, Перу, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Соломонови острови, Тонга, Тринидад и Тобаго, и Тувалу. Позоваването на всяка от тези държави в приложение II се придружава от бележка под линия, в която се уточнява, че „освобождаването от изискването за притежаване на виза се прилага от датата на влизане в сила на споразумение за освобождаване от изискването за притежаване на виза, което се сключва с Европейския съюз“.

               Регламент (ЕС) № 509/2014 бе приет на 20 май 2014 г. и влезе в сила на 9 юни 2014 г. През юли 2014 г. Комисията представи препоръка до Съвета, който да я упълномощи да започне преговори за сключване на споразумения за премахване на визите с всяка от следните 17 държави: Вануату, Гренада, Доминика, Източен Тимор, Кирибати, Колумбия, Маршалови острови, Микронезия, Науру, Обединени арабски емирства, Палау, Перу, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Соломонови острови, Тонга, Тринидад и Тобаго, и Тувалу
                  3
               . На 9 октомври 2014 г. Съветът изпрати на Комисията указания за водене на преговорите.

               Първите споразумения за премахване на визите бяха подписани на 6 май 2015 г. (Обединени арабски емирства), 26 май 2015 г. (Източен Тимор) и 28 май 2015 г. (Вануату, Гренада, Доминика, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Тринидад и Тобаго) и се прилагат временно от датата на подписването им до окончателното им влизане в сила.

               На 17 декември 2014 г. започнаха преговорите с Кирибати, които бяха проведени чрез размяна на писма. По време на последвалата кореспонденция беше постигнато споразумение по всички аспекти. Споразумението беше парафирано на 6 май 2015 г. (Кирибати) и 10 юни 2015 г. (Съюза) чрез размяна на писма между главните преговарящи. Държавите членки бяха уведомени по време на проведеното на 15 юни 2015 г. заседание на работна група „Визи“ на Съвета.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ

               От страна на Съюза правното основание за споразумението е член 77, параграф 2, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с член 218 от него.

               Приложеното предложение представлява правният инструмент за сключване на Споразумението. Съветът ще вземе решение с квалифицирано мнозинство след подписването на споразумението, от името на Съюза, от назначено от председателството на Съвета лице и след като е получил одобрението на Европейския парламент в съответствие с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а) от ДФЕС.

               3.РЕЗУЛТАТ ОТ ПРЕГОВОРИТЕ

               Комисията счита, че целите, определени от Съвета в неговите указания за водене на преговори, са постигнати и че проектът на споразумението за премахване на визите е приемлив за Съюза.

               Окончателното му съдържание може да бъде обобщено, както следва:

               Цел

               В споразумението се предвижда безвизово пътуване за гражданите на Европейския съюз и за гражданите на Кирибати, когато пътуват до територията на другата договаряща се страна за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.

               С цел защита на еднаквото третиране на всички граждани на ЕС в споразумението бе включена разпоредба, постановяваща, че Кирибати може да суспендира или да прекрати споразумението само по отношение на всички държави — членки на Европейския съюз, и съответно, Съюзът също може да суспендира или да прекрати споразумението само по отношение на всички свои държави членки.

               Специфичното положение на Обединеното кралство и Ирландия е отразено в преамбюла.

               Обхват

               Премахването на визите обхваща всички категории лица (притежателите на обикновен, дипломатически, служебен/официален и специален паспорт), пътуващи с всякаква цел, с изключение с цел упражняване на доходоносна дейност. За тази последна категория всяка държава членка, а също и Кирибати, имат свободата да налагат изискването за притежаване на виза на гражданите на другата страна в съответствие с приложимото право на Съюза или националното право. За да се гарантира хармонизираното изпълнение, към споразумението е приложена съвместна декларация за тълкуването на категорията лица, които пътуват с цел упражняване на доходоносна дейност.

               Продължителност на пребиваването

               В споразумението се предвижда безвизово пътуване за гражданите на Европейския съюз и за гражданите на Кирибати, когато пътуват до територията на другата договаряща се страна за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни. Съвместна декларация относно тълкуването на този срок до 90 дни за всеки период от 180 дни е приложена към споразумението.

               В споразумението се отчита положението на държавите членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген. Докато тези държави членки не са част от Шенгенското пространство без вътрешни граници, премахването на визите предоставя право на гражданите на Кирибати да пребивават за срок до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни на територията на всяка от тях (понастоящем това са България, Кипър, Румъния и Хърватия), независимо от срока, изчислен за цялото Шенгенско пространство.

               Териториално приложение

               В споразумението се съдържат разпоредби, отнасящи се до приложението му на териториално равнище: в случая на Франция и Нидерландия премахването на визите ще даде право на гражданите на Кирибати да пребивават само на европейската територия на тези държави членки.

               Декларации

               В допълнение към гореспоменатите съвместни декларации към споразумението са приложени други две съвместни декларации:

               –за асоциирането на Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген;

               –за пълното разпространение на информацията за съдържанието и последствията от споразумението за премахването на визите и свързаните с него въпроси като условията за влизане.

               4.ЗАКЛЮЧЕНИЕ

               С оглед на горепосочените резултати Комисията предлага Съветът да одобри, след получаване на одобрението на Европейския парламент, приложеното споразумение между Европейския съюз и Кирибати за премахване на визите за краткосрочно пребиваване.

               2015/0200 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно сключването на Споразумението между Европейския съюз и Република Кирибати за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, буква а) във връзка с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а) от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като взе предвид одобрението на Европейския парламент,

               като има предвид, че:

               (1)Комисията участва в преговори от името на Европейския съюз за сключването на Споразумение с Република Кирибати (наричана по-нататък „Кирибати“) за премахване на визите за краткосрочно пребиваване (наричано по-нататък „Споразумението“).

               (2)При условие че е възможно сключването му на по-късна дата, това споразумение бе подписано от името на Европейския съюз на … 2015 г. и се прилага временно от деня след посочената дата съгласно Решение…../…/EС на Съвета от [….] г.

               (3)Споразумението следва да бъде одобрено.

               (4)Със Споразумението се създава Съвместен комитет за управление на Споразумението, който приема свой процедурен правилник. В този случай е уместно да се предвиди опростена процедура за определяне на позицията на Съюза.

               (5)В съответствие с Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие и Протокола относно достиженията на правото от Шенген, включени в рамките на Европейския съюз, приложени към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, и като потвърждава, че разпоредбите на Споразумението не се прилагат за Обединеното кралство и Ирландия,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Споразумението между Европейския съюз и Кирибати за премахване на визите за краткосрочно пребиваване се одобрява от името на Съюза.

               Член 2

               Председателят на Съвета връчва уведомлението съгласно член 8, параграф 1 от Споразумението
                  4
               .

               Член 3

               Комисията, подпомагана от експерти от държавите членки, представлява Съюза в Съвместния комитет от експерти, създаден по силата на член 6 от Споразумението.

               Член 4

               След консултация със специален комитет, определен от Съвета, Комисията приема позицията на Съюза в рамките на Съвместния комитет от експерти относно приемането на процедурен правилник на този комитет съгласно член 6, параграф 4 от Споразумението.

               Член 5

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 г. за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване (ОВ L 81, 21.3.2001 г., стр. 1).

                     (2)
                  Регламент (ЕС) № 509/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване, ОВ L 149, 20.5.2014 г., стр. 67.

                     (3)
                  COM (2014) 467, 17.7.2014 г.

                     (4)
                  Датата на влизане в сила на Споразумението ще бъде публикувана в Официален вестник на Европейския съюз от Генералния секретариат на Съвета.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 14.9.2015
            COM(2015) 438 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложението за решение на Съвета
            относно сключването на Споразумението между Европейския съюз и Република Кирибати за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               към

               Предложението за решение на Съвета

               относно сключването на Споразумението между Европейския съюз и Република Кирибати за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               СПОРАЗУМЕНИЕ

               между Европейския съюз и Република Кирибати за премахване на визите за краткосрочно пребиваване

               ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ, наричан по-долу „Съюзът“ или „ЕС“, и

               РЕПУБЛИКА КИРИБАТИ (наричана по-долу „Кирибати“)

               заедно наричани по-долу „договарящите се страни“,

               С ЦЕЛ по-нататъшно развиване на приятелските отношения между договарящите се страни и като желаят да улеснят пътуванията чрез осигуряване на безвизово влизане и краткосрочно пребиваване за своите граждани,

               КАТО ВЗЕХА ПРЕДВИД Регламент (ЕC) № 509/2014 на Европейския парламент и Съвета от 15 май 2014 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 539/2001 за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване
                  1
               , чрез — inter alia — прехвърляне на 19 трети държави, включително Кирибати, в списъка с трети държави, чиито граждани са освободени от изискването за притежаване на виза за краткосрочно пребиваване в държавите членки,

               КАТО ОТЧИТАТ, че в член 1 от Регламент (ЕС) № 509/2014 се предвижда, че за тези 19 държави освобождаването от изискването за виза се прилага от датата на влизане в сила на споразумение за освобождаване от изискването за виза, което се сключва със Съюза,

               КАТО ЖЕЛАЯТ да защитят принципа на еднакво третиране на всички граждани на ЕС,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че лицата, пътуващи с цел упражняване на доходоносна дейност по време на своето краткосрочно пребиваване, не попадат в приложното поле на настоящото споразумение и следователно за тази категория продължават да се прилагат съответните разпоредби на правото на Съюза и националното право на държавите членки, както и националното право на Кирибати във връзка със задължението за притежаване на виза или освобождаването от него, и във връзка с достъпа до заетост,

               КАТО ВЗЕМАТ ПРЕДВИД Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие и Протокола относно достиженията на правото от Шенген, включени в рамките на Европейския съюз, приложени към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, и като потвърждават, че разпоредбите на настоящото споразумение не се прилагат по отношение на Обединеното кралство и Ирландия,

               СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:

               ЧЛЕН 1

               Цел

               Настоящото споразумение предвижда безвизово пътуване за гражданите на Съюза и за гражданите на Кирибати, когато пътуват до територията на другата договаряща се страна за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.

               ЧЛЕН 2

               Определения

               За целите на настоящото Споразумение

               a)
                     „държава членка“ означава всяка държава — членка на Съюза, с изключение на Обединеното кралство и Ирландия;

               б)
                     „гражданин на Съюза“ означава гражданин на държава членка съгласно определението в буква а);

               в)
                     „гражданин на Кирибати“ означава всяко лице, притежаващо гражданство на Кирибати;

               г)
                     „Шенгенско пространство“ означава пространството без вътрешни граници, обхващащо териториите на държавите членки съгласно определението в буква а), които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.

               ЧЛЕН 3

               Приложно поле

               1.
                     Гражданите на Съюза, които притежават валиден обикновен, дипломатически, служебен, официален или специален паспорт, издаден от държава членка, могат да влизат и пребивават без виза на територията на Кирибати за периода на пребиваване, определен в член 4, параграф 1.

               Гражданите на Кирибати, които притежават валиден обикновен, дипломатически, служебен, официален или специален паспорт, издаден от Кирибати, могат да влизат и пребивават без виза на територията на държавите членки за периода на пребиваване, определен в член 4, параграф 2.

               2.
                     Параграф 1 от настоящия член не се прилага за лицата, пътуващи с цел упражняване на доходоносна дейност.

               За тази категория лица всяка държава членка може самостоятелно да реши да наложи изискването за притежаване на виза за гражданите на Кирибати или да го оттегли в съответствие с член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета
                  2
               .

               За тази категория лица Кирибати може да реши да наложи изискването за притежаване на виза или да отмени визовия режим за гражданите на всяка държава членка поотделно в съответствие със своето национално право.

               3.
                     Премахването на визите, предвидено с настоящото споразумение, се прилага, без да се засягат законите на договарящите се страни във връзка с условията за влизане и краткосрочно пребиваване. Държавите членки и Кирибати запазват правото си да откажат влизане и краткосрочно пребиваване на своята територия, ако едно или повече от тези условия не са изпълнени.

               4.
                     Премахването на визите се прилага независимо от вида транспорт, използван за преминаване на границите на договарящите се страни.

               5.
                     Необхванатите от настоящото Споразумение въпроси се уреждат от правото на Съюза, националното право на държавите членки и националното право на Кирибати.

               ЧЛЕН 4

               Продължителност на пребиваването

               1.
                     Гражданите на Съюза могат да пребивават на територията на Кирибати за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.

               2.
                     Гражданите на Кирибати могат да пребивават на територията на държавите членки, прилагащи изцяло достиженията на правото от Шенген, за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни. Този период се изчислява независимо от всякакво пребиваване в държава членка, която все още не прилага изцяло достиженията на правото от Шенген.

               Гражданите на Кирибати могат да пребивават за период, не по-дълъг от 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни на територията на всяка от държавите членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, независимо от продължителността на пребиваването, изчислена за територията на държавите членки, които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген.

               3.
                     Настоящото Споразумение не засяга възможността Кирибати и държавите членки да удължат периода на пребиваване над 90 дни в съответствие със своето национално право и с правото на Съюза.

               ЧЛЕН 5

               Териториално приложение

               1.
                     По отношение на Френската република настоящото Споразумение се прилага само за европейската територия на Френската република.

               2.
                     По отношение на Кралство Нидерландия настоящото Споразумение се прилага само за европейската територия на Кралство Нидерландия.

               ЧЛЕН 6

               Съвместен комитет за управление на Споразумението

               1.
                     Договарящите се страни създават Съвместен комитет от експерти (наричан по-долу „Комитетът“), съставен от представители на Съюза и представители на Кирибати. Съюзът се представлява от Европейската комисия.

               2.
                     Комитетът има следните задачи:

               а)
                     наблюдение на прилагането на настоящото Споразумение,

               б)
                     представяне на предложения за изменения или допълнения към настоящото Споразумение,

               в)
                     уреждане на спорове, възникнали при тълкуването или прилагането на настоящото Споразумение.

               3.
                     Комитетът се свиква при необходимост по искане на една от договарящите се страни.

               4.
                     Комитетът приема своя процедурен правилник.

               ЧЛЕН 7

               Връзка на настоящото Споразумение със съществуващи двустранни споразумения за премахване на визите между държавите членки и Кирибати

               Настоящото Споразумение има предимство пред всички двустранни споразумения или договорености, сключени между отделните държави членки и Кирибати, доколкото те уреждат въпроси, попадащи в приложното поле на настоящото споразумение.

               ЧЛЕН 8

               Заключителни разпоредби

               1.
                     Настоящото Споразумение се ратифицира или одобрява от договарящите се страни в съответствие с техните съответни вътрешни процедури и влиза в сила на първия ден от втория месец след датата на по-късната от двете нотификации, чрез които договарящите се страни се уведомяват една друга относно приключването на гореспоменатите процедури.

               Настоящото споразумение се прилага временно от деня след датата на неговото подписване.

               2.
                     Настоящото Споразумение се сключва за неопределен срок, освен ако действието му не бъде прекратено в съответствие с параграф 5.

               3.
                     Настоящото Споразумение може да бъде изменяно с писменото съгласие на договарящите се страни. Измененията влизат в сила, след като договарящите се страни са се уведомили една друга за приключването на необходимите им за тази цел вътрешни процедури.

               4.
                     Всяка договаряща се страна може да суспендира изцяло или частично прилагането на настоящото Споразумение, по-специално по причини, свързани с обществения ред, защитата на националната сигурност или защитата на общественото здраве, незаконната имиграция или повторното въвеждане на изискването за притежаване на виза от някоя от договарящите се страни. Другата договаряща се страна се уведомява за решението за суспендиране не по-късно от два месеца преди планираната дата на неговото влизане в сила. Договарящата се страна, която е суспендирала прилагането на настоящото Споразумение, незабавно информира другата договаряща страна, ако причините за това суспендиране отпаднат, и възобнови неговото прилагане.

               5.
                     Всяка договаряща се страна може да прекрати настоящото Споразумение с писмено уведомление до другата страна. Настоящото Споразумение престава да бъде в сила 90 дни след това.

               6.
                     Кирибати може да суспендира прилагането на настоящото Споразумение или да го прекрати само по отношение на всички държави членки.

               7.
                     Съюзът може да суспендира прилагането на настоящото Споразумение или да го прекрати само по отношение на всички свои държави членки.

               Съставено в два екземпляра на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, финландски, френски, чешки и шведски език, като всеки текст е еднакво автентичен.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ИСЛАНДИЯ, НОРВЕГИЯ, ШВЕЙЦАРИЯ И ЛИХТЕНЩАЙН

               Договарящите се страни вземат предвид съществуващите тесни връзки между Европейския съюз и Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн, по- специално въз основа на споразуменията от 18 май 1999 г. и 26 октомври 2004 г. относно асоциирането на тези държави към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген.

               При тези обстоятелства е желателно властите на Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн, от една страна, и на Кирибати, от друга страна, незабавно да сключат двустранни споразумения за премахване на визите за краткосрочно пребиваване при условия, подобни на тези на настоящото Споразумение.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ТЪЛКУВАНЕТО НА КАТЕГОРИЯТА ЛИЦА, ПЪТУВАЩИ С ЦЕЛ УПРАЖНЯВАНЕ НА ДОХОДОНОСНА ДЕЙНОСТ, СЪГЛАСНО ПРЕДВИДЕНОТО В ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 2 ОТ НАСТОЯЩОТО СПОРАЗУМЕНИЕ

               В желанието си да осигурят общо тълкуване договарящите се страни се съгласяват, че за целите на настоящото Споразумение категорията лица, упражняващи доходоносна дейност, обхваща лицата, които влизат с цел упражняване на доходоносно занятие или платена дейност на територията на другата договаряща се страна като наето лице или като доставчик на услуги.

               Тази категория следва да не обхваща:

               –
                     представителите на деловите среди, т.е. лицата, пътуващи с делова цел (без да са наети в държавата на другата договаряща се страна),

               –
                     спортистите или хората на изкуството, извършващи дейност по конкретен повод,

               –
                     журналистите, изпратени от медиите на своята държава по местоживеене, и

               –
                     стажантите в рамките на едно и също предприятие.

               Прилагането на настоящата Декларация се наблюдава от Съвместния комитет в рамките на отговорностите му съгласно член 6 от настоящото Споразумение, като той може да предложи изменения, когато въз основа на опита на договарящите се страни счита това за необходимо.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ТЪЛКУВАНЕТО НА ПЕРИОДА ДО 90 ДНИ В РАМКИТЕ НА ВСЕКИ ПЕРИОД ОТ 180 ДНИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 4 ОТ НАСТОЯЩОТО СПОРАЗУМЕНИЕ

               Договарящите се страни приемат, че периодът до 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни, както е предвидено в член 4 от настоящото Споразумение, означава или непрекъснато посещение, или няколко последователни посещения, чиято обща продължителност не надвишава 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.

               Понятието „всеки“ предполага прилагането на „подвижен“ референтен период от 180 дни, като се гледа назад всеки ден от пребиваването за последния период от 180 дни, за да се провери дали продължава да бъде изпълнявано изискването за 90 дни в рамките на всеки период от 180 дни. Това, наред с другото, означава, че липсата на непрекъснат период от 90 дни позволява ново пребиваване до 90 дни.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ИНФОРМИРАНЕТО НА ГРАЖДАНИТЕ ЗА СПОРАЗУМЕНИЕТО ЗА ПРЕМАХВАНЕ НА ВИЗИТЕ

               Като признават значението на прозрачността за гражданите на Европейския съюз и гражданите на Кирибати, договарящите се страни се съгласяват да гарантират пълно разпространение на информацията за съдържанието и последиците от Споразумението за премахване на визите и свързаните с него въпроси, като условията за влизане.

               _________________

                     (1)
                  ОВ на ЕС L 149, 20.5.2014 г., стр. 67

                     (2)
                  Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 г. за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване (ОВ на ЕС L 81, 21.3.2001 г., стр. 1).


				|

		52013PC0068

			Предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА за даване на разрешение на Латвия да въведе специална мярка за дерогация от член 26, параграф 1, буква а) и членове 168 и 168а от Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност /* COM/2013/068 final - 2013/0043 (NLE) */

			   	Обяснителен
меморандум
1.           КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИEТО
Основания и цели на предложението
В съответствие с член 395,
параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември
2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност
(наричана по-долу „Директивата за ДДС“) Съветът, действащ с единодушие по
предложение на Комисията, може да разреши на всяка държава членка да въведе
специални мерки за дерогация от посочената директива, за да се опрости
процедурата за събиране на данъка върху добавената стойност (ДДС) или за
избягване на определени форми на избягване и неплащане на данъци.
С писмо, заведено в Комисията на 17 юни
2011 г., Република Латвия (наричана по-долу „Латвия“) поиска разрешение да
приложи мярка за дерогация от общите принципи, уреждащи правото на приспадане.
Латвия съществено измени това искане с писмо, заведено в Комисията на 27 август
2012 г. В съответствие с член 395, параграф 2 от Директивата за
ДДС, с писмо от 26 ноември 2012 г. Комисията информира останалите
държави членки за отправеното от Латвия искане. С писмо от 30 ноември
2012 г. Комисията уведоми Латвия, че разполага с пълната информация,
необходима според нея за оценка на искането.
Общ контекст
Съгласно членове 168 и 168а от Директивата за
ДДС данъчно задълженото лице има правото да приспадне ДДС, начислен при
покупки, извършени за целите на неговите облагаеми сделки. Член 26, параграф 1,
буква а) от същата директива изисква използването за лични цели на стоки, които
са част от стопанските активи, да се счита за възмездна доставка на услуги, ако
дължимият за тези стоки ДДС подлежи на приспадане. Тази система позволява
възстановяването на първоначално приспаднатия ДДС при използването за лични
цели.
Тази система трудно се прилага по отношение на
леките автомобили най-вече поради факта, че е трудно да се определи границата
между използване за лични цели и използване за целите на икономическата
дейност. Когато се води специална документация, нейното поддържане и проверка
представляват допълнителна тежест за стопанските субекти и за администрацията;
това би било така дори в случай, че Латвия се възползва от възможността,
предвидена в член 168а, параграф 2 от Директивата за ДДС, да ограничи правото
на приспадане за разходи, свързани със служебни автомобили, така че то да се отнася
само за тази част от разходите, които реално са направени за целите на
икономическата дейност на данъчно задълженото лице.
Съответно Латвия поиска разрешение да ограничи
правото на приспадане до определен процент от първоначалното приспадане и по
този начин да освободи икономическите субекти от изискванията за счетоводна
отчетност за данъка върху използването за лични цели. Това води до опростяване
на системата за всички заинтересовани страни и същевременно предотвратява
отклонение от данъчно облагане поради неправилно водене на документацията.
Въз основа на информацията, предоставена от
Латвия, изглежда, че средно 20 % от използването на леки автомобили,
предназначени за целите на икономическата дейност, е за лични цели.
Следователно процентното ограничение следва да се определи на 20 %.
Новата система ще се прилага за всички леки
автомобили с максимум осем места за сядане и с тегло под определена граница,
които не се използват изключително за целите на икономическата дейност. Леките
автомобили обаче, които се използват за някои специфични дейности, ще бъдат
изключени от ограничението на правото за приспадане и ще бъдат третирани
съгласно общите правила: автомобили, закупени за препродажба, отдаване под наем
или продажба на лизинг; автомобили, използвани за превоз на пътници (като
таксита) или стоки; автомобили, използвани за обучение на водачи на моторни
превозни средства; автомобили, използвани за охранителни услуги или спешна
помощ; автомобили, използвани като демонстрационно превозно средство при продажба
на автомобили.
На 29 октомври 2004 г. Комисията
представи предложение за директива на Съвета, предвиждащо хармонизиране на
категориите разходи, за които държавите членки могат да прилагат изключения от
правото на приспадане (т.нар. предложение за опростяване на ДДС (COM(2004)728
окончателен). Поради факта, че разходите във връзка с леките автомобили са
включени в настоящото предложение, всяко удължаване на срока на валидност
следва да не надхвърля датата на приемането и влизането в сила на предложената
директива. Дори предложената директива да не е влязла в сила до 31 декември
2015 г., срокът на дерогацията следва при всички случаи да не надхвърля
тази дата, за да може да се прецени дали 20 %-овото ограничение все още
правилно отразява дяловете на използване на въпросните автомобили за целите на
икономическата дейност и за лични цели. Всяко искане за удължаване на срока
следва да се придружава от доклад, който включва преглед на прилагането на този
процент, и да бъде изпратено на Комисията до 31 март 2015 г.
Съществуващи разпоредби в областта на
предложението
Подобни дерогации във връзка с правото на
приспадане са били предоставяни на други държави членки.
Член 176 от Директива 2006/112/EО
предвижда, че Съветът определя разходите, по отношение на които ДДС няма да
подлежи на приспадане. Дотогава той разрешава на държавите членки да продължат
да прилагат изключенията, които са съществували на 1 януари 1979 г.
Следователно има известен брой клаузи за изчакване, които ограничават правото
на приспадане във връзка с леките автомобили.
2.           РЕЗУЛТАТИ ОТ КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС
ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО
Консултация със заинтересованите страни
Не се прилага.
Събиране и използване на експертни
становища
Не бяха необходими външни експертни становища.
Оценка на въздействието
Предложението за решение има за цел, на първо
място, да се опрости събирането на ДДС във връзка с леки автомобили, които
частично се използват за нестопански цели, и следователно има потенциално
положително въздействие. В същото време се предотвратява възможността за
отклонение от данъчно облагане чрез неправилно водене на документацията.
Въпреки това въздействието при всички случаи
ще бъде ограничено поради тесния обхват на дерогацията и ограничения период на
прилагане.
3.           ПРАВНИ ЕЛЕМЕНТИ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО
Обобщение на предлаганите мерки
Разрешаване на Латвия да ограничи правото на
приспадане до 80 % за ДДС, начислен върху разходите във връзка с леки
автомобили, предназначени за използване за целите на икономическата дейност,
които не се използват изключително за целите на икономическата дейност. При
ограничаване на правото на приспадане, данъчно задълженото лице е освободено от
изискванията за счетоводна отчетност по отношение на ДДС върху използването на
автомобила за лични цели.
Правно основание
Член 395 от Директивата за ДДС.
Принцип на субсидиарност
Съгласно член 395 от Директивата за ДДС
държава членка, която желае да въведе мерки за дерогация от посочената
директива, трябва да получи разрешение от Съвета, което се дава под формата на
решение на Съвета. Следователно предложението е в съответствие с принципа на
субсидиарност.
Принцип на пропорционалност
Настоящото предложение е в съответствие с
принципа на пропорционалност поради следната(ите) причина(и).
Решението се отнася до даването на разрешение
на държава членка по нейно искане и не представлява задължение.
Предвид ограничения обхват на дерогацията
специалната мярка е пропорционална на преследваната цел.
Избор на инструменти
По силата на член 395 от Директивата за
ДДС дерогация от общите правила за ДДС е възможна единствено след
упълномощаване от Съвета, действащ с единодушие по предложение на Комисията.
Освен това поради факта, че може да бъде предназначено за отделни държави
членки, най-подходящият инструмент е решение на Съвета.
4.           ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА
Предложението няма отражение върху бюджета на
Съюза.
5.           НЕЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ЕЛЕМЕНТИ
Преглед/Преразглеждане/Клауза за изтичане
на срока на действие
Предложението включва клауза за изтичане на
срока на действие.
2013/0043 (NLE)
Предложение за
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
за даване на разрешение на Латвия да въведе
специална мярка за дерогация от член 26, параграф 1, буква а) и
членове 168 и 168а от Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка
върху добавената стойност
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането
на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на
Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка
върху добавената стойност[1],
и по-специално член 395, параграф 1 от нея,
като взе предвид предложението на Европейската
комисия,
като има предвид, че:
(1)       С писма, заведени в Комисията
съответно на 17 юни 2011 г. и на 27 август 2012 г., Латвия поиска
разрешение за дерогация от разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО за уреждане на
правото на приспадане на данък, начислен върху доставки на стоки и услуги във
връзка с леки автомобили.
(2)       С писмо от 26 ноември
2012 г. Комисията информира останалите държави членки за отправеното от
Латвия искане. С писмо от 30 ноември 2012 г. Комисията уведоми Латвия, че
разполага с пълната информация, необходима според нея за оценка на искането.
(3)       С членове 168 и 168а от
Директива 2006/112/ЕО се установява правото на данъчно задълженото лице да
приспада данъка върху добавената стойност (ДДС), начислен върху доставки на
стоки и услуги, предназначени за неговите облагаеми доставки. Член 26, параграф
1, буква а) от същата директива съдържа изискване за отчитане на ДДС, когато
стопански актив се използва за нестопански цели.
(4)       Трудно е точно да се разграничи
кога стопански актив се използва за нестопански цели и дори когато това е
възможно, процедурата често е обременителна. Иска се разрешение размерът на ДДС
върху разходите, който подлежи на приспадане във връзка с леките автомобили,
които не се използват изцяло за целите на икономическата дейност, с някои
изключения, да бъде установен с фиксирана процентна ставка. Въз основа на
информацията, предоставена от Латвия, ставка от 80 % е основателна. В
същото време за избягване на двойното данъчно облагане, изискването за отчитане
на ДДС при използване на леките автомобили за нестопански цели следва да се
премахне, когато за тях се е прилагало ограничение, разрешено с настоящото
решение. С тази мярка за опростяване се премахва необходимостта да се води документация
относно ползването за лични цели на автомобили, предназначени за целите на
икономическата дейност, в същото време се предотвратява отклонение от данъчно
облагане чрез неправилно водене на документация.
(5)       Ограничаването на правото на
приспадане в съответствие с разрешението следва да се прилага по отношение на
ДДС, платен при покупката, вземането на лизинг, вътреобщностното придобиване и
вноса на определени категории леки автомобили, и по отношение на разходите,
свързани с тях, включително при закупуване на горива.
(6)       Разрешението следва да се
прилага само по отношение на леките автомобили с максимално разрешено тегло до
3500 килограма и с не повече от осем места за сядане без мястото на водача.
Използването за нестопански цели на леки автомобили над 3500 килограма или
разполагащи с повече от осем места за сядане без мястото на водача е
незначително поради естеството им или вида на икономическата дейност, за която
се използват. Следва да се предвиди също така подробен списък на категориите
леки автомобили, изключени от това разрешение, въз основа на конкретната им
употреба.
(7)       На 29 октомври 2004 г.
Комисията прие Предложение за Директива на Съвета за изменение на Директива
77/388/ЕИО за опростяване на свързаните с данъка върху добавената стойност
задължения[2].
Междувременно Директива 77/388/EИО беше заменена от Директива 2006/112/ЕО.
Посоченото предложение, предвиждащо хармонизиране на категориите разходи, за
които може да се прилагат изключения от правото на приспадане. Съгласно това
предложение изключенията от правото на приспадане могат да се прилагат за пътни
моторни превозни средства. Поради това е целесъобразно да се ограничи срокът на
прилагане на настоящото решение до влизането в сила на посочената директива.
Необходимо е обаче да се предвиди конкретна дата на изтичане на срока на
разрешението, в случай че посочената директива не влезе в сила преди това, тъй
като е необходимо да се преразгледат разрешението и процентното съотношение на
използването за целите на икономическата дейност и използването за лични цели.
(8)       Когато Латвия прецени, че е
необходимо удължаване на срока на разрешението след 2015 г., тя следва да
изпрати на Комисията доклад, който включва преглед на прилагания процент заедно
с искането за удължаване на срока не по-късно от 30 март 2015 г.
(9)       Дерогацията ще има
незначително въздействие върху общия размер на данъчните приходи, събирани на
етапа на крайно потребление, и няма да има отрицателно въздействие върху
собствените ресурси на Съюза, формирани от данъка върху добавената стойност,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Чрез дерогация от членове 168 и 168а от
Директива 2006/112/ЕО на Латвия се дава разрешение да ограничи до 80 %
правото на приспадане на данък върху добавената стойност (ДДС) за разходите за
леки автомобили, които не се използват изцяло за целите на икономическата
дейност.
Член 2
Чрез дерогация от член 26, параграф 1, буква
а) от Директива 2006/112/EО Латвия не третира като възмездна доставка на услуги
използването за лични цели на лек автомобил, който е част от стопанските активи
на данъчно задължено лице, когато за въпросния автомобил се е прилагало
ограничение, разрешено по силата на член 1 от настоящото решение.
Член 3
Разходите, посочени в член 1, обхващат
покупката, вземането на лизинг, вътреобщностното придобиване и вноса на такива
автомобили, както и разходите, свързани с поддръжката, ремонта и горивото.
Член 4
Членове 1 и 2 се прилагат само по отношение на
леките автомобили с максимално разрешено тегло до 3500 килограма и с не повече
от осем места за сядане без мястото на водача.
Член 5
Членове 1 и 2 не се прилагат за следните
категории леки автомобили:
a) автомобили, закупени за препродажба, отдаване
под наем или отдаване на лизинг;
б) автомобили, използвани за превоз на пътници
срещу възнаграждение, включително таксиметрови услуги;
в) автомобили, използвани за превоз на стоки;
г) автомобили, използвани за обучение на водачи
на моторни превозни средства;
д) автомобили, използвани за охранителни услуги;
е) автомобили, използвани като превозно
средство за спешна помощ;
ж) автомобили, използвани като демонстрационно
превозно средство при продажба на автомобили.
Член 6
Всяко искане за удължаване на срока на
разрешението, предвиден в настоящото решение, се представя на Комисията до 30
март 2015 г.
Всяко искане за удължаване на срока на
разрешението се придружава от доклад, който включва преглед на процента,
определен в член 1.
Член 7
Срокът на действие на настоящото решение
изтича на по-ранната от следните две дати — денят на влизане в сила на
разпоредби на Съюза, определящи разходите за пътни моторни превозни средства,
които не отговарят на условията за пълно право на приспадане на ДДС, или 31
декември 2015 г.
Член 8
Адресат на настоящото решение е Република
Латвия.
Съставено в Брюксел на […] година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
[1]               ОВ L 347, 11.12.2006 г., стр.
1.
[2]               COM(2004)728 окончателен