               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 4.2.2019
            COM(2019) 39 final
            2019/0018(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с изменение на приложение IX (Финансови услуги) към Споразумението за ЕИП[Регламент (ЕС) № 575/2013 за капиталовите изисквания (РКИ) и Директива 2013/36/ЕС (ДКИ IV)]
            (текст от значение за ЕИП)

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

                  С проекта на решение на Съвместния комитет на ЕИП (приложен към предложението за решение на Съвета) се цели да се измени приложение IX (Финансови услуги) към Споразумението за ЕИП, за да се включат Регламент (ЕС) № 575/2013 за капиталовите изисквания и Директива 2013/36/ЕС
                     1
                   в Споразумението за ЕИП.

                  Адаптациите, които фигурират в приложените проекти на решение на Съвместния комитет на ЕИП, надхвърлят това, което може да се счита за чисто технически адаптации по смисъла на Регламент № 2894/94 на Съвета. Поради това позицията на Съюза ще бъде определена от Съвета.

               •Съгласуваност с действащите разпоредби в тази област на политиката

                  Приложеният проект на решение на Съвместния комитет на ЕИП разширява вече съществуващата политика на ЕС, за да включи в нея членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ (Норвегия, Исландия и Лихтенщайн).

               •Съгласуваност с други политики на Съюза

                  Разширяването на прилагането на достиженията на правото на ЕС за членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ чрез включването на тези достижения в Споразумението за ЕИП се извършва в съответствие с целите и принципите на това споразумение, с цел създаването на динамично и хомогенно европейско икономическо пространство, основано на общи правила и еднакви условия на конкуренция.

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБИСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

                  Законодателството, което следва да бъде включено в Споразумението за ЕИП, се основава на член 114 от Договора за функционирането на Европейския съюз.

                  Съгласно член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2894/94 на Съвета относно условията за прилагане на Споразумението за Европейското икономическо пространство Съветът определя въз основа на предложение на Комисията позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза по отношение на подобни решения.

                  ЕСВД и службите на Комисията представят проектите на решения на Съвместния комитет на ЕИП пред Съвета, който следва да ги приеме като позиция на Съюза. ЕСВД се надява да има възможност да ги представи пред Съвместния комитет на ЕИП възможно най-скоро.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

                  Предложението е в съответствие с принципа на субсидиарност по следната причина:

                  Целта на настоящото предложение, а именно да се гарантира хомогенността на вътрешния пазар, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки и следователно може, с оглед на въздействието, да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза.

                  Процесът на включване на достиженията на правото на ЕС в Споразумението за ЕИП се извършва в съответствие с Регламент (ЕО) № 2894/94 на Съвета от 28 ноември 1994 г. относно условията за прилагане на Споразумението за Европейското икономическо пространство, който потвърждава възприетия подход.

               •Пропорционалност

                  В съответствие с принципа на пропорционалност настоящото предложение не надхвърля необходимото за постигането на своята цел.

               •Избор на инструмент

                  В съответствие с член 98 от Споразумението за ЕИП избраният инструмент е решение на Съвместния комитет на ЕИП. Съвместният комитет на ЕИП осигурява ефективното изпълнение и функциониране на Споразумението за ЕИП. За тази цел той взема решения в случаите, предвидени в това споразумение.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

                  Не е приложимо.

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

                  Не се очаква отражение върху бюджета в резултат от включването на горепосочения регламент в Споразумението за ЕИП.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Подробно разяснение на отделните разпоредби на предложението

               Пруденциална оценка на чуждестранните кандидат-приобретатели (Съвместна декларация към Решението на Съвместния комитет) във връзка с Директива 2013/36/ЕС

               Споразумението за ЕИП по принцип не претендира да регламентира отношенията на договарящите се страни с трети държави (вж. по-специално съображение 16 от преамбюла към Споразумението за ЕИП). Споразумението за ЕИП нито предвижда либерализирането на капиталовите потоци, нито дава права по отношение на свободата на установяване или участие в капитала на дружества, що се отнася до чуждестранните лица (вж. членове 31, 34, 40 и 124 от Споразумението за ЕИП).

               Ето защо в Съвместната декларация към Решението на Съвместния комитет се посочва, че договарящите се страни споделят разбирането, че с включването в Споразумението за ЕИП на Директива 2013/36/ЕС не се засягат националните правила с общо приложение относно скрининга за сигурността или обществения ред на преките чуждестранни инвестиции.

               Освобождаване на някои исландски публични кредитни институции (адаптация д) във връзка с Директива 2013/36/ЕС)

               С член 2, параграф 5 от Директива IV за капиталовите изисквания някои публични институции се освобождават от обхвата на Директивата. По силата на тази разпоредба три исландски институции трябва да бъдат освободени от обхвата на ДКИ IV.

               Byggðastofnun (исландският институт за регионално развитие) е независима институция, собственост на исландската държава. Основната му функция е да допринася за регионалното развитие чрез изпълнението на регионалните стратегии на правителството. Неговите дейности са насочени към укрепване на населените места в селските райони чрез подпомагане на жизнеспособни, дългосрочни проекти с разнообразни икономически основи. Институтът подкрепя и подсилва местното развитие чрез предоставяне на кредити и други форми на финансова подкрепа с цел подобряване на икономическите условия и условията на живот, особено в регионите, застрашени от обезлюдяване. Институтът предоставя допълнителна финансова подкрепа чрез отпускане на заеми с условия на предприятия, граждани и общини, които дават възможност за участие в общото икономическо развитие и стимулират иновациите. Задълженията на института са гарантирани от исландската държава.Íbúðalánasjóður е приемникът на Byggingarsjóðir ríkisins, който бе изключен от обхвата на Директива 2006/48/ЕО в съответствие с точка 14, буква а) от приложение IX към Споразумението за ЕИП.

               Lánasjóður sveitarfélaga ohf. е кредитна институция със специално предназначение. Структурата на собственост на институцията е ограничена по закон до общините (понастоящем 75 общини са съсобственици). Целта на институцията е ограничена по закон до предоставянето на кредити на общини и на притежаваните изцяло от тях институции и само във връзка с инвестиции, които имат голямо икономическо значение. Институцията е аналогична на KommuneKredit в Дания, който е освободен от ДКИ IV съгласно точка 5 от член 2, параграф 5.

               Национално третиране на клоновете на трети държави и сътрудничество с органите на трети държави (адаптации ж) и з) във връзка с Директива 2013/36/ЕС)

               Съгласно член 47, параграф 3 от ДКИ IV на Съюза се предоставя компетентност да сключва споразумения с трети държави, с които се предоставя на клонове на техни кредитни институции равно третиране на територията на Съюза.

               В контекста на ЕИП договарящите се страни се съгласяват, че Споразумението за ЕИП по принцип не претендира да регулира отношенията им с трети държави (вж. по-специално 16-то съображение от преамбюла към Споразумението за ЕИП). Като включват ДКИ IV в Споразумението за ЕИП, държавите от ЕАСТ не прехвърлят компетентност на Съюза по отношение на договарянето на достъп на клонове на трети държави до пазара. Следователно чрез адаптация ж) член 47, параграф 3 не се прилага по отношение на държавите от ЕАСТ и в нея се посочва, че държавите от ЕАСТ могат да сключват двустранни споразумения с трети държави относно достъпа на клонове до пазара.

               С цел да се насърчи обаче сближаването на политиката по отношение на трети държави между Съюза и държавите от ЕАСТ, адаптация ж) също предвижда, че в рамките на Съвместния комитет на ЕИП договарящите се страни по Споразумението за ЕИП се информират и се консултират взаимно относно договарянето на споразумения с трети държави.

               Адаптация ж) се основава на решенията, договорени между Съюза и държавите от ЕАСТ съгласно режимите на Директивата „Платежоспособност II“ и ДПФИ (вж. точка 1, букви г) и д) и точка 31ба,буква б) от приложение IX към Споразумението за ЕИП).

               Член 48 от ДКИ IV съдържа правила относно сключването на споразумения за надзор във връзка с надзора на консолидирана основа между Съюза и трети държави. Тези споразумения трябва да предвиждат възможност за надзорните органи на трети държави да получават информация от националните компетентни или секторни органи на ЕС (НКО), както и за Европейския банков орган (ЕБО) да събира от НКО на ЕС информацията, получена от надзорните органи на трети държави. Тъй като Европейският съюз не може да сключва споразумения, които задължават НКО на ЕАСТ да предават информация на надзорните органи на трети държави, чрез адаптация з) член 48 от ДКИ IV не се прилага (подобно на намереното договорено решение по отношение на член 75, параграфи 2 и 3 от Регламента за европейската пазарна инфраструктура, вж. точка 31бв, буква щв) от приложение IX към Споразумението за ЕИП).

               С цел да се даде възможност за прехвърляне на ЕБО на информация, която НКО на ЕАСТ са получили от надзорни органи на трети държави, когато това е необходимо за изпълнението на техническите задачи на Органа по отношение на държавите от ЕАСТ, чрез адаптация з) се предвижда, че държавите от ЕАСТ ще се стремят също да включат клаузи в споразуменията за надзор, които позволяват на техните НКО да прехвърлят съответната информация на ЕБО.

               Резерва по отношение на бъдещото законодателство на Съюза (адаптации к) и о) във връзка с Директива 2013/36/ЕС)

               В съответствие с член 7 от Споразумението за ЕИП само актовете, които са включени в Споразумението за ЕИП, са задължителни за членуващите в ЕИП държави от ЕАСТ. По тази причина адаптация к) привежда в съответствие текста на член 89, параграф 5 от ДКИ IV, за да се отрази фактът, че в контекста на ЕИП член 89 престава да се прилага само когато новото законодателство на Съюза относно задълженията за оповестяване става приложимо в ЕИП.

               Аналогично адаптация o) адаптира текста на член 151, параграф 1, за да се отрази фактът, че преходните мерки, които се съдържат в глава 1 от дял XI от ДКИ IV, се прилагат само когато стане приложимо решение на Съвместния комитет на ЕИП за включване на делегирания акт, приет съгласно член 460 от Регламент (ЕС) № 575/2013.

               Компетентност за разрешаване на буфери за системен риск (адаптация н) във връзка с Директива 2013/36/ЕС)

               Съгласно член 133, параграф 14 от ДКИ IV в някои случаи НКО трябва да изчакат становището на Комисията, преди да приемат мерки за първоначално или последващо определяне на буфер за системен риск. Когато становището е отрицателно, тези НКО се съобразяват със становището или излагат мотивите за несъобразяване с него.

               Съгласно член 133, параграф 15 от ДКИ IV Комисията, когато прецени, че буферът за системен риск не води до прекомерни отрицателни последици за финансовата система на други държави членки или на Съюза, и като се основава на становище на ЕССР, приема акт за изпълнение за разрешаване на НКО да приемат буфера за системен риск. ЕБО също може да предостави становище на Комисията.

               Съгласно системата, установена с точки 31е и 31ж от приложение IX към Споразумението за ЕИП, ЕССР и ЕБО могат да издават препоръки относно ситуации, възникнали в държавите от ЕАСТ, а ЕБО може също така да извършва необвързваща медиация в съответствие с член 19 от Регламента за ЕБО в спорове, засягащи държава от ЕАСТ. Правомощието да приема обвързващи решения в стълба на ЕАСТ по силата на член 19 от Регламента за ЕБО е поверено на Надзорния орган на ЕАСТ.

               Функциите на Комисията обаче в контекста на процедурите за проверка или одобрение на съответствието на действията, предприети от държави от ЕАСТ, с разпоредбите, съдържащи се в Споразумението за ЕИП, трябва да се извършват от субект по стълба на ЕАСТ в съответствие с параграф 4, буква г) от Протокол 1 към Споразумението за ЕИП. Предвид значението и сложността на решенията относно буферите за системен риск тази компетентност се предоставя, по отношение на държавите от ЕАСТ,на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ.

               Поради това в адаптация н) се определя компетентността на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ по отношение на издаването на становища или препоръки за по-голяма яснота (тъй като тези правомощия не са ясно определени в текста на параграф 4, буква г) от Протокол 1 към Споразумението за ЕИП), като същевременно се гарантира, че ЕССР и ЕБО следва да предават своите оценки по параграфи 14 и 15 от член 133 от ДКИ IV, когато е приложимо, на посочения Постоянен комитет.

               Определение на „жилищен имот“ в Норвегия (адаптация д) във връзка с Регламент (ЕС) № 575/2013)

               Жилищните кооперации са общоразпространена форма на жилищно настаняване в Норвегия. Акционери придобиват дял в кооперация, която притежава или контролира сградата/ите и имота, в които живеят. Всеки акционер има право да се настани в отделно жилище.

               Кредиторската закрила, свързана с апартамент в жилищна кооперация в Норвегия, обикновено се тълкува като равностойна на пряко притежание. С оглед на правната сигурност следва обаче да се уточни, че правото да се обитава апартамент в жилищни кооперации в Норвегия се включва в определението на „жилищен имот“ в РКИ. По тази причина чрез адаптация д) текстът на член 4, параграф 1, точка 75, който се отнася до Швеция, се адаптира, така че да включва норвежката ситуация.

               Компетентност на Комисията да приема ограничения за големите експозиции и на Съвета да разрешава по-строги национални мерки в случай на макропруденциален или системен риск (адаптации и) и й) във връзка с Регламент (ЕС) № 575/2013)

               Съгласно член 395 от РКИ в някои случаи НКО на ЕС трябва да получат одобрение от Комисията, преди да приемат структурни мерки, с които се изисква от кредитните институции, лицензирани в тази държава членка, да намалят експозициите си към различни юридически лица. Комисията, като се основава на становище на ЕБО, може да отхвърли национална мярка само когато тя води до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система на други държави членки или на Съюза.

               Съгласно член 458 от РКИ държавите членки трябва в някои случаи да получат разрешението на Съвета, преди да приемат някои по-строги национални мерки за противодействие на макропруденциалния и на системния риск от последици за националната финансова система и реалната икономика. На Комисията се възлага да предложи проект на мярка в Съвета за одобряване или отхвърляне на националната мярка. Съветът отхвърля националната мярка само при ограничен брой обстоятелства, като се вземат под внимание становищата на ЕССР и ЕБО. Други държави членки могат да признаят националните мерки, приети по силата на член 458 от РКИ, и да ги прилагат към клонове, разположени в държавата членка, получила разрешението.

               Съгласно системата, установена с точки 31е и 31ж от приложение IX към Споразумението за ЕИП, ЕССР и ЕБО могат да изготвят становища относно ситуации, които възникнали в държавите от ЕАСТ.

               Функциите на Комисията обаче в контекста на процедурите за проверка или одобрение на съответствието на действията, предприети от държави от ЕАСТ, с разпоредбите, съдържащи се в Споразумението за ЕИП, трябва да се извършват от субект по стълба на ЕАСТ в съответствие с параграф 4, буква г) от Протокол 1 към Споразумението за ЕИП. Предвид значението и сложността на решенията относно структурните мерки, ограничаващи големите експозиции, тази компетентност се предоставя, по отношение на държавите от ЕАСТ, на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ.

               Също така функциите, предоставени на Съвета по член 458 от РКИ, се упражняват по отношение на държавите от ЕАСТ от Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ. Това решение обаче следва да се основава на предложение от Надзорния орган на ЕАСТ, което отразява рамката, приложима в ЕС.

               Ето защо, за по-голяма яснота, адаптации и), ii) и й), ii) установяват компетентността на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ да взема такива решения (тъй като субектът на тези правомощия не е ясно определен, в рамките на стълба на ЕАСТ, от параграф 4, буква г) от Протокол 1 към Споразумението за ЕИП), като същевременно се гарантира, че ЕБО и при необходимост ЕССР следва да предават своите оценки по член 395, параграф 8 и член 458, параграф 4 от РКИ на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ (адаптации и), iii) и й), iii).

               Прилагане на преходните разпоредби относно минималния размер по Базел I (съображение 6 от преамбюла във връзка с Регламент (ЕС) № 575/2013)

               Чрез член 500 от РКИ се прилага така нареченият „минимален размер по Базел I“, който бе установен в част 2-1-C (точки 45—47) от споразумението Базел II. Срокът на члена изтече в края на 2017 г. Член 152 от Директива 2006/48/ЕО, който бе продължен в член 500 от Регламент (ЕС) № 575/2013, ограничи потенциала за неоснователни намаления на собствения капитал от използването на вътрешни модели. Въпреки че срокът на член 500 изтече, компетентният орган все още трябва да отстрани риска, свързан с модела.

               В съображение 6 се припомня, че има няколко разпоредби в уредбата, които позволяват на компетентните органи да решават същия въпрос, включително възможността за мерки за противодействие на неоснователни намаления на размера на рисково претеглените експозиции и за налагане на разумни маржове на консервативност при калибрирането на вътрешните модели.

               2019/0018 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с изменение на приложение IX (Финансови услуги) към Споразумението за ЕИП

                  [Регламент (ЕС) № 575/2013 за капиталовите изисквания (РКИ) и Директива 2013/36/ЕС (ДКИ IV)]

               (текст от значение за ЕИП)

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид Регламент (ЕО) № 2894/94 на Съвета от 28 ноември 1994 г. относно условията за прилагане на Споразумението за Европейското икономическо пространство
                  2
               , и по-специално член 1, параграф 3 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Споразумението за Европейското икономическо пространство
                  3
                („Споразумението за ЕИП“) влезе в сила на 1 януари 1994 г.

               (2)Съгласно член 98 от Споразумението за ЕИП Съвместният комитет на ЕИП може да реши да измени, inter alia, приложение IX към Споразумението за ЕИП, което съдържа разпоредби относно финансовите услуги.

               (3)Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета
                  4
                и в Директива № 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета
                  5
                следва да бъдат включени в Споразумението за ЕИП.

               (4)Поради това приложение IX към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено.

               (5)Ето защо позицията на Съюза в рамките на Съвместния комитет на ЕИП следва да се основава на приложения проект на решение,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза в рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с предложеното изменение на приложение IX (Финансови услуги) към Споразумението за ЕИП, се основава на проекта на решение на Съвместния комитет на ЕИП, приложен към настоящото решение.

               Член 2

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012, поправен с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 68 и ОВ L 321, 30.11.2013 г., стр. 6.Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО, поправена с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 73.

                     (2)

                        ОВ L 305, 30.11.1994 г., стр. 6.

                     (3)

                        ОВ L 1, 3.1.1994 г., стр. 3.

                     (4)

                        Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1), поправен с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 68, ОВ L 321, 30.11.2013 г., стр. 6 и ОВ L 20, 25.1.2017 г., стр. 2.

                     (5)

                        Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО (ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 338), поправена с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 73 и ОВ L 20, 25.1.2017 г., стр. 1.

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 4.2.2019
            COM(2019) 39 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложение за Решение на Съвета
            относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет на ЕИП във връзка с изменение на приложение IX (Финансови услуги) към Споразумението за ЕИП[Регламент (ЕС) № 575/2013 за капиталовите изисквания (РКИ) и Директива 2013/36/ЕС (ДКИ IV)]

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
                  №

               от … година

               за изменение на приложение IX (Финансови услуги) към Споразумението за ЕИП

               СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,

               като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,

               като има предвид, че:

               (1)Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012
                  1
               , поправен с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 68, OВ L 321, 30.11.2013, стp. 6 и ОВ L 20, 25.1.2017 г., стр. 2, следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.

               (2)Регламент (ЕС) 2017/2395 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2017 г. за изменение на Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на преходните мерки за смекчаване на въздействието от въвеждането на МСФО 9 спрямо собствения капитал и за третирането като големи експозиции на някои експозиции в публичния сектор, деноминирани в местната валута на която и да е държава членка
                  2
                следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.

               (3)Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО
                  3
               , поправена с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 73 и ОВ L 20, 25.1.2017 г., стр. 1, следва да бъде включена в Споразумението за ЕИП.

               (4)Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС се позовават на „институции майки от ЕС“, „финансови холдинги майки от ЕС“ и „финансови холдинги майки със смесена дейност от ЕС “, които в контекста на Споразумението за ЕИП се разбират като позовавания на субекти, отговарящи на съответните определения от регламента, като са установени в договаряща се страна по Споразумението за ЕИП и не са дъщерни дружества на друга институция, създадена в друга договаряща се страна по Споразумението за ЕИП.

               (5)Директива 2013/36/ЕС отменя директиви 2006/48/ЕО
                  4
                и 2006/49/ЕО
                  5
                на Европейския парламент и на Съвета, които са включени в Споразумението за ЕИП и които следва съответно да отпаднат от Споразумението за ЕИП.

               (6)Потенциалът за неоснователни намаления на собствения капитал при използването на вътрешни модели бе ограничен, наред с другото, с националното законодателство, въвеждащо член 152 от Директива 2006/48/ЕО, който в края на 2017 г. бе заменен с член 500 от Регламент (ЕС) № 575/2013. Все още съществуват обаче няколко други разпоредби в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, които позволяват на компетентните органи да решават същия въпрос, включително възможността за мерки за противодействие на неоснователни намаления на размера на рисково претеглените експозиции, вж. например член 104 от Директива 2013/36/ЕС, и и за налагане на разумни маржове на консервативност при калибрирането на вътрешните модели (вж. например член 144 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и член 101 от Директива 2013/36/ЕС.

               (7)Поради това приложение IX към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено.

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Приложение IХ към Споразумението за ЕИП се изменя, както следва:

               1.Текстът на точка 14 (Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета) се заменя със следното:

               „32013 L 0036: Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО (ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 338), поправена с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 73 и ОВ L 20, 25.1.2017 г., стр. 1.

               За целите на настоящото споразумение разпоредбите на посочената директива се четат със следните адаптации:

               а)независимо от разпоредбите на Протокол 1 към настоящото споразумение и освен ако в настоящото споразумение е предвидено друго, в допълнение към значението си в тази директива понятията „държава(и) членка(и)“ и „компетентни органи“ включват съответно и държавите от ЕАСТ и техните компетентни органи;

               б)в допълнение към значението на съответните понятия в тази директива позоваванията на „централни банки от ЕСЦБ“ и „централни банки“ включват и националните централни банки на държавите от ЕАСТ;

               в)позоваванията на други актове в тази директива се прилагат, доколкото тези актове са включени в настоящото споразумение и съобразно формата, в която са включени;

               г)позоваванията в тази директива на правомощията на ЕБО съгласно член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета се разбират в случаите, предвидени в точка 31ж от настоящото приложение и съобразно с тази точка, като отнасящи се до правомощията на Надзорния орган на ЕАСТ по отношение на държавите от ЕАСТ;

               д)в член 2, параграф 5 се добавя следната точка:

               „(11a)в Исландия: „Byggðastofnun“, „Íbúðalánasjóður“ и „Lánasjóður sveitarfélaga ohf“;

               е)в член 6, буква а) се добавя следната алинея:

               „Компетентните органи на държавите от ЕАСТ си сътрудничат в дух на доверие и пълно взаимно зачитане, като следят по-специално за обмена на подходяща и надеждна информация между себе си и участниците в ЕСФН, а също и с Надзорния орган на ЕАСТ. Компетентните органи на държавите членки си сътрудничат с компетентните органи на държавите от ЕАСТ по същия начин.“;

               ж) член 47, параграф 3 не се прилага по отношение на държавите от ЕАСТ. Държава от ЕАСТ може — чрез споразумения с една или повече трети държави — да приеме да прилага разпоредби, които осигуряват на клоновете на кредитна институция с главно управление в трета държава идентично третиране на територията на тази държава от ЕАСТ.

               Договарящите се страни се информират и се консултират помежду си преди сключване на споразумения с трети държави въз основа на член 47, параграф 3 или първата алинея на настоящата буква, в зависимост от случая.

               Когато Европейският съюз преговаря с една или повече трети държави за сключване на споразумение въз основа на член 47, параграф 3 и това споразумение е свързано с получаването на национално третиране или ефективен достъп до пазара за клонове на кредитни институции с главно управление в държава — членка на Европейския съюз, в съответните трети държави, Европейският съюз се стреми да постигне равностойно третиране за клоновете на кредитни институции, чието главно управление е в държава от ЕАСТ;

               з)член 48 не се прилага. Когато държава от ЕАСТ сключва споразумение с една или повече трети държави относно начините за упражняване на надзор на консолидирана основа върху институции, чиито предприятия майки имат главно управление в трета държава, и институции, които се намират в трети държави и чиито предприятия майки, независимо дали са институции, финансови холдинги или финансови холдинги със смесена дейност, са с главно управление в тази държава от ЕАСТ, това споразумение се стреми да гарантира, че ЕБО може да получава от компетентния орган на държавата от ЕАСТ информацията, получена от националните органи на трети държави, в съответствие с член 35 от Регламент (ЕС) № 1093/2010;

               и)в член 53, параграф 2 преди думите „в съответствие с настоящата директива“ се вмъкват думите „или, в зависимост от случая, Надзорния орган на ЕАСТ“;

               й)в член 58, параграф 1, буква г) след думата „ЕОЦКП“ се вмъкват думите „или, в зависимост от случая, Надзорния орган на ЕАСТ“;

               к)в член 89, параграф 5 думите „задълженията за оповестяване, ..., бъдат предвидени в бъдещи законодателни актове на Съюза“ се заменят с думите „задълженията за оповестяване,..., бъдат предвидени в бъдещи законодателни актове, приложими съгласно Споразумението за ЕИП“;

               л)в член 114, параграф 1, що се отнася до Лихтенщайн, думите „централна банка от ЕСЦБ“ се заменят с думите „компетентния орган“;

               м)в член 117, параграф 1, втора алинея след думата „ЕБО“ се вмъкват думите „или Надзорния орган на ЕАСТ, в зависимост от случая,“;

               н)в член 133, параграфи 14 и 15 след думата „Комисията“ се вмъкват думите „или, по отношение на държавите от ЕАСТ, Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ“;

               о)в член 151, параграф 1, по отношение на държавите от ЕАСТ, след думите „в съответствие с“ се вмъкват думите „решение на Съвместния комитет на ЕИП, съдържащо“.“

               2.След точка 14 (Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета) се вмъква следното:

               „(14 a)32013 R 0575: Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1), поправен с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 68, ОВ L 321, 30.11.2013 г., стр. 6 и ОВ L 20, 25.1.2017 г., стр. 2, изменен с:

               -32017 R 2395: Регламент (ЕС) 2017/2395 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2017 г. (OВ L 345, 27.12.2017 г., стр. 27).

               За целите на настоящото споразумение разпоредбите на регламента се четат със следните адаптации:

               а)независимо от разпоредбите на Протокол 1 към настоящото споразумение и освен ако в настоящото споразумение е предвидено друго, в допълнение към значението си в този регламент понятията „държава(и) членка(и)“ и „компетентни органи“ включват съответно и държавите от ЕАСТ и техните компетентни органи;

               б)в допълнение към значението на съответните понятия в този регламент позоваванията на „централни банки от ЕСЦБ“ и „централни банки“ включват и националните централни банки на държавите от ЕАСТ;

               в)позоваванията на други актове в този регламент се прилагат, доколкото тези актове са включени в настоящото споразумение и съобразно формата, в която са включени;

               г)позоваванията в този регламент на правомощията на ЕБО съгласно член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета се разбират в случаите, предвидени в точка 31ж от настоящото приложение и съобразно с тази точка, като отнасящи се до правомощията на Надзорния орган на ЕАСТ по отношение на държавите от ЕАСТ;

               д)в точка (75) на член 4, параграф 1 думите „Норвегия и“ и се вмъкват преди думата „Швеция“;

               е)в член 31, параграф 1, буква б), по отношение на държавите от ЕАСТ, думата „Комисията“ се чете „Надзорният орган на ЕАСТ“;

               ж)в член 80, параграфи 1 и 2 думите „или, в случай на държава от ЕАСТ, Надзорния орган на ЕАСТ“ се вмъкват след думата „Комисията“;

               з)в член 329, параграф 4, член 344, параграф 2, член 352, параграф 6, член 358, параграф 4 и член 416, параграф 5, по отношение на държавите от ЕАСТ, след думите „влизането в сила на“ се вмъкват думите „решенията на Съвместния комитет на ЕИП, съдържащи“;

               и)в член 395:

               i)в параграфи 7 и 8, по отношение на държавите от ЕАСТ, думата „Съвета“ не се прилага;

               ii)по отношение на държавите от ЕАСТ параграф 8, първа алинея се чете, както следва:

               „На Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ се предоставя правомощието да приема решение за приемане или отхвърляне на предлаганите национални мерки, посочени в параграф 7.“;

               iii)параграф 8, втора алинея, първо изречение се заменя със следното:

               „В рамките на един месец от получаването на уведомлението по параграф 7 ЕБО представя становището си по посочените в същия параграф елементи на Съвета, Комисията и на съответната държава членка или, когато неговото становище се отнася до национални мерки, предложени от държава от ЕАСТ, на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ и съответната държава от ЕАСТ.“;

               й)в член 458:

               i)по отношение на държавите от ЕАСТ параграф 2, първа алинея се чете, както следва:

               „Когато определеният в съответствие с параграф 1 орган установи промени в интензивността на макропруденциалния или системния риск във финансовата система, който може да има сериозни отрицателни последици за финансовата система и реалната икономика в конкретна държава от ЕАСТ и който според този орган може да се преодолее по-успешно чрез по-строги национални мерки, то той уведомява Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ, Надзорния орган на ЕАСТ, ЕССР и ЕБО за това и представя съответните количествени или качествени доказателства за всички посочени по-долу елементи;“;

               ii)по отношение на държавите от ЕАСТ параграф 4, първа алинея се чете, както следва:

               „На Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ се предоставя правомощието да приеме, въз основа на предложение на Надзорния орган на ЕАСТ, акт за изпълнение за отхвърляне на проекта за национални мерки, посочени в параграф 2, буква г).“;

               iii)в параграф 4, алинея втора се добавя следното:

               „Когато техните становища се отнасят до проект на национални мерки на държава от ЕАСТ, ЕССР и ЕБО представят становищата си на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ, Надзорния орган на ЕАСТ и съответната държава от ЕАСТ.“;

               iv)по отношение на държавите от ЕАСТ параграф 4, трета до осма алинея се четат, както следва:

               „Като отчита във възможно най-голяма степен посочените във втора алинея становища и в случай че са налице убедителни, надеждни и подробни доказателства, че мярката ще окаже отрицателно въздействие върху вътрешния пазар, което надхвърля ползите за финансовата стабилност, произтичащи от намаляването на установения макропруденциален или системен риск, Надзорният орган на ЕАСТ може в срок от един месец да предложи на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ акт за изпълнение за отхвърляне на проекта за национални мерки.

               В случай че до един месец Надзорният орган на ЕАСТ не представи предложение, съответната държава от ЕАСТ може незабавно да приеме проекта за национални мерки за срок до две години или до изчезването на макропруденциалния или системния риск, ако това се случи по-рано.

               Постоянният комитет на държавите от ЕАСТ приема решение относно предложението на Надзорния орган на ЕАСТ в срок от един месец от получаването на предложението и излага своите мотиви за отхвърлянето или приемането на проекта за национални мерки.

               Постоянният комитет на държавите от ЕАСТ отхвърля проекта за национални мерки само ако прецени, че не са спазени едно или няколко от следните условия:

               а)естеството на промените в интензитета на макропруденциалния или системния риск представлява заплаха за финансовата стабилност на национално равнище;

               б)на установения макропруденциален или системен риск не може да се намери адекватно решение по членове 124 и 164 от настоящия регламент и членове 101, 103, 104, 105, 133 и 136 от Директива 2013/36/ЕС, като се отчита относителната ефективност на тези мерки;

               в)националните мерки в проекта са по-подходящи за справяне с установения макропруденциален или системен риск и не водят до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други договарящи се страни или ЕАСТ като цяло, като представляват или създават пречка пред функционирането на вътрешния пазар;

               г)въпросът засяга само една държава от ЕАСТ; и

               д)по отношение на рисковете все още не са предприети други мерки, предвидени в настоящия регламент или в Директива 2013/36/ЕС.

               Оценката на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ взема под внимание становището на ЕССР и ЕБО и се основава на доказателствата, представени съгласно параграф 2 от определения в съответствие с параграф 1 орган.

               При липса на решение на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ за отхвърляне на проекта на национални мерки в срок от един месец след получаването на предложението от Надзорния орган на ЕАСТ, държавата от ЕАСТ може да приеме мерките и да ги прилага за срок до две години или до изчезването на макропруденциалния или системния риск, ако това се случи по-рано.“;

               v)по отношение на държавите от ЕАСТ параграф 6 се чете, както следва:

               „Когато държава от ЕАСТ признае мерките, определени в съответствие с настоящия член, тя уведомява Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ, Надзорният орган на ЕАСТ, ЕБО, ЕССР и договарящата се страна по Споразумението за ЕИП, на която е разрешено да прилага мерките.“;

               к)в член 467, параграф 2, по отношение на държавите от ЕАСТ, думите „Комисията приеме регламент“ се четат „влезе в сила решение на Съвместния комитет на ЕИП, съдържащо приет регламент“;

               л)в член 497 по отношение на държавите от ЕАСТ:

               i)в параграфи 1 и 2 след думите „влизане в сила на последното от“ се вмъкват думите „решенията на Съвместния комитет на ЕИП, съдържащи“;

               ii)в параграф 1 думата „приемането“ се чете „прилагането в ЕИП“.“

               3.В точка 31бв (Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета):

               а)добавя се следното тире:

               „-32013 R 0575: Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. (ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1), поправен с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 68, ОВ L 321, 30.11.2013 г., стр. 6 и ОВ L 20, 25.1.2017 г., стр. 2.“;

               б)в адаптация (щз) се добавя следното:

               „v)в параграф 5а, по отношение на държавите от ЕАСТ, след думите „влизане в сила на последното от“ се вмъкват думите „решенията на Съвместния комитет на ЕИП, съдържащи“.“

               4.В точка 31да (Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета) се добавя следното тире:

               „-32013 L 0036: Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и Съвета от 26 юни 2013 г. (ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 338), поправена с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 73 и ОВ L 20, 25.1.2017 г., стр. 1.“.

               5.Текстът на точка 31 (Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета) се заличава.

               Член 2

               Текстовете на Регламент (ЕС) № 575/2013, поправен с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 68, ОВ L 321, 30.11.2013 г., стр. 6 и ОВ L 20, 25.1.2017 г., стр. 2, и на Регламент (ЕС) 2017/2395 и Директива 2013/36/EС, поправени с ОВ L 208, 2.8.2013 г., стр. 73 и ОВ L 20, 25.1.2017 г., стр. 1, на исландски и норвежки език, които ще да бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.

               Член 3

               Настоящото решение влиза в сила на […] г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП*.

                  6Член 4

               Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.

               Съставено в Брюксел на [...] година.

                     За Съвместния комитет на ЕИП

                     Председател

                     Секретари
                     на Съвместния комитет на ЕИП

               Съвместна декларация на договарящите се страни

               към Решение № […] за включване на Директива 2013/36/ЕС в Споразумението за ЕИП

               [за приемане заедно с решението и за публикуване в ОВ]

               Договарящите се страни споделят разбирането, че с включването в Споразумението за ЕИП на Директива № 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО не се засягат националните правила с общо приложение относно скрининга за сигурност или обществен ред на преките чуждестранни инвестиции.

                     (1)

                        OВ L 176, 27.6.2013 г., стp. 1.

                     (2)

                        OВ L 345, 27.12.2017 г., стp. 27.

                     (3)

                        OВ L 176, 27.6.2013 г., стp. 338.

                     (4)

                        OВ L 177, 30.6.2006 г., стp. 1.

                     (5)

                        OВ L 177, 30.6.2006 г., стp. 201.

                     (6)
                  *
                        [Без отбелязани конституционни изисквания.] [С отбелязани конституционни изисквания.]


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 17.5.2019
            COM(2019) 242 final
            2019/0116(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвета на министрите АКТБ—ЕС във връзка с делегирането на правомощия на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС за вземането на решение за приемане на преходни мерки за удължаване на срока на действие на Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.Предмет на предложението

               Срокът на действие на Споразумението за партньорство между ЕС и членовете на Групата страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ)
                  1
               , подписано в Котону на 23 юни 2000 г., ще изтече на 29 февруари 2020 г. Настоящото предложение на Комисията се отнася до решението на Съвета за позицията, която да се заеме от името на Съюза в рамките на Съвета на министрите АКТБ—ЕС във връзка с предвиденото приемане на решение относно делегирането на правомощия на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС за евентуалното прилагане на преходни мерки за удължаване на срока на действие на Споразумението за партньорство между държавите от АКТБ и ЕС.

               2.Контекст на предложението

               2.1.Споразумението за партньорство от Котону

               От 2000 г. насам Споразумението за партньорство от Котону (наричано по-нататък „Споразумението“ или „СПК“) очертава рамката за отношенията на ЕС със 79 държави от АКТБ. Споразумението бе сключено за срок от 20 години — от 1 март 2000 г. до 29 февруари 2020 г. След сключването му то бе преразгледано през 2005 г. и 2010 г.

               2.2.Съветът на министрите АКТБ—ЕС

               Съветът на министрите АКТБ—ЕС е орган на ниво министри, създаден със Споразумението (член 15 от СПК). Той се състои, от една страна, от членовете на Съвета на Европейския съюз и членовете на Европейската комисия и, от друга, от член на правителството на всяка държава от АКТБ.

               Постът председател на Съвета на министрите се заема последователно от член на Съвета на Eвропейския съюз и от член на правителството на държава от АКТБ. Съветът на министрите по правило заседава един път годишно по инициатива на председателя и когато намери за необходимо, във формат и географски състав, подходящ за разглеждане на поставените въпроси.

               Сред функциите на Съвета на министрите е, наред с другото
                  2
               , вземането на решенията, необходими за прилагането и изпълнението на Споразумението.

               Съветът на министрите взема решенията си по общо съгласие на Страните. Решенията са редовно приети само ако присъстват

               –половината от членовете на Съвета на Европейския съюз (т.е. 14 министри от държавите — членки на ЕС),

               –един член на Комисията и

               –две трети от членовете, представляващи правителствата на държавите от АКТБ (т.е. членове на правителства от 55 различни държави от АКТБ).

               Всеки член на Съвета на министрите, който не може да присъства, може да бъде представляван. Представителят упражнява всички права на този член (член 15, параграф 3 от СПК).

               Съгласно член 15, параграф 4 от СПК Съветът на министрите може да делегира правомощия на Комитета на посланиците. Съветът на министрите може да делегира правомощието за вземане на решения, обвързващи страните по споразумението. Това делегиране на правомощия се извършва под формата на решение на Съвета на министрите.

               2.3.Комитетът на посланиците АКТБ—ЕС

               Комитетът на посланиците е създаден с член 16 от СПК. Той се състои, от една страна, от постоянните представители на всяка държава — членка на ЕС, и от представител на Комисията и, от друга, от ръководителя на мисията на всяка от държавите от АКТБ към ЕС. Постът председател на Комитета на посланиците се заема последователно от постоянен представител на държава членка, определен от Съюза, и ръководител на мисия, представляващ държава от АКТБ, определен от държавите от АКТБ.

               Комитетът на посланиците подпомага Съвета на министрите при изпълнението на неговите задачи и осъществява всеки мандат, който му е възложен от Съвета (член 16, параграф 2 от СПК). В този контекст в рамките на възложения му от Съвета на министрите мандат той може да приема решения, които са обвързващи за страните.

               Освен това Комитетът на посланиците наблюдава прилагането на Споразумението и напредъка за осъществяване на целите, предвидени в него. Комитетът на посланиците заседава редовно, и по-специално за подготовката на сесиите на Съвета, както и когато се окаже необходимо.

               2.4.Преходни мерки

               Срокът на действие на Споразумението за партньорство от Котону изтича на 29 февруари 2020 г. Съгласно предвиденото в член 95, параграф 4, първа алинея от Споразумението през септември 2018 г. бяха започнати преговори по ново Споразумение за партньорство АКТБ—ЕС. Трябва обаче да се въведат мерки за избягване на правен вакуум в отношенията между ЕС и АКТБ, в случай че до настъпване на горепосочената дата на изтичане на срока на действие все още няма готовност за прилагане на новото споразумение.

               Член 95, параграф 4, втора алинея от СПК гласи следното: „Съветът на министрите приема всички преходни мерки, които могат да са необходими до влизането в сила на новото споразумение.“ По смисъла на член 95, параграф 4, втора алинея от СПК преходните мерки могат да се прилагат за удължаване на срока на прилагане на цялото Споразумение или само на част от него до настъпване на датата, от която ще започне да се прилага новото споразумение (временно прилагане или влизане в сила след ратифициране от всички страни по Споразумението).

               С цел да се запази правната приемственост в отношенията с държавите от АКТБ, в случай че новото споразумение не започне да се прилага преди изтичане на срока на действащата правна уредба, е нужно да се приемат преходни мерки за удължаване на срока на прилагане на настоящото Споразумение.

               Решението относно преходните мерки (т.е. коя(и) част(и) от Споразумението да се прилага(т) на преходен принцип и до кога) може да бъде взето от самия Съвет на министрите или той може да делегира на Комитета на посланиците правомощието да приеме такова решение.

               2.5.Предвиденият акт на Съвета на министрите

               Съгласно процедурния правилник на Съвета на министрите, същият заседава веднъж годишно. 44-та сесия на Съвета на министрите ще се проведе в Брюксел на 23—24 май 2019 г. Тъй като съдържанието и времевият обхват на преходните мерки не са били обсъждани с партньорите от АКТБ, е невъзможно Съветът на министрите да приеме такива мерки.

               Предвид обстоятелството, че не се предвиждат повече заседания на Съвета на министрите преди изтичането на срока на действие на Споразумението, е необходимо вземането на решението за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от СПК да се делегира на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС. Комитетът на посланиците може да гарантира, че решението относно преходните мерки ще бъде прието своевременно.

               Ето защо по време на своята 44-та сесия Съветът на министрите АКТБ—ЕС ще приеме решение за делегиране на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС на правомощията за приемане на преходни мерки („предвижданият акт“).

               Целта на предвиждания акт е на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС да се делегират правомощия във връзка с решението за прилагане на преходни мерки в съответствие с член 15, параграф 4 от Споразумението, който гласи: „Съветът на министрите може да делегира правомощия на Комитета на посланиците.“ Предвижданият акт ще бъде обвързващ за страните по Споразумението.

               След като съдържанието и срокът на прилагане на преходните мерки бъдат определени от страните по Споразумението, Комитетът на посланиците ще упражни делегираните си правомощия и ще приеме решението относно преходните мерки, както е предвидено в член 95, параграф 4 от СПК. За подготвянето на това решение на Комитета на посланиците ще е необходимо решение на Съвета съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС, в което да се определи позицията на Съюза.

               3.Позиция, която трябва да се заеме от името на Съюза

               С оглед на гореизложеното се предлага позицията на Съюза да бъде в подкрепа на приемането на предвиждания акт на 44-та сесия на Съвета на министрите АКТБ—ЕС, и съответно да се възложи на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС да приеме решение относно преходните мерки съгласно член 95, параграф 4 от СПК.

               4.Правно основание

               4.1.Процесуалноправно основание

               4.1.1.Принципи

               С член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се урежда приемането на решения за установяване на „позициите, които трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден със споразумение, когато този орган има за задача да приема актове с правно действие, с изключение на актовете за допълнение или изменение на институционалната рамка на споразумението.“

               Понятието „актове с правно действие“ включва актовете, които имат правно действие по силата на нормите на международното право, уреждащи съответния орган. То включва и инструментите, които нямат обвързващ характер съгласно международното право, но са „годни да окажат съществено въздействие върху съдържанието на приеманата от законодателя на Съюза нормативна уредба“
                  3
               .

               4.1.2.Приложение в конкретния случай

               Съветът на министрите АКТБ—ЕС е орган, създаден със споразумение, и по-конкретно с член 15, параграф 1 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС, подписано в Котону на 23 юни 2000 г.

               Актът, който Съветът на министрите АКТБ—ЕС има за задача да приеме, представлява акт с правно действие. Предвижданият акт ще бъде обвързващ по силата на международното право съгласно предвиденото в член 15, параграф 3 от Споразумението.

               Предвижданият акт не допълва, нито изменя институционалната рамка на Споразумението.

               Поради това процесуалноправното основание за предлаганото решение е член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               4.2.Материалноправно основание

               4.2.1.Принципи

               Материалноправното основание за решение, приемано съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС, зависи преди всичко от целта и съдържанието на предвиждания акт, във връзка с който се заема позиция от името на Съюза. Ако предвижданият акт преследва две цели или се състои от две части и ако едната от целите или частите може да се определи като основна, докато другата е само акцесорна, решението съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС трябва да почива на едно-единствено материалноправно основание, а именно на изискваното от основната или преобладаващата цел или част.

               4.2.2.Приложение в конкретния случай

               Основните цел и съдържание на предвиждания акт са свързани като цяло с функционирането на международните органи, създадени въз основа на СПК, и с функционирането на СПК като цяло (евентуално удължаване на срока на прилагането му след предвидената дата на изтичане на срока му на действие). Материалноправното основание за решението на Съвета трябва да се определи като се вземе предвид Споразумението за партньорство от Котону като цяло
                  4
               .

               СПК бе сключено като споразумение за асоцииране и съответно правното основание за него беше член 310 от Договора за създаване на Европейската общност, който беше еквивалентът на член 217 от ДФЕС. От това следва, че материалноправното основание за предлаганото решение е член 217 от ДФЕС.

               4.3.Заключение

               Правното основание за предлаганото решение следва да бъде член 217 от ДФЕС във връзка с член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               2019/0116 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвета на министрите АКТБ—ЕС във връзка с делегирането на правомощия на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС за вземането на решение за приемане на преходни мерки за удължаване на срока на действие на Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 217 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Споразумението за партньорство между членовете на Групата страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ), от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга страна (наричано по-нататък „Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС“)
                  5
               , бе подписано в Котону на 23 юни 2000 г. Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС влезе в сила на 1 април 2003 г. и ще се прилага до 29 февруари 2020 г.

               (2)Съгласно предвиденото в член 95, параграф 4, първа алинея от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС през септември 2018 г. бяха започнати преговори по ново споразумение за партньорство АКТБ—ЕС. В случай че до датата на изтичане на срока на действие на настоящата правна уредба новото споразумение не бъде готово да се прилага, е необходимо да се приемат преходни мерки за удължаване на срока на прилагане на настоящото Споразумение.

               (3)Член 95, параграф 4, втора алинея от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС урежда правото на Съвета на министрите да приеме преходни мерки за удължаване на срока на прилагане на цялото Споразумение за партньорство АКТБ—ЕС или само на част от него до започване на временното прилагане на новото споразумение или до влизането му в сила.

               (4)Съгласно член 15, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС Съветът на министрите АКТБ—ЕС може да приеме решение за делегиране на правомощия на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС, включително правомощието за приемане на решение относно преходните мерки.

               (5)Съветът на министрите АКТБ—ЕС ще проведе ежегодното си редовно заседание на 23—24 май 2019 г. в Брюксел. Преходните мерки не са договорени, поради което не могат да бъдат приети от Съвета на министрите АКТБ—ЕС на редовното му заседание. Тъй като не се предвиждат повече заседания на Съвета на министрите АКТБ—ЕС преди изтичането на срока на действие на Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС, за да се гарантира своевременно приемане на решение за преходните мерки, е необходимо правомощието за вземане на решението за приемане на преходни мерки съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС да се делегира на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС.

               (6)По време на своята 44-та сесия Съветът на министрите АКТБ—ЕС ще приеме решение за делегиране на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС на правомощията за приемане на преходни мерки („предвижданият акт“).

               (7)Целесъобразно е да се определи позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза в рамките на Съвета на министрите АКТБ—ЕС, тъй като предвижданият акт ще има обвързващо действие за Съюза.

               (8)Позицията на Съюза за одобряване на предвиждания акт в рамките на Съвета на министрите АКТБ—ЕС следва да се определи в настоящото решение,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза в рамките на 44-та сесия на Съвета на министрите АКТБ—ЕС, е одобряване на делегирането на правомощия на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС в съответствие с член 15, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС за вземането на решение за приемане съгласно член 95, параграф 4 от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС на всякакви преходни мерки, каквито може да са необходими до влизането в сила на новото споразумение.

               Член 2

               Адресат на настоящото решение е Комисията.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Решение на Съвета от 19 декември 2002 г. за сключване на Споразумение за партньорство между държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (OВ L 65, 8.3.2003 г., стр. 27).

                     (2)

                        Съгласно член 15, параграф 2 от СПК Съветът на министрите АКТБ—ЕС има следните функции: „а) воденето на политическия диалог; б) приемането на политически насоки и на решения, необходими за прилагането на разпоредбите на настоящото споразумение и по-специално по отношение на стратегиите за развитие в определени области, предвидени в настоящото споразумение или във всяка друга област, която се окаже подходяща, както и по отношение на процедурите; в) разглежда и решава всеки въпрос, който може да затрудни ефективното и ефикасно прилагане на настоящото споразумение или може да представлява пречка за постигането на неговите цели; г) гарантира безпрепятственото функциониране на консултативните механизми.“

                     (3)

                        Решение на Съда от 7 октомври 2014 г., Германия/Съвет, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, т. 61—64.

                     (4)

                        Вж. по-специално решението по дело C-244/17, Комисия/Съвет („Казахстан“), ECLI:EU:C:2018:662, стр. 40, както и цитираната в него съдебна практика.

                     (5)

                        Споразумение (OВ L 317, 15.12.2000 г., стp. 3), изменено със споразумението, подписано в Люксембург на 25 юни 2005 г. (ОВ L 209, 11.8.2005 г., стр. 27), и със споразумението, подписано в Уагадугу на 22 юни 2010 г. (OВ L 287, 4.11.2010 г., стp. 3).


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 5.7.2019
            COM(2019) 321 final
            2019/0148(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            за установяване на позиция, която да бъде приета от името на Европейския съюз по отношение на внасянето на предложения за изменения на допълненията към Конвенцията за опазване на мигриращите видове диви животни на 13-ата среща на Конференцията на страните

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.Предмет на предложението

               Настоящото предложение се отнася до решението за установяване на позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза в рамките на Конвенцията за опазване на мигриращите видове диви животни (CMS)   във връзка с внасянето на предложения за изменение на допълненията към Конвенцията, за които да се вземат решения на 13-ата среща на Конференцията на страните.

               2.Контекст на предложението

               2.1.Конвенция за опазване на мигриращите видове диви животни (CMS)

               Конвенцията за опазване на мигриращите видове диви животни („Споразумението“) цели опазването на сухоземните, морските и птичите мигриращи видове в прилежащия им ареал.  Тя представлява междуправителствен договор, сключен под егидата на Програмата на ООН за околната среда, който се отнася до опазването на дивата природа и местообитанията в световен мащаб. Мигриращите видове, които следва да се опазват, са изброени в допълнения I (застрашени видове) и II (видове предмет на бъдещи споразумения) към Споразумението. Споразумението влезе в сила на 1 ноември 1983 г.

               Европейският съюз е страна по Споразумението
                  1
               .

               2.2.Конференция на страните

               Конференцията на страните е органът на Споразумението, който взема решения и има правомощия да оценява природозащитния статус на мигриращите видове и впоследствие да внася изменения в допълнения I и II към Споразумението. В съответствие с член XI от Споразумението всяка от страните може да прави предложения за изменение, които се приемат с мнозинство от две трети от присъстващите и гласуващи страни.

               Тринадесетата среща на Конференцията на страните по Конвенцията ще се проведе в Гандинагар (Индия) от 15 до 22 февруари 2020 г. Крайният срок за внасяне на предложения за изменение, определен от секретариата на Споразумението съгласно член XI, параграф 3, е 19 септември 2019 г. Поради това е необходимо Съветът да вземе решение с цел установяване на позицията, която да се заеме от името на Съюза на тринадесетата среща на Конференцията на страните по отношение на внасянето на предложения за изменения.

               Преди тринадесетата среща на Конференцията на страните секретариатът на Споразумението може да съобщи направените от други страни предложения за изменение на допълнения I и II към Споразумението, което може да наложи вземането на допълнително решение с цел установяване на позицията, която да бъде приета от името на Съюза по отношение на посочените предложения.

               2.3.Предвиден акт на Конференцията на страните

               Има предложение на тринадесетата среща на Конференцията на страните Съюзът да внесе предложение за изменение на допълнение I към Споразумението с цел увеличаване на защитата на един вид птици (Tetrax tetrax) и за изменение на допълнение II към Споразумението с цел увеличаване на защитата на същия вид птици (Tetrax tetrax), както и на два вида акули (Galeorhinus galeus и Sphyrna zygaena), в целите им ареали на разпространение, включително извън Съюза.

               Ако бъде приет, предвиденият акт ще стане обвързващ за страните съгласно член XI от Споразумението, в който се предвижда измененията на допълненията да влизат в сила за всички страни деветдесет дни след срещата на Конференцията на страните, на която са приети, с изключение на онези страни, които представят резерви.

               3.Позиция, която трябва да се заеме от името на Съюза

               Предложенията на Съюза за изменение на допълненията се основават на следните съображения: 1) включването на тези видове е научно обосновано; 2) включването е в съответствие със законодателството на ЕС; и 3) Съюзът е поел ангажимент за международно сътрудничество с цел опазване на биологичното разнообразие.

               Предложението е в съответствие със Седмата програма за действие за околната среда
                  2
                и стратегията на ЕС за биологичното разнообразие до 2020 г.
                  3
               , по-специално с цел 6: съдействие за предотвратяване на загубата на биологично разнообразие в световен мащаб. Това предложение не изисква промени в законодателството на Съюза, тъй като се отнася за видове, които вече са обект на подходяща защита съгласно това законодателство, по-специално съгласно Директивата за птиците
                  4
                и Общата политика на ЕС в областта на рибарството
                  5
               .

               С предложението не се създават нови изисквания за мониторинг или докладване. Планирането на изпълнението и мониторингът ще бъдат част от редовните дейности по планиране и докладване съгласно Споразумението. Освен това няма отражение върху бюджета.

               Неофициален обмен на предварителни становища с държавите членки бе осъществен чрез писмена консултация с онези от тях, които членуват в Координационната група по биологично разнообразие и природа и в Експертната група по Директивата за птиците и Директивата за местообитанията.

               Следователно позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза, следва да разреши на Комисията да представи горепосочените предложения на секретариата на Споразумението.

               4.Правно основание

               4.1.Процесуалноправно основание

               4.1.1.Принципи

               В член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда приемането на решения за установяване на „позициите, които трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден със споразумение, когато този орган има за задача да приема актове с правно действие, с изключение на актовете за допълнение или изменение на институционалната рамка на споразумението“.

               Понятието „актове с правно действие“ включва актове с правно действие по силата на нормите на международното право, които уреждат съответния орган. То включва и актове, които нямат обвързващ характер съгласно международното право, но са „годни да окажат съществено въздействие върху съдържанието на приеманата от законодателя на Съюза нормативна уредба“
                  6
               .

               4.1.2.Приложение в конкретния случай

               Конференцията на страните е орган, създаден със споразумение, а именно — Конвенцията за опазване на мигриращите видове диви животни (CMS).

               Актът, който Конференцията на страните има за задача да приеме, представлява акт с правно действие. В съответствие с член XI  от Конвенцията за опазване на мигриращите видове диви животни предвиденият акт ще има задължителен характер по силата на международното право.

               Предвиденият акт не допълва, нито изменя институционалната рамка на Споразумението.

               Поради това процесуалноправното основание за предложеното решение е член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               4.2.Материалноправно основание

               4.2.1.Принципи

               Материалноправното основание за дадено решение съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС зависи преди всичко от целта и съдържанието на предвидения акт, във връзка с който се заема позиция от името на Съюза. Ако предвиденият акт преследва две цели или се състои от две части и ако едната от целите или частите може да се определи като основна, докато другата е само допълнителна, решението съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС трябва да се основава само на едно материалноправно основание, а именно на изискваното от основната или преобладаващата цел или част.

               4.2.2.Приложение в конкретния случай

               Основната цел и съдържанието на предвидения акт са свързани с околната среда.

               Поради това материалноправното основание за предложеното решение е член 192, параграф 1.

               4.3.Заключение

               Правното основание за предложеното решение следва да бъде член 192, параграф 1 във връзка с член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               2019/0148 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               за установяване на позиция, която да бъде приета от името на Европейския съюз по отношение на внасянето на предложения за изменения на допълненията към Конвенцията за опазване на мигриращите видове диви животни на 13-ата среща на Конференцията на страните

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192,  параграф 1 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Конвенцията за опазване на мигриращите видове диви животни („Споразумението“) беше сключена от Съюза с Решение 82/461/ЕИО на Съвета
                  7
                и влезе в сила на 1 ноември 1983 г.

               (2)Съгласно член XI  от Споразумението Конференцията на страните може да приема решения за изменение на допълнения I и II към Споразумението.

               (3)На своята тринадесета среща от 15 до 22 февруари 2020 г. Конференцията на страните може да приеме такива изменения. Секретариатът на Конвенцията е уведомил страните по Конвенцията, че всички предложения за изменения трябва да бъдат предадени до 19 септември 2019 г. в съответствие с член XI, параграф 3 от Споразумението. Като страна по Конвенцията Съюзът може да прави такива предложения.

               (4)Уместно е да се установи позицията, която да се заеме от името на Съюза по отношение на представянето на предложения за изменение на допълненията към Споразумението, тъй като тези изменения ще бъдат обвързващи за Съюза.

               (5)Включването на вида Tetrax tetrax в допълнение I към Споразумението и видовете Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus и  Sphyrna zygaena в допълнение II е научно обосновано и съответства на законодателството на Съюза, както и на неговия ангажимент за международно сътрудничество с цел опазване на биологичното разнообразие. Следователно Комисията следва да бъде оправомощена да предложи изменения в този смисъл.

               (6)Комисията следва да предаде тези предложения на секретариата на Споразумението.

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               1.
                     С оглед на тринадесетата среща на Конференцията на страните по Конвенцията за опазване на мигриращите видове диви животни („Споразумението“) Комисията се оправомощава да представи от името на Съюза предложение за следните изменения:

               а)
                     изменение на допълнение I към Споразумението, така че да включва вида Tetrax tetrax;

               б)
                     изменения на допълнение II към Споразумението, така че да включва видовете Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus и Sphyrna zygaena.

               2.
                     Комисията предава посочените в параграф 1 предложения на секретариата на Конвенцията.

               Член 2

               Адресат на настоящото решение е Комисията.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Решение 82/461/ЕИО на Съвета от 24 юни 1982 г. за сключване на Конвенция за опазване на мигриращите видове диви животни (ОВ L 210, 24.6.1982 г., стр. 10).

                     (2)

                        Решение № 1386/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2013 г. относно Обща програма на Европейския съюз за действие за околната среда до 2020 година „Да живеем добре в пределите на нашата планета“, ОВ L 354, 28.12.2013 г., стр. 171.

                     (3)

                        COM(2011) 244 final, „Нашата застраховка живот, нашият природен капитал: стратегия на ЕС за биологичното разнообразие до 2020 г.“

                     (4)

                        Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици, ОВ L 103, 25.4.1979 г., стр. 1.

                     (5)

                        Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 г. относно общата политика в областта на рибарството, ОВ L 354, 28.12.2013 г., стр. 22.

                     (6)

                        Решение на Съда от 7 октомври 2014 г., Германия/Съвет, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, т. 61—64.

                     (7)

                        Решение 82/461/ЕИО на Съвета от 24 юни 1982 г. за сключване на Конвенция за опазване на мигриращите видове диви животни (ОВ L 210, 24.6.1982 г., стр. 10).