Важна правна забележка

|

52009PC0441

Предложение за решение на Съвета относно сключването от Европейската общност на Споразумението за присъединяване на Европейската общност към Конвенцията за международни железопътни превози (COTIF) от 9 май 1980 г., изменена с Протокола от Вилнюс от 3 юни 1999 г. (текст от значение за ЕИП)  /* COM/2009/0441 окончателен - CNS 2009/0121 */

	[pic] | КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ |Брюксел, 31.8.2009COM(2009) 441 окончателен2009/0121 (CNS)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАотносно сключването от Европейската общност на Споразумението за присъединяване на Европейската общност към Конвенцията за международни железопътни превози (COTIF) от 9 май 1980 г., изменена с Протокола от Вилнюс от 3 юни 1999 г. (текст от значение за ЕИП)ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ1. С настоящото съобщение Комисията представя на Съвета ревизирано предложение за решение за упълномощаване на Общността да сключи споразумение за определяне на условията за присъединяване на Общността към Конвенцията за международни железопътни превози (COTIF) от 9 май 1980 г., изменена с Протокола от Вилнюс от 3 юни 1999 г.2. Присъединяването на Общността се разрешава съгласно член 38 от Конвенцията, изменена с Протокола от Вилнюс, който предвижда възможността за присъединяване на регионални организации за икономическа интеграция.3. На 28 март 2003 г. Съветът упълномощи Комисията да започне преговори с договарящите страни по Конвенцията с оглед постигане на съгласие относно присъединяването на Общността към нея. Решението на Съвета включваше насоки за водене на преговори и указания за присъединяването на Общността към Конвенцията.4. Въпреки че през 2003 г. бе направено предложение за решение на Съвета за приемане на условията на споразумение между Общността и Междуправителствената организация за международни железопътни превози (OTIF)[1], присъединяването на Общността към Конвенцията не можеше да бъде осъществено преди влизането в сила на Протокола от Вилнюс, което зависеше от определен брой ратификации от страна на държавите-членки, които образуват Организацията. Конвенцията, изменена с Протокола от Вилнюс, влезе в сила през юли 2006 г.5. Предложението на Комисията от 2003 г. за присъединяването на Европейската общност към Конвенцията бе представено на Съвета и на Европейския парламент на 17 ноември 2003 г. На 10 март 2004 г. Европейският парламент изрази благоприятно становище по отношение на предложението, като го одобри на първо четене без изменения. Въпреки това се очакваше Общността да настоява за разяснения и уверения от страна на Организацията по отношение на един конкретен въпрос. Все по-ясно ставаше, че член 3, параграф 2 от Конвенцията, чието предназначение бе да осигури съответствие между правните режими на Общността и на Организацията, в действителност не успяваше да постигне своята цел по адекватен начин. След извършването на преглед на правните елементи на Конвенцията и на нейните притурки бе потвърдено, че са налице определен брой несъответствия между общностното право и Конвенцията, свързани както с разпоредбите за юрисдикцията на Конвенцията (членове 12 и 28), така и с разпоредбите в някои от притурките (E, F и G).6. Държавите-членки бяха наясно с тези несъответствия и след официално предложение от страна на Комисията направиха декларации за неприлагане на гореспоменатите притурки към Конвенцията съгласно член 42 от нея. С тези декларации разпоредбите в притурките станаха неприложими в съответните държави. По този начин бе премахнат рискът от конфликти със законодателството на Общността във връзка с въпросите, обхванати от тези притурки, но това автоматично направи неприложими и разпоредби, които не бяха в конфликт със законодателството на Общността.7. С цел да защити правния режим на Европейската общност Общността предложи в споразумението да бъде включена подходяща клауза (така наречена клауза за изключване), за да бъдат избегнати правни несъответствия между Конвенцията и съществуващото и развиващо се законодателство на Общността.8. На 19 април 2007 г. Междуведомствената група на Комисията по въпросите на външната компетенция на Общността проучи общите въпроси във връзка с присъединяването на Общността. Заключението беше, че най-подходящият път към напредък е:-  Комисията да постигне споразумение с Организацията относно включването на стандартна клауза за изключване в Споразумението за присъединяване на Общността към Конвенцията.-  Държавите-членки да запазят своите декларации за неприлагане на притурки E, F и G към Конвенцията. Държавите-членки, които са ратифицирали Протокола от Вилнюс от 1999 г., но още не са направили декларация за неприлагане на тези притурки, да бъдат задължени да го направят.-  След присъединяването на Общността към Конвенцията Общността да направи декларация за неприлагане на притурки E, F и G към нея.-  Оттеглянето на горепосочените декларации (на държавите-членки и Общността) да се извърши след отстраняването на правните несъответствия между двете правни системи.9. Този подход бе обсъден в Съвета през 2007 г., което позволи да бъдат подновени преговорите с Организацията, по-специално по въпроса за адекватна клауза за изключване. В същото време започна работата по разрешаване на въпроса за правните несъответствия между правните режими на ЕО и на Организацията. Тази работа приключи през 2008 г.10. Преговорите между Комисията и Организацията през май и юни 2009 г. доведоха до съвместния проект на споразумение, приложен към настоящия документ. В момента Конвенцията е в сила и Европейската общност може да се присъедини към нея. Принципно проблемите, свързани с несъответствието между законодателството на Европейската общност и на Конвенцията, са разрешени, като необходимите промени на Конвенцията бяха представени на и приети от съответния комитет на Организацията на 23, 24 и 25 юни 2009 г. Тези промени ще влезнат в сила 12 месеца след като Организацията уведоми за тях своите държави-членки.11. Следователно всички тези въпроси са взети предвид в приложеното споразумение, като то представлява изпълнение на задълженията на мандата на Съвета и начертава пътя, който Европейската общност трябва да следва, за да постигне своята цел за разширяване на железопътната мрежа в Общността и за да предлага повече възможности за развитието на пазара на железопътни превози.12. В контекста на тези съображения и в съответствие с установените процедури Комисията:-  оттегля предложението за решение за упълномощаване на Общността да сключи споразумение за определяне на условията за присъединяване на Общността към Конвенцията за международни железопътни превози (COTIF), прието през 2003 г. (COM(2003) 696 окончателен, 17 ноември 2003 г.);-  предлага Съветът да приеме приложеното решение;-  отправя настоящото съобщение до Съвета.-  2009/0121 (CNS)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАотносно сключването от Европейската общност на Споразумението за присъединяване на Европейската общност към Конвенцията за международни железопътни превози (COTIF) от 9 май 1980 г., изменена с Протокола от Вилнюс от 3 юни 1999 г. (текст от значение за ЕИП)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност и по-специално член 71 и член 300, параграфи 2 и 3 от него,като взе предвид предложението на Комисията,[2]като взе предвид становището на Европейския парламент,[3]като има предвид, че:(1) Развитието на оперативната съвместимост на железопътната система както в рамките на Общността, така и между Общността и съседните държави, е ключов елемент от транспортната политика, насочен по-специално към установяване на по-добър баланс между различните видове транспорт.(2) Европейската общност има изключителна или споделена с държавите-членки компетенция в областите, обхванати от Конвенцията за международни железопътни превози (COTIF) от 9 май 1980 г., изменена с Протокола от Вилнюс от 3 юни 1999 г., наричана по-долу „Конвенцията“.(3) Присъединяването на Европейската общност към Конвенцията с цел да упражнява своята компетенция е позволено съгласно член 38 от нея, изменена с Протокола от Вилнюс.(4) От името на Общността Комисията договори с договарящите страни по Конвенцията Споразумение за присъединяване на Европейската общност към Конвенцията.(5) Тъй като все още се очаква разрешаването на определен брой конфликти между разпоредбите на някои притурки към Конвенцията и на законодателството на Общността, Европейската общност следва да направи декларация във връзка със своето присъединяване към Конвенцията съгласно член 42 от нея по отношение на неприложимостта на притурки E, F и G към нея.ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:Член 11. С настоящото от името на Общността се одобрява Споразумението за присъединяване на Европейската общност към Конвенцията за международни железопътни превози (COTIF) от 9 май 1980 г., изменена с Протокола от Вилнюс от 3 юни 1999 г., при спазване на следните условия:-  след присъединяването Общността ще изготви декларация във връзка с упражняването на своята компетенция,-  след присъединяването Общността ще изготви декларация по отношение на неприложимостта на притурки E, F и G към Конвенцията.2. Текстът на споразумението и посочените в параграф 1 декларации са приложени към настоящото решение.Член 2С настоящото председателят на Съвета се упълномощава да определи лицето, оправомощено да подпише споразумението с оглед изразяване на съгласието на Общността да бъде правно обвързана със същото споразумение, да направи съответните декларации и да депозира инструмента за одобрение от името на Общността.Съставено в Брюксел,За СъветаПредседателПРИЛОЖЕНИЕ 1 СПОРАЗУМЕНИЕ ЗА ПРИСЪЕДИНЯВАНЕ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ КЪМ КОНВЕНЦИЯТА ЗА МЕЖДУНАРОДНИ ЖЕЛЕЗОПЪТНИ ПРЕВОЗИ (COTIF) ОТ 9 МАЙ 1980 Г., ИЗМЕНЕНА С ПРОТОКОЛА ОТ ВИЛНЮС ОТ 3 ЮНИ 1999 Г.МЕЖДУПРАВИТЕЛСТВЕНАТА ОРГАНИЗАЦИЯ ЗА МЕЖДУНАРОДНИ ЖЕЛЕЗОПЪТНИ ПРЕВОЗИИЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ,като взеха предвид Конвенцията за международни железопътни превози (COTIF) от 9 май 1980 г., изменена с Протокола от Вилнюс от 3 юни 1999 г., наричана по-нататък „Конвенцията“, и по-специално член 38 от посочената конвенция,като взеха предвид отговорностите, които Договорът за създаване на Европейската общност предоставя на Европейската общност в определени области в обхвата на Конвенцията,като имат предвид, че с Конвенцията се учредява Междуправителствена организация за международни железопътни превози (OTIF), чието седалище се намира в Берн;като имат предвид, че целта на присъединяването на Европейската общност към Конвенцията е да се съдейства на Организацията в постигането на целта ѝ за насърчаване, подобряване и улесняване на международния железопътен транспорт от техническа и правна гледна точка;като имат предвид, че по силата на член 3 от Конвенцията произтичащите от Конвенцията задължения по отношение на международното сътрудничество не се ползват с предимство за държавите-членки, които са членки и на Европейските общности или са държави страни по Споразумението за Европейското икономическо пространство, пред задълженията им като членки на Европейските общности или като държави страни по Споразумението за Европейското икономическо пространство;като имат предвид, че е необходима клауза за изключване за тези части от Конвенцията, които са от компетенцията на Европейската общност, за да се посочи, че държавите-членки на Европейската общност не могат да се позовават на и да прилагат директно помежду си правата и задълженията, произтичащи от Конвенцията;като имат предвид, че Конвенцията се прилага изцяло между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и другите страни по конвенцията, от друга страна;като имат предвид, че присъединяването на Европейската общност към Конвенцията налага ясно определяне на правилата за прилагане на разпоредбите на Конвенцията към Европейската общност и нейните държави-членки;като имат предвид, че условията за присъединяването на Европейската общност към Конвенцията трябва да позволят на Общността да упражнява в рамките на Конвенцията компетенциите, предоставени ѝ от нейните държави-членки,СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:Член 1Европейската общност се присъединява към Конвенцията съгласно реда и условията, определени в настоящото споразумение, в съответствие с член 38 от Конвенцията.Член 2В своите взаимоотношения договарящите страни по Конвенцията, които са членки на Европейската общност, ще прилагат общностните разпоредби, доколкото съществуват такива по отношение на конкретния въпрос, който се разглежда, и доколкото са приложими за конкретния случай, без да се засяга предмета и целта на Конвенцията и нейното цялостно прилагане по отношение на други договарящи страни по Конвенцията.Член 3Съгласно разпоредбите на настоящото споразумение, разпоредбите в Конвенцията се тълкуват така, че също да включват Европейската общност, в рамките на компетенциите на Общността, и различните термини, използвани за обозначаване на договарящите страни по Конвенцията и техните представители, да бъдат съответно разбирани.Член 4Европейската общност не прави вноски в бюджета на Организацията и не взема участие в решенията относно този бюджет.Член 51. Без да се засяга упражняването на правото на глас съгласно член 6, Европейската общност има право да бъде представена и включена в работата на всички органи на Организацията, в които всяка нейна държава-членка има право да бъде представлявана като договаряща страна, и където може да се разглеждат въпроси, попадащи в нейната компетенция.Европейската общност не може да бъде член на Административния комитет. Тя може да бъде поканена да участва на заседанията на Комитета, когато Комитетът иска да се консултира с нея по въпроси от дневния ред, които са от общ интерес.2. Европейската общност се представлява от Европейската комисия. Европейската комисия може да упълномощи една или повече държави-членки на Общността да я представляват.Член 61. За решения по въпроси, по които Европейската общност има изключителна компетенция, Европейската общност упражнява правата на глас на своите държави-членки съгласно Конвенцията.2. За решения по въпроси, по които Европейската общност има споделена компетенция със своите държави-членки, гласуването се извършва от Европейската общност или от нейните държави-членки.3. Съгласно член 26, параграф 7 от Конвенцията, Европейската общност разполага с брой гласове, равен на броя на нейните държави-членки, които са също така държави-членки на Организацията. Когато Европейската общност гласува, нейните държави-членки не гласуват.4. Европейската общност информира, конкретно за всеки отделен случай, другите договарящи страни по Конвенцията за случаите, в които тя ще упражнява правото на глас, предвидено в параграфи 1 и 3 по-горе, по отношение на различните точки от дневния ред на Общото събрание и другите органи. Това задължение се прилага също, когато решенията се вземат чрез кореспонденция. Информацията се предоставя своевременно на Генералния секретар на Организацията, за да се позволи нейното разпространение, заедно с документите от заседанията или евентуално решение, което предстои да бъде взето чрез кореспонденция.Член 7Обхватът на компетенцията на Общността е посочен в общи линии в писмена декларация, направена от Европейската общност по време на сключването на настоящото споразумение. Тази декларация може да бъде изменена, както е подходящо, чрез уведомление до Организацията от страна на Европейската общност. Декларацията не заменя и по никакъв начин не ограничава въпросите, които може да бъдат обхванати от уведомленията за компетенцията на Общността, отправени преди вземането на решения от Организацията чрез официално гласуване или по друг начин.Член 8Раздел V от Конвенцията се прилага за всеки спор, възникнал между договарящите страни по настоящото споразумение за присъединяване, свързан с тълкуването, прилагането или изпълнението на настоящото споразумение, включително неговото съществуване, валидност и прекратяване.Член 9Настоящото споразумение влиза в сила на първия ден от първия месец след датата на подписване на споразумението от договарящите страни. В този случай член 34, параграф 2 от Конвенцията не се прилага.Член 10Настоящото споразумение остава в сила за неопределен срок.Ако всички държави, членуващи в Организацията, които са държави-членки на Европейската общност, денонсират Конвенцията, се счита, че уведомлението за това денонсиране, както и за денонсиране на настоящото споразумение, е било направено от Европейската общност едновременно с последното уведомление за денонсиране, направено от държава-членка на Европейската общност, съгласно член 41 от Конвенцията.Член 11Договарящите страни по Конвенцията, различни от държавите-членки на Европейската общност, които прилагат съответното законодателство на Европейската общност съгласно своите международни споразумения с Европейската общност, могат, след като уведомят депозитаря на тази конвенция, да правят индивидуални декларации по отношение на запазването на техните права и задължения по техните споразумения с Европейската общност, Конвенцията и свързани с тях регламенти.В ПОТВЪРЖДЕНИЕ НА ГОРНОТО подписаните упълномощени представители, представяйки своите пълномощни, които са в надлежна и изискуема форма, подписаха настоящото споразумение.СЪСТАВЕНО на…, …ден от… (месец) … (година), на английски език, в два оригинални екземпляра — един се запазва от Организацията, а другият от Европейската общност. Преводът и разпространението на окончателното споразумение се извършват от съответните институции на договарящите страни.За Междуправителствената организация за международни железопътни превози (OTIF) | За Европейската общност |ПРИЛОЖЕНИЕ 2 ДЕКЛАРАЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ ОТНОСНО УПРАЖНЯВАНЕТО НА КОМПЕТЕНЦИЯТАВ железопътния сектор Европейската общност упражнява споделена компетенция с държавите-членки съгласно членове 70, 71, 80, параграф 1 и член 156 от Договора за ЕО.В дял V от Договора за ЕО се определя общата транспортна политика на Европейската общност, а в дял XV се предвижда приносът на Европейската общност за изграждането и развитието на трансевропейски мрежи в областта на транспорта.По-специално, в дял V, член 71 от Договора за ЕО се предвижда, че Европейската общност може да приема:-  общи правила, приложими по отношение на международния транспорт от или към територията на дадена държава-членка или преминаващ през територията на една или повече държави-членки;-  условията, при които превозвачи, които не пребивават в дадена държава-членка, могат да извършват транспортни услуги в тази държава;-  мерки за подобряване на безопасността на транспорта;-  всякакви други подходящи разпоредби.По отношение на трансевропейските мрежи в дял XV, член 155 от Договора за ЕО се предвижда, по-специално, че Европейската общност:-  създава поредица от основни насоки, обхващащи целите, приоритетите и най-общите насоки на мерките, предвидени в областта на трансевропейските мрежи; тези основни насоки определят проектите от общ интерес;-  прилага всякакви мерки, които биха могли да се окажат необходими за осигуряване на оперативната съвместимост на мрежите и в частност в областта на техническата стандартизация;-  може да подкрепя проекти от общ интерес, които са подкрепени от държавите-членки и определени в рамките на насоките, посочени в първо тире, по-специално под формата на проучвания за възможностите за изпълнение, гаранции или субсидии за покриване на лихви; Общността може също така да даде своя принос чрез Кохезионния фонд с цел да се финансират специфични проекти от държавите-членки в областта на транспортната инфраструктура.Въз основа на тези две разпоредби Европейската общност прие значителен брой правни инструменти, приложими за железопътния транспорт.Съгласно нейното законодателство Европейската общност има изключителна компетенция по въпросите на железопътния транспорт, по които Конвенцията за международни железопътни превози (COTIF) от 9 май 1980 г., изменена с Протокола от Вилнюс от 3 юни 1999 г., наричана по-долу „Конвенцията“, или правни инструменти, приети съгласно нея, засягат тези съществуващи общностни разпоредби.По въпросите от обхвата на Конвенцията, по отношение на които Европейската общност има изключителна компетенция, държавите-членки на Европейската общност нямат компетенция.Когато съществуват общностни разпоредби, които не се засягат от Конвенцията или приетите съгласно нея правни инструменти, Европейската общност споделя компетенцията с държавите-членки по въпросите, свързани с Конвенцията.В допълнението към приложението се съдържа списък на съответните инструменти на Общността по времето на настоящото споразумение. Обхватът на компетенцията на Общността, произтичаща от тези текстове, трябва да бъде оценяван във връзка със специфичните разпоредби на всеки текст, и в частност във връзка със степента, до която тези разпоредби установяват общи правила. Компетенцията на Общността подлежи на постоянни промени. В рамките на Договора компетентните институции могат да вземат решения, които определят степента на компетенцията на Европейската общност. Европейската общност следователно си запазва правото да изменя настоящата декларация, без това да представлява предпоставка за упражняване на нейната компетенция по въпросите, обхванати от Конвенцията.Допълнение към приложение 2ИНСТРУМЕНТИ НА ОБЩНОСТТА, СВЪРЗАНИ С ВЪПРОСИ, РАЗГЛЕЖДАНИ ОТ КОНВЕНЦИЯТАКъм днешна дата Общността е упражнявала своята компетенция inter alia чрез следните инструменти на Общността:ЗАКОНОДАТЕЛСТВО ПО ИКОНОМИЧЕСКИ ВЪПРОСИ И ПО ВЪПРОСИТЕ НА ДОСТЪПА ДО ПАЗАРА-  Регламент № 11 относно премахване на дискриминацията в транспортните тарифи и условия, в изпълнение на член 79, параграф 3 от Договора за създаване на Европейската икономическа общност. (ОВ L 532, 16.8.1960 г., стр. 1121)-  Директива 91/440/EИО на Съвета от 29 юли 1991 г. относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 237, 24.8.1991 г., стр. 25);-  Директива 95/18/ЕО на Съвета от 19 юни 1995 г. относно лицензиране на железопътните предприятия (ОВ L 143, 27.6.1995 г., стр. 70);-  Директива 2001/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 г. относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 75, 15.3.2001 г., стр. 1);-  Директива 2001/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 г. относно лицензиране на железопътните предприятия (OВ L 75, 15.3.2001 г., стр. 26);-  Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 г. за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (OВ L 75, 15.3.2001 г., стр. 29);-  Директива 2004/51/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за изменение на Директива 91/440/ЕИО на Съвета относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 164, 30.4.2004 г., стр. 164—172 и ОВ L 220, 21.6.2004 г., стр. 58—60);-  Регламент (ЕО) № 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт (ОВ L 315, 3.12.2007 г., стр. 14);-  Директива 2007/58/EО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. за изменение на Директива 91/440/ЕИО на Съвета относно развитието на железниците в Общността и на Директива 2001/14/ЕО за разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура (ОВ L 315, 3.12.2007 г., стр. 44);-  ЗАКОНОДАТЕЛСТВО ЗА ОПЕРАТИВНАТА СЪВМЕСТИМОСТ И БЕЗОПАСНОСТТА-  Директива 96/48/ЕО на Съвета от 23 юли 1996 г. относно оперативната съвместимост на трансевропейската железопътна система за високоскоростни влакове (ОВ L 235, 17.9.1996 г., стр. 6);.-  Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. за оперативната съвместимост на трансевропейската конвенционална железопътна система (ОВ L 110, 20.4.2001 г., стр. 1);-  Директива 96/49/ЕО на Съвета от 23 юли 1996 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки по отношение на железопътния превоз на опасни товари (ОВ L 235, 17.9.1996 г., стр. 25);-  Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 164, 30.4.2004 г., стр. 44—113 и ОВ L 220, 21.6.2004 г., стр. 16—39);-  Директива 2004/50/EО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за изменение на Директива 96/48/ЕО на Съвета относно оперативната съвместимост на трансевропейската високоскоростна железопътна система и Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно оперативната съвместимост на трансевропейската конвенционална железопътна система (OВ L 164, 30.4.2004 г., стр. 114—163 и ОВ L 220, 21.6.2004 г., стр. 40—57.);-  Регламент (ЕО) № 881/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за създаване на Европейска железопътна агенция (ОВ L 164, 30.4.2004 г., стр. 1—43 и ОВ L 220, 21.6.2006 г., стр. 3—14);-  Директива 2007/59/EО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. за сертифициране на машинисти, управляващи локомотиви и влакове в рамките на железопътната система на Общността (ОВ L 315, 3.12.2007 г., стр. 51);-  Директива 2008/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно оперативната съвместимост на железопътната система в рамките на Общността (преработена версия) (ОВ L 191, 18.7.2008 г., стр. 1);-  Директива 2008/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 г. относно вътрешния превоз на опасни товари (ОВ L 260, 30.9.2008 г., стр. 13);-  Директива 2008/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. за изменение на директива 2004/49/ЕО относно безопасността на железопътния транспорт в Общността (Директива относно безопасността на железопътния транспорт) (ОВ L 345, 23.12.2008 г., стр. 62);-  Регламент (EО) № 1335/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 881/2004 за създаване на Европейска железопътна агенция (Регламент за създаване на Агенция) (ОВ L 354, 31.12.2008 г., стр. 51).ЗАДЪЛЖЕНИЯ ЗА ОБЩЕСТВЕНА УСЛУГА-  Регламент (EО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на Регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, 3.12.2007 г., стр. 1);ПРИЛОЖЕНИЕ 3ДЕКЛАРАЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 42 ОТ КОНВЕНЦИЯТАДокато не бъдат отстранени определени правни несъответствия между законодателството на Общността и някои разпоредби на Конвенцията, следните притурки към Конвенцията няма да бъдат прилагани изцяло от Европейската общност:1. Единните правила за договора за използване на инфраструктурата в международно железопътно съобщение (CUI — притурка E към Конвенцията).2. Единните правила за утвърждаване на технически норми и приемане на единни технически предписания, приложими за железопътните средства, предназначени да бъдат използвани в международно съобщение (притурка F към Конвенцията).3. Единните правила за техническо приемане на железопътни средства, използвани в международно съобщение (ATMF — притурка G към Конвенцията).ВЪТРЕШНИ ДОГОВОРЕНОСТИ МЕЖДУ СЪВЕТА, ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ И КОМИСИЯТА ЗА УЧАСТИЕТО НА ОБЩНОСТТА И НЕЙНИТЕ ДЪРЖАВИ-ЧЛЕНКИ В ЗАСЕДАНИЯТА, ОРГАНИЗИРАНИ СЪГЛАСНО КОНВЕНЦИЯТА ЗА МЕЖДУНАРОДНИ ЖЕЛЕЗОПЪТНИ ПРЕВОЗИ ОТ 1999 Г.Предвид на изискването за единство в международното представителство на Европейската общност и нейните държави-членки съгласно Договора за ЕО и съдебната практика на Съда на Европейските общности, включително и на ниво изпълнение на международни задължения;Съветът, държавите-членки и Комисията постигнаха съгласие относно следните вътрешни договорености:1. ЕСТЕСТВО И ОБХВАТ1.1. Настоящият документ определя вътрешните договорености между Съвета, държавите-членки и Комисията по отношение на заседанията, провеждани съгласно Конвенцията за международни железопътни превози от 1999 г. (наричана по долу „Конвенцията“). Тези вътрешни договорености се прилагат за всички заседания, организирани от Междуправителствената организация за международни железопътни превози (OTIF) във връзка с прилагането на Конвенцията.2. РАЗПРЕДЕЛЕНИЕ НА ЗАДАЧИТЕ ВЪЗ ОСНОВА НА КОМПЕТЕНЦИИТЕ2.1. По въпроси от компетенцията на държавите-членки, преди, по време и след всяко от посочените в параграф 1 заседания Председателството свиква по собствена инициатива, по искане на Комисията или на държава-членка координационни заседания на делегациите на държавите-членки на ЕС, с цел да бъдат постигнати съгласувани позиции. Председателството изразява тези координирани позиции.2.2. Комисията изразява общностната позиция от името на Общността по въпросите от компетенцията на Общността, по-специално във връзка със:-  дял V, член 71 от Договора за ЕО,-  дял XV, член 155 от Договора за ЕО,-  всякакви други въпроси, попадащи изключително или предимно в обхвата на компетенцията на Общността съгласно дял V или XV от Договора за ЕО,-  и по-специално инструментите на Общността във връзка с въпроси, разглеждани от Конвенцията и описани в подробности в допълнението към приложение 2 към Споразумението за присъединяване на Европейската общност към Конвенцията.2.3. Председателството и Комисията договарят коя от двете институции да направи изявление от името на Общността и държавите-членки в случаи, когато съответните компетенции са неразривно свързани. Комисията представя общата позиция, когато преобладаващата част от разглежданите въпроси е от компетенцията на Общността, а Председателството я представя, когато преобладаващата част от разглежданите въпроси е от компетенцията на държавите-членки.3. УСТАНОВЯВАНЕ НА ПОЗИЦИИ И ПРОЦЕДУРА НА СЪГЛАСУВАНЕ3.1. Всички позиции на Общността и на нейните държави-членки по време на заседанията на Организацията са надлежно съгласувани.По въпросите от своята компетенция държавите-членки се стремят да установят съгласувани позиции. Преди това сред държавите-членки се разпространяват проектопредложения на позициите.Предложенията на Комисията за позиции на Общността и за общи позиции на Общността и нейните държави-членки се обсъждат от съответния комитет, създаден със съответните директиви за железопътния транспорт в Общността, а именно:-  Комитетът по превоза на опасни товари по отношение на стоки, обхванати от притурка RID към Конвенцията; ако тези стоки засягат оперативната съвместимост на железопътната система или общия подход по отношение на безопасността, разработен съгласно Директива 2004/49/ЕО, позицията на Общността следва да бъде съгласувана с Комитета за оперативна съвместимост и безопасност на железопътната система.-  Комитетът относно развитието на железниците в Общността по отношение на стоки, обхванати от притурки CIV, CIM, CUV, CUI към Конвенцията, и по отношение на други системи на единно законодателство, разработени от Организацията;-  Комитетът за оперативна съвместимост и безопасност на железопътната система по отношение на стоки, обхванати от притурките APTU и ATMF към Конвенцията;По време на координационните заседания, провеждани на място, Комисията и държавите-членки полагат максимални усилия за постигането на съгласувана позиция.3.2. По отношение на работата по превоза на опасни товари Европейската общност е представлявана в Комисията от експерти по RID от Европейската комисия, като поради необходимостта от експертни технически познания се подпомага от експерти от държавите-членки и/или от Европейската железопътна агенция, или в случай на необходимост упълномощава държавите-членки да я представляват.3.3. Комисията уведомява съответния комитет за точките от дневния ред на всяко заседание на Организацията, за които смята, че е необходимо Общността или Общността и нейните държави-членки да бъдат представлявани.3.4. Ако трябва да се проведе гласуване по точки от дневния ред, Комисията дава становището си за това дали Общността или отделните държави-членки следва да гласуват.3.5. На провежданите от посочените в точка 3.1 комитети координационни заседания се взема решение относно упражняването на отговорности и относно договореностите за представянето и гласуването по всяка точка от дневния ред, която е от изключителната компетенция на Общността.3.6. Ако е необходимо, координационни заседания могат да се провеждат и на мястото на провеждане на заседанието.4. ИЗКАЗВАНИЯ4.1. В случай че Председателството не е представено на заседанията, посочени в точка 1, установената в хода на процеса на съгласуване позиция на Общността и нейните държави-членки по въпроси, обхванати от точка 2.1 и съответно точка 2.3, се представя от делегата на представената държава-членка, която е първа в ротационния списък за председателство на ЕС.5. ГЛАСУВАНЕ5.1. Комисията, от името на Европейската общност, упражнява правото на глас на Общността въз основа на позициите на Общността или общите позиции, установени в хода на процеса на съгласуване по въпросите, посочени в точка 2.2 и съответно точка 2.3.В случай че Общността не е представена от Комисията, е възможно да се стигне до съгласие Председателството да упражнява правата на глас на Общността по тези въпроси, въз основа на общи позиции.5.2. Държавите-членки упражняват своите права на глас единствено по въпросите, посочени в точка 2.1 и съответно точка 2.3, въз основа на съгласувани или общи позиции, установени в хода на процеса на съгласуване.6. ИЗКАЗВАНИЯ И ГЛАСУВАНЕ В СЛУЧАЙ НА РАЗНОГЛАСИЯ6.1. Ако не бъде постигнато съгласие по въпросите, обсъждани във всеки един от трите комитета, посочени в точка 3.1, тези въпроси се отнасят до Комитета на постоянните представители. В случай че Комисията и държавите-членки не постигнат съгласие по въпросите, държавите-членки и Комисията се въздържат от позиция или гласуване, които биха били в противоречие с общностното право.6.2. Посочените в точка 6.1 решения не засягат съответната компетенция на Общността и нейните държави-членки. [1] COM(2003) 696 окончателен от 17 ноември 2003 г.[2] ОВ C […], […] г., стр. […].[3] ОВ C […], […] г., стр. […].


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 21.10.2016
            COM(2016) 671 final
            2016/0327(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за подписване от името на Европейския съюз на споразумение под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Конфедерация Швейцария за кумулация на произхода между Европейския съюз, Конфедерация Швейцария, Норвегия и Турция в рамките на общата система за преференции на Европейския съюз

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

               Предложението се прави в контекста на реформата от 2010 г. на правилата за произход по ОСП, въведена с Регламент (ЕС) № 1063/2010 от 18 ноември 2010 г., с който се измени Регламент (ЕИО) № 2454/93.

               Вследствие на реформата Турция беше включена под условие в системата за кумулация на произхода, която преди това се прилагаше между Съюза, Швейцария и Норвегия.

               Беше въведена и нова система за удостоверяване на произхода от регистрирани износители, която ще започне да се прилага от 1 януари 2017 г.

               Предвид горепосоченото съществуващият правен акт, приложим към системата за кумулация на произход между Съюза, Швейцария и Норвегия, трябва да бъде преразгледан. Това е целта на настоящото предложение.

               •Съгласуваност със съществуващите разпоредби в тази област на политиката

                  Предложението е съгласувано с общата търговска политика, по-специално с разпоредбите в митническата област, свободното движение на стоки и правилата за произход.

               •Съгласуваност с другите политики на Съюза

                  Не се прилага.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

               Договорът за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 218, параграф 5;
                  Решение 2001/101/EО на Съвета от 5.12.2000 г.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

                  Предложението е свързано с общата търговска политика, която е от изключителната компетентност на Съюза.

               •Пропорционалност

               Настоящото предложение е в съответствие с принципа на пропорционалност, тъй като ефектът от него е строго ограничен до това, което е необходимо, за да се даде възможност за включване на Турция в кумулацията, съществуваща във връзка с продуктите с произход от Швейцария и Норвегия.

               •Избор на правния акт

               Съгласно член 218, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз Съветът приема решение, с което разрешава подписването на споразумението по предложение на преговарящия. Настоящото е предложение за такова решение.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Последващи оценки/проверки за пригодност на действащото законодателство

                  Не се прилага.

               •Консултации със заинтересованите страни

               Въз основа на консултациите със заинтересованите страни беше изготвено споразумение, което се приема изцяло във всички негови елементи.

               •Събиране и използване на експертни становища

                  Не се прилага.

               •Оценка на въздействието

                  Оценка на въздействието не бе извършена по отношение на придружаващата пътна карта и насоките за по-добро регулиране, тъй като предложението се отнася за кумулация на произхода между Съюза, Швейцария, Норвегия и евентуално Турция — система, която вече съществува и която се адаптира, за да отговаря на техническите изисквания, свързани с прилагането на системата REX, считано от 1 януари 2017 г.

               •Пригодност и опростяване на законодателството

                  Не се прилага.

               •Основни права

                  Предложението не оказва въздействие върху защитата на основните права.

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

                  Не се прилага.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Планове за изпълнение и механизъм за мониторинг, оценка и докладване

                  Мярката ще се оценява периодично от страните, които редовно ще поддържат контакти и ще участват срещи и обучения, свързани с прилагането на системата REX.

               •Обяснителни документи (за директивите)

                  Не се прилага.

               •Подробно разяснение на конкретни разпоредби на предложението

               Предишното споразумение под формата на размяна на писма между Общността и всяка от страните от ЕАСТ, която предоставя тарифни преференции в съответствие с общата система за преференции (Норвегия и Швейцария), предвиждащо стоки със съдържание с произход от Норвегия или Швейцария да се третират при тяхното пристигане на митническата територия на Общността като стоки със съдържание с произход от Общността, одобрено от името на Европейската общност (Решение на Съвета от 5.12.2000 г.), трябва да бъде заменено с ново споразумение, за да се вземе предвид реформата на правилата за произход по ОСП, приета с Регламент № 1063/2010 от 18.11.2010 г. В резултат на правомощието, предоставено от Съвета на Комисията на 8 март 2012 г., с Норвегия и Швейцария бяха проведени преговори по настоящото ново споразумение, които приключиха.

               2016/0327 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за подписване от името на Европейския съюз на споразумение под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Конфедерация Швейцария за кумулация на произхода между Европейския съюз, Конфедерация Швейцария, Норвегия и Турция в рамките на общата система за преференции на Европейския съюз

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, във връзка с член 218, параграф 5, от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)В съответствие с член 41, буква б) от Делегиран регламент (ЕС) 2015/2446 на Комисията
                  1
                продукти, получени в Норвегия, Швейцария или Турция, с вложени материали, които не са били изцяло получени там, се считат за продукти с произход от държава бенефициер, при условие че тези материали са претърпели достатъчна обработка или преработка по смисъла на член 45 от посочения делегиран регламент (система на кумулация).

               (2)В съответствие с член 54 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/2446 на Комисията системата за кумулация се прилага, при условие че Швейцария предоставя реципрочно същото третиране на продуктите с произход от държавите бенефициери, в които са вложени материали с произход от Съюза.

               (3)Що се отнася до Швейцария, тази система на кумулация първоначално беше въведена чрез споразумение под формата на размяна на писма между Съюза и Швейцария. Размяната на писма се състоя на 14 декември 2000 г. след одобрение на Съвета с Решение 2001/101/ЕО
                  2
               .

               (4)Швейцария измени своите правила за произход по общата система за преференции (ОСП), за да гарантира, че прилага концепция за произход, съответстваща на тази, определена в правилата за произход по ОСП на Съюза. Следователно е необходимо споразумението под формата на размяна на писма между Съюза и Швейцария да се преразгледа.

               (5)Системата за взаимно приемане на заместващи сертификати за произход — формуляр А, от Съюза, Норвегия и Швейцария следва да продължи да се прилага в рамките на преработена размяна на писма и да се прилага под условие от Турция с цел да се улесни търговията между Съюза, Норвегия, Швейцария и Турция.

               (6)Освен това правилата за произход по ОСП на Съюза предвиждат прилагането на нова система от 1 януари 2017 г. за установяване на доказателствата за произход от страна на регистрираните износители. В тази връзка също трябва да бъдат направени изменения в размяната на писма.

               (7)Като подготовка за прилагането на тази нова система и свързаните с нея правила, на 8 март 2012 г. Съветът упълномощи Комисията да договори споразумение с Швейцария под формата на размяна на писма относно взаимното приемане на заместващи сертификати за произход — формуляр А, или на заместващи изявления за произход, предвиждащо продукти със съдържание с произход от Норвегия, Швейцария или Турция да се третират при пристигането им на митническата територия на Съюза като продукти със съдържание с произход от Съюза. Преговорите бяха приключени успешно с парафирането на споразумението.

               (8)Следователно споразумението следва да бъде подписано от името на Европейския съюз, при условие че бъде сключено на по-късна дата,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Одобрява се, от името на Съюза и при условие че бъде сключено на по-късна дата, подписването на Споразумението под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Конфедерация Швейцария за кумулация на произхода между Европейския съюз, Конфедерация Швейцария, Норвегия и Турция в рамките на общата система за преференции на Европейския съюз („споразумението“).

               Текстът на споразумението под формата на размяна на писма, което подлежи на подписване, е приложен към настоящото решение.

               Член 2

               Генералният секретариат на Съвета изготвя акта за упълномощаване на лицата, посочени от преговарящия по споразумението, да го подпишат, при условие че то бъде сключено.

               Член 3

               Настоящото решение влиза в сила на 1 януари 2017 г.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  Делегиран регламент на Комисията (EC) 2015/2446 от 28 юли 2015 г. за допълнение на Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета за определяне на подробни правила за някои от разпоредбите на Митническия кодекс на Съюза (OВ L 343, 29.12.2015 г., стр. 1).

                     (2)
                  Решение 2001/101/EО на Съвета от 5 декември 2000 г. относно одобряването на Споразумение под формата на размяна на писма между Общността и всяка от страните от Европейската асоциация за свободна търговия която предоставя тарифни преференции в съответствие с Общата система за преференции (Норвегия и Швейцария), като предвижда стоки с норвежки или швейцарски произход да се разглеждат при тяхното пристигане на митническата територия на Общността като стоки с произход от Общността (реципрочно споразумение) (OВ L 38, 8.2.2001 г., стр. 24).

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 21.10.2016
            COM(2016) 671 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за подписване от името на Европейския съюз на споразумение под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Конфедерация Швейцария за кумулация на произхода между Европейския съюз, Конфедерация Швейцария, Норвегия и Турция в рамките на общата система за преференции на Европейския съюз

               Споразумение под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Конфедерация Швейцария за кумулация на произхода между Европейския съюз, Конфедерация Швейцария, Норвегия и Турция в рамките на общата система за преференции на Европейския съюз

               А. Писмо от Съюза

                     …, …

                     [Място и дата]

               Уважаеми господине,

               1. Европейският съюз („Съюзът“) и Конфедерация Швейцария („Швейцария“) в качеството си на страни по настоящото споразумение признават, че за целите на общата система за преференции (ОСП) двете страни прилагат сходни правила за произход със следните общи принципи:

               а)определяне на понятието за продукти с произход, основаващо се на еднакви критерии;

               б)разпоредби за регионална кумулация на произход;

               в)разпоредби за прилагане на кумулация по отношение на материали с произход от Съюза, Швейцария, Норвегия или Турция по смисъла на техните правила за произход по ОСП;

               г)разпоредби за общо допустимо отклонение за материали без произход;

               д)разпоредби за непромяна на продукти от държавата бенефициер;

               е)разпоредби за издаване или изготвяне на заместващи доказателства за произход;

               ж)изискване за административно сътрудничество с компетентните власти в държавите бенефициери по въпроса на доказателствата за произход.

               2. Съюзът и Швейцария признават, че материали с произход от Съюза, Швейцария, Норвегия или Турция по смисъла на съответните им правила за произход по ОСП придобиват произход от държава бенефициер по схемата ОСП на която и да е от страните, ако те бъдат подложени в тази държава бенефициер на обработка или преработка, надхвърляща обхвата на операциите, считани за недостатъчна обработка или преработка за придобиване на статут на продукти с произход. Настоящата алинея се прилага по отношение на материали с произход от Норвегия и Турция, след като бъдат изпълнени условията, определени съответно в параграфи 15 и 16.

               Митническите органи на държавите — членки на Съюза, и на Швейцария си оказват необходимото административно сътрудничество, по-специално за целите на последваща проверка на доказателствата за произход по отношение на материалите, посочени в предходната алинея. Разпоредбите относно административното сътрудничество, установени в Протокол № 3 към Споразумението от 22 юли 1972 г. между Европейската икономическа общност и Конфедерация Швейцария, трябва да се прилагат.

               Разпоредбите на настоящия параграф не се прилагат за продукти от глави 1—24 на Хармонизираната система за описание и кодиране на стоките („хармонизираната система“), приета от организацията, учредена по силата на подписаната в Брюксел на 15 декември 1950 г. Конвенция, с която се създаде Съвет за митническо сътрудничество.

               3. Съюзът и Швейцария се задължават да приемат заместващи доказателства за произход под формата на заместващи сертификати за произход — формуляр А („заместващи сертификати“), издадени от митническите органи на другата страна, както и заместващи изявления за произход, изготвени от регистрираното за целта лице, извършващо повторна експедиция, на другата страна.

               Всяка една от страните може да направи оценка на допустимостта, в съответствие със собственото си законодателство, на преференциалното третиране на продуктите, обхванати от заместващи доказателства за произход.

               4. Преди да издаде или да изготви заместващо доказателство за произход всяка от страните гарантира, че са спазени следните условия:

               а)заместващи доказателства за произход се издават или изготвят, ако първоначалните доказателства за произход са били издадени или изготвени в съответствие с приложимото законодателство на Съюза или на Швейцария;

               б)доказателството за произход или заместващото доказателство за произход може да бъде заместено с едно или повече заместващи доказателства за произход с цел изпращане от тази страна на другата страна на всички или на някои от продуктите, обхванати от първоначалното доказателство за произход, само в случаите, когато продуктите не са пуснати в свободно обращение в една от страните;

               в)продуктите са останали под митнически надзор в страната, извършваща повторна експедиция, и не са били променяни, трансформирани по какъвто и да било начин или подложени на операции, различни от необходимите за запазването им в съответното им състояние („принцип за непромяна на продуктите“);

               з)когато продуктите са придобили статут на продукти с произход по силата на дерогация от правилата за произход, предоставена от едната от страните, заместващи доказателства за произход не се издават или изготвят, ако продуктите се експедират повторно към другата страна;

               и)заместващите доказателства за произход може да се издават от митническите органи или да се изготвят от лицата, извършващи повторна експедиция, когато продуктите, които се експедират повторно към територията на другата страна, са придобили статут на продукт с произход чрез регионална кумулация;

               й)заместващите доказателства за произход може да се издават от митническите органи или да се изготвят от лицата, извършващи повторна експедиция, ако продуктите, които се експедират повторно към територията на другата страна, не се ползват от преференциално третиране от страната, извършваща повторна експедиция.

               5. За целите на параграф 4, буква в) се прилага следното:

               Когато има основания за съмнение по отношение на спазването на принципа на непромяна на продуктите, митническите органи на страната на крайното местоназначение може да поискат от декларатора да представи доказателство за спазването на този принцип, което може да бъде направено по всякакъв начин.

               При поискване от лицето, извършващо повторна експедиция, митническите органи на страната, извършваща повторна експедиция, удостоверяват, че продуктите са останали под митнически надзор по време на престоя им на територията на тази страна и че по време на съхранението им на територията на страната митническите органи не са издавали разрешение за промяна, трансформация по какъвто и да било начин или подлагане на операции, различни от необходимите за тяхното запазването в съответното им състояние.

               Когато заместващото доказателство е заместващ сертификат, митническите органи на страната на крайното местоназначение няма да изискват сертификат за липса на манипулация за времето, през което продуктите са били в другата страна.

               6. Всяка от страните гарантира, че:

               а)
                     Когато заместващите доказателства за произход съответстват на първоначалните доказателства за произход, издадени или изготвени в държава бенефициер по схемата ОСП на Съюза и тази на Швейцария, митническите органи на държавите — членки на Съюза, и на Швейцария си оказват необходимото административно сътрудничество за целите на последваща проверка на тези заместващи доказателства за произход. По искане от страната на крайното местоназначение митническите органи на страната, която извършва повторна експедиция, прилагат и проследяват процедурата за последваща проверка на съответните първоначални доказателства за произход;

               б)
                     когато заместващите доказателства за произход съответстват на първоначалните доказателства за произход, издадени или изготвени в дадена държава — изключителен бенефициер по схемата на ОСП на страната на крайното местоназначение, тази страна извършва процедурата за последваща проверка на първоначалните доказателства за произход в сътрудничество с държавата бенефициер. Митническите органи на страната, извършваща повторна експедиция, предоставят на митническите органи на страната на крайното местоназначение първоначалните доказателства за произход, съответстващи на проверяваните заместващи доказателства, или по целесъобразност копията на първоначалните доказателства за произход, съответстващи на проверяваните заместващи доказателства, с цел митническите органи на страната на крайното местоназначение да могат да извършат процедурата за последваща проверка.

               7. Всяка от страните гарантира, че:

               а)в горната дясна клетка на заместващия сертификат се посочва името на междинната страна, извършваща повторно експедиране, в която той е издаден;

               б)клетка 4 съдържа думите „Replacement certificate“ или „Certificat de remplacement“, както и датата на издаване на първоначалния сертификат за произход — формуляр А, и неговия сериен номер;

               в)в клетка 1 се вписва името на лицето, извършващо повторна експедиция;

               г)в клетка 2 се вписва името на крайния получател;

               д)в клетки 3 до 9 се указват всички данни за повторно изпращаните продукти, които се съдържат в първоначалния сертификат;

               е)в клетка 10 може да се включат препратки към фактурата на лицето, извършващо повторна експедиция;

               ж)митническият орган, който е издал заместващия сертификат, заверява клетка 11. Отговорността на този орган е ограничена до издаването на заместващия сертификат. Данните от клетка 12 относно страната на произход и страната на крайното местоназначение се вземат от първоначалния сертификат за произход — формуляр А. Лицето, извършващо повторна експедиция, полага подписа си в клетка 12 върху сертификата за произход. Лицето, извършващо повторна експедиция, което добросъвестно подписва клетка 12, не носи отговорност за точността на данните, вписани в първоначалния сертификат за произход — формуляр A;

               з)митническият орган, получил искане да издаде заместващия сертификат, отбелязва върху първоначалния сертификат за произход — формуляр А, теглото, броя и естеството на изпращаните продукти и посочва поредните номера на съответния заместващ сертификат или сертификати. Той запазва искането за издаване на заместващ сертификат, както и първоначалния сертификат за произход — формуляр А, в продължение на поне три години;

               и)заместващите сертификати за произход се изготвят на английски или френски език.

               8. Всяка от страните гарантира, че:

               а)лицето, извършващо повторна експедиция, посочва следното върху заместващото изявление за произход:

               (1)всички данни за повторно изпращаните продукти, взети от първоначалното доказателство за произход;

               (2)датата, на която първоначалното доказателство за произход е било изготвено;

               (3)данните от първоначалното доказателство за произход, включително по целесъобразност информация за кумулация, прилагана за стоките, обхванати от изявлението за произход;

               (4)името, адреса и номера му на регистриран износител;

               (5)името и адреса на получателя в Съюза или в Швейцария;

               (6)датата и мястото на изготвяне на изявлението за произход или на издаването на сертификата за произход;

               б)върху всяко заместващо изявление за произход се отбелязва „Replacement statement“ или „Attestation de remplacement“;

               в)заместващи изявления за произход се изготвят от лицето, извършващо повторна експедиция, регистрирано в електронната система за удостоверяване на произхода от страна на износителите, наречена система за регистрирани износители (REX), независимо от стойността на продуктите с произход, които се съдържат в първоначалната пратка;

               г)когато доказателство за произход е заместено, лицето, извършващо повторна експедиция, посочва следното върху първоначалното доказателство за произход:

               (1)датата на изготвяне на заместващото(ите) изявление(я) за произход и количествата стоки, обхванати от заместващото(ите) изявление(я) за произход;

               (2)името и адреса на лицето, извършващо повторна експедиция на продуктите;

               (3)името и адреса на получателя (получателите) в Съюза или в Швейцария;

               д)върху първоначалното изявление за произход се отбелязва „Replaced“ или „Remplacé“;

               е)заместващото изявление за произход е валидно за срок от дванадесет месеца от датата на изготвянето му;

               ж)заместващите изявления за произход се изготвят на английски или френски език.

               9. Първоначалните доказателства за произход и копията на заместващи доказателства за произход се съхраняват от лицето, извършващо повторна експедиция, в продължение на най-малко три години, считано от края на календарната година, през която са издадени или изготвени заместващите доказателства за произход.

               10. Страните се договарят да си поделят разходите за системата REX в съответствие с реда и условията на сътрудничество, които ще бъдат установени между компетентните органи на страните.

               11. Всякакви различия между страните, произтичащи от тълкуването или прилагането на настоящото споразумение, се уреждат единствено чрез двустранни преговори между тях. Ако различията могат да засегнат интересите на Норвегия и/или Турция, се провежда консултация с тях.

               12. Страните могат да изменят настоящото споразумение по всяко време по взаимно съгласие в писмена форма. По искане на една от страните двете страни започват консултации във връзка с евентуални изменения на настоящото споразумение. Ако промените могат да засегнат интересите на Норвегия и/или Турция, се провежда консултация с тях. Промените влизат в сила на взаимно договорена дата, след като двете страни са се нотифицирали взаимно за изпълнението на съответните им вътрешни изисквания.

               13. В случай на сериозни съмнения относно правилното прилагане на настоящото споразумение всяка страна може да преустанови неговото изпълнение, при условие че другата страна е била уведомена писмено три месеца предварително.

               14. Настоящото споразумение може да бъде прекратено от всяка от страните, при условие че другата страна е била уведомена писмено три месеца предварително.

               15. Първата алинея на параграф 2 се прилага по отношение на материали с произход от Норвегия само ако страните са сключили подобно споразумение с Норвегия и са се уведомили взаимно за изпълнението на това условие.

               16. Първата алинея на параграф 2 се прилага по отношение на материали с произход от Турция
                  1
                само ако страните са сключили подобно споразумение с Турция и са се уведомили взаимно за изпълнението на това условие.

               17. Считано от датата на влизане в сила на споразумението между Швейцария и Турция съгласно предвиденото параграф 2, първа алинея от настоящото споразумение и при условията на реципрочност от страна на Турция, всяка от страните може да предвиди, че в страните могат да бъдат издавани или изготвяни заместващи доказателства за произход на продукти с вложени материали с произход от Турция, които са били преработени по двустранна кумулация в държавите — бенефициери по ОСП.

               18. Настоящото споразумение влиза в сила на взаимно договорена дата, след като Съюзът и Швейцария са се нотифицирали взаимно за приключването на задължителните вътрешни процедури за неговото приемане. От тази дата то заменя споразумението под формата на размяна на писма, подписано на 14 декември 2000 г.
                  2

               Моля, потвърдете, че Вашето правителство е съгласно с изложеното по-горе.

               В случай че горепосоченото е приемливо за Вашето правителство, имам честта да предложа настоящото писмо и Вашето потвърждение да представляват заедно сключване на споразумение между Европейския съюз и Конфедерация Швейцария.

               Моля, приемете моите най-дълбоки почитания.

               За Европейския съюз,

                  Б. Писмо от Швейцария

               Уважаеми господине,

               Имам честта да потвърдя получаването на Вашето писмо, което гласи:

               1. Съюзът и Швейцария в качеството си на страни по споразумението признават, че за целите на общата система за преференции (ОСП) двете страни прилагат сходни правила за произход със следните общи принципи::

               а)определяне на понятието за продукти с произход, основаващо се на еднакви критерии;

               б)разпоредби за регионална кумулация на произхода;

               в)разпоредби за прилагане на кумулация по отношение на материали с произход от Съюз, Швейцария, Норвегия или Турция по смисъла на техните правила за произход по ОСП;

               г)разпоредби за общо допустимо отклонение за материали без произход;

               д)разпоредби за непромяна на продуктите от държавата бенефициер;

               е)разпоредби за издаване или изготвяне на заместващи доказателства за произход;

               ж)изискване за административно сътрудничество с компетентните власти в държавите бенефициери по въпроса на доказателствата за произход.

               2. Съюзът и Швейцария признават, че материали с произход от Съюза, Швейцария, Норвегия или Турция по смисъла на съответните им правила за произход по ОСП придобиват произход от държава бенефициер по схемата ОСП на която и да е от страните, ако те бъдат подложени в тази държава бенефициер на обработка или преработка, надхвърляща обхвата на операциите, считани за недостатъчна обработка или преработка за придобиване на статут на продукти с произход. Настоящата алинея се прилага по отношение на материали с произход от Норвегия и Турция, след като бъдат изпълнени условията, определени съответно в параграфи 15 и 16.

               Митническите органи на държавите — членки на Съюза, и на Швейцария си оказват необходимото административно сътрудничество, по-специално за целите на последваща проверка на доказателствата за произход по отношение на материалите, посочени в предходната алинея. Разпоредбите относно административното сътрудничество, установени в Протокол № 3 към Споразумението от 22 юли 1972 г. между Европейската икономическа общност и Конфедерация Швейцария, трябва да се прилагат.

               Разпоредбите на настоящия параграф не се прилагат за продукти от глави 1—24 на Хармонизираната система за описание и кодиране на стоките („хармонизираната система“), приета от организацията, учредена по силата на подписаната в  Брюксел на 15 декември 1950 г.  Конвенция, с която се създаде Съвет за митническо сътрудничество.

               3. Съюзът и Швейцария се задължават да приемат заместващи доказателства за произход под формата на заместващи сертификати за произход — формуляр А (наричан по-долу „заместващи сертификати“), издадени от митническите органи на другата страна, както и заместващи изявления за произход, изготвени от регистрираното за целта лице, извършващо повторна експедиция, на другата страна.

               Всяка една от страните може да направи оценка на допустимостта, в съответствие със собственото си законодателство, на преференциалното третиране на продуктите, обхванати от заместващи доказателства за произход.

               4. Преди да издаде или да изготви заместващо доказателство за произход всяка от страните гарантира, че са спазени следните условия:

               а)заместващи доказателства за произход се издават или изготвят, ако първоначалните доказателства за произход са били издадени или изготвени в съответствие с приложимото законодателство на Съюза или на Швейцария;

               б)доказателството за произход или заместващото доказателство за произход може да бъде заместено с едно или повече заместващи доказателства за произход с цел изпращане от тази страна на другата страна на всички или на някои от продуктите, обхванати от първоначалното доказателство за произход, само в случаите, когато продуктите не са пуснати в свободно обращение в една от страните;

               в)продуктите са останали под митнически надзор в страната, извършваща повторна експедиция, и не са били променяни, трансформирани по какъвто и да било начин или подложени на операции, различни от необходимите за запазването им в тяхното състояние („принцип за непромяна на продуктите“);

               з)когато продуктите са придобили статут на продукти с произход по силата на дерогация от правилата за произход, предоставен от едната от страните, заместващи доказателства за произход не се издават или изготвят, ако продуктите се експедират повторно към другата страна;

               и)заместващите доказателства за произход може да се издават от митническите органи или да се изготвят от лицата, извършващи повторна експедиция, когато продуктите, които се експедират повторно към територията на другата страна, са придобили статут на продукт с произход чрез регионална кумулация;

               й)заместващите доказателства за произход може да се издават от митническите органи или да се изготвят от лицата, извършващи повторна експедиция, ако продуктите, които се експедират повторно към територията на другата страна, не се ползват от преференциално третиране от страната, извършваща повторна експедиция.

               5. За целите на параграф 4, буква в), се прилага следното:

               Когато има основания за съмнение по отношение на спазването на принципа на непромяна на продуктите, митническите органи на страната на крайното местоназначение може да поискат от декларатора да представи доказателство за спазването на този принцип, което може да бъде направено по всякакъв начин.

               При поискване от лицето, извършващо повторна експедиция, митническите органи на страната, извършваща повторна експедиция, удостоверяват, че продуктите са останали под митнически надзор по време на престоя им на територията на тази страна и че по време на съхранението им на територията на страната митническите органи не са издавали разрешение за промяна, трансформация по какъвто и да било начин или подлагане на операции, различни от необходимите за тяхното запазването в съответното им състояние.

               Когато заместващото доказателство е заместващ сертификат, митническите органи на страната на крайното местоназначение няма да изискват сертификат за липса на манипулация за времето, през което продуктите са били в другата страна.

               6. Всяка от страните гарантира, че:

               а)
                     Когато заместващите доказателства за произход съответстват на първоначалните доказателства за произход, издадени или изготвени в държава бенефициер по схемата ОСП на Съюза и тази на Швейцария, митническите органи на държавите — членки на Съюза, и на Швейцария си оказват необходимото административно сътрудничество за целите на последваща проверка на тези заместващи доказателства за произход. По искане от страната на крайното местоназначение митническите органи на страната, извършваща повторна експедиция, прилагат и проследяват процедурата на последваща проверка на съответните първоначални доказателства за произход;

               б)
                     когато заместващите доказателства за произход съответстват на първоначалните доказателства за произход, издадени или изготвени в дадена държава — изключителен бенефициер по схемата на ОСП на страната на крайното местоназначение, тази страна, извършва процедурата за последваща проверка на първоначалните доказателства за произход в сътрудничество с държавата бенефициер. Митническите органи на страната, извършваща повторна експедиция, предоставят на митническите органи на страната на крайното местоназначение първоначалните доказателства за произход, съответстващи на проверяваните заместващи доказателства или по целесъобразност копията на първоначалните доказателства за произход, съответстващи на проверяваните заместващи доказателства, с цел митническите органи на страната на крайното местоназначение да могат да извършат процедурата за последваща проверка.

               7. Всяка от страните гарантира, че:

               а)в горната дясна клетка на заместващия сертификат се посочва името на междинната страна, извършваща повторно експедиране, в която той е издаден;

               б)клетка 4 съдържа думите „Replacement certificate“ или „Certificat de remplacement“, както и датата на издаване на първоначалния сертификат за произход — формуляр А, и неговия сериен номер;

               в)в клетка 1 се вписва името на лицето, извършващо повторна експедиция;

               г)в клетка 2 се вписва името на крайния получател;

               д)в клетки 3 до 9 се указват всички данни за повторно изпращаните продукти, които се съдържат в първоначалния сертификат;

               е)в клетка 10 може да се включат препратки към фактурата на лицето, извършващо повторна експедиция;

               ж)митническият орган, който е издал заместващия сертификат, заверява клетка 11. Отговорността на този орган е ограничена до издаването на заместващия сертификат. Данните от клетка 12 относно страната на произход и страната на крайното местоназначение се вземат от първоначалния сертификат за произход — формуляр А. Лицето, извършващо повторна експедиция, полага подписа си в клетка 12 върху сертификата за произход. Лицето, извършващо повторна експедиция, което добросъвестно полага подписа си в клетка 12, не носи отговорност за точността на данните, вписани в първоначалния сертификат за произход — формуляр A;

               з)Митническият орган, получил искане да издаде заместващия сертификат, отбелязва върху първоначалния сертификат за произход — формуляр А, теглото, броя и естеството на изпращаните продукти и посочва поредните номера на съответния заместващ сертификат или сертификати. Той запазва искането за издаване на заместващ сертификат, както и първоначалния сертификат за произход — формуляр А, в продължение на поне три години;

               и)заместващите сертификати за произход се изготвят на английски или на френски език.

               8. Всяка от страните гарантира, че:

               а)лицето, извършващо повторна експедиция, посочва следното върху заместващото изявление за произход:

               (1)всички данни за повторно изпращаните продукти, взети от първоначалното доказателство за произход;

               (2)датата, на която първоначалното доказателство за произход е било изготвено;

               (3)данните от първоначалното доказателство за произход, включително по целесъобразност информация за кумулация, прилагана за стоките, обхванати от изявлението за произход;

               (4)името, адреса и номера му на регистриран износител;

               (5)името и адреса на получателя в Съюза или в Швейцария;

               (6)датата и мястото на изготвяне на изявлението за произход или издаването на сертификата за произход;

               б)върху всяко заместващо изявление за произход се отбелязва „Replacement statement“ или „Attestation de remplacement“;

               в)заместващи изявления за произход се изготвят от лицето, извършващо повторна експедиция, регистрирано в електронната система за удостоверяване на произхода от страна на износителите, наречена система за регистрирани износители (REX), независимо от стойността на продуктите с произход, които се съдържат в първоначалната пратка;

               г)когато доказателство за произход е заместено, лицето, извършващо повторна експедиция, посочва следното върху първоначалното доказателство за произход:

               (1)датата на изготвяне на заместващото(ите) изявление(я) за произход и количествата стоки, обхванати от заместващото(ите) изявление(я) за произход;

               (2)името и адреса на лицето, извършващо повторна експедиция на продуктите;

               (3)името и адреса на получателя (получателите) в Съюза или в Швейцария;

               д)върху първоначалното изявление за произход се отбелязва „Replaced“ или „Remplacé“;

               е)заместващото изявление за произход е валидно за срок от дванадесет месеца от датата на изготвянето му;

               ж)заместващите изявления за произход се изготвят на английски или френски език.

               9. Първоначалните доказателства за произход и копията на заместващи доказателства за произход се съхраняват от лицето, извършващо повторна експедиция, в продължение на най-малко три години, считано от края на календарната година, през която са издадени или изготвени заместващите доказателства за произход.

               10. Страните се договарят да си поделят разходите за системата REX в съответствие с реда и условията на сътрудничество, които ще бъдат установени между компетентните органи на страните.

               11. Всякакви различия между страните, произтичащи от тълкуването или прилагането на настоящото споразумение, се уреждат единствено чрез двустранни преговори между страните. Ако различията могат да засегнат интересите на Норвегия и/или Турция, се провежда консултация с тях.

               12. Страните могат да изменят настоящото споразумение по всяко време по взаимно съгласие в писмена форма. По искане на една от страните двете страни започват консултации по отношение на евентуални изменения на настоящото споразумение. Ако промените могат да засегнат интересите на Норвегия и/или Турция, се провежда консултация с тях. Промените влизат в сила на взаимно договорена дата, след като двете страни са се нотифицирали взаимно за изпълнението на съответните им вътрешни изисквания.

               13. В случай на сериозни съмнения относно правилното прилагане на настоящото споразумение, всяка страна може да преустанови неговото изпълнение, при условие че другата страна е била уведомена писмено три месеца предварително.

               14. Настоящото споразумение може да бъде прекратено от всяка от страните, при условие че другата страна е била уведомена в писмен вид три месеца предварително.

               15. Първата алинея на параграф 2 се прилага по отношение на материали с произход от Норвегия само ако страните са сключили подобно споразумение с Норвегия и са се уведомили взаимно за изпълнението на това условие.

               16. Първата алинея на параграф 2 се прилага по отношение на материали с произход от Турция
                  3
                само ако страните са сключили подобно споразумение с Турция и са се уведомили взаимно за изпълнението на това условие.

               17. Считано от датата на влизане в сила на споразумението между Швейцария и Турция, съгласно параграф 2, първа алинея от настоящото споразумение и при условията на реципрочност от страна на Турция, всяка от страните може да предвиди, че в страните могат да бъдат издавани или изготвяни заместващи доказателства за произход на продукти с вложени материали с произход от Турция, които са били преработени по двустранна кумулация в държавите — бенефициери по ОСП.

               18. Настоящото споразумение влиза в сила на взаимно договорена дата, след като Съюзът и Швейцария са се нотифицирали взаимно за приключването на задължителните вътрешни процедури за неговото приемане. От тази дата то заменя споразумението под формата на размяна на писма, подписано на 14 декември 2000 г
                  4
               .

               Имам честта да потвърдя, че гореизложеното е приемливо за моето правителство.

                     (1)
                  Съюзът изпълни това условие чрез публикуване на известие на Комисията съгласно член 85 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, чрез който се прилагат разпоредбите на Митническия кодекс на Общността, за включване на Турция в системата за двустранна кумулация, установена с посочения член; ОВ C 134, 15.4.2016 г., стр. 1.

                     (2)
                  ОВ L 38, 8.2.2001 г., стр. 24.

                     (3)
                  Съюзът изпълни това условие чрез публикуване на известие на Комисията съгласно член 85 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, чрез който се прилагат разпоредбите на Митническия кодекс на Общността, за включване на Турция в системата за двустранна кумулация, установена с посочения член; ОВ C 134, 15.4.2016 г., стр. 1.

                     (4)
                  ОВ L 38, 8.2.2001 г., стр. 24.