               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 28.8.2015
            COM(2015) 410 final
            2015/0183(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            по отношение на евентуалното преместване на седалището на ICCO от Лондон в Абиджан

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

                  Съветът на Международната организация за какаото (ICCO) реши през май 2002 г. да премести своето седалище от Лондон в Абиджан (Кот д’Ивоар), считано от 1 януари 2003 г. Поради положението със сигурността в Кот д’Ивоар осъществяването на преместването в Абиджан бе отложено неколкократно, за последен път през март 2012 г., когато Съветът на ICCO се съгласи да вземе окончателно решение по въпроса на своето заседание през септември 2015 г.

                  С настоящото решение Европейският съюз ще приеме своята позиция, която да бъде заета на 92-рата редовна сесия на Съвета на ICCO през септември 2015 г. (или на която и да е извънредна сесия след септември до края на 2015 г.), по отношение на преместването на седалището на ICCO от Лондон в Абиджан.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

                  С Решение 2012/189/ЕС на Съвета от 26 март 2012 г. (ОВ L 102, 12.4.2012 г., стр. 1) Европейският съюз одобри Международното споразумение за какаото от името на Съюза.

                  Със заключенията на Съвета от 13 март 2012 г. Европейският съюз прие позицията, която да бъде заета на 85-ата сесия на Съвета на Международната организация за какаото (март 2012 г.) по отношение на преместването на седалището на ICCO в Абиджан.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Консултации със заинтересованите страни

                  Съдържанието на настоящото решение беше обсъдено в рамките на работната група на Съвета „Суровини“ на редица заседания през 2015 г.

               •Оценка на въздействието

                  От 2002 г. насам нито една друга държава освен Кот д’Ивоар не е предлагала да бъде домакин на ICCO. Тъй като Кот д’Ивоар е най-големият производител на какао, преместването на седалището на ICCO от Лондон в Абиджан е целесъобразно, ако местните условия го позволяват.

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

                  Кот д’Ивоар е заявила, че ще поеме необходимите разходи по преместването, които са били оценени на 1 949 944 британски лири.

                  Годишните административни бюджети на ICCO след преместването в Абиджан биха били повече или по-малко сравними с бюджетите в Лондон.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Планове за изпълнение и разпоредби за наблюдение, оценка и докладване

                  Решението за преместване на седалището на ICCO от Лондон в Абиджан следва да бъде взето през септември 2015 г. или поне не по-късно от края на 2015 г.

                  Преместването трябва да се осъществи през септември 2016 г. и не по-късно от март 2017 г.

               2015/0183 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               по отношение на евентуалното преместване на седалището на ICCO от Лондон в Абиджан

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)ЕС е страна по Международното споразумение за какаото от 2010 г. и член на Съвета на Международната организация за какаото (ICCO).

               (2)ICCO би трябвало да приеме решение на 92-рата редовна сесия на Съвета на ICCO през септември 2015 г. по отношение на преместването на седалището на ICCO от Лондон в Абиджан,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията на Европейския съюз на 92-рата редовна сесия на Съвета на ICCO (21—25 септември 2015 г.) по отношение на седалището на Международната организация за какаото е определена, както следва:

               при условие че към времето на провеждане на 92-рата редовна сесия на Съвета на ICCO през септември 2015 г. или на друго предстоящо негово извънредно заседание до края на 2015 г.,

               Кот д’Ивоар постигне второ или по-високо ниво на сигурност на ООН;

               бъде подписано или обменено актуализирано споразумение за седалището, меморандум за разбирателство или равностойна размяна на писма между ICCO и Кот д’Ивоар, в които се установяват взаимните задължения и отговорности, свързани с преместването;

               бъде одобрено решение на Съвета на ICCO за дела на разходите по преместването (1 949 944 британски лири, платени от Кот д’Ивоар) и отговорностите между Кот д’Ивоар и ICCO, условията и сроковете за плащане на разходите по преместването, като се има предвид, че 100 % от прогнозните разходи за преместването следва да бъдат изплатени на ICCO от Кот д’Ивоар до март 2016 г.;

               бъде одобрено решение на Съвета на ICCO за създаване на график за преместването;

               бъде одобрено решение на Съвета на ICCO по отношение на възможно изграждане на офис на ICCO 10 години след преместването в Абиджан, включително относно подходящите условия на финансиране (например натрупани вноски за членство в ICCO за тази конкретна бюджетна позиция през следващите 10 години);

               следва да започне преместването в Абиджан.

               ЕС няма да подкрепи отлагането на това решение за след 2015 г.

               Ако бъде взето решение за преместване на седалището на ICCO в Абиджан, ЕС ще подкрепи избирането на кандидат за длъжността изпълнителен директор от страните потребителки.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила на първия ден след приемането му.

               Член 3

               Адресати на настоящото решение са държавите членки.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател


				|

		52013PC0696

			Предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА относно финансовите вноски, които трябва да бъдат платени от държавите членки за финансиране на третата част от вноската за Европейския фонд за развитие за 2013 г. /* COM/2013/0696 final - 2013/0335 (NLE) */

			   	Обяснителен
меморандум
1.           КОНТЕКСТ
НА
ПРЕДЛОЖЕНИЕТО
В
съответствие
с член 57,
параграф 3 от
Финансовия
регламент,
приложим за
10-ия
Европейски
фонд за
развитие,
настоящото
предложение се
отнася до
размера на
третата част
от вноската
за 2013 г. („n+1“ по
смисъла на
процедурите,
установени в
посочения
член).
Съветът
трябва да
вземе решение
относно
настоящото
предложение
най-късно 21
календарни
дни след като
Комисията
представи
предложението
си, а
държавите
членки
трябва да
платят
третата част
от вноската най-късно
21 календарни
дни след
датата, на която
са уведомени
за решението
на Съвета.
3.           ПРАВНИ
ЕЛЕМЕНТИ НА
ПРЕДЛОЖЕНИЕТО
В
съответствие
с член 57,
параграф 7 от
Финансовия
регламент,
приложим за
10-ия
Европейски
фонд за
развитие,
сумата,
управлявана
от Комисията,
и сумата,
управлявана
от ЕИБ, се определят
поотделно.
В
съответствие
с член 145 от
Финансовия
регламент за
10-ия ЕФР ЕИБ
изпрати на
Комисията актуализираните
си прогнози
за поетите задължения
и плащанията
по
инструментите,
които
управлява.
В член 58,
параграф 2 от
Финансовия
регламент за
10-ия ЕФР се
предвижда, че
поканите за
вноски първо
оползотворяват
една след
друга сумите,
предвидени
за предходни
ЕФР.
Следователно
поканите за
вноски в
настоящото
предложение
се отнасят до
суми по 10-ия
ЕФР за Комисията
и по 9-ия ЕФР за
ЕИБ.
В член 60
от
Финансовия
регламент за
10-ия ЕФР се
предвижда, че
когато
дължимата
част от вноската
не бъде
изплатена до
определения краен
срок, от
дадената
държава
членка се изисква
да плати
лихва върху
неплатената
сума. Условията
на плащане на
лихвата са
посочени в
същия член.
2013/0335 (NLE)
Предложение
за
РЕШЕНИЕ
НА СЪВЕТА
относно
финансовите
вноски, които
трябва да
бъдат
платени от
държавите
членки за финансиране
на третата
част от
вноската за Европейския
фонд за
развитие за 2013 г.
СЪВЕТЪТ
НА
ЕВРОПЕЙСКИЯ
СЪЮЗ,
като
взе предвид
Договора за
функционирането
на
Европейския
съюз,
като
взе предвид
Вътрешното
споразумение
между
представителите
на
правителствата
на държавите
членки,
заседаващи в
рамките на
Съвета,
относно
финансирането
на помощта от
Общността по
многогодишната
финансова
рамка за
периода 2008—2013 г.
в съответствие
със
Споразумението
за партньорство
АКТБ—ЕО и
относно
разпределянето
на финансовата
помощ за
отвъдморските
страни и
територии, по
отношение на
които се прилага
четвърта
част от
Договора за
ЕО, и по-специално
член 7 от
него,
като
взе предвид
Регламент
(ЕО) № 215/2008 на
Съвета от 18
февруари 2008 г.
относно
Финансовия
регламент,
приложим към
10-ия
Европейски
фонд за развитие
(наричан
по-нататък
„Финансовият регламент
за 10-ия ЕФР“), и
по-специално
член 57, параграф
5 от него,
като
взе предвид
предложението
на Европейската
комисия,
като
има предвид,
че:
(1)       По
предложение
на Комисията
на 19 ноември 2012 г.
Съветът прие
решение, с
което делът
на Комисията
от годишната
сума на
вноските на
държавите
членки за ЕФР
за 2013 г. се
определя на 3 100
000 000 EUR, а този на ЕИБ
— на 250 000 000 EUR.
(2)       По
предложение
на Комисията
на 1 юли 2013 г. Съветът
прие
изменение на
това решение,
с което делът
на Комисията
от годишната
сума на
вноските на
държавите
членки за ЕФР
за 2013 г. се
определя на 2 950
000 000 EUR, а този на
ЕИБ — на 250 000 000 EUR.
(3)       В
член 58,
параграф 2 от
Финансовия
регламент за
10-ия ЕФР се
предвижда, че
поканите за
вноски първо
оползотворяват
една след
друга сумите,
предвидени
за предходни
ЕФР.
Следователно
трябва да се
отправи
покана за
внасяне на
средства по
9-ия ЕФР за ЕИБ.
(4)       Съветът
следва да
вземе
решение
най-късно 21
календарни
дни, след
като
Комисията
представи
предложението
си, а държавите
членки
следва да
изплатят
третата част
от вноската
най-късно 21
календарни
дни след
датата, на
която са
уведомени за
решението на
Съвета,
ПРИЕ
НАСТОЯЩОТО
РЕШЕНИЕ:
Член 1
Отделните
вноски за
ЕФР, които
държавите членки
трябва да
платят на
Комисията и
на
Европейската
инвестиционна
банка като
трета част от
вноската за 2013
г., са посочени
в таблицата в
приложението.
Член 2
Адресати
на
настоящото
решение са
държавите
членки.
Съставено
в Брюксел на […]
година.
                                                                       За
Съвета
                                                                       Председател
ПРИЛОЖЕНИЕ
Трета
част от
вноските за
ЕФР за 2013 г. (в EUR)
 ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ || Алгоритъм за 9-ия ЕФР || Алгоритъм за 10-ия ЕФР || 3-та част от вноската || Общо 3-та част от вноската
   || % || % || изплатена на || изплатена на
   ||   ||   || ЕИБ || Комисията
   ||   ||   || 9-и ЕФР || 10 -и ЕФР
 БЕЛГИЯ || 3,92 || 3,53 || 1 960 000 || 8 825 000 || 10 785 000
 ДАНИЯ || 2,14 || 2,00 || 1 070 000 || 5 000 000 || 6 070 000
 ГЕРМАНИЯ || 23,36 || 20,50 || 11 680 000 || 51 250 000 || 62 930 000
 ГЪРЦИЯ || 1,25 || 1,47 || 625 000 || 3 675 000 || 4 300 000
 ИСПАНИЯ || 5,84 || 7,85 || 2 920 000 || 19 625 000 || 22 545 000
 ФРАНЦИЯ || 24,30 || 19,55 || 12 150 000 || 48 875 000 || 61 025 000
 ИРЛАНДИЯ || 0,62 || 0,91 || 310 000 || 2 275 000 || 2 585 000
 ИТАЛИЯ || 12,54 || 12,86 || 6 270 000 || 32 150 000 || 38 420 000
 ЛЮКСЕМБУРГ || 0,29 || 0,27 || 145 000 || 675 000 || 820 000
 НИДЕРЛАНДИЯ || 5,22 || 4,85 || 2 610 000 || 12 125 000 || 14 735 000
 АВСТРИЯ || 2,65 || 2,41 || 1 325 000 || 6 025 000 || 7 350 000
 ПОРТУГАЛИЯ || 0,97 || 1,15 || 485 000 || 2 875 000 || 3 360 000
 ФИНЛАНДИЯ || 1,48 || 1,47 || 740 000 || 3 675 000 || 4 415 000
 ШВЕЦИЯ || 2,73 || 2,74 || 1 365 000 || 6 850 000 || 8 215 000
 ОБЕДИНЕНО КРАЛСТВО || 12,69 || 14,82 || 6 345 000 || 37 050 000 || 43 395 000
 БЪЛГАРИЯ ||   || 0,14 ||   || 350 000 || 350 000
 ЧЕШКА РЕПУБЛИКА ||   || 0,51 ||   || 1 275 000 || 1 275 000
 ЕСТОНИЯ ||   || 0,05 ||   || 125 000 || 125 000
 КИПЪР ||   || 0,09 ||   || 225 000 || 225 000
 ЛАТВИЯ ||   || 0,07 ||   || 175 000 || 175 000
 ЛИТВА ||   || 0,12 ||   || 300 000 || 300 000
 УНГАРИЯ ||   || 0,55 ||   || 1 375 000 || 1 375 000
 МАЛТА ||   || 0,03 ||   || 75 000 || 75 000
 ПОЛША ||   || 1,30 ||   || 3 250 000 || 3 250 000
 РУМЪНИЯ ||   || 0,37 ||   || 925 000 || 925 000
 СЛОВЕНИЯ ||   || 0,18 ||   || 450 000 || 450 000
 СЛОВАКИЯ ||   || 0,21 ||   || 525 000 || 525 000
 ОБЩО EС-27 || 100,00 || 100,00 || 50 000 000 || 250 000 000 || 300 000 000


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 27.6.2016
            COM(2016) 421 final
            2016/0194(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за подписването, от името на Европейския съюз, на Споразумението между Европейския съюз и правителството на Канада относно прилагането на законодателството в областта на конкуренцията

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

                  Предложението е резултат от мандата на Съвета от 9 октомври 2008 г., в който Комисията бе упълномощена да започне преговори за актуализиране на действащото споразумение за сътрудничество между ЕС и Канада в областта на конкуренцията. Целта е да бъдат включени разпоредби, които позволяват на органите за защита на конкуренцията на двете страни да обменят доказателства, които са събрали в хода на съответните си разследвания.

                  Действащото споразумение за сътрудничество с Канада датира от юни 1999 г. и по това време обменът на доказателства между страните не беше считан за необходим. Междувременно двустранното сътрудничество между Европейската комисия и Канадското бюро за защита на конкуренцията зачести и се задълбочи по същество. Липсата на възможност за обмен на информация с канадския орган за защита на конкуренцията се счита за основна пречка пред ефективното сътрудничество. Предложените промени в действащото споразумение ще позволят на Европейската комисия и на Канадското бюро за защита на конкуренцията да обменят доказателства, които двете страни са получили в хода на своите разследвания. Това ще е от полза по-специално във всички случаи, в които твърдяното антиконкурентно поведение засяга трансатлантически или световни пазари. Много световни или трансатлантически картели включват Канада и чрез Канада Комисията ще получи добра възможност за достъп до допълнителна информация относно тези картели.

               •Съгласуваност с действащите разпоредби в тази област на политиката

                  Сътрудничество с органите за защита на конкуренцията на трети държави се превърна в обичайна практика в международните разследвания в областта на конкуренцията. Освен Споразумението с Канада Европейският съюз е сключил специални споразумения за сътрудничество със САЩ, Япония, Корея и Швейцария. Най-развитото споразумение е това с Швейцария, което вече съдържа разпоредби относно обмена на доказателства и предложената актуализация ще постави Споразумението с Канада на същото равнище като Споразумението с Швейцария.

               •Съгласуваност с другите политики на Съюза

                  Политиката в областта на конкуренцията има за цел да накара пазарите да осигуряват повече ползи за потребителите, предприятията и обществото като цяло. Поради това политиката в областта на конкуренцията допринася за по-широките цели на Комисията, по-специално за стимулиране на работните места, растежа и инвестициите. Комисията преследва тази цел, като прилага правилата за конкуренция, санкционира нарушенията и насърчава културата на конкуренция в международен план.

                  Предложеното споразумение ще подобри административното сътрудничество между Европейската комисия и Канадското бюро за защита на конкуренцията. В крайна сметка, потребителите както в ЕС, така и в Канада ще извлекат ползи, ако нарушенията на правилата в областта на конкуренцията се откриват и санкционират по-ефективно, което ще допринесе и за по-голям възпиращ ефект. По-ефективното прилагане на правилата в областта на конкуренцията има за резултат по-отворени и по-конкурентни пазари, на които предприятията се конкурират по-свободно въз основа на своите предимства, което им позволява да създават благосъстояние и работни места. Тя също така предоставя на потребителите по-богат избор на продукти на по-ниски цени.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

                  Правното основание за действие на Съюза са членове 103 и 352 от ДФЕС. Член 103 е правното основание за прилагането на членове 101 и 102. Член 352 е правното основание за Регламент 139/2004 (Регламента за сливанията) и предложеното споразумение обхваща също и сътрудничеството при разследванията на сливания.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

                  Инициативата е от изключителната компетентност на ЕС съгласно член 3, параграф 1, буква б) от ДФЕС, тъй като се отнася до правила в областта на конкуренцията, необходими за функционирането на вътрешния пазар. Поради това принципът на субсидиарност не се прилага.

               •Пропорционалност

                  Действията на ЕС не излизат извън това, което е необходимо за постигане на целта на политиката за подобряване на международното сътрудничество между Европейската комисия и Канадското бюро за защита на конкуренцията. Това по-добро административно сътрудничество може да се постигне само чрез международно споразумение, сключено между ЕС и Канада.

                  Предложеното споразумение урежда административното сътрудничество между Европейската комисия и Канадското бюро за защита на конкуренцията и се отнася само до случаите, разглеждани от Европейската комисия. Предложеното споразумение не засяга прилагането на правото в областта на конкуренцията от страна на държавите членки, тъй като то не се прилага за случаи, разглеждани от тях.

               •Избор на инструмент

                  Комисията се нуждае от изрично правно разрешение, за да предаде защитена от закона информация на Канадското бюро за защита на конкуренцията. Актовете с незадължителен характер, като например административен меморандум за разбирателство няма да бъдат достатъчни да обезсилят на разпоредбите за професионалната тайна в член 28 от Регламент 1/2003 и в член 17 от Регламент 139/2004 (Регламента за сливанията). Затова предвидената цел може да бъде постигната единствено чрез официално международно споразумение.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Последващи оценки/проверки за пригодност на действащото законодателство

                  Не е приложимо.

               •Консултации със заинтересованите страни

                  Държавите членки бяха редовно информирани за напредъка на преговорите. Европейският парламент също е информиран за инициативата.

               •Събиране и използване на експертни становища

                  Инициативата е в изпълнение на мандата на Съвета от октомври 2008 г. Мандатът се основаваше на информация, събрана по време на практическото прилагане на споразумението от 1999 г. от двата органа за защита на конкуренцията.

               •Оценка на въздействието

                  Оценка на въздействието не бе необходима. Предложеното споразумение следва инструкциите на мандата на Съвета и не съществуваха други варианти за изпълнението на мандата.

               •Пригодност и опростяване на законодателството

                  Не е приложимо.

               •Основни права

                  Термините в предложеното споразумение бяха адаптирани, за да бъдат отразени промените в европейското законодателство за защита на личните данни след влизането в сила на действащото споразумение от 1999 г. Освен това, тъй като доказателствата за обмен може да съдържат лични данни, подробни разпоредби за защита на данните са включени в приложение към Споразумението (приложение В).

                  За да се гарантира, че правата на защита винаги се спазват, в проектоспоразумението се предвижда, че предаващият орган трябва да провери дали информацията, която изпраща, би могла да се използва също в собствените му процедури съгласно неговите собствени процесуални права и привилегии (член VII, параграф 7).

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

                  Предложеното споразумение няма отражение върху бюджета.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Планове за изпълнение и механизъм за мониторинг, оценка и докладване

                  Тъй като Споразумението се отнася само за административно сътрудничество между Комисията и Канадското бюро за защита на конкуренцията, не е необходимо прилагане от страна на държавите членки.

               •Обяснителни документи (за директивите)

                  Не е приложимо.

               •Подробно разяснение на конкретните разпоредби на предложението

                  Страните по преговорите оставиха текста на действащото споразумение по принцип непроменен и единствено добавиха необходимите разпоредби, определящи рамката за обсъждане, предаване и използване на защитена от закона информация. При необходимост текстът беше актуализиран с оглед на законодателните развития (влизане в сила на ново законодателство в областта на конкуренцията и нова номерация в ДФЕС) и остарелите разпоредби бяха премахнати. Промените отразяват също така развитията в европейското законодателство за защита на личните данни след влизането в сила на Споразумението.

                  В член I, буква е) се дава определение на понятието „информация, получена чрез процедура по разследване“, което ще бъде предмет на новодоговорения механизъм за обмен.

                  В член VII се определят обстоятелствата и условията за обмен на информация, а именно

               страните могат да обсъждат информация и да обменят становища за цялата информация, която е получена чрез процедура по разследване (член VII, параграф 2).

               Когато и двата органа разследват същото или подобно поведение, те могат да предават доказателствата, които вече притежават и които са получени чрез процедура по разследване, при поискване, до другия друг орган, който може да ги използва като доказателство (член VII, параграф 4).

               Страните не могат да обсъждат, нито да предават доказателства, които са защитени от права или привилегии съгласно съответните законодателства на страните (например правото на защита срещу самообвинение или опазване на професионалната тайна, член VII, параграф 7) или доказателства, които са получени в рамките на съответни процедури за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер или за постигане на споразумение (освен ако е налице писмено съгласие на страната, която е предоставила тази информация) (член VII, параграф 9).

               Решението за съобщаване на информация винаги е по преценка на предаващия орган, не съществува задължение за това (член VII, параграф 8).

                  В член VIII се определят задълженията за поверителност и условията, при които информацията, предадена съгласно член VII, може да се използва от получаващата страна:

               обсъжданата или получена информация трябва да се пази поверителна и може да се разкрива само при определени условия (член VIII, параграф 2).

               Член VIII гласи, че информацията може да бъде използвана единствено за целите, посочени в искането, както и за целите на прилагането на правилата в областта на конкуренцията от страна на приемащия орган (член VIII, параграф 8).

               Съгласно разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (от 16 декември 2002 г. относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора) Комисията не може да предава информация на орган за защита на конкуренция на държава членка, който може да я използва за налагане на мерки, свързани с лишаване от свобода, срещу определени лица. Тъй като в Канада съществува система за наказателно правоприлагане за картели, беше много важно да се гарантира, че Споразумението не излиза извън рамките на условията за обмен на информация между органите за защита на конкуренцията в Европейския съюз. Поради това в проектоспоразумението се постановява, че информацията, предавана в изпълнение на Споразумението, не се може да се използва за налагане на санкции за лишаване от свобода на физически лица (член VIII, параграф 9).

               Тъй като доказателствата, които се обменят, може да съдържат лични данни, член VIII, параграф 5 и приложение В съдържат подробни разпоредби относно защитата на личните данни.

                  Член IX се прилага конкретно за ЕС и съдържа разпоредби за предаването на документи между Комисията и националните органи за защита на конкуренцията на държавите членки и между Комисията и Надзорния орган на ЕАСТ.

                  Въпреки че съществуващата структура на Споразумението не беше променена, броят на промените е толкова голям, че изготвянето на споразумение, в което са изброени всички промени, не би било практично. Ето защо от техническа гледна точка е необходимо да се сключи ново споразумение, което не само въвежда изменения в действащото споразумение, а заменя това споразумение. Следователно член XIV, параграф 5 предвижда, че предложеното споразумение заменя действащото споразумение от 1999 г.

               2016/0194 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за подписването, от името на Европейския съюз, на Споразумението между Европейския съюз и правителството на Канада относно прилагането на законодателството в областта на конкуренцията

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 103 и 352, във връзка с член 218, параграф 5 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)На 9 октомври 2008 г. Съветът упълномощи Комисията да започне преговори с правителството на Канада за споразумение относно прилагането на законодателството в областта на конкуренцията.

               (2)Преговорите с правителството на Канада бяха приключени.

               (3)Споразумението следва да бъде подписано, при условие че бъде сключено,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               С настоящото се упълномощава подписването от страна на Съюза на Споразумението между Европейския съюз и правителството на Канада относно прилагането на законодателството в областта на конкуренцията, при условие че то бъде сключено
                  1
               .

               Член 2

               Генералният секретариат на Съвета изготвя акта за предоставяне на пълномощия на лицето (или лицата), посочено от преговарящия по Споразумението, да подпише Споразумението, при условие че то бъде сключено.

               Член 3

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на  година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)
                  Текстът на споразумението ще бъде публикуван заедно с решението за сключването му.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 27.6.2016
            COM(2016) 421 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложение за Решение на Съвета
            за подписването, от името на Европейския съюз, на Споразумението между Европейския съюз и правителството на Канада относно прилагането на законодателството в областта на конкуренцията

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               към

               Предложение за Решение на Съвета

               за подписването, от името на Европейския съюз, на Споразумението между Европейския съюз и правителството на Канада относно прилагането на законодателството в областта на конкуренцията

               Споразумение между Европейския съюз и правителството на Канада относно прилагането на законодателството в областта на конкуренцията

               ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ, от една страна, и ПРАВИТЕЛСТВОТО НА КАНАДА (Канада) от друга страна (страните):

               като вземат предвид тесните икономически връзки помежду си;

               като признават, че световните икономики, включително тези на страните, стават все повече взаимосвързани;

               като отбелязват, че страните споделят становището, че устойчивото и ефективното прилагане на законодателството в областта на конкуренцията е особено важно за ефективното функциониране на техните пазари и търговията между тях;

               като признават своята ангажираност да укрепят правилното и ефективното прилагане на своите законодателства в областта на конкуренцията посредством сътрудничество, а в подходящи случаи, и чрез координация помежду си в приложение на това законодателство;

               като отбелязват, че координацията в правоприлагането може в някои случаи да реши по по-ефективен начин съответните проблеми на страните, свързани с конкуренцията, в сравнение с предприети от тях самостоятелни действия по правоприлагане;

               като потвърдиха задължението на страните надлежно да вземат предвид взаимните си важни интереси, когато прилагат законодателството в областта на конкуренцията и да положат всички усилия да съчетават тези интереси;

               като взеха предвид препоръката на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие относно сътрудничеството между членуващите в нея държави в областта на ограничителните търговски практики, засягащи международната търговия, приета на 27 и 28 юли 1995 г., и

               като взеха предвид Договора за икономическо сътрудничество между Канада и Европейските общности, приет на 6 юли 1976 г., Декларацията за отношенията между Европейската общност и Канада, приета на 22 ноември 1990 г., и Съвместната политическа декларация за отношенията между Канада и ЕС и придружаващия я план за действие, приет на 17 декември 1996 г.;

               като признават, че по-големият обмен на информация, включително съобщаването на информация, получена при разследвания, провеждани от страните, ще подобрят сътрудничеството и ще допринесат за правилното и ефективното прилагане на законодателството на всяка от страните в областта на конкуренцията;

               като признават, че страните споделят общи ценности по отношение на защитата на личните данни, което е отразено в съответните им законодателства, както и че надзор ще бъде упражняван от независим публичен орган и, доколкото са засегнати лица, които не са в Канада, от орган, създаден от Канада чрез административни средства;

               СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:

               I. Цели и определения

               1. Целта на настоящото споразумение е да насърчава сътрудничеството и координацията между органите за защита на конкуренцията на страните и да намалява възможността за различия между страните или на влиянието на тези различия при прилагането на законодателството в областта на конкуренцията.

               2. В настоящото споразумение

               а) „антиконкурентни дейности“ са всяко поведение или сделка, които могат да подлежат на санкции, забрана или други корективни мерки, взети съгласно законодателството в областта на конкуренцията на една от страните;

               б) „компетентен орган в държава членка“ е органът в държава членка, посочен в приложение А. Приложение А може да бъде допълнено или изменяно по всяко време от Европейския съюз. Канада ще бъде уведомена писмено за тези допълнения и изменения преди на новопосочен в приложение А орган, да бъде изпращана информация;

               в) „орган за защита на конкуренцията“ и „органи за защита на конкуренцията“ са:

               i) за Канада — комисарят за конкуренцията, назначен по силата на Закона за защита на конкуренцията, R.S.C. 1985 г., c. C-34, (наричан по-нататък „Законът за защита на конкуренцията“) и

               ii) за Европейския съюз — Европейската Комисия, съгласно нейната компетентност в областта на законодателството на Съюза за защита на конкуренцията;

               г) „законодателство или законодателства за защита на конкуренцията“ са:

               i) за Канада — Законът за защита на конкуренцията, с изключение на раздели 52—62 и част VII.1 от закона, и подзаконовите актове за неговото прилагане, и

               ii) за Европейския съюз — членове 101, 102 и 105 от Договора за функционирането на Европейския съюз, Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета относно контрола върху концентрациите между предприятия (Регламентът за сливанията на ЕС) (ОВ L 24, 29.1.2004 г., стр. 1) (наричан по-нататък „Регламент (ЕО) № 139/2004“), членове 53 и 54 от Споразумението за Европейското икономическо пространство (OВ L 1, 3.1.1994 г., стр. 3) (наричано по-нататък „Споразумението за ЕИП“), когато са във връзка с членове 101 и 102 от Договора за функционирането на Европейския съюз и регламентите за тяхното изпълнение,

               както и всички изменения към тях и други такива законови и подзаконови актове, за които страните могат да се договорят в писмен вид, че представляват част от „законодателството за защита на конкуренцията“ по смисъла на настоящото споразумение;

               д) „дейност(и) по правоприлагане“ е прилагането на законодателството за защита на конкуренцията посредством разследвания и производства, водени от органа за защита на конкуренцията на една от страните;

               е) „информация, получена чрез процедура по разследване“ е:

               i) за Канада — информация, получена по силата на раздели 11, 15, 16 и 114 от Закона за защита на конкуренцията и

               ii) за Европейския съюз — информацията, получена чрез искания за информация съгласно член 18 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 г. относно изпълнението на правилата за конкуренцията, предвидени в членове 81 и 82 от Договора
                  1
                (OВ L 1, 4.1.2003 г., стр. 1) (наричан по-нататък „Регламент (ЕО) № 1/2003“), устни изявления съгласно член 19 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета и проверки, извършени от Европейската комисия или от името на Европейската Комисия съгласно членове 20, 21 и 22 на Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета, или информация, получена в резултат на прилагането на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета.

               ж) „информация, получена в изпълнение на заявление за освобождаване от глоби или за проява на снизходителност“ е:

               i) за Канада — информацията, която заявител предоставя на органа за защита на конкуренцията или за да бъде освободен от наказателна отговорност, или за да бъде препоръчано на главния прокурор да прояви снизходителност при вземането на решение по наказателното производство; и

               ii) за Европейския съюз — информацията, получена съгласно Известието на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 298, 8.12.2006 г., стр.17);

               з) „информация, получена съгласно процедура за постигане на споразумение“ е, за Европейския съюз — информацията, получена съгласно член 10а от Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 г. относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО
                  2
                (OВ L 123, 27.4.2004 г., стр. 18);

               i) „лични данни“ са всяка информация, свързана с идентифицирано или подлежащо на идентификация физическо лице, записана под каквато и да е форма.

               3. Всяко позоваване в настоящото споразумение на конкретна разпоредба от законодателството за защита на конкуренцията на страните важи и за евентуалните изменения на въпросната разпоредба, както и за всяка разпоредба, която я заменя.

               II. Уведомяване

               1. Всяка страна уведомява другата страна по начина, предвиден в настоящия член и в член ІХ, във връзка със своите действия по правоприлагане, които могат да засегнат важни интереси на другата страна.

               2. Действията по правоприлагане, които могат да засегнат важни интереси на другата страна, и следователно по принцип подлежат на уведомяване, са тези:

               i) които са от значение за действията по правоприлагане на другата страна;

               ii) които са свързани с антиконкурентни действия, различни от сливания и придобивания, извършени изцяло или частично на територията на другата страна;

               iii) които са свързани с поведение, за което се смята, че е изискано, поощрено или одобрено от другата страна или една от нейните провинции или държави членки;

               iv) които са свързани със сливане или придобиване, в което:

               –една или повече от страните по сделката, или

               –дружество, което контролира една или повече от страните по сделката,

               е дружество учредено или организирано съгласно законодателството на другата страна или на една от нейните провинции или държави членки;

               v) които предполагат налагане на корективни мерки или искане за такива мерки от орган за защита на конкуренцията, с които се изисква или забранява поведение на територията на другата страна, или

               vi) за които е необходимо една от страните да търси информация, намираща се на територията на другата страна.

               3. Уведомление по настоящия член обикновено се подава веднага след като органът за зашита на конкуренцията узнае за наличието на обстоятелства, подлежащи на уведомление, и при всички случаи в съответствие с параграфи 4—7 от настоящия член.

               4. Когато са налице обстоятелства, подлежащи на уведомяване, свързани със сливания или придобивания, се подава уведомление:

               а) за Европейския съюз, когато в Официален вестник е публикувано известие съгласно член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 139/2004, и

               б) за Канада, не по-късно от момента, в който нейният орган за защита на конкуренцията издаде писмено искане за информация под клетвена декларация или успее да получи съгласно раздел 11 от Закона за защита на конкуренцията заповед, свързана със сделката.

               5. а) Когато органът за защита на конкуренцията на една от страните поиска от лице да предостави информация, документи или други материали, , намиращи се на територията на другата страна, или поиска от лице, намиращо се на територията на другата страна, да свидетелства устно в производство или бъде разпитано лично, уведомление се изпраща едновременно с искането или преди то да бъде формулирано.

               б) Уведомяване съгласно буква а) от настоящия параграф се изисква независимо от това, че вече е било изпратено уведомление съгласно член ІІ, параграфи 1—3 относно дейността по правоприлагане, във връзка с която се търси тази информация. Отделно уведомление обаче не се изисква за всяко следващо искане за информация от същото лице, направено в хода на дейностите по правоприлагане, освен ако уведомената страна посочи друго или ако страната, искаща информацията, не установи нови проблеми, засягащи важни интереси на уведомената страна.

               6. Когато са налице обстоятелства, подлежащи на уведомление, то трябва да бъде изпратено достатъчно време преди едно от следните събития, за да е възможно да бъдат взети предвид становищата на другата страна:

               a) за Европейския съюз,

               i) когато неговият орган за защита на конкуренцията реши да открие процедура, свързана с концентрация съгласно член 6, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 139/2004;

               ii) в случаи, различни от сливания и придобивания, издаване на изложение на възраженията или

               iii) приемане на решение или на споразумение по делото,

               б) за Канада,

               i) подаване на заявление в съда, разглеждащ дела за конкуренция,

               ii) образуване на наказателно производство, или

               iii) решаване на делото чрез поемане на ангажимент или чрез процедура за съгласие.

               7. а) Всяка страна уведомява също другата страна винаги когато нейният орган за защита на конкуренцията се намесва или участва по друг начин в регулаторна или съдебна процедура, ако поставените в рамките на намесата или участието въпроси могат да засегнат важни интереси на другата страна. Уведомяване съгласно настоящия параграф се прилага само за:

               i) публични регулаторни и съдебни процедури и

               ii) публична намеса или публично участие в съответствие с официалните процедури.

               б) Уведомление се отправя към момента на намесата или участието или възможно най-скоро след това.

               8. Уведомленията са достатъчно подробни, за да позволят на уведомената страна да направи първоначална преценка на въздействието на дейностите по правоприлагане върху нейните важни интереси. При спазване на вътрешните правни изисквания уведомленията трябва да включват имената и адресите на засегнатите физически и юридически лица, естеството на разследваната дейност и правните разпоредби, които са от значение за случая.

               9. Уведомленията, направени съгласно настоящия член, се съобщават в съответствие с член ІХ.

               III. Консултации

               1. Всяка от страните може да поиска консултации във връзка с въпрос, свързан с настоящото споразумение. В искането за консултации трябва да се посочват причините за него и дали поради процедурни срокове или други ограничения се налага то да бъде разгледано спешно. Всяка страна се отзовава бързо на искането за консултация с цел да се стигне до заключение, което следва принципите, предвидени в настоящото споразумение.

               2. По време на консултациите съгласно параграф 1 органът за защита на конкуренцията на всяка от страните:

               а) разглежда внимателно изложението на другата страна с оглед на принципите, предвидени в настоящото споразумение, и трябва да е готов да даде обяснение на другата страна за конкретните резултати от прилагането на тези принципи по отношение на обсъждания въпрос, и

               б) предоставя на другия орган за защита на конкуренцията цялата информация, която е в състояние да предаде от правна гледна точка, за да позволи възможно най-широка дискусия относно съответните аспекти на конкретна сделка.

               IV. Координация на дейностите по правоприлагане

               1. Органът за защита на конкуренцията на всяка от страните оказва съдействие на органа за защита на конкуренцията на другата страна в предприетите от нея дейности по правоприлагане в степен, съвместима със законодателството на помагащата страна и важните за нея интереси.

               2. В случаите, при които органите за защита на конкуренцията на двете страни имат интерес да предприемат дейности по правоприлагане по отношение на свързани ситуации, те могат да се договорят, че в техен взаимен интерес е да координират тези дейности. Когато разглеждат дали определени дейности по правоприлагане трябва да бъдат координирани изцяло или частично, органът за защита на конкуренцията на всяка от страните трябва вземе предвид следните фактори:

               i) ефекта от такава координация върху способността на органите за защита на конкуренцията на всяка от страните да постигат целите на дейностите по правоприлагане;

               ii) относителната способност на органа за защита на конкуренцията на всяка от страните да получава информацията, необходима за провеждането на дейностите по правоприлагане;

               iii) степента, до която органът за защита на конкуренцията на всяка от страните може да вземе предварителни или постоянни ефективни корективни мерки срещу съответните антиконкурентни дейности;

               iv) възможността за по-ползотворна употреба на източниците и

               v) възможността да бъдат намалени разходите за лицата, които са обект на дейностите по правоприлагане.

               3. а) Органите за защита на конкуренцията на страните могат да координират своите дейности по правоприлагане, като се договорят за техния график по определено дело при пълно спазване на собствените си закони и важни интереси. В зависимост от договорката между органите за защита на конкуренцията на страните такава координация може да доведе до действия по правоприлагане от страна на органа за защита на конкуренцията на едната или на двете страни, както е най-подходящо за постигане на целите им.

               б) Когато осъществява координирани действия по правоприлагане, органът за защита на конкуренцията на всяка от страните прави максималното, за да бъдат постигнати също целите за правоприлагане на другата страна;

               в) Всяка от страните може по всяко време да уведоми другата страна, че възнамерява да ограничи или прекрати координацията и да продължи самостоятелно своите дейности по правоприлагане, без да бъдат засегнати другите разпоредби на настоящото споразумение.

               V. Сътрудничество по отношение на антиконкурентни дейности на територията на едната страна, които се отразяват неблагоприятно на интересите на другата страна

               1. Страните отбелязват, че антиконкурентни дейности могат да възникнат на територията на една от страните, които дейности, освен че нарушават законите за защита на конкуренцията на тази страна, засягат неблагоприятно важни интереси на другата страна. Страните се споразумяват, че в техен интерес е да отстранят антиконкурентни дейности от такова естество.

               2. Ако една от страните има основание да смята, че антиконкурентни дейности, извършвани на територията на другата страна, засягат неблагоприятно или могат да засегнат неблагоприятно нейните собствени важни интереси, тя може да поиска органът за защита на конкуренцията на другата страна да предприеме подходящи действия по правоприлагане. Искането трябва да бъде възможно най-точно относно естеството на антиконкурентните дейности и тяхното отражение върху интересите на молещата страна и трябва да включва предложение за допълнителна информация и друго сътрудничество, които органът за защита на конкуренцията на молещата страна е в състояние да предостави.

               3. Страната, получила искането, се консултира с молещата страна, а органът за защита на конкуренцията на първата страна разглежда изцяло и щателно искането, когато решава дали да започне или да разшири действия по правоприлагане във връзка с антиконкурентните дейности, посочени в искането. Органът за защита на конкуренцията на страната, към която е отправено искането, информира незабавно другата страна за своето решение и го обосновава. Ако са предприети действия по правоприлагане, органът за защита на конкуренцията на страната, към която е отправено искането, съобщава на молещата страна за съществените развития и изхода от действията по правоприлагане.

               4. Нищо в настоящия член не ограничава правото на органа за защита на конкуренцията на страната, към която е отправено искането, в съответствие с нейното законодателство в областта на конкуренцията и политиките за правоприлагане, да реши по собствено усмотрение дали да предприеме действия по правоприлагане спрямо антиконкурентните действия, посочени в искането, и не пречи на органа за защита на конкуренцията на молещата страна да предприеме действия по правоприлагане във връзка с тези антиконкурентни действия.

               VI. Избягване на конфликти

               1. В рамките на своето законодателство и в степен, съвместима с нейните важни интереси, всяка страна, предвид предмета на настоящото споразумение, посочен в член 1, надлежно взема предвид важните интереси на другата страна през всички фази на дейностите по правоприлагане в областта на конкуренцията, включително решенията за започване на разследване или образуване на производство, техния обхват и естеството на исканите за всеки отделен случай корективни мерки или санкции.

               2. Когато се окаже, че действията по правоприлагане на една от страните могат да засегнат неблагоприятно важни интереси на другата страна, страните, в съответствие с общите принципи, изложени по-горе, полагат всички усилия, за да съчетаят по подходящ начин своите конкуриращи се интереси, като за това всяка от тях трябва да вземе предвид всички фактори от значение за тази цел, сред които:

               i) относителната важност спрямо антиконкурентните действия, които са част от поведение на територията на една от страните, в сравнение с поведение на територията на другата страна;

               ii) относителната важност и предвидимостта на ефектите от антиконкурентните действия върху важните интереси на една от страните в сравнение с ефекта върху важните интереси на другата страна;

               iii) наличието или липсата на намерение на участващите в антиконкурентните действия да засегнат потребителите, доставчиците или конкуренцията на територията на страната, която предприема действията по правоприлагане;

               iv) степента на конфликт или съгласуваност между действията по правоприлагане и законодателството на другата страна или съответните ѝ икономически политики, включително тези, които се изразяват в прилагането на съответно им законодателство за защита на конкуренцията или решенията, които произтичат от него;

               v) дали двете страни ще наложат на физически или юридически лица противоречащи си изисквания;

               vi) наличието или липсата на оправдани очаквания, които ще бъдат засилени или отслабени от действията по правоприлагане;

               vii) местоположението на съответни активи;

               viii) доколко, за да бъдат ефективни, корективните мерки трябва да бъдат приложени на територията на другата страна;

               ix) необходимостта да бъдат сведени до минимум отрицателните последици върху важните интереси на другата страна, по-специално когато на нейната територия се прилагат корективни мерки за отстраняване на антиконкурентните ефекти, и

               x) степента, до която ще бъдат засегнати действията по правоприлагане на другата страна спрямо едни и същи лица, включително съдебни решения и ангажименти, произтичащи от тези дейности.

               VII. Обсъждане и предаване на информация

               1. В подкрепа на принципите, посочени в член 1 от настоящото споразумение, страните се договарят, че в техен общ интерес е да споделят становищата си, да обсъждат и предават информация, както е предвидено в настоящия член и в членове VIII и XI, с цел да бъде улеснено ефективното прилагане на съответните им законодателства за защита на конкуренцията и да бъде подобрено разбирането на техните политики и действия по правоприлагане.

               2. За да осигурят сътрудничеството и координацията, предвидени в настоящото споразумение, при необходимост органите за защита на конкуренцията могат да обменят становища и обсъждат информация, която притежават, включително информация, получена в хода на разследване.

               3. Органите за защита на конкуренцията могат да си предават един на друг информацията, с която разполагат, когато лицето или предприятието, което е предоставило информацията, е дало своето изрично съгласие в писмена форма. Ако информация, притежавана от орган за защита на конкуренцията, съдържа лични данни, тези данни могат да бъдат предавани само ако и двата органа за защита на конкуренцията разследват същото или подобно поведение или сделка.

               4. Освен когато е получил съгласието, посочено в параграф 3, орган за защита на конкуренцията, при поискване от страна на друг орган за защита на конкуренцията, може да предава информация, получена в хода на разследване, на молещия орган за защита на конкуренцията, само ако:

               а) вече притежава информацията; и

               б) информацията се отнася до разследването, водено и от двата органа за защита на конкуренцията, на същото или подобно поведение или сделка.

               5. Искане по параграф 4 се прави в писмен вид и включва общо описание на предмета и естеството на действията по правоприлагане, за които се отнася, както и правните разпоредби, които могат да бъдат засегнати.

               6. Органът за защита на конкуренцията, който получава искане по параграф 4, определя, като се консултира с подаващия искането орган за защита на конкуренцията, коя информация, с която разполага, е от значение и може да бъде предадена.

               7. Независимо от параграфи 2, 3 и 4 от настоящия член органът за защита на конкуренцията на дадена страна не може да обменя становища, да обсъжда или предава информация, получена в хода на разследването, ако нейното използване би било забранено в неговите собствени действия по прилагане съгласно процесуалните права и привилегии, гарантирани съгласно законодателството на тази страна, включително:

               а) правото да не се самоуличаваш; и

               б)

               i) за Канада — поверителността на отношенията между адвокат и неговия клиент; и

               ii) за Европейския съюз — защитата на професионалната тайна.

               8. Нито един от двата органа за защита на конкуренцията не е длъжен да съобщава информация на друг орган за защита на конкуренцията, особено ако това би било несъвместимо с важните интереси на една от страните или ако липсват достатъчно ресурси към момента, в който е подадено искането.

               9. Орган за защита на конкуренцията не споделя становища, не обсъжда или не предава информация, получена чрез заявление за освобождаване от глоби или за чрез заявление за проява на снизходителност, нито, в случая на Европейския съюз — информацията, получена съгласно процедура за постигане на споразумение, освен ако физическото лице или предприятието, предоставило информацията на органа за защита на конкуренцията, даде своето изрично съгласие в писмена форма.

               10. Ако орган за защита на конкуренцията узнае, че документ, предаден по силата на настоящия член, съдържа невярна информация, той информира възможно най-бързо другия орган за защита на конкуренцията, който предприема коригиращи мерки.

               11. Всяка информация, предоставена или обменена по силата на настоящото споразумение, може да бъде предавана пряко между органите за защита на конкуренцията.

               12. В случай на конфликт със споразумение или договореност относно предоставянето или обмена на класифицирана информация, установени по силата на Споразумението между Канада и Европейския съюз относно процедурите за сигурност за обмен и защита на класифицирана информация, се прилагат разпоредбите на настоящото споразумение.

               VIII. Поверителност и използване на информация

               1. Освен ако страните са се договорили друго, всяка от тях запазва във възможно най-високата степен, предвидена в нейното законодателство, поверителността на информацията, която ѝ е съобщена поверително от другата страна по силата на настоящото споразумение, включително факта, че е съобщено или получено искане за информация.

               2. По-специално органът за защита на конкуренцията на всяка от страните се противопоставя във възможно най-високата степен, предвидена в нейното законодателство, на искане, отправено от трета страна, за разкриване на информацията, посочена в параграф 1, освен за целите на действията по правоприлагане от този орган за защита на конкуренцията по силата на настоящото споразумение, освен ако това разкриване е:

               а) отправено към физически лица или предприятия, които са обект на действия по правоприлагане съгласно законодателството за защита на конкуренцията на страната, чийто орган за защита на конкуренцията е получил информацията, и срещу които информацията може да бъде използвана, ако това разкриване е предвидено в законодателството на тази страна;

               б) отправено при необходимост към съдилища в хода на съдебна процедура за преразглеждане или

               в) необходимо, за да бъде упражнено основно право на достъп до документи по силата на законодателството на съответната страна.

               3. Когато органът за защита на конкуренцията, получаващ информацията, посочена в параграф 1, я разкрива, той гарантира, че търговските тайни остават защитени във възможно най-голяма степен съгласно действащото законодателство на тази страна.

               4. Когато орган за защита на конкуренцията е задължен по закон да разкрие информацията, посочена в параграф 1, предадена в изпълнение на настоящото споразумение от друг орган за защита на конкуренцията, органът за защита на конкуренцията, получил информацията, уведомява в разумен срок другия орган за защита на конкуренцията за това разкриване.

               5. Когато се предават лични данни, се прилагат принципите, определени в приложение В.

               6. Информацията, обсъдена с орган за защита на конкуренцията на една от страните или предадена на него по силата на настоящото споразумение, различна от информацията, предадена съгласно член ІІ, се използва единствено за прилагане на законите за защита на конкуренцията на тази страна. Информацията, предадена съгласно член ІІ, се използва единствено за целите на настоящото споразумение.

               7. Информация, получена при разследване, която е обсъждана с другия орган за защита на конкуренцията или му е предадена съгласно настоящото споразумение, се използва от подалия искането орган за защита на конкуренцията единствено за прилагането на законодателството в областта на конкуренцията по отношение на същото или подобно поведение или сделка.

               8. Информация, предадена съгласно член VII, параграф 4, се използва от подаващия искането орган за защита на конкуренцията само за целите, посочени в искането в съответствие с член VII, параграф 4.

               9. Информацията, предадена по силата на настоящото споразумение, не се използва за налагане на санкции за лишаване от свобода на физически лица.

               10. Орган за защита на конкуренцията може да поиска предоставената от него информация съгласно настоящото споразумение да се използва по реда и условията, които той може да определи. Получаващият информацията орган за защита на конкуренцията не я използва по начин, който противоречи на тези ред и условия, без предварителното съгласие на предаващия информацията орган за защита на конкуренцията.

               11. Ако орган за защита на конкуренцията на една от страните узнае, че въпреки неговите максимални усилия информация е била разкрита или използвана случайно по начин, противоречащ на настоящия член, той веднага уведомява за това органа за защита на конкуренцията на другата страна. Органите за защита на конкуренцията своевременно се консултират за мерките, които да бъдат предприети с цел свеждане до минимум на вредите, причинени от това използване или разкриване, както и за да предотвратят повтарянето на подобна ситуация.

               IX. Съобщение до органите за защита на конкуренцията на държавите — членки на Европейския съюз, и до Надзорния орган на ЕАСТ

               1. Европейската комисия

               а) след като извести канадския орган за защита конкуренцията, информира компетентните органи на държавата членка, чиито важни интереси са засегнати от уведомленията, изпратени до Европейската комисия от канадския орган за защита на конкуренцията съгласно член II;

               б) след консултация с канадския орган за защита конкуренцията информира компетентните органи на държавата членка, чиито важни интереси са засегнати от наличието на сътрудничество и координация на действия по прилагане съгласно членове IV и V за всяко такова сътрудничество или координация;

               в) може само да разкрие информация, предадена от канадския орган за защита конкуренцията в съответствие с член VII:

               i) на компетентните органи на държавите членки, за да изпълни задълженията си по членове 11 и 14 от Регламент (ЕО) № 1/2003 и член 19 от Регламент (ЕО) № 139/2004, и

               ii) на Надзорния орган на ЕАСТ, за да изпълни задълженията си съгласно членове 6 и 7 на Протокол 23 към Споразумението за ЕИП относно сътрудничеството между надзорните органи.

               2. Европейската комисия гарантира, че информацията, различна от публично достъпната информация, съобщена на компетентните органи на държава членка или на Надзорния орган на ЕАСТ съгласно параграф 1 от настоящия член, не се използва за цели, различни от прилагането от Европейската комисия на законодателството на Съюза в областта на конкуренцията, и не се разкрива на други страни без изричното писмено съгласие на канадския орган за защита конкуренцията.

               X. Събрания на всяко полугодие

               1. В подкрепа на общия им интерес за сътрудничество и координация по отношение на действията им по правоприлагане компетентните длъжностни лица от органите за защита на конкуренцията на страните се срещат два пъти годишно или според честотата, договорена между органите за защита на конкуренцията на страните, с цел да: а) обменят информация за текущите им действия по правоприлагане и техните приоритети, б) обменят информация за икономическите сектори от общ интерес, в) обсъждат замислените от тях промени в политиката и г) обсъждат други въпроси от взаимен интерес, свързани с прилагането на законодателството в областта на конкуренцията.

               2. Съгласно Рамковия договор за търговско и икономическо сътрудничество между Европейските общности и Канада Съвместният комитет за сътрудничество получава доклад за провежданите всяко полугодие събрания.

               XI. Съобщения съгласно настоящото споразумение

               Съобщенията съгласно настоящото споразумение, включително уведомленията съгласно член ІІ и исканията, отправени съгласно членове ІІІ и V, могат да бъдат правени пряко устно, по телефона или по факс между органите за конкуренцията на страните, освен ако в настоящото споразумение не е предвидено друго. Уведомленията съгласно член ІІ и исканията съгласно членове ІІІ и V обаче се потвърждават незабавно в писмена форма по обичайните дипломатически канали.

               XII. Териториален обхват

               Настоящото споразумение се прилага, от една страна, за териториите, в които се прилагат Договорът за Европейския съюз и Договорът за функционирането на Европейския съюз, при условията, определени в тези договори, и, от друга страна, за територията на Канада.

               XIII. Действащо законодателство

               Настоящото споразумение не задължава страните да предприемат действие, несъвместимо с тяхното действащо законодателство, нито налага промени в законодателството на страните или съответните им провинции или държави членки, освен членове VII и VIII, които се прилагат за Европейския съюз. За повече яснота никоя част от настоящото споразумение не задължава страна по него да предприеме действия, които не съответстват на законодателството ѝ за защита на личните данни.

               XIV. Заключителни разпоредби

               1. Страните одобряват настоящото споразумение в съответствие със собствените си процедури. Страните се уведомяват взаимно за приключването на съответните процедури. Настоящото Споразумение влиза в сила на първия ден от втория месец след датата на последното уведомление за одобрение.

               2. Настоящото споразумение остава в сила 60 дни след датата, на която една от страните уведоми писмено другата страна, че желае да прекрати споразумението.

               3. Страните могат да се споразумеят да изменят настоящото споразумение. След като бъде договорено и одобрено в съответствие с приложимите правни процедури на всяка страна, всяко изменение представлява неразделна част от настоящото споразумение.

               4. Страните се консултират, за да изменят споразумението, ако промени в действащото законодателство на всяка от тях засегне сътрудничеството между тях.

               5. Настоящото споразумение отменя и заменя Споразумението между Европейските общности и правителството на Канада по отношение на прилагането на законите за конкуренцията, подписано на 17 юни 1999 г. в Бон.

               В ПОТВЪРЖДЕНИЕ НА КОЕТО долуподписаните, надлежно упълномощени за това, подписаха настоящото споразумение.

               Съставено в....., в два екземпляра, на... (ден) (месец) (година) ... на английски, френски, български, хърватски, чешки, датски, немски, естонски, гръцки, унгарски, латвийски, литовски, малтийски, полски, испански, италиански, нидерландски, португалски, фински, румънски, словашки, словенски и шведски език, като текстовете на всички езици са еднакво автентични.

               ПРИЛОЖЕНИЕ А

               АВСТРИЯ

               Bundeswettbewerbsbehörde (Федерален орган за защита на конкуренцията)

               БЕЛГИЯ

               Autorité belge de la concurrence/ Belgische Mededingingsautoriteit (Белгийски орган за защита на конкуренцията)

               БЪЛГАРИЯ

               Комисията за защита на конкуренцията (Commission for the Protection of Competition)

               ХЪРВАТИЯ

               Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja (Хърватски орган за защита на конкуренцията)

               КИПЪР

               Επιτροπή Προστασίας του Ανταγωνισμού -ΕΠΑ (Комисията за защита на конкуренцията КЗК)

               ЧЕШКА РЕПУБЛИКА

               Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (Чешки орган за защита на конкуренцията)

               ДАНИЯ

               Konkurrence- og Forbrugerstyrelsen (Датски орган за защита на потребителите и на конкуренцията)

               ЕСТОНИЯ

               Konkurentsiamet (Естонски орган за защита на конкуренцията)

               ФИНЛАНДИЯ

               Kilpailu- ja kuluttajavirasto (Финландски орган за защита на конкуренцията - KKV)

               ФРАНЦИЯ

               Autorité de la concurrence (Френски орган за защита на конкуренцията)

               ГЕРМАНИЯ

               Bundeskartellamt (Федерален орган за защита на конкуренцията)

               ГЪРЦИЯ

               Ετητροπή ανταγωνισμού (Гръцки Комисията за защита на конкуренцията)

               УНГАРИЯ

               Gazdasági Versenyhivatal (GVH - Унгарски орган за защита на конкуренцията)

               ИРЛАНДИЯ

               Ирландски орган за защита на конкуренцията

               ИТАЛИЯ

               Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

               ЛАТВИЯ

               Konkurences padome (Латвийски орган за защита на конкуренцията)

               ЛИТВА

               Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba (Литовски орган за защита на конкуренцията)

               ЛЮКСЕМБУРГ

               Conseil de la concurrence

               МАЛТА

               Malta Competition and Consumer Affairs Authority / L-Awtorità ta’ Malta għall-Kompetizzjoni u għall-Affarijiet tal-Konsumatur

               НИДЕРЛАНДИЯ

               Autoriteit Consument & Markt (ACM)

               ПОЛША

               Urząd Ochrony Konkurencji i Konsumentów (Полски орган за защита на потребителите и конкуренцията)

               ПОРТУГАЛИЯ

               Autoridade da Concorrência

               РУМЪНИЯ

               Consiliul Concurenţei (Румънскиорган за защита на конкуренцията)

               СЛОВАКИЯ

               Protimonopolný úrad Slovenskej republiky (AMO - Словашки орган за защита на конкуренцията)

               СЛОВЕНИЯ

               Javna Agencija Republike Slovenije za varstvo konkurence (Словенски)

               ИСПАНИЯ

               Comisión Nacional de la Competencia (CNMC)

               ШВЕЦИЯ

               Konkurrensverket (Шведски орган за защита на конкуренцията)

               ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО

               Competition and Markets Authority

               ПРИЛОЖЕНИЕ Б

               ДЕКЛАРАЦИЯ НА КОМИСИЯТА

               (относно информацията, която се предоставя на държавите членки)

               В съответствие с принципите, уреждащи отношенията между Комисията и държавите членки при прилагането на законодателството в областта на конкуренцията, вписани например в Регламент № 1/2003 и Регламент (ЕО) № 139/2004, и в съответствие с член IХ от Споразумението между Европейския съюз и Канада относно прилагането на законодателството в областта на конкуренцията,

               –Комисията препраща до държавата членка или държавите членки, чиито важни интереси са засегнати, уведомлението, изпратено от Комисията или получено от канадския орган за защита на конкуренцията. Държавите членки получават уведомлението,във възможно най-кратък срок, на езика, на който общуват страните. Когато Комисията осведомява канадските органи едновременно с това тя информира и държавите членки.

               –Комисията уведомява също държавата членка или държавите членки, чиито важни интереси са засегнати от сътрудничество или координация на действия по правоприлагане, веднага след като това стане възможно.

               За целите на настоящата декларация се приема, че важните интереси на държава членка са засегнати, когато въпросните действия по правоприлагане:

               i) са от значение за действията по правоприлагане на държавата членка;

               ii) включват антиконкурентни действия, различни от сливане или придобиване, извършвани изцяло или частично на територията на държавата членка;

               iii) са свързани с поведение, за което се смята, че е изискано, поощрено или одобрено от държавата членка;

               iv) са свързани със сливане или придобиване, при което:

               –една или повече от страните по сделката или

               –дружество, което контролира една или повече от страните по сделката,

               е дружество, учредено или организирано съгласно законодателството на държавата членка.

               v) предполагат налагане на корективни мерки или искане за такива мерки, изискващи или забраняващи поведение на територията на държавата членка, или

               vi) за които е необходимо канадският орган за защита на конкуренцията да търси информация, намираща се на територията на държавата членка.

               Освен това поне два пъти годишно по време на срещите на националните експерти по конкуренция Комисията информира всички държави членки за изпълнението на споразумението, и по специално за контактите, състояли се с канадския орган за защита на конкуренцията във връзка с препращането до държавите членки на информация, получена от Комисията съгласно настоящото споразумение.

               ПРИЛОЖЕНИЕ В

               Принципи за защита на личните данни, прилагащи се към лични данни, предадени съгласно Споразумението

               Надзор

               1. Защитните мерки при обработката на лични данни, предадени съгласно настоящото споразумение, са предмет на надзор от страна на независим публичен орган или орган, създаден чрез административни средства, който упражнява функциите си по безпристрастен начин и е с доказана степен на самостоятелност. Този орган разполага с реални правомощия да разследва спазването на приложимите правила, свързани със събирането, използването, разкриването, съхраняването или унищожаването на лични данни, предадени съгласно настоящото споразумение. Той може да провежда прегледи и разследвания на спазването на правилата, може да докладва констатации и да отправя препоръки към съответния компетентен орган. Надзорният орган има правомощието да отнася нарушенията на закона, свързани с настоящото споразумение, за преследване или дисциплинарно действие, когато това е целесъобразно.

               2. Компетентният орган прави необходимото жалбите, свързани с неспазването на обработката на лични данни съгласно настоящото споразумение, да бъдат получени, разгледани, да получат отговор и подходяща правна защита.

               Прозрачност

               3. Органите за защита на конкуренцията публикуват на своите уебсайтове следното:

               а) списък с техните закони, разрешаващи събирането на лични данни по силата на настоящото споразумение;

               б) причините за събирането на лични данни;

               в) начина, по който се защитават личните данни;

               г) начина и степента, до която данните могат да бъдат разкрити;

               д) информация относно достъпа, коригирането, добавянето на бележки и средствата за правна защита;

               е) информация за контакт с цел отправяне на запитване и

               ж) информация за административна и съдебна защита.

               Достъп за физически лица

               4. Органите за защита на конкуренцията гарантират, че всяко лице може да получи достъп до своите лични данни, предадени съгласно настоящото споразумение, и по-специално:

               а) предоставят на лицето копие от неговите лични данни, ако то подаде писмено заявление за това;

               б) отговарят писмено на всяко заявление;

               в) осигуряват на лицето достъп до записаната информация, като потвърждават, че неговите лични данни са били разкрити, ако лицето поиска такова потвърждение;

               г) излагат юридическите или фактическите причини за отказ да се предостави достъп до личните данни на лицето;

               д) информират лицето в случай, че няма лични данни;

               е) информират лицето за това, че може да подаде жалба, както и за процедурата за подаване на жалба.

               Корекция или добавяне на бележки за физически лица

               5. Органите за защита на конкуренцията гарантират, че всяко лице може да поиска да бъдат коригирани личните му данни, предадени съгласно настоящото споразумение.

               6. Органите за защита на конкуренцията разглеждат всички писмени заявления за корекция и в разумен срок:

               а) коригират личните данни и уведомяват лицето, че корекцията е нанесена; или

               б) отхвърлят корекцията изцяло или частично и:

               i) прилагат бележка към личните данни, която отразява всички поискани корекции, които са били отхвърлени;

               ii) уведомяват лицето, че:

               А) искането за корекция е отхвърлено и излагат правните или фактическите причини за отхвърлянето;

               Б) бележката, посочена в подточка i), е приложена към личните данните; и

               в) информират лицето за това, че може да подаде жалба, както и за процедурата за подаване на жалба.

               Ограничения за достъп, корекции и бележки

               7. Органите за защита на конкуренцията могат да подложат разпоредбите, посочени в параграфи 4—6, на ограничения, ако това е предвидено по закон, когато е необходимо:

               а) за да бъде запазена целостта на текущо официално разследване от компетентните органи, посочени в настоящото споразумение,

               б) за да бъдат предотвратени, разследвани, разкрити и санкционирани престъпления и нарушения, свързани с дейностите, попадащи в приложното поле на настоящото споразумение; или

               в) за да бъде осигурена функция по наблюдението, проверката или регламентирането, свързана, дори само понякога, с упражняването на официални правомощия, попадащи в приложното поле на настоящото споразумение.

               Защита по административен и съдебен ред

               8. Всяка от страните гарантира, че компетентният орган, посочен в параграф 1, получава, разследва и отговаря на жалбите, подадени от лице относно неговото искане за достъп, корекция или добавяне на бележка към неговите лични данни, предадени съгласно настоящото споразумение. Съответният орган уведомява жалбоподателя за средствата за търсене на защита по съдебен ред, предвидена в параграф 9.

               9. Всяка страна гарантира, че лице, което счита, че правата му са нарушени от решение или действие, свързани с неговите лични данни, предадени съгласно настоящото споразумение, разполага с ефективна защита по съдебен ред в съответствие с приложимото законодателство на страната посредством съдебен контрол или чрез друго средство за правна защита, което може да включва обезщетение.

               Съхраняване на лични данни

               10. Лични данни, получени съгласно настоящото споразумение, не трябва да се съхраняват по-дълго от необходимото за целите, за които са били предадени съгласно настоящото споразумение.

               Определение

               11. В настоящото приложение „независим държавен орган“ е:

               а) за Канада — комисарят по защитата на личните данни, назначен съгласно раздел 53 от The Privacy Act (Закон за личната неприкосновеност), R.S.C., 1985 г., с. P-21, както и евентуалните му изменения, и

               б) За Европейския съюз — Европейският надзорен орган по защита на данните, назначен съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския Парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (OВ L 8, 12.1.2001 г., стр. 1), както и евентуалните му изменения.

                     (1)
                  В съответствие с член 5 от Договора от Лисабон членове 81 и 82 от Договора за създаване на Европейската общност бяха преномерирани като членове 101 и 102 от Договора за функциониране на Европейския съюз.

                     (2)
                  В съответствие с член 5 от Договора от Лисабон членове 81 и 82 от Договора за създаване на Европейската общност бяха преномерирани като членове 101 и 102 от Договора за функциониране на Европейския съюз.


|

52011PC0592

/* COM/2011/0592 окончателен - 2011/0253 (NLE) */  Предложение за РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА относно позицията, която ще заеме Европейският съюз в рамките на Комитета по търговията, създаден със Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна, по отношение на приемането на процедурния правилник на Комитета по търговията и изготвянето на списък с 15 лица, които да изпълняват функцията на арбитри

	ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМСпоразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна (наричано по-долу „споразумението“) беше подписано на 6 октомври 2010 г. и се прилага временно от 1 юли 2011 г.С член 15.1 от споразумението се създава Комитет по търговията и се определят основните му задачи и функции. В член 15.1, параграф 4, буква е) от споразумението се посочва, че Комитетът по търговията може да приеме свой собствен процедурен правилник. Предвид необходимостта прилагането на споразумението да започне възможно най-бързо, процедурният правилник на Комитета по търговията трябва да бъде приет на едно от неговите първи заседания. Първото заседание е насрочено за 12 октомври 2011 г. в Сеул. На по-късен етап ще бъдат изготвени подробни процедурни правилници за специализираните комитети и работните групи.В член 14.18 от споразумението се изисква до шест месеца от неговото влизане в сила или временно приложение Комитетът по търговията да състави списък с 15 лица, които да изпълняват функцията на арбитри. При възникване на спор страните ще проведат консултации с цел постигането на съгласие по отношение на арбитрите, които да станат членове на арбитражния комитет (ако страните не могат да постигнат съгласие за състава на комитета, арбитрите ще бъдат избрани от списъка чрез жребий). Поради това изготвянето на списъка е важно, за да се гарантира ефективното функциониране на установената в споразумението процедура за уреждане на спорове.Приложеното предложение представлява предложение за правен инструмент за одобряване на позицията, която Европейският съюз ще заеме в Комитета по търговията по отношение на посочените по-горе два въпроса.2011/0253 (NLE)Предложение заРЕШЕНИЕ НА СЪВЕТАотносно позицията, която ще заеме Европейският съюз в рамките на Комитета по търговията, създаден със Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна, по отношение на приемането на процедурния правилник на Комитета по търговията и изготвянето на списък с 15 лица, които да изпълняват функцията на арбитриСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 91, член 100, параграф 2 и член 207, параграф 4, първа алинея, във връзка с член 218, параграф 9 от него,като взе предвид предложението на Европейската комисия[1],като има предвид, че:(1) На 23 април 2007 г. Съветът упълномощи Комисията да договори споразумение за свободна търговия с Република Корея от името на Европейския съюз и неговите държави-членки.(2) Преговорите приключиха и Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна (наричано по-долу „споразумението“)[2] беше подписано на 6 октомври 2010 г.(3) В съответствие с член 15.10, параграф 5 от споразумението то се прилага временно от 1 юли 2011 г., при условие че бъде сключено на по-късна дата.(4) С член 15.1 от споразумението се създава Комитет по търговията, една от задачите на който е да гарантира, че то действа правилното.(5) В член 15.1, параграф 4, буква е) от споразумението се посочва, че Комитетът по търговията може да приеме свой собствен процедурен правилник.(6) В член 14.18 от споразумението се изисква до шест месеца от неговото влизане в сила или временно приложение Комитетът по търговията да състави списък с 15 лица, които да изпълняват функцията на арбитри.(7) Съюзът следва да определи позицията, която ще заеме по отношение на приемането на процедурния правилник на Комитета по търговията и изготвянето на списъка с 15 лица, които да изпълняват функцията на арбитри,ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:Член 1Позицията, която ще заеме Европейският съюз в рамките на Комитета по търговията, създаден със Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна, по отношение на приемането на процедурния правилник на Комитета по търговията и изготвянето на списъка с 15 лица, които да изпълняват функцията на арбитри, се основава на приложените към настоящото решение проекти на решения на Комитета по търговията.Член 2В съответствие с установеното по Договора разделение на областите на компетентност делегацията на ЕС като страна по споразумението към Комитета по търговията се съставя от представители на Комисията и на държавите-членки, които действат в рамките на своите области на компетентност, произтичащи от Договорите.Член 3Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.Съставено в Брюксел на […] година.За СъветаПредседателПРИЛОЖЕНИЕ IРЕШЕНИЕ № […] НА КОМИТЕТА ПО ТЪРГОВИЯТА ЕС—КОРЕЯот [...] годинаотносно приемането на процедурния правилник на Комитета по търговиятаКОМИТЕТЪТ ПО ТЪРГОВИЯТА,като взе предвид Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна (наричано по-долу „споразумението“), подписано в Брюксел на 6 октомври 2010 г., и по-специално член 15.1, параграф 3, буква в) и член 15.1, параграф 4, буква е) от него,като има предвид, че:(1) Комитетът по търговията може да приеме свой собствен процедурен правилник и осъществява надзор върху работата на всички специализирани комитети, работни групи и други органи с изключение на Комитета за сътрудничество в областта на културата в съответствие с член 3, параграф 3 от Протокола относно сътрудничеството в областта на културата към споразумението.(2) Комитетът по търговията има изключителното правомощие да приема решения в областите на компетентност на специализираните комитети и работните групи, освен ако в споразумението е определено друго,ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:1. Процедурният правилник на Комитета по търговията се приема в съответствие с изложения в приложението текст.2. Настоящото решение влиза в сила на […] г.Съставено в … на […] г.За Комитета по търговиятаМинистър на търговията на Република Корея Kim Jong-hoon | Комисар по търговията на Европейската комисия Karel De Gucht |ПриложениеПРОЦЕДУРЕН ПРАВИЛНИК НА КОМИТЕТА ПО ТЪРГОВИЯТАЧлен 1Състав и председателство1. Комитетът по търговията, създаден в съответствие с член 15.1 от Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна (наричано по-долу „споразумението“), изпълнява задълженията си, определени в член 15.1 от споразумението, и е отговорен за общото прилагане на споразумението.2. Както е определено в член 15.1, параграф 1 от споразумението, Комитетът по търговията се състои от представители на ЕС като страна по споразумението, от една страна, и представители на Корея, от друга страна.3. Комитетът по търговията се председателства съвместно от министъра на търговията на Корея и от члена на Европейската комисия, отговарящ за търговията. Председателите могат да определят лица, които да ги представляват, както е предвидено в член 15.1, параграф 2 от споразумението.Член 2Представителство1. Всяка от страните уведомява другата страна за списъка със своите членове на Комитета по търговията. За списъка отговаря секретариатът на Комитета по търговията.2. Член на Комитета, който желае да бъде представляван от заместник, съобщава на председателите на Комитета по търговията името на своя заместник преди заседанието, на което трябва да бъде представляван. Заместникът на член на Комитета по търговията упражнява всички права на този член.Член 3Заседания1. Комитетът по търговията заседава веднъж годишно или по искане на която и да е от страните. Заседанията се провеждат последователно в Брюксел или в Сеул, освен ако страните се споразумеят за друго.2. По изключение и ако и двете страни са съгласни, заседанията на Комитета по търговията могат да бъдат провеждани чрез видео- или телеконферентна връзка.3. Всяко заседание на Комитета по търговията се свиква от секретариата на Комитета по търговията на потвърдени и от двете страни дата и място. Уведомлението за свикване на заседанието се изпраща от секретариата на Комитета по търговията на членовете на Комитета по търговията не по-късно от 28 дни преди началото на заседанието, освен ако страните се споразумеят за друго.Член 4ДелегацияЧленовете на Комитета по търговията могат да бъдат придружавани от длъжностни лица. Преди всяко заседание председателите на Комитета по търговията биват информирани за предвидения състав на делегациите, които ще присъстват на заседанието.Член 5НаблюдателиКомитетът по търговията може да реши да покани ad hoc наблюдатели.Член 6СекретариатКоординаторите, определени от страните в съответствие с член 15.6 от споразумението, изпълняват съвместно функциите на секретариат на Комитета по търговията.Член 7ДокументиКогато обсъжданията на Комитета по търговията се основават на разяснителни писмени документи, тези документи се номерират и разпространяват от секретариата като документи на Комитета по търговията.Член 8Кореспонденция1. Кореспонденцията, адресирана до председателите на Комитета по търговията, се изпраща на секретариата на Комитета по търговията, за да бъде разпространена до членовете на Комитета.2. Кореспонденцията от председателите на Комитета по търговията се изпраща на получателите от секретариата на Комитета по търговията и се номерира и разпространява, когато е целесъобразно, до другите членове на Комитета.Член 9Дневен ред на заседанията1. Секретариатът на Комитета по търговията изготвя предварителен дневен ред за всяко заседание. Този дневен ред, заедно със съответните документи, се изпраща на членовете, както и на председателите на Комитета по търговията не по-късно от 7 дни преди началото на заседанието.2. Предварителният дневен ред съдържа точките, за които секретариатът на Комитета по търговията е получил искане от една от страните да бъдат включени в дневния ред, придружено от съответните документи, не по-късно от 14 дни преди началото на заседанието.3. Дневният ред се приема от Комитета по търговията в началото на всяко заседание. Точки, които не са включени в предварителния дневен ред, могат да бъдат добавени към дневния ред със съгласието на страните.4. При наличието на съгласие председателите на Комитета по търговията могат да поканят експерти да присъстват на заседанията, за да предоставят информация по конкретни теми.5. При наличието на съгласие председателите на Комитета по търговията могат да съкратят посочените в параграфи 1 и 2 срокове, за да се вземат предвид изискванията, свързани с конкретен случай.Член 10Протокол1. Проект на протокол за всяко заседание се изготвя от секретариата на Комитета по търговията, обикновено в срок от 21 дни от края на заседанието.2. По правило в протокола се обобщава всяка точка от дневния ред, като когато е приложимо, се посочва следното:а) документите, представени на Комитета по търговията;б) всяка декларация, чието вписване е било поискано от член на Комитета по търговията; ив) взетите решения, направените препоръки, декларациите, по които е постигнато съгласие, и заключенията, приети по конкретни точки.3. Протоколът включва също списък на членовете на Комитета по търговията или на техните заместници, участвали в заседанието, списък на придружаващите ги членове на делегациите, както и списък на евентуалните наблюдатели или експерти, присъствали на заседанието.4. Протоколът се одобрява писмено от страните в 28-дневен срок от датата на заседанието или до която и да е друга договорена от страните дата. След като протоколът бъде одобрен, два екземпляра се подписват от секретариата на Комитета по търговията и всяка от страните получава по един оригинал от тези автентични документи. Копия на подписания протокол се изпращат на членовете на Комитета по търговията.Член 11ДокладиКомитетът по търговията докладва на Съвместния комитет на рамковото споразумение за дейностите, извършени от него и от специализираните комитети, работните групи и другите органи, на всяко редовно заседание на Съвместния комитет, както е предвидено в член 15.1, параграф 5 от споразумението.Член 12Решения и препоръки1. Комитетът по търговията приема решения и препоръки въз основа на споразумение, постигнато между страните, както е предвидено в член 15.4 от споразумението.2. В периода между заседанията Комитетът по търговията може да приема решения или препоръки чрез писмена процедура, ако двете страни се споразумеят за това. Писмената процедура се състои в размяна на ноти между председателите на Комитета по търговията.3. Когато Комитетът по търговията е оправомощен със споразумението да приема решения или препоръки, тези актове носят съответно наименованието „Решение“ или „Препоръка“. За всяко решение или препоръка секретариатът на Комитета по търговията определя пореден номер, посочва датата на приемане и описанието на предмета. Във всяко решение се посочва датата на влизането му в сила.4. Автентичността на приетите от Комитета по търговията решения и препоръки се удостоверява посредством два автентични екземпляра, подписани от председателите на Комитета по търговията.Член 13Публичност и поверителност1. Освен ако бъде решено друго, заседанията на Комитета по търговията не са публични.2. Когато страна предостави информация, считана за поверителна съгласно нейните законови и подзаконови актове, на Комитета по търговията, специализираните комитети, работните групи или каквито и да било други органи, другата страна третира информацията като поверителна, както е предвидено в член 15.1, параграф 7 от споразумението.3. Всяка от страните може да реши дали да публикува решенията и препоръките на Комитета по търговията в съответното свое официално издание.Член 14Разходи1. Всяка страна поема всички разходи, които е направила в резултат на участието си в заседанията на Комитета по търговията — както разходите за персонал, пътните и дневните разходи, така и пощенските и телекомуникационните разходи.2. Разходите по организирането на заседанията и размножаването на документи се поемат от страната, която е домакин на заседанието.Член 15Специализирани комитети и работни групи1. Комитетът по търговията се подпомага при изпълнението на задълженията си от създадените под неговата егида специализирани комитети и работни групи.2. Комитетът по търговията бива информиран за определените от специализираните комитети и работните групи точки за контакт. Цялата кореспонденция, всички документи и съобщения, включително изпращаните по електронната поща писма между точките за контакт на всеки специализиран комитет и всяка работна група, отнасящи се до прилагането на споразумението, се изпращат едновременно и до секретариата на Комитета по търговията.3. На всяко редовно заседание на Комитета по търговията всички специализирани комитети и работни групи представят доклад за дейността си.4. Всеки специализиран комитет и всяка работна група може да изготви свой собствен процедурен правилник, който се представя на Комитета по търговията.РЕШЕНИЕ № […] НА КОМИТЕТА ПО ТЪРГОВИЯТА ЕС—КОРЕЯот [...] годинаотносно изготвянето на списък с арбитри, посочен в член 14.18 от Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга странаКОМИТЕТЪТ ПО ТЪРГОВИЯТА,като взе предвид Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна, подписано в Брюксел на 6 октомври 2010 г. (наричани по-долу съответно „страните“ и „споразумението“), и по-специално член 14.18 от него,като има предвид, че:(1) В споразумението се предвижда механизъм за уреждане на споровете, при който споровете се отнасят за решаване към арбитражен комитет.(2) При възникване на спор страните провеждат консултации с цел постигане на съгласие за състава на арбитражния комитет, а ако не бъде постигнато такова съгласие, съставът на комитета се определя, като арбитрите се избират чрез жребий от списък с имена.(3) Този списък с имена се съставя от Комитета по търговията в съответствие с член 14.18 от споразумението.(4) Страните се споразумяха за списък с 15 имена,ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:1. Списъкът с 15 арбитри е посочен в приложението към настоящото решение.2. Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.Съставено в … на […] г.За Комитета по търговиятаМинистър на търговията на Република Корея Kim Jong-hoon | Комисар по търговията на Европейската комисия Karel De Gucht |ПриложениеСписък с арбитриАрбитри, предложени от КореяDukgeun AHNSeungwha CHANGSungjoon CHOJoongi KIMJaemin LEEАрбитри, предложени от ЕСJacques BOURGEOISClaus-Dieter EHLERMANNPieter Jan KUIJPERGiorgio SACERDOTIRamon TORRENTПредседателиWilliam DAVEY (САЩ)Merit JANOW (САЩ)Virachai PLASAI (Тайланд)Helge SELAND (Норвегия)Florentino FELICIANO (Филипините)ЗАКОНОДАТЕЛНА ФИНАНСОВА ОБОСНОВКА НА ПРЕДЛОЖЕНИЯ С ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА, СТРОГО ОГРАНИЧЕНО ДО ПРИХОДНАТА ЧАСТ1. НАИМЕНОВАНИЕ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО:РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА относно позицията, която ще заеме Европейският съюз в рамките на Комитета по търговията, създаден със Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна, по отношение на приемането на процедурния правилник на Комитета по търговията и изготвянето на списък с 15 лица, които да изпълняват функцията на арбитри2. БЮДЖЕТНИ РЕДОВЕ:Глава и статия:3. ФИНАНСОВО ВЪЗДЕЙСТВИЕ( Предложението няма финансово отражение( Предложението няма финансово въздействие върху разходите, но финансовото въздействие върху приходите е, както следва:(милиона EUR до един знак след десетичната запетая)Бюджетен ред | Приходи[3] | Период от 12 месеца, считано от дд/мм/гггг | [Година n] |Статия … | Въздействие върху собствените ресурси |Положение след действието |[n+1] | [n+2] | [n+3] | [n+4] | [n+5] |Статия … |Статия … |4. МЕРКИ ЗА БОРБА С ИЗМАМИТЕ [1] ОВ C xx, xx.xx.xxxx г., стр. x.[2] OВ L 127, 14.5.2011 г., стр. 6.[3] По отношение на традиционните собствени ресурси (селскостопански мита, налози върху захарта, мита) посочените суми следва да бъдат в нетен размер, т.е. брутните суми след приспадане на 25 % за разходите по събирането.