               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 30.9.2021
            COM(2021) 597 final
            2021/0306(NLE)

            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която трябва да бъде заета от името на Европейския съюз в рамките на 72-то заседание на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците по отношение на приемането на заключение относно международната закрила и трайните решения в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.Предмет на предложението

               Настоящото предложение се отнася до решението за определяне на позицията, която трябва да бъде заета от името на Съюза на 72-то заседание на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците (наричан по-долу „Изпълнителния комитет“) във връзка с предвиденото приемане на заключение относно международната закрила и трайните решения в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве.

               2.Контекст на предложението

               2.1.Резолюция на Икономическия и социален съвет на ООН от 30 април 1958 г. относно създаването на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците

               Изпълнителният комитет бе създаден от Икономическия и социален съвет на ООН с Резолюция от 30 април 1958 г. относно създаването на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците (E/RES/672 (XXV). Съгласно тази резолюция Изпълнителният комитет функционира като консултативен орган, що се отнася до нормите и политиката по отношение на международната закрила на бежанците.2.2.
                     Изпълнителен комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците

               Изпълнителният комитет е съставен както от членове, така и от наблюдатели. Членове могат да бъдат само държави. Статут на наблюдател се дава както на държави, така и на други субекти. Понастоящем Изпълнителният комитет наброява 107 държави членки, включително 27 държави — членки на ЕС, 16 държави наблюдатели и 39 недържавни наблюдатели, включително Европейския съюз.

               За разлика от членовете, наблюдателите нямат право да гласуват, но имат право да се изказват на публичните заседания на Изпълнителния комитет. Що се отнася до междуправителствените организации, които имат статут на наблюдател в Изпълнителния комитет, съгласно правило 38, втора алинея от Процедурния правилник на Изпълнителния комитет, последно изменен през октомври 2016 г., се предвижда: „Комитетът може, по препоръка на Постоянния комитет, да решава на годишен принцип да кани междуправителствени организации, които имат статут на наблюдател в Комитета, да участват в неговите заседания с тесен кръг участници по въпросите на убежището и бежанците, попадащи в обхвата на неговите компетенции“. Въз основа на тази разпоредба на 5 май 2017 г. Изпълнителният комитет покани Европейския съюз да участва в заседанията му с тесен кръг участници по въпросите на убежището и бежанците, попадащи в обхвата на компетенциите на Европейския съюз.

               Изпълнителният комитет редовно приема тематични заключения относно закрилата на бежанците с консенсус на своите членове. Те се изготвят в сътрудничество с експерти на Върховния комисариат на ООН за бежанците (наричан по-долу „ВКБООН“) в поредица от заседания с тесен кръг участници от членовете на Изпълнителния комитет и от междуправителствени организации, които, в качеството си на наблюдатели, са поканени да участват в тези заседания с тесен кръг участници.

               2.2.Предвиденият акт на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците

               На 4—8 октомври 2021 г., на 72-то си заседание, Изпълнителният комитет следва да приеме заключение относно международната закрила и трайните решения в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве (наричано по-долу „предвиденото заключение“).

               Въз основа на поканата от Изпълнителния комитет съгласно правило 38, втора алинея от Процедурния му правилник Европейският съюз участва в изготвянето на предвиденото заключение. Държавите — членки на ЕС, които са членове и на Изпълнителния комитет, участват в приемането на предвиденото заключение.

               Целта на проекта на предвиденото заключение, изготвено вследствие на заседанията с тесен кръг участници, проведени на 12 и 18 май, 1 юни, 16 юни и 8 юли 2021 г., е да се признае въздействието на пандемията от COVID-19 върху бежанците, търсещите убежище лица, завръщащите се бежанци, лицата без гражданство и вътрешно разселените лица (наричани по-долу „лица, за които ВКБООН е загрижен“) и приемащите общности, да се припомнят ключовите принципи на международното право за бежанците и хуманитарно право, които трябва да се поддържат в контекста на извънредна ситуация в областта на здравето, да се използват извлечените поуки от мерките, предприети от ВКБООН, държавите и другите заинтересовани страни за справяне с пандемията от COVID-19, като същевременно се полагат усилия за осигуряване на достъп до международна закрила, включително чрез използване на иновативни инструменти, и да се насърчат държавите да продължат да подкрепят трайните решения и достъпа до здравни услуги на лицата, за които ВКБООН е загрижен.

               Всички параграфи от преамбюла и повечето от оперативните параграфи са договорени ad referendum; по четири оперативни параграфа не е постигната договореност.

               В договорените параграфи на заключението се признава, че извънредните ситуации в областта на общественото здраве, будещи загриженост в международен план, като например пандемията от COVID-19, изискват глобална ответна реакция, основана на единство, солидарност и засилено многостранно сътрудничество, и се потвърждава ангажиментът на държавите за международна солидарност и споделяне на отговорността и тежестта. В него се признава правото на държавите да предприемат мерки за опазване на общественото здраве, като същевременно се припомня, че тези мерки трябва да се прилагат по начин, съвместим със задълженията на държавите съгласно международното право, включително международното право за бежанците, правата на човека и, когато е приложимо, международното хуманитарно право. В заключението се припомня, че държавите имат суверенното право да регулират влизането на граждани на други държави при пълно зачитане на принципа на забрана за връщане и при спазване на приложимото международно право, включително международното право за бежанците.

               По отношение на преодоляването на по-широкото въздействие на извънредните ситуации в областта на общественото здраве, в предвиденото заключение държавите се насърчават да работят за допълнително обхващане от здравните услуги на лицата, за които ВКБООН е загрижен, и да установят и да се справят със специфичните здравни потребности и бариери в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве, включително психичното здраве и психосоциалното благосъстояние, като държавите и другите партньори се призовават спешно да подкрепят финансирането и справедливото разпределение на безопасни и ефективни диагностични и терапевтични средства и ваксини.

               По отношение на ограниченията във връзка с влизането и движението и достъпа до убежище в предвиденото заключение се приветстват предприетите от държавите стъпки, за да се гарантира, че мерките за ограничаване на влизането на границата във връзка с извънредни ситуации в областта на общественото здраве са временни, недискриминационни, необходими, пропорционални и разумни предвид обстоятелствата и се прилагат по начин, при който се зачитат правото на търсене и получаване на убежище и принципът на забрана за връщане. В него също така се приветстват мерките за адаптиране, предприети от държавите и ВКБООН, за да се осигури постоянен достъп до и функциониране на процедурите за предоставяне на убежище и за определяне на липсата на гражданство, регистрация и издаване на документи. В предвиденото заключение се отбелязва колко е важно да се гарантира, че всички ограничения за движение за лицата, за които ВКБООН е загрижен, за целите на опазването на общественото здраве са недискриминационни, предвидени в закона, необходими, разумни предвид обстоятелствата и като цяло в съответствие с международното право, и се приветства използването на алтернативи на задържането, при които се гарантира спазването на мерките в областта на общественото здраве.

               Що се отнася до трайните решения, в предвиденото заключение се изразява загриженост относно въздействието на COVID-19 върху търсенето на трайни решения, подчертава се тяхното значение и се призовава за допълнителен ангажимент за насърчаване на благоприятните условия в държавите на произход, включително усилия за справяне с първопричините и прилагане на доброволно репатриране на бежанци в условия на сигурност и при зачитане на тяхното достойнство, както и устойчива реинтеграция, за да се подпомогне презаселването и да се улесни достъпът до допълнителни възможности, включително възможности за събиране на семейството, възможности на пазара на труда и възможности за обучение, в съответствие с националното законодателство.

               Въпросите, по които ЕС има компетентност и по които досега не е постигната договореност ad referendum (текстът следва да бъде актуализиран преди приемането му) на заседанията с тесен кръг участници, са както следва:

               1. включването на хората, преживели сексуално и основано на пола насилие, като „лица, за които ВКБООН е загрижен“, когато държавите се окуражават да насърчават наличието на спешна подкрепа за психичното здраве и психосоциална подкрепа за такива лица и когато се насърчава по-нататъшно укрепване на тези мерки, включително чрез международна подкрепа (ОП6);

               2. в параграф, предложен от Иран, всички държави настоятелно се призовават да се въздържат от предприемане на едностранни принудителни мерки, които могат да повлияят неблагоприятно върху възможността на приемащите държави да защитят бежанците, както и да стеснят хуманитарното пространство, особено по време на продължаващата пандемия (ОП7бАлтернативен). Това предложение беше представено от Иран на много късен етап от процеса на преговорите и все още може да бъде отхвърлено по процедурни причини;

               3. текст с цел включване на услугите за сексуално и репродуктивно здраве, както и на ваксините сред хуманитарните нужди на лицата, за които ВКБООН е загрижен, и приемащите ги общности, като заключенията призовават държавите да ги оценяват и разглеждат като компоненти на хуманитарната ответна реакция при извънредни ситуации в областта на общественото здраве (преномериран ОП13);

               4. текст с цел добавяне на услугите за сексуално и репродуктивно здраве към основните здравни услуги и психосоциална подкрепа, до които държавите членки настоятелно се призовават да осигурят безопасен и надежден достъп на лицата, за които ВКБООН е загрижен, в сътрудничество с ВКБООН и с подкрепата на други заинтересовани страни (ОП14).

               3.Позиция, която трябва да се заеме от името на Съюза

               Съюзът следва да подкрепи приемането на заключение на Изпълнителния комитет относно международната закрила и трайните решения в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве.

               Съюзът следва да подкрепи вече договорените части от заключенията и да определи своята позиция по въпросите, по които все още не е постигната договореност и по които ЕС притежава компетентност.

               ЕС следва да подкрепи поддържането на принципите на международното право за бежанците в контекста на извънредните ситуации в областта на здравето, по-специално принципа на забрана за връщане, който е принцип и съгласно законодателството на ЕС за убежището, заложен в член 78 от Договора за функционирането на Европейския съюз, както и в Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила
                  1
                („Директивата относно процедурите за предоставяне на убежище“) и Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 г. относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила
                  2
                („Директивата относно признаването“), и е гарантиран като основно право с член 18 и член 19, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               ЕС следва също така да бъде в подкрепа на това, в съответствие със съществуващите достижения на правото на ЕС и политиката на ЕС, ограниченията за влизане и другите мерки, предприети за ограничаване на влизането на границите във връзка с извънредни ситуации в областта на общественото здраве, да се прилагат по начин, при който се защитава общественото здраве, като същевременно се гарантират зачитането на правото на търсене и получаване на убежище и принципът на забрана за връщане. ЕС следва също така да приветства и подкрепи обстоятелството, че държавите са предприели адаптивни мерки, за да осигурят постоянен достъп до и функциониране на процедурите за предоставяне на убежище и за определяне на липсата на гражданство, регистрация и издаване на документи и други относими процеси за лицата, за които ВКБООН е загрижен, включително използването на технология за дистанционно интервюиране.

               Достъпът до процедурата за предоставяне на убежище е обхванат в Директивата относно процедурите за предоставяне на убежище (2013/32/ЕС) като основен принцип и гаранция, по-специално в член 3 относно приложното поле на директивата, като той се прилага за всяка молба, която е подадена на територията на държави членки, включително на граница, в териториални води или в транзитна зона, и в член 6 относно предоставянето на достъп до процедурата чрез регистрация и осигуряване на действителна възможност за внасяне на молбата. Принципът на забрана за връщане в съответствие с Женевската конвенция за статута на бежанците от 28 юли 1951 г.
                  3
               , изменена с Нюйоркския протокол от 31 януари 1967 г.
                  4
                („Конвенцията от 1951 г. и Протокола към нея от 1967 г.“) е утвърден в директивата и следва да се зачита, по-специално когато се правят изключения от правото на оставане в държава членка по време на разглеждането на молбата или когато се прилагат понятията за сигурна страна на произход или сигурна трета страна. През 2016 г. Комисията представи предложение за установяване на обща процедура за международна закрила в Съюза и за отмяна на Директива 2013/32/ЕС
                  5
               , в което се отстояват същите принципи и гаранции.

               Въпреки че условията за законно влизане на граждани на трети държави в Шенгенското пространство в Кодекса на шенгенските граници включват изискването лицето да не представлява заплаха за общественото здраве в нито една от държавите членки
                  6
               , това не засяга правата на бежанците и на лицата, които искат международна закрила, по-специално по отношение на забраната за връщане
                  7
               . На 16 март 2020 г. Комисията прие съобщение до Европейския парламент, Европейския съвет и Съвета, в което се призовава за временно ограничение на неналожителните пътувания до ЕС с оглед на COVID-19
                  8
               , а на 30 юни 2020 г. Съветът прие Препоръка
                  9
                относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение, в които се предвиждат изключения от тези временни ограничения за лица, които се нуждаят от международна закрила или които трябва да бъдат допуснати на територията на държавите членки по други хуманитарни причини. В Насоките на Комисията от 16 април 2020 г.
                  10
                се предвижда, че мерките, предприети от държавите членки за задържане и ограничаване на допълнителното разпространение на COVID-19, следва да се основават на оценки на риска и на научни становища и трябва да останат пропорционални. Всички ограничения в областта на убежището, връщането и презаселването трябва да бъдат пропорционални, да се прилагат по недискриминационен начин и да са съобразени с принципа на забрана за връщане (non-refoulement) и задълженията съгласно международното право.

               ЕС следва да подкрепи текста, в който се припомня колко е важно да се гарантира, че всички ограничения за движение за лицата, за които ВКБООН е загрижен, за целите на опазването на общественото здраве са недискриминационни, предвидени в закона, необходими, разумни предвид обстоятелствата и като цяло в съответствие с международното право, и следва да приветства използването на алтернативи на задържането. Задържането и ограниченията на свободното движение са обхванати от Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила
                  11
                („Директива за условията за приемане“) — към която се отнася член 26 относно задържането от Директивата относно процедурите за предоставяне на убежище — и по-специално от член 7 относно пребиваването и свободата на движение и членове 8—11 относно задържането. Преди да разпоредят задържане на кандидати за убежище, държавите членки имат задължение първо да разгледат възможността за прилагане на по-леки принудителни алтернативни мерки. В член 8, параграф 3, буква д) от посочената директива се предвижда възможност за задържане, когато това се налага с цел защита на националната сигурност или на обществения ред.

               ЕС следва да бъде в подкрепа на това, в съответствие със съществуващите правила на ЕС, държавите да гарантират надежден и безопасен достъп за лицата, за които ВКБООН е загрижен, до основни здравни услуги и психосоциална подкрепа. Що се отнася до условията за приемане, държавите членки може да се възползват от възможността, предвидена в Директива 2013/33/ЕС за условията за приемане, да определят — по изключение, в надлежно обосновани случаи и за разумен срок, който следва да бъде възможно най-кратък — ред и условия, свързани с материалните условия за приемане, които се различават от обичайно изискваните. При всички случаи тези ред и условия трябва да обхващат основните нужди, включително здравни грижи, за които са предвидени подробни правила в член 19 от Директивата за условията за приемане.

               Що се отнася до трайните решения и в съответствие със съществуващите правила и политика на ЕС — по-специално различните заключения на Европейския съвет
                  12
                и Съвета по правосъдие и вътрешни работи, Пакта за миграцията и убежището
                  13
               , Стратегията на ЕС за доброволното връщане и реинтеграцията
                  14
               , Плана за действие относно интеграцията и приобщаването за периода 2021—2027 г.
                  15
               , предложението за регламент за създаване на рамка на Съюза за презаселване
                  16
                — ЕС следва да подкрепи изразяването на загриженост относно въздействието на COVID-19 върху търсенето на трайни решения, като се подчертае тяхното значение и се отправи призив за допълнителен ангажимент за: а) насърчаване на благоприятните условия в държавите на произход, включително усилията за справяне с първопричините и прилагане на доброволно репатриране на бежанци, б) подпомагане на презаселването, в) улесняване на достъпа до допълнителни възможности, включително възможности за събиране на семейството, възможности на пазара на труда и възможности за обучение, в съответствие с националното законодателство, и г) подпомагане на самостоятелността и предоставяне на възможности за интеграция.

               Що се отнася до въпросите, по които все още не е постигната договореност, ЕС следва:

               1. да подкрепи включването на хората, преживели сексуално и основано на пола насилие, като „лица, за които ВКБООН е загрижен“, когато държавите се окуражават да насърчават наличието на спешна подкрепа за психичното здраве и психосоциална подкрепа за такива лица и когато се насърчава по-нататъшно укрепване на тези мерки, включително чрез международна подкрепа (ОП6);

               Както се посочва в Стратегията на ЕС за равенство между половете (2020—2025 г.), Европейският съюз ще направи всичко възможно, за да предотвратява и да се бори с основаното на пола насилие, да подкрепя и защитава жертвите и да търси отговорност от извършителите.

               Предложеният оперативен параграф 6 (ОП6) не създава правно задължение, а само насърчава държавите членки да обърнат внимание на психичното здраве и психосоциалното благосъстояние в ответната си реакция на пандемията, като насърчават наличието на спешна подкрепа за психичното здраве и психосоциална подкрепа за лицата, за които ВКБООН е загрижен. Държавите членки и сега са задължени да предоставят на кандидатите за международна закрила основно лечение на болестите и тежките психични разстройства съгласно Директивата за условията за приемане , както и да вземат под внимание въпросите, свързани с пола и възрастта. Съгласно Директивата относно признаването на лицата, на които е предоставена международна закрила, следва да бъде гарантиран достъп до медицински грижи, който включва такива както по отношение на физическото, така и на психическото здраве. Това включва, където е необходимо, лечението на психични разстройства на лицата с предоставена международна закрила, които имат специални нужди, като например лицата, които са били жертви на изтезания, изнасилване или на други тежки форми на психическо, физическо или сексуално насилие.

               2. да подкрепи текст за включване на услугите за сексуално и репродуктивно здраве, както и на ваксините сред хуманитарните нужди на лицата, за които ВКБООН е загрижен, и приемащите ги общности, като заключенията призовават държавите да ги оценяват и разглеждат като компоненти на хуманитарната ответна реакция при извънредни ситуации в областта на общественото здраве (преномериран ОП13);

               След като предложената позиция на ЕС (по точка 1) е, че хората, преживели сексуално и основано на пола насилие, следва да се считат за „лица, за които ВКБООН е загрижен“ нуждите от закрила на тези лица включват и подкрепа чрез услуги за сексуално и репродуктивно здраве.

               Здравеопазването е основен сектор на хуманитарната помощ. Още от началото на пандемията от COVID-19 мрежата Team Europe, която използва едновременно ресурси от ЕС, неговите държави членки и европейски финансови институции, предоставя финансова помощ за смекчаване на социално-икономическите последици от пандемията. Осигуряването на достъп до безопасни ваксини срещу COVID-19 на приемливи цени в целия свят, и по-специално в държавите с ниски и средни доходи, е приоритет за Европейския съюз, изпълняван най-вече чрез механизма COVAX.

               3. да подкрепи изричен текст за осигуряване на услуги за сексуално и репродуктивно здраве за лицата, за които ВКБООН е загрижен, като начин за насърчаване на равенството между половете и оправомощаването на жените на всички етапи от ответната реакция на извънредните ситуации в областта на общественото здраве (ОП14);

               Нито Директивата за условията за приемане (член 19), нито Директивата относно признаването (член 30), нито предложението за преработена директива от 2016 г.
                  17
                (член 18) предвиждат изрично предоставянето на услуги за сексуално и репродуктивно здраве. В тях се предвижда, че държавите членки следва да гарантират необходимите медицински грижи, което включва най-малко спешни грижи и основно лечение на болестите и тежките психични разстройства, както и да осигуряват необходима медицинска или друга помощ на кандидатите със специфични нужди за приемане, включително подходящи грижи за психичното здраве, при необходимост. Ето защо е целесъобразно да се определи позицията на ЕС по този въпрос.

               4. да отхвърли всяко предложение, включено в ОП7бАлтернативен, заключението да съдържа текст, в който държавите настоятелно се призовават да не използват едностранни принудителни мерки, които могат да повлияят неблагоприятно върху възможността на приемащите държави да защитят бежанците, както и да стеснят хуманитарното пространство.

               Ограничителните мерки (санкциите) са основен инструмент на общата външна политика и политика на сигурност (ОВППС) на ЕС, чрез който ЕС може да се намесва, когато е необходимо, за предотвратяване на конфликти или реагиране на възникващи или текущи кризи.

               При всички случаи е целесъобразно да се определи позицията, която трябва да бъде заета от името на Съюза в Изпълнителния комитет, тъй като предвиденото заключение може да засегне общите правила, съдържащи се в Директивата за условията за приемане, както и в Директивата относно процедурите за предоставяне на убежище, представени по-горе.

               4.Правно основание

               4.1.Процесуалноправно основание

               4.1.1.Принципи

               В член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда приемането на решения за установяване на „позициите, които трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден със споразумение, когато този орган има за задача да приема актове с правно действие, с изключение на актовете за допълнение или изменение на институционалната рамка на споразумението“.

               Член 218, параграф 9 от ДФЕС се прилага независимо от това дали Съюзът е член на органа или страна по съответното споразумение
                  18
               .

               Понятието „актове с правно действие“ включва актове с правно действие по силата на нормите на международното право, които уреждат дейността на съответния орган. То включва и инструменти, които нямат обвързващ характер съгласно международното право, но са „годни да окажат съществено въздействие върху съдържанието на приеманата от законодателя на Съюза нормативна уредба“
                  19
               .

               4.1.2.Приложение в конкретния случай

               Изпълнителният комитет е орган, създаден по силата на споразумение, а именно Резолюция на Икономическия и социален съвет на ООН от 30 април 1958 г. относно създаването на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците.

               Заключението, което Изпълнителният комитет има за задача да приеме, представлява акт с правно действие. Въпреки че заключенията на Изпълнителния комитет не са правнообвързващи, те допринасят за тълкуването и доразвиването на международните стандарти за закрила на бежанците. Заключенията играят важна роля за определянето на начина, по който се тълкуват и прилагат Конвенцията от 1951 г. и Протоколът от 1967 г. Службата на върховния комисар на ООН за бежанците (ВКБООН) използва заключенията на Изпълнителния комитет, когато упражнява своето задължение да наблюдава прилагането на разпоредбите на Конвенцията от 1951 г. и Протокола от 1967 г., което наблюдение държавите — страни по Конвенцията, трябва да улесняват съгласно член 35 от Конвенцията от 1951 г. Заключенията на Изпълнителния комитет играят роля за доразвиването на международния режим за закрила на бежанците по начин, който допълва и засилва Конвенцията от 1951 г. и Протокола към нея от 1967 г., с които държавите — страни по тях, са се ангажирали
                  20
                и които Общото събрание на ООН приветства
                  21
               . Те предоставят доказателства за вече установена норма на обичайното международно право или водят до законотворчество. Понякога национални и международни съдилища им придават значителна тежест, като сред тях е и Европейският съд по правата на човека
                  22
               .

               В член 18 от Хартата на основните права на Европейския съюз се гарантира правото на убежище при спазване на правилата на Конвенцията от 1951 г. и на Протокола от 1967 г. Вторичното законодателство на ЕС се основава на Конвенцията от 1951 г. и Протокола към нея от 1967 г.

               Общата европейска система за убежище се основава на цялостното и пълно прилагане на Конвенцията от 1951 г. и Протокола от 1967 г., като се утвърждава принципът за забрана на връщането (вж. съображение 3 от Директивата относно признаването, Директивата за условията за приемане и Директивата относно процедурите за предоставяне на убежище).

               В Директивата относно признаването се определят стандарти относно определението и съдържанието на статута на бежанец с цел подпомагане на компетентните национални органи на държавите членки при прилагането на Конвенцията от 1951 г. (съображение 23). В нея се определят и стандарти относно определението и съдържанието на статута на субсидиарна закрила, която допълва закрилата на бежанците, предвидена в Конвенцията от 1951 г. (съображение 33, вж. и съображение 25 от Директивата относно процедурите за предоставяне на убежище). На последно място, изпълнението на посочената директива следва да се оценява, като се взема под внимание по-специално развитието на международните задължения на държавите членки по отношение на забраната за връщането (съображение 48).

               Съгласно Директивата за условията за приемане (съображение 15) задържането на кандидати следва да се прилага в съответствие с основополагащия принцип, че едно лице не следва да се задържа единствено на това основание, че то търси международна закрила, по-специално в съответствие с международните правни задължения на държавите членки и с член 31 от Конвенцията от 1951 г.

               Тези съображения има вероятност да важат за предвиденото заключение. В предвиденото заключение се предвиждат стандарти и съгласувана държавна практика за осигуряването на достъп до процедурите за предоставяне на убежище, ограниченията за влизане и движение на хората, за които ВКБООН е загрижен, и предоставянето на здравни грижи в контекста на извънредни ситуации в областта на здравето въз основа на опита от пандемията от COVID-19. С него се доразвива международният режим за закрила на бежанците, като се признава колко е важно да се отстояват принципите на международното право за бежанците в контекста на извънредните ситуации в областта на здравето, по-специално принципът на забрана за връщане, като се прилагат ограничения за влизане и други мерки за ограничаване на влизането на границата във връзка с извънредни ситуации в областта на общественото здраве по начин, при който се зачитат правото на търсене и получаване на убежище и принципът на забрана за връщане, като се прилагат ограничения за движението за лицата, за които ВКБООН е загрижен, за целите на опазването на общественото здраве, които са недискриминационни и се използват само ако са предвидени в закона, необходими и разумни предвид обстоятелствата, като се гарантира предоставянето на здравни грижи на лицата, за които ВКБООН е загрижен, в контекста на извънредните ситуации в областта на здравето и като се приветстват адаптивните мерки за осигуряване на постоянен достъп до и функциониране на процедурите за предоставяне на убежище и за определяне на липсата на гражданство. Горепосочените аспекти са регулирани от правото на ЕС, което следва да се прилага в съответствие с Конвенцията от 1951 г. и Протокола от 31 януари 1967 г. В този смисъл предвиденото заключение може съществено да повлияе на съдържанието и прилагането на законодателството на Съюза.

               Предвиденият акт не допълва, нито изменя институционалната рамка на споразумението.

               Поради това процесуалноправното основание за предложеното решение е член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               4.2.Материалноправно основание

               4.2.1.Принципи

               Материалноправното основание за дадено решение съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС зависи преди всичко от целта и съдържанието на предвидения акт, във връзка с който се заема позиция от името на Съюза. Ако предвиденият акт преследва две цели или се състои от две части и ако едната от целите или частите може да се определи като основна, докато другата е само акцесорна, решението съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС трябва да се основава на едно-единствено материалноправно основание, а именно на изискваното от основната или преобладаващата цел или част.

               4.2.2.Приложение в конкретния случай

               Основната цел и съдържание на предложеното решение са свързани с общата политика на Съюза в областта на убежището.

               Поради това материалноправното основание за предложеното решение е член 78, параграф 2 от ДФЕС.

               4.3.Заключение

               Правното основание за предложеното решение следва да бъде член 78, параграф 2 от ДФЕС във връзка с член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               2021/0306 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която трябва да бъде заета от името на Европейския съюз в рамките на 72-то заседание на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците по отношение на приемането на заключение относно международната закрила и трайните решения в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 78, параграф 2 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Резолюцията относно създаването на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците (наричан по-долу („ВКБООН“) беше приета от Икономическия и социален съвет на ООН с резолюция от 30 април 1958 г.

               (2)Съгласно резолюцията Изпълнителният комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците действа като консултативен орган по отношение на нормите и политиката за международна закрила на бежанците.

               (3)В рамките на 72-то си заседание на 4—8 октомври 2021 г. Изпълнителният комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците следва да приеме заключение относно международната закрила и трайните решения в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве.

               (4)Това заключение се изготвя в сътрудничество с експерти на ВКБООН в поредица от заседания с тесен кръг участници от членовете на Изпълнителния комитет и от междуправителствени организации, които, в качеството си на наблюдатели, са поканени да участват в тези заседания с тесен кръг участници. В качеството си на наблюдател, Европейският съюз няма право да гласува, но има право да се изказва на публичните заседания на Изпълнителния комитет, и бива канен да участва в неговите заседания с тесен кръг участници по въпросите на убежището и бежанците, попадащи в обхвата на компетенциите на Европейския съюз.

               (5)Целесъобразно е да се определи позицията, която трябва да бъде заета от името на Съюза в Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците, тъй като предвиденото заключение може съществено да повлияе на съдържанието на правото на Съюза.

               (6)Съюзът следва да подкрепи приемането на предвиденото заключение относно международната закрила и трайните решения в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве.

               (7)Съюзът следва да подкрепи спазването на принципите на международното право за бежанците и по-специално принципа на забрана за връщане и правото на търсене и получаване на убежище в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве, както и това ограниченията за движение да бъдат недискриминационни, предвидени в закона, необходими, разумни предвид обстоятелствата и в съответствие с международното право.

               (8)Съюзът следва също така да бъде в подкрепа на това ограниченията за влизане и другите предприемани мерки за ограничаване на влизането на границата във връзка с извънредни ситуации в областта на общественото здраве са временни, недискриминационни, необходими, пропорционални и разумни предвид обстоятелствата и се прилагат по начин, при който се защитава общественото здраве, като същевременно се гарантира зачитането на правото на търсене и получаване на убежище и принципа на забрана за връщане и се спазват приложимите задължения по международното право, включително международното право за бежанците.

               (9)Понятието „лица, за които ВКБООН е загрижен“ включва бежанците, търсещите убежище лица, завръщащите се бежанци, лицата без гражданство и вътрешно разселените лица. Съюзът следва да подкрепи включването на хората, преживели сексуално и основано на пола насилие, сред „лицата, за които ВКБООН е загрижен“, когато държавите се окуражават да обърнат внимание на психичното здраве и психосоциалното благосъстояние в ответната си реакция на пандемията чрез насърчаване на наличието на спешна подкрепа за психичното здраве и психосоциална подкрепа за такива лица и когато се насърчава по-нататъшно укрепване на тези мерки, включително чрез международна подкрепа.

               (10)Съюзът следва да подкрепи включването на услугите за сексуално и репродуктивно здраве, както и на ваксините сред хуманитарните нужди на лицата, за които ВКБООН е загрижен, и приемащите ги общности, като държавите следва да ги оценяват и разглеждат като компоненти на хуманитарната ответна реакция при извънредни ситуации в областта на общественото здраве.

               (11)Съюзът следва да подкрепи добавянето на услугите за сексуално и репродуктивно здраве към основните здравни услуги и психосоциална подкрепа за лицата, за които ВКБООН е загрижен, само в отговор на извънредна ситуация в областта на общественото здраве.

               (12)Съюзът следва да отхвърли всяко предложение, свързано с използването на едностранни принудителни мерки.

               (13)Позицията на Съюза следва да бъде изразена съвместно от държавите — членки на Съюза, които са членове на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците.

               (14)[В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 21 относно позицията на Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз (ДЕС) и към ДФЕС, и без да се засяга член 4 от посочения протокол, Ирландия не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.] ИЛИ [В съответствие с член 3 от Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Ирландия е нотифицирала желанието си да участва в приемането и прилагането на настоящото решение.]

               (15)
                     В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията, която трябва да бъде заета от името на Съюза в рамките на 72-то заседание на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците по отношение на приемането на заключение относно международната закрила и трайните решения в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве, се основава на проекта на заключенията на Изпълнителния комитет, приложен към настоящото решение.

               Член 2

               Когато по време на 72-то заседание на Изпълнителния комитет или преди него се правят нови предложения във връзка с предмета на приложението, по които предложения все още няма позиция на Съюза, позицията на Съюза се определя чрез координация на равнището на Съюза, преди Изпълнителният комитет да приеме заключението. В такива случаи позицията на Съюза е в съответствие със съществуващите политики и законодателство на Съюза.

               Член 3

               Позицията по член 1 се изразява съвместно от държавите — членки на Съюза, които са членове на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците и които участват в неговото 72 заседание.

               Член 4

               Адресати на настоящото решение са държавите членки.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                  Председател

                     (1)

                        Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила, ОВ L 180, 29.6.2013 г., стр. 60—95.

                     (2)

                        Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 г. относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (преработен текст), ОВ L 337, 20.12.2011 г., стр. 9—26.

                     (3)

                        Конвенция за статута на бежанците от 1951 г., 189 U.N.T.S. 137, в сила от 22 април 1954 г.

                     (4)

                        Протокол за статута на бежанците от 1967 г., 606 U.N.T.S. 267, в сила от 4 октомври 1967 г.

                     (5)

                        COM(2016) 467 final, изменен с предложение COM(2020) 611 final, 2016/0224(COD), Брюксел, 23.9.2020 г.

                     (6)

                        Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 г. относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници), ОВ L 77, 23.3.2016 г., стр. 1—52, член 6.

                     (7)

                        Кодекс на шенгенските граници, член 3.

                     (8)

                        COM (2020) 115 final.

                     (9)

                        Препоръка (ЕС) 2020/912 на Съвета от 30 юни 2020 г. относно временното ограничение на неналожителните пътувания в ЕС и възможното премахване на това ограничение, ST/9208/2020/INIT, OВ L 208I, 1.7.2020 г., стр. 1—7.

                     (10)

                        COVID-19: Насоки относно прилагането на съответните разпоредби на ЕС в областта на процедурите за предоставяне на убежище и за връщане и относно презаселването, Брюксел, 16.4.2020 г., C(2020) 2516 final.

                     (11)

                        Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст), OВ L 180, 29.6.2013 г., стр. 96—116.

                     (12)

                        Например заключенията на Европейския съвет от 24 юни 2021 г.

                     (13)

                        Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите относно Нов пакт за миграцията и убежището, COM(2020) 609 final.

                     (14)

                        COM(2021) 120 final.

                     (15)

                        COM(2020) 758 final.

                     (16)

                        COM(2016) 468 final.

                     (17)

                        Предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст), COM(2016)0465 final, 2016/0222 (COD) .

                     (18)

                        Дело C-399/12, Германия/Съвет (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, т. 64.

                     (19)

                        Дело C-399/12, Германия/Съвет (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, т. 61—64.

                     (20)

                        Точка 7 от Декларацията на държавите — страни по Конвенцията от 1951 г. и/или по Протокола към нея от 1967 г. относно статута на бежанците от 13 декември 2001 г.

                     (21)

                        Резолюция A/RES/57/187, параграф 4 от 18 декември 2001 г.

                     (22)

                        ЕСПЧ (голям състав), 29 януари 2008 г., Saadi с/у Обединеното кралство (жалба № 13229/03).

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 30.9.2021
            COM(2021) 597 final

            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложение за Решение на Съвета
            относно позицията, която трябва да бъде заета от името на Европейския съюз в рамките на 72-то заседание на Изпълнителния комитет на Програмата на върховния комисар на ООН за бежанците по отношение на приемането на заключение относно международната закрила и трайните решения в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ИЗПЪЛНИТЕЛНИЯ КОМИТЕТ ОТНОСНО МЕЖДУНАРОДНАТА ЗАКРИЛА И ТРАЙНИТЕ РЕШЕНИЯ В КОНТЕКСТА НА ИЗВЪНРЕДНИТЕ СИТУАЦИИ В ОБЛАСТТА НА ОБЩЕСТВЕНОТО ЗДРАВЕ

               Изпълнителният комитет,

               ПП1. Като признава, че пандемията от COVID-19 представлява заплаха за здравето, безопасността и благополучието на хората с нейните безпрецедентни и многостранни ефекти, включително хуманитарни въздействия върху бежанците, търсещите убежище лица, завръщащите се бежанци, лицата без гражданство и в много случаи вътрешно разселените лица (наричани по-долу „лица, за които ВКБООН е загрижен“), в т.ч. повишени рискове за закрилата им.

               ПП2. Като признава също така, че бедните и най-уязвимите хора са най-засегнати и че въздействието на пандемията ще се отрази върху постиженията в областта на развитието, като възпрепятства напредъка в постигането на целите за устойчиво развитие, включително цел 3.8
                  1
               .

               ПП2а. Като признава също така, че най-голям дял от бежанците и другите разселени лица в света се приемат от държави с ниски и средни доходи, които са сред най-тежко засегнатите от пандемията от COVID-19, което има сериозно въздействие върху тяхното обществено здравеопазване, както и социално-икономически последици.

               ПП3. Като признава освен това специалното въздействие на COVID-19 и нейните многостранни последици за лицата, за които ВКБООН е загрижен, както и за много приемащи общности, включително по отношение на здравето, повишените рискове от сексуално и основано на пола насилие, дискриминацията, икономиките и достъпа до хуманитарна помощ, както и достъпа до образование.

               ПП4. Като потвърждава правото на всяко човешко същество, без да се прави никакво разграничение, да постигне възможно най-добро състояние на физическо и психично здраве.

               ПП4а Като признава освен това, че наличието и навременният достъп до безопасни и ефективни ваксини, лекарства, здравни технологии и здравни терапии са важни за ползването на това право, като се има предвид, че обширната имунизация срещу COVID-19 е глобално обществено благо за здравето по отношение на предотвратяването, задържането и спирането на разпространението с цел прекратяване на пандемията.

               ПП5. Като признава, че извънредните ситуации в областта на общественото здраве, будещи загриженост в международен план, като например пандемията от COVID-19, изискват глобална ответна реакция, основана на единство, солидарност и засилено многостранно сътрудничество.

               ПП6. Като потвърждава своя ангажимент за международна солидарност и споделяне на отговорността и тежестта при участието на всички членове на международната общност и като припомня значението на международното сътрудничество, по-специално за подпомагане на общностите и държавите, които приемат голям брой бежанци, за гарантиране на осигуряването на закрила и помощ и за достигането до решения, по-специално в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве.

               ПП7. Като признава, че държавите имат правото да предприемат мерки за опазване на общественото здраве; като същевременно припомня, че тези мерки трябва да се прилагат по начин, съвместим със задълженията на държавите съгласно международното право, включително международното право за бежанците, правата на човека и, когато е приложимо, международното хуманитарно право.

               ПП8. Като припомня, че държавите имат суверенното право да регулират влизането на граждани на други държави, при пълно зачитане на принципа на забрана за връщане и при спазване на приложимото международно право, включително международното право за бежанците.

               ПП9. Като припомня Глобалния пакт за бежанците, включително принципа на споделяне на тежестта и отговорността.

               ПП10. Като припомня съответните заключения на Изпълнителния комитет, включително № 64 (XLI)(1990 г.) относно жените бежанци и международната закрила; № 84 (XLVIII)(1997 г.) относно децата и юношите бежанци; № 105 (LVII)(2006 г.) относно жените и момичетата, изложени на риск; № 106 (LVII)(2006 г.) за идентифициране, предотвратяване и намаляване на случаите на лица без гражданство и за закрила на лицата без гражданство; № 107 (LVIII)(2007 г.) относно децата, изложени на риск; № 110 (LXI) (2010 г.) относно бежанците с увреждания и другите хора с увреждания, за които ВКБООН осигурява закрила и помощ; № 109 (LX) (2009 г.) относно продължителните проблемни ситуации с бежанци; № 111 (LXIV)(2013 г.) относно гражданската регистрация; и № 112 (LXVII) (2016 г.) относно международното сътрудничество от гледна точка на закрилата и търсените решения.

               Приобщаващи политики и достъп до здравни и други услуги

               ОП1. Приветства мерките, предприети от държавите за улесняване на достъпа до здравни услуги и обхващането от тях, както и мерките за ограничаване и предотвратяване на инфекции, включително ваксинации, на недискриминационна основа, за лицата, за които ВКБООН е загрижен, в съответствие с правото на всеки да постигне възможно най-добро състояние на физическо и психично здраве.

               ОП2. Насърчава държавите да работят за по-нататъшно обхващане от здравните услуги на лицата, за които ВКБООН е загрижен; призовава освен това за по-нататъшно предоставяне на подкрепа на държавите, която да им позволи да изградят и разширят капацитета на здравните системи, за да отговорят на нуждите на лицата, за които ВКБООН е загрижен, както и на общностите, които ги приемат.

               ОП3. Насърчава държавите да гарантират, че липсата на гражданство или свързаната липса на документи не изключват достъпа до здравни услуги и заведения за лицата без гражданство.

               ОП4. Приветства и призовава за допълнителни ефективни мерки за предотвратяване на разпространението на инфекции и управление на рисковете за здравето сред лицата, за които ВКБООН е загрижен, включително тези, които живеят в лагери, колективни приюти и други места за настаняване; както и за настаняване, превантивни мерки и лечение, когато е необходимо, и за достъп до питейна вода и канализация, включително при хигиенни условия, съобразени със съответните стандарти.

               ОП5. Насърчава мерките за идентифициране и справяне със специфични здравни нужди и бариери в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве, както и поощряването на приоритетите и възможностите на децата, жените, подрастващите момичета, възрастните хора, хората с увреждания и хората с хронични заболявания.

               ОП5а. Насърчава ВКБООН и неговите партньори да поддържат подходящ капацитет за подпомагане на здравните мерки, включително чрез националните служби, в полза на лицата, за които ВКБООН е загрижен, и приемащото население по време на подготовката, планирането и предприемането на ответна реакция при извънредни ситуации в областта на общественото здраве.

               ОП6. Насърчава държавите и ВКБООН да обърнат внимание на психичното здраве и психосоциалното благосъстояние в ответната си реакция на пандемията, като насърчават наличието на спешна подкрепа за психичното здраве и психосоциална подкрепа за лицата, за които ВКБООН е загрижен [включително лицата, преживели сексуално и основано на пола насилие], както и приемащите общности; и насърчава допълнителното засилване на тези мерки, включително чрез международна подкрепа.

               ОП6а. Насърчава ВКБООН и неговите партньори да продължат да гарантират използването на опита и поуките, извлечени от пандемията от COVID-19, както и от други извънредни ситуации в областта на общественото здраве, като източник на информация и за укрепване на планирането, подготовката и предприемането на ответна реакция при такива извънредни ситуации, включително по отношение на подкрепата за психичното здраве и психосоциалната подкрепа.

               Международно сътрудничество и споделяне на тежестта и отговорността

               ОП7. Оценява постоянното гостоприемство и приобщаващите бежанците мерки на общественото здравеопазване на приемащите държави и щедростта на донорите при посрещането на нуждите от закрила на лицата, за които ВКБООН е загрижен, по време на пандемията от COVID-19; подчертава централната роля на международното сътрудничество за режима на закрила на бежанците и за трайните решения и отново заявява своя ангажимент за международна солидарност и справедливо споделяне на тежестта и отговорността.

               ОП7а. Призовава държавите и другите партньори спешно да подкрепят финансирането, справедливото разпределение на безопасни и ефективни диагностични и терапевтични средства и ваксини, и допълнително да проучат иновативни механизми за финансиране, насочени към осигуряване на финансово приемлив, навременен, справедлив и всеобщ достъп до и справедливо разпределение на ваксините срещу COVID-19 за всички, включително за лицата, за които ВКБООН е загрижен, и приемащите общности.

               СЛЕДВА ДА БЪДЕ ОТХВЪРЛЕН ОТ ЕС:[ОП7бАлтернативен: Настоятелно призовава всички държави да се въздържат от предприемане на едностранни принудителни мерки, които могат да повлияят неблагоприятно върху възможността на приемащите държави да защитят бежанците, както и да стеснят хуманитарното пространство, особено по време на продължаващата пандемия, когато навременният и справедлив достъп до ефективна и финансово достъпна ваксина срещу COVID-19 е наложителен с оглед на защитата на бежанците и на приемащите общности срещу разпространението на вируса.]

               Ограничения за влизане и движение и достъп до убежище 4

               ОП8. Приветства действията, които държавите са използвали, за да се гарантира, че предприеманите мерки за ограничаване на влизането на границата във връзка с извънредни ситуации в областта на общественото здраве са временни, недискриминационни, необходими, пропорционални и разумни предвид обстоятелствата и се прилагат по начин, при който се защитава общественото здраве, като същевременно се зачитат правото на търсене и получаване на убежище и принципът на забрана за връщане и се спазват приложимите задължения по международното право, включително международното право за бежанците.

               ОП9. Приветства адаптивните мерки, които държавите и ВКБООН са предприели, за да осигурят постоянен достъп до и функциониране на процедурите за предоставяне на убежище и за определяне на липсата на гражданство, регистрация и издаване на документи и други относими процеси за лицата, за които ВКБООН е загрижен, включително използването на технология за дистанционно интервюиране и удължаването на сроковете за регистрация на ражданията и валидността на документите за национална принадлежност и местопребиваване, и насърчава другите държави, ВКБООН и партньорите да продължат да подкрепят държавите в тази сфера, ако е необходимо.

               ОП10. Отбелязва колко е важно да се гарантира, че всички ограничения за движение за лицата, за които ВКБООН е загрижен, за целите на опазването на общественото здраве са недискриминационни, предвидени в закона, необходими, разумни предвид обстоятелствата и като цяло в съответствие с международното право, и се приветства използването на алтернативи на задържането, при които се гарантира спазването на мерките в областта на общественото здраве.

               ОП11. Подчертава необходимостта от пълно зачитане на правата на човека и подчертава, че в ответната реакция на пандемията няма място за каквато и да е форма на дискриминация, расизъм и ксенофобия.

               Преодоляване на по-широкото въздействие на извънредните ситуации в областта на общественото здраве

               Преномериран ОП12. Изразява загриженост относно многостранните въздействия на COVID-19 върху лицата, за които ВКБООН е загрижен, както и върху приемащите ги общности, включително нарастващата бедност и дълбоките смущения в образованието, повишената продоволствена несигурност, ограничените възможности за препитание и повишеното сексуално и основано на пола насилие.

               Преномериран ОП13. Призовава държавите членки, в сътрудничество с ВКБООН и с подкрепата на другите заинтересовани страни, да гарантират, че хуманитарните нужди на лицата, за които ВКБООН е загрижен, и приемащите ги общности, включително чиста вода, продоволствие и изхранване, подслон, образование, поминък, енергия, здраве, [включително сексуално и репродуктивно здраве] [здравни услуги] [включително ваксини] и други нужди в областта на закрилата се разглеждат като компоненти на хуманитарната реакция при извънредни ситуации в областта на общественото здраве, включително чрез осигуряване на навременни и адекватни ресурси, като същевременно се гарантира, че при техните съвместни усилия изцяло се спазват хуманитарните принципи.

               Преномериран ОП14. Приветства и призовава държавите, ВКБООН и другите заинтересовани страни да насърчават равенството между половете и овластяването на жените на всички етапи от предприемането на ответна реакция при извънредни ситуации в областта на общественото здраве и в тази връзка настоятелно призовава държавите членки, в сътрудничество с ВКБООН и с подкрепата на другите заинтересовани страни, да осигурят надежден и безопасен достъп на лицата, за които ВКБООН е загрижен, до [услуги за сексуално и репродуктивно здраве, както и до] основни здравни услуги и психосоциална подкрепа още в началото на извънредните ситуации, като същевременно признава, че съответните услуги са важни за ефективното посрещане на нуждите на жените и подрастващите момичета и малките деца и за предпазването им от предотвратима смъртност и заболеваемост, които възникват при хуманитарни извънредни ситуации.

               Преномериран ОП15. Насърчава всички участници да удвоят усилията в подкрепа на държавите с цел свеждане до минимум и справяне с въздействието на извънредните ситуации в областта на общественото здраве върху лицата, за които ВКБООН е загрижен, а наред с тях и децата, включително намаления достъп до образование, увеличаването на бедността, детските, ранните и принудителните бракове и трафика на хора, другите видове насилие, експлоатация и злоупотреба, включително детския труд, наемането на деца, разделянето на семейството, както и да работят, за да им се осигури основа за по-добро бъдеще.

               Трайни решения

               ОП16. Изразява загриженост, че пандемията от COVID-19 е повлияла значително на търсенето на трайни решения; подчертава тяхното значение, като тяхното осигуряване е една от основните цели на международната закрила; и призовава за допълнителен ангажимент, включително от страна на държавите, ВКБООН и другите партньори в контекста на извънредните ситуации в областта на общественото здраве, за:

               а. насърчаване на благоприятните условия в държавите на произход, включително усилията за преодоляване на първопричините, за прилагане на доброволно репатриране на бежанците в условия на сигурност и при зачитане на тяхното достойнство и устойчива реинтеграция на завръщащите се, включително подходящи мерки в областта на общественото здраве;

               б. предоставяне на подкрепа за презаселване, включително увеличаване на местата за презаселване от настоящите държави за презаселване и нови места от допълнителни държави; използване или разширяване на гъвкавите методи за обработка и улесняване на навременните напускания, като същевременно се зачитат изискванията в областта на общественото здраве;

               в. улесняване на достъпа до допълнителни възможности, включително възможности за събиране на семейството, възможности на пазара на труда и възможности за обучение, в съответствие с националното законодателство, в подкрепа на трайните решения; както и

               г. подпомагане на самостоятелността и предоставяне на възможности за интеграция, когато е целесъобразно, за лицата, за които ВКБООН е загрижен.

               ОП16а. Изразява също така загриженост относно обстоятелството, че пандемията от COVID-19 има сериозно отражение върху търсенето на трайни решения за вътрешно разселените лица и призовава за допълнителна подкрепа за националните органи за създаването на благоприятни условия за трайни решения за вътрешно разселените лица, включително за тяхното доброволно и безопасно връщане при зачитане на тяхното достойнство, местна интеграция или заселване в друга част на държавата.

               Комуникация с лицата, за които ВКБООН е загрижен, и принос от тяхна страна

               ОП22. Отбелязва ползите от двустранната комуникация с лицата, за които ВКБООН е загрижен, и възможностите те да бъдат информирани и консултирани по въпроси, които ги засягат, включително с цел подобряване на въздействието на здравните мерки.

               ОП23. Приветства и насърчава мерките, които дават възможност на лицата, за които ВКБООН е загрижен, да предлагат умения и положителен принос, включително като доставчици на медицински, преподавателски и други услуги, чиято подкрепа може да допринесе за преодоляване на извънредни ситуации в областта на общественото здраве и засилване на благосъстоянието на приемащите ги общности, и призовава ВКБООН да включи тяхното мнение и експертен опит при формирането на ответната си реакция в областта на закрилата.

               ОП23аАлтернативен. Отбелязва, че нарастващото използване на цифрови инструменти е дало възможност предоставянето на услуги да продължи и е увеличило достъпа на лицата, за които ВКБООН е загрижен; насърчава ВКБООН, в сътрудничество със съответните държави и другите съответни заинтересовани страни, да продължи да проучва допълнителни възможности за използване на подходящи цифрови инструменти, както и да прилага иновативни подходи за събиране, управление и споделяне на данните, в съответствие с националното законодателство и приложимите международни стандарти и принципи за неприкосновеността на личния живот и защитата на данните. и

               ОП23б. Отбелязва риска от дезинформация по време на извънредните ситуации в областта на общественото здраве и колко е важно да се противодейства на дезинформацията с факти, които лицата, за които ВКБООН е загрижен, могат лесно да разберат и до които могат да имат лесен достъп; признава също така централната роля, която играят лицата, за които ВКБООН е загрижен, при предаването на такава информация.

                     (1)

                        Вж. също така Резолюция A/RES/70/1 на Общото събрание на ООН.


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 4.10.2021
            COM(2021) 604 final
            2021/0307(NLE)

            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно финансовите вноски, които трябва да бъдат платени от страните по Европейския фонд за развитие с цел финансиране на този фонд по отношение на третата част от вноската за 2021 година

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

               Предложението се отнася до проект на Решение на Съвета относно третата част от финансовите вноски за 11-ия Европейски фонд за развитие, които трябва да бъдат платени от страните по Европейския фонд за развитие (ЕФР) през 2021 г.

               11-ият ЕФР и другите ЕФР фондове, които все още функционират (тоест 9-ият и 10-ият ЕФР), се управляват съгласно следните правила:

               а)действащото Споразумение за партньорство между членовете на Групата страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ), от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга страна („Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС“), с последните му изменения
                  1
               ;

               б)Решение № 2/2020
                  2
                на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС от 4 декември 2020 г. за изменение на Решение № 3/2019
                  3
                на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС с цел да се удължи допълнително срокът на прилагане на разпоредбите на Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС до 30 ноември 2021 г., до влизането в сила на ново споразумение АКТБ—ЕС („новото споразумение“) или до временното прилагане между Съюза и държавите от АКТБ на новото споразумение, в зависимост от това кое настъпи по-рано;

               в)Решение (ЕС) 2020/2233 на Съвета относно заделянето на средствата, произтичащи от обратните потоци по Инвестиционния механизъм за АКТБ от операции по линия на 9-ия, 10-ия и 11-ия Европейски фонд за развитие
                  4
               ;

               г)Вътрешното споразумение между представителите на правителствата на държавите — членки на Европейския съюз, заседаващи в рамките на Съвета, относно финансирането на помощта от Европейския съюз съгласно многогодишната финансова рамка за периода 2014—2020 г. в съответствие със Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС и за разпределението на финансовата помощ за отвъдморските страни и територии, за които се прилага част четвърта от Договора за функционирането на Европейския съюз
                  5
                („Вътрешното споразумение за 11-ия ЕФР“);

               д)Регламент (ЕС) 2018/1877 на Съвета относно финансовия регламент, приложим за 11-ия Европейски фонд за развитие
                  6
                („Финансовият регламент за 11-ия ЕФР“);

               Документите, посочени в букви а)—д), съдържат многогодишните задължения за финансова подкрепа на ЕФР, поети от страните по ЕФР. Във Финансовия регламент за 11-ия ЕФР е предвидено страните по ЕФР да извършват редовни вноски за ЕФР по предварително определени финансови задължения. Редовните вноски се задействат с технически решения на Съвета, които отразяват изпълнението на поетите финансови задължения, за които вече е взето решение.

               Поради това някои от позициите в обяснителния меморандум не се прилагат за поканите за редовни вноски като настоящата.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

               В съответствие с член 19, параграф 5 от Финансовия регламент за 11-ия ЕФР Съветът трябва да вземе решение по настоящото предложение най-късно 21 календарни дни след представянето му от Европейската комисия, действаща от името на Европейския съюз.

               2021/0307 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно финансовите вноски, които трябва да бъдат платени от страните по Европейския фонд за развитие с цел финансиране на този фонд по отношение на третата част от вноската за 2021 година

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,

               като взе предвид Вътрешното споразумение между представителите на правителствата на държавите — членки на Европейския съюз, заседаващи в рамките на Съвета, относно финансирането на помощта от Европейския съюз съгласно многогодишната финансова рамка за периода 2014—2020 г. в съответствие със Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС и за разпределението на финансовата помощ за отвъдморските страни и територии, за които се прилага част четвърта от Договора за функционирането на Европейския съюз
                  7
               , и по-специално член 7, параграф 2 във връзка с член 14, параграф 3 от него,

               като взе предвид Регламент (ЕС) 2018/1877 на Съвета от 26 ноември 2018 г. относно финансовия регламент, приложим за 11-ия Европейски фонд за развитие и за отмяна на Регламент (ЕС) 2015/323
                  8
               , и по-специално член 19, параграф 5 от него,

               Като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)В съответствие с процедурата, установена в членове 19—22 от Регламент (ЕС) 2018/1877 на Съвета
                  9
               , в срок до 10 октомври 2021 г. Комисията представя предложение, в което се определя размерът на третата част от вноската за 2021 г.

               (2)В съответствие с член 46 от Регламент (ЕС) 2018/1877 Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) трябва да изпрати на Комисията актуализираните си прогнози за поетите задължения и за плащанията по инструментите, които управлява.

               (3)Съгласно член 20, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2018/1877 с поканите за вноски първо се усвояват сумите, предвидени за предходните Европейски фондове за развитие (ЕФР). Поради това за ЕИБ и за Комисията следва да се отправи покана за внасяне на средства съгласно Регламент (ЕС) 2018/1877.

               (4)Съгласно член 152 от Споразумението за оттеглянето на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия от Европейския съюз и Европейската общност за атомна енергия („Споразумението за оттегляне“) Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия („Обединеното кралство“) остава страна по ЕФР до приключването на 11-ия ЕФР и на всички предходни неприключени ЕФР. Съгласно член 153 от Споразумението за оттегляне обаче дялът на Обединеното кралство от отменените средства от проекти по 11-ия ЕФР, когато тези средства са отменени след 31 декември 2020 г., или по предишни ЕФР не може да се използва повторно.

               (5)С Решение (ЕС) 2020/1708 на Съвета
                  10
                годишният размер на вноските, които страните по ЕФР трябва да платят за 2021 г., е определен на 3 700 000 000 EUR за Европейската комисия и на 300 000 000 EUR за Европейската инвестиционна банка.

               (6)За да се създадат условия за бързото прилагане на предвидените в настоящото решение мерки, то следва да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Отделните вноски за Европейския фонд за развитие, като трета част от вноската за 2021 г., се плащат от страните по Европейския фонд за развитие на Европейската комисия и на Европейската инвестиционна банка съгласно приложението.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        ОВ L 317, 15.12.2000 г., стр. 3.

                     (2)

                        ОВ L 420, 14.12.2020 г., стр. 32.

                     (3)

                        ОВ L 1, 3.1.2020 г., стр. 3.

                     (4)

                        ОВ L 438, 28.12.2020 г., стр. 188—191.

                     (5)

                        ОВ L 210, 6.8.2013 г., стр. 1.

                     (6)

                        ОВ L 307, 3.12.2018 г., стр. 1—21.

                     (7)

                        ОВ L 210, 6.8.2013 г., стр. 1.

                     (8)

                        ОВ L 58, 3.3.2015 г., стр. 17—38.

                     (9)

                        Регламент (ЕС) 2018/1877 на Съвета от 26 ноември 2018 г. относно финансовия регламент, приложим за 11-ия Европейски фонд за развитие, и за отмяна на Регламент (ЕС) 2015/323 (ОВ L 307, 3.12.2018 г., стр. 7).

                     (10)

                        Решение (ЕС) 2020/1708 на Съвета от 13 ноември 2020 г. относно финансовите вноски, които трябва да бъдат платени от държавите членки за финансиране на Европейския фонд за развитие, включително горната граница за 2022 г., годишната сума за 2021 г., първата част от вноската за 2021 г. и индикативна необвързваща прогноза за очакваните годишни размери на вноските за годините 2023 и 2024 (ОВ L 385, 17.11.2020 г., стр. 13).

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 4.10.2021
            COM(2021) 604 final

            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно финансовите вноски, които трябва да бъдат платени от страните по Европейския фонд за развитие с цел финансиране на този фонд по отношение на третата част от вноската за 2021 година

               ПРИЛОЖЕНИЕ

                        ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ и Обединеното кралство

                        Коефициент за 11-ия ЕФР (в %)

                        Трета част от вноската за 2021 г. (в евро)

                        Общо

                        ЕИБ

                        Комисия

                        11-ти ЕФР

                        11-ти ЕФР

                        БЕЛГИЯ

                        3,24927

                        3 249 270,00

                        29 243 430,00

                        32 492 700,00

                        БЪЛГАРИЯ

                        0,21853

                        218 530,00

                        1 966 770,00

                        2 185 300,00

                        ЧЕХИЯ

                        0,79745

                        797 450,00

                        7 177 050,00

                        7 974 500,00

                        ДАНИЯ

                        1,98045

                        1 980 450,00

                        17 824 050,00

                        19 804 500,00

                        ГЕРМАНИЯ

                        20,57980

                        20 579 800,00

                        185 218 200,00

                        205 798 000,00

                        ЕСТОНИЯ

                        0,08635

                        86 350,00

                        777 150,00

                        863 500,00

                        ИРЛАНДИЯ

                        0,94006

                        940 060,00

                        8 460 540,00

                        9 400 600,00

                        ГЪРЦИЯ

                        1,50735

                        1 507 350,00

                        13 566 150,00

                        15 073 500,00

                        ИСПАНИЯ

                        7,93248

                        7 932 480,00

                        71 392 320,00

                        79 324 800,00

                        ФРАНЦИЯ

                        17,81269

                        17 812 690,00

                        160 314 210,00

                        178 126 900,00

                        ХЪРВАТИЯ

                        0,22518

                        225 180,00

                        2 026 620,00

                        2 251 800,00

                        ИТАЛИЯ

                        12,53009

                        12 530 090,00

                        112 770 810,00

                        125 300 900,00

                        КИПЪР

                        0,11162

                        111 620,00

                        1 004 580,00

                        1 116 200,00

                        ЛАТВИЯ

                        0,11612

                        116 120,00

                        1 045 080,00

                        1 161 200,00

                        ЛИТВА

                        0,18077

                        180 770,00

                        1 626 930,00

                        1 807 700,00

                        ЛЮКСЕМБУРГ

                        0,25509

                        255 090,00

                        2 295 810,00

                        2 550 900,00

                        УНГАРИЯ

                        0,61456

                        614 560,00

                        5 531 040,00

                        6 145 600,00

                        МАЛТА

                        0,03801

                        38 010,00

                        342 090,00

                        380 100,00

                        НИДЕРЛАНДИЯ

                        4,77678

                        4 776 780,00

                        42 991 020,00

                        47 767 800,00

                        АВСТРИЯ

                        2,39757

                        2 397 570,00

                        21 578 130,00

                        23 975 700,00

                        ПОЛША

                        2,00734

                        2 007 340,00

                        18 066 060,00

                        20 073 400,00

                        ПОРТУГАЛИЯ

                        1,19679

                        1 196 790,00

                        10 771 110,00

                        11 967 900,00

                        РУМЪНИЯ

                        0,71815

                        718 150,00

                        6 463 350,00

                        7 181 500,00

                        СЛОВЕНИЯ

                        0,22452

                        224 520,00

                        2 020 680,00

                        2 245 200,00

                        СЛОВАКИЯ

                        0,37616

                        376 160,00

                        3 385 440,00

                        3 761 600,00

                        ФИНЛАНДИЯ

                        1,50909

                        1 509 090,00

                        13 581 810,00

                        15 090 900,00

                        ШВЕЦИЯ

                        2,93911

                        2 939 110,00

                        26 451 990,00

                        29 391 100,00

                        ОБЕДИНЕНО КРАЛСТВО

                        14,67862

                        14 678 620,00

                        132 107 580,00

                        146 786 200,00

                        ОБЩО ЕС-27 и Обединеното кралство

                        100,00

                        100 000 000,00

                        900 000 000,00

                        1 000 000 000,00