               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 7.12.2018
            COM(2018) 799 final
            2018/0410(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно подписването от името на Съюза на Споразумението между Европейския съюз и Република Сърбия за статуса на действия, провеждани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана в Република Сърбия

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.КОНТЕКСТ НА ПРЕДЛОЖЕНИЕТО

               •Основания и цели на предложението

               Член 54, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2016/1624 на Европейския парламент и на Съвета от 14 септември 2016 г. за европейската гранична и брегова охрана
                  1
                предвижда, че Европейската агенция за гранична и брегова охрана може да координира оперативното сътрудничество между държавите членки и трети държави по отношение на управлението на външните граници. В това отношение Агенцията може да извършва действия по външните граници с участието на една или повече държави членки и трета държава, граничеща с поне една от тези държави членки, като е необходимо и съгласието на тази съседна трета държава, включително на нейната собствена територия.

               Съгласно член 54, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2016/1624, когато се предвижда разполагане на европейски екипи за гранична и брегова охрана в трета държава за действия, при които членовете на екипите ще разполагат с изпълнителни правомощия, или когато това се налага за други действия в трета държава, Съюзът сключва споразумение за статуса със съответната трета държава. Споразумението за статуса обхваща всички аспекти, необходими за провеждане на действията. По-специално то включва описание на обхвата на операцията, гражданската и наказателната отговорност, задачите и правомощията на членовете на екипите. Споразумението за статуса гарантира пълно зачитане на основните права по време на операциите.

               Въз основа на приетите от Съвета указания за водене на преговори Европейската комисия договори с Република Сърбия Споразумение за статуса на действия, провеждани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана в Република Сърбия („споразумение за статуса“) с оглед на създаването на правна рамка, която да даде възможност за незабавни действия чрез изготвянето на оперативни планове при нужда от бързо реагиране. Въпреки че миграционните потоци в региона са много по-ниски, отколкото през 2015 г. и 2016 г., организираните престъпни мрежи адаптират бързо своите маршрути и методи за трафик на незаконни мигранти към всякакви нови обстоятелства. С въвеждането на споразумението за статуса отговорните органи на Република Сърбия и държавите — членки на ЕС, координирани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана, ще бъдат в много по-добра позиция да реагират бързо на такива възможни развития.

               Приложеното предложение за решение на Съвета представлява правният инструмент за подписването на споразумението за статуса между Европейския съюз и Република Сърбия.

               На 21 февруари 2017 г. Съветът упълномощи Комисията да започне преговори с Република Сърбия за сключване на споразумение за статуса на действия, провеждани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана в Република Сърбия.

               Преговорите относно споразумение за статуса бяха започнати на 7 април 2017 г., а вторият им кръг се проведе на 11 май 2017 г. Споразумение беше постигнато на 3 август 2018 г.  Споразумението за статуса беше парафирано от комисаря по въпросите на миграцията, вътрешните работи и гражданството Д. Аврамопулос и министъра на вътрешните работи на Република Сърбия Н. Стефанович на 20 септември 2018 г. в Белград.

               Комисията счита, че целите, определени от Съвета в неговите указания за водене на преговорите, са постигнати и че проектът на споразумението за статуса е приемлив за Съюза.

               Държавите членки бяха информирани и с тях бяха проведени консултации в съответната работна група на Съвета.

               •Съгласуваност с действащите разпоредби в тази област на политиката

               Шестнадесет държави членки имат понастоящем двустранни споразумения с Република Сърбия, които включват редица съвместни мерки като гранични проверки, наблюдение, патрулиране, връщане и т.н. Освен това съществува и работна договореност (която се актуализира) между Министерството на вътрешните работи на Република Сърбия и Европейската агенция за гранична и брегова охрана, която включва по-специално редовното участие като наблюдатели  на представители на „Гранична полиция“ на Сърбия в координирани съвместни операции на Европейската агенция за гранична и брегова охрана на територията на държави членки, със съгласието на приемащата държава членка.

               •Съгласуваност с други политики на Съюза

               Европейската програма за миграцията
                  2
                се основава на четири стълба. Един от тях е управлението на границите: това включва по-добро управление на външната граница на ЕС, по-специално посредством солидарност към държавите членки, които са разположени по външните граници, и подобряване на ефективността на граничните контролно-пропускателни пунктове. Засиленият контрол на границите на Република Сърбия също ще окаже положително въздействие върху външните граници на ЕС, по-специално външните граници на България, Хърватия, Унгария и Румъния, както и границите на Република Сърбия. По-нататъшното засилване на сигурността по външните граници е в съответствие и с Европейската програма за сигурност
                  3
               .

               2.ПРАВНО ОСНОВАНИЕ, СУБСИДИАРНОСТ И ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ

               •Правно основание

               Правното основание за настоящото предложение за решение на Съвета са член 77, параграф 2, буква б) и буква г) и член 79, параграф 2, буква в) от ДФЕС, във връзка с член 218, параграф 5 от ДФЕС.

               Сключването от страна на Европейския съюз на споразумение за статуса е изрично предвидено в член 54, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2016/1624, който гласи, че в случаите, когато се предвижда разполагане на европейски екипи за гранична и брегова охрана в трета държава за действия, при които членове на екипите ще разполагат с изпълнителни правомощия, или когато това се налага за други действия в трета държава, Съюзът сключва споразумение за статуса със съответната трета държава.

               Съгласно член 3, параграф 2 от ДФЕС Съюзът разполага с изключителна компетентност за сключване на международни споразумения, когато това е предвидено в законодателен акт на Съюза. В член 54, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2016/1624 се предвижда, че Европейският съюз сключва споразумение за статуса със съответната трета държава. Следователно приложеното споразумение с Република Сърбия попада в рамките на изключителната компетентност на Европейския съюз.

               •Субсидиарност (при неизключителна компетентност)

                  Не е приложимо

               •Пропорционалност

               С оглед на това, че мрежите на организираната престъпност бързо адаптират своите маршрути и методи за трафик на незаконни мигранти, участието на ЕС се изисква, за да се подобри контролът по границите на Република Сърбия. Споразумението за статуса е необходимо, за да се позволи на отговорните органи на Република Сърбия и държавите — членки на ЕС, координирани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана, да реагират бързо на такива възможни развития. То ще даде възможност за разполагане на европейски екипи за гранична и брегова охрана от Европейската агенция за гранична и брегова охрана в Република Сърбия в случай на внезапен приток на мигранти.

               •Избор на инструмент

                  Настоящото предложение е в съответствие с член 218, параграф 5 от ДФЕС, който предвижда приемането от Съвета на решения относно международни споразумения. Не съществува друг правен инструмент, който да може да бъде използван за постигане на целта, изложена в настоящото предложение.

               3.РЕЗУЛТАТИ ОТ ПОСЛЕДВАЩИТЕ ОЦЕНКИ, КОНСУЛТАЦИИТЕ СЪС ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И ОЦЕНКИТЕ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕТО

               •Последващи оценки/проверки за пригодност на действащото законодателство

                  Не е приложимо

               •Консултации със заинтересованите страни

                  Не е приложимо

               •Събиране и използване на експертни становища

                  Не е приложимо

               •Оценка на въздействието

                  Не е необходима оценка на въздействието за договарянето на споразумението за статуса.

               •Пригодност и опростяване на законодателството

               Тъй като това ще бъде ново споразумение, оценка или проверки за пригодност на съществуващите инструменти не биха могли да бъдат извършени.

               •Основни права

                  Споразумението за статуса съдържа разпоредби, с които се гарантира защитата на основните права на лицата, засегнати от действията на членовете на екипите, които участват в действия, координирани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана.

                  Разпоредбите относно основните права са обяснени по-подробно в точка 5 „Други елементи“.

               4.ОТРАЖЕНИЕ ВЪРХУ БЮДЖЕТА

               Споразумението за статуса само по себе си няма да доведе до финансови последици. Самото разполагане на европейски екипи за гранична и брегова охрана въз основа на оперативен план и съответното споразумение за отпускане на безвъзмездни средства води до разходи, които се поемат от бюджета на Европейската агенция за гранична и брегова охрана. Бъдещите операции в рамките на споразумението за статуса ще бъдат финансирани със собствените ресурси на Европейската агенция за гранична и брегова охрана.

               5.ДРУГИ ЕЛЕМЕНТИ

               •Планове за изпълнение и механизми за мониторинг, оценка и докладване

               Комисията ще осигури подходящ мониторинг на изпълнението на споразумението за статуса.

               Република Сърбия и Европейската агенция за гранична и брегова охрана следва да оценяват заедно всяка съвместна операция или бърза гранична намеса.

               По-специално, Европейската агенция за гранична и брегова охрана, Република Сърбия и държавите членки, участващи в конкретно действие, следва след приключването на всяко действие да изготвят доклад относно прилагането на разпоредбите от споразумението, включително относно обработката на лични данни.

               •Обяснителни документи (за директиви)

                  Не е приложимо

               •Подробно разяснение на отделните разпоредби на предложението

               Обхват на споразумението

               По силата на настоящото споразумение Европейската агенция за гранична и брегова охрана следва да бъде в състояние да разположи европейски екипи за гранична и брегова охрана с изпълнителни правомощия в Република Сърбия, за да извършват съвместни операции и бърза гранична намеса. Макар настоящото споразумение да не разширява обхвата на Споразумението между Европейската общност и Република Сърбия за обратно приемане на незаконно пребиваващи лица („Споразумението между ЕО и Република Сърбия за обратно приемане“)
                  4
               , на екипите на Европейската агенция за гранична и брегова охрана следва да бъде разрешено също така, в хода на конкретна операция по връщане, да съдействат на Република Сърбия при установяването на самоличността на лицата, които следва да бъдат приети обратно в Република Сърбия в съответствие със Споразумението между ЕО и Република Сърбия за обратно приемане.

               Европейските екипи за гранична и брегова охрана могат да бъдат разполагани на територията на Република Сърбия само в регионите, граничещи с външните граници на ЕС, като членовете на екипа разполагат с изпълнителни правомощия в тези региони на Република Сърбия, както е посочено в оперативния план.

               Започване на действие

               Агенцията може да предложи инициатива за започване на действие. Компетентните органи на Република Сърбия могат да поискат от Агенцията да обмисли започването на действие. За изпълнението на дадено действие е необходимо съгласието на компетентните органи на Република Сърбия и на Агенцията.

               Оперативен план

               Преди всяка съвместна операция или бърза гранична намеса трябва да бъде договорен оперативен план между Агенцията и Република Сърбия. Този оперативен план трябва също така да бъде одобрен от държавата членка или държавите членки, които граничат с оперативната зона.

               В плана се определят подробно организационните и процедурните аспекти на съвместната операция или на бързата гранична намеса, включително описание и оценка на ситуацията, оперативните цели, видът техническо оборудване, което да бъде разположено, планът за изпълнение, сътрудничеството с други трети държави, други агенции и органи на Съюза или международни организации, разпоредбите по отношение на основните права, включително защитата на личните данни, структурата на координирането, управлението, контрола, комуникациите и докладването, организационните договорености и логистиката, оценката и финансовите аспекти на съвместната операция или на бързата гранична намеса.

               Задачи и правомощия на членовете на екипа

               Като общо правило екипите са упълномощени да изпълняват задачите и да упражняват изпълнителните правомощия, които са необходими за провеждането на операциите по граничен контрол и връщане. Те спазват националното законодателство на Република Сърбия.

               Екипите извършват действия на територията на Република Сърбия единствено съгласно инструкциите и в присъствието на гранични служители или други полицейски служители на Република Сърбия.

               Членовете на екипа носят, когато е уместно, собствената си униформа, видими лични идентификационни знаци, както и синя лента на ръкава на униформата с отличителните знаци на Европейския съюз и на Агенцията. Те носят също така документ за акредитиране, за да може тяхната самоличност да бъде установена от националните органи на Република Сърбия.

               Членовете на екипа могат да носят служебни оръжия, боеприпаси и оборудване, разрешени в съответствие с националното право на собствената им държава и правото на Република Сърбия. Органите на Република Сърбия уведомяват предварително Агенцията за разрешените служебни оръжия, боеприпаси и оборудване, както и за съответната правна рамка и условията за тяхното използване.

               Членовете на екипа могат да използват сила, включително служебни оръжия, боеприпаси и оборудване, със съгласието на собствената си държава и на органите на Република Сърбия, в присъствието на гранични служители или други компетентни служители на Република Сърбия и в съответствие с националното право на Република Сърбия. Органите на Република Сърбия могат да разрешат на членовете на екипа да използват сила и в отсъствието на своите гранични служители. Членовете на екипа могат да използват оръжия само когато това е абсолютно наложително при самозащита, за да отблъснат непосредствена животозастрашаваща атака срещу тях или срещу друго лице, в съответствие с националното законодателство на Република Сърбия.

               При поискване компетентните органи на Република Сърбия могат да съобщят на членовете на екипа информация, съдържаща се в националните бази данни на Република Сърбия, ако това е необходимо за изпълнението на техните задачи. Агенцията може също така да предостави на сръбските компетентни органи информация, необходима за изпълнението на оперативните цели.

               Временно спиране и прекратяване на действието

               Агенцията и органите на Република Сърбия могат да спрат или да прекратят действието, ако счетат, че другата страна не спазва разпоредбите на споразумението или на оперативния план.

               Привилегии и имунитети на членовете на екипа

               Членовете на екипа се ползват с имунитет по отношение на наказателната юрисдикция на Република Сърбия за актовете, извършени при изпълнение на техните служебни функции („по време на служба“), но не се ползват с такъв имунитет за актове, извършени, когато те не са на смяна.

               В оперативния план се излагат подробно действията, за които се дава имунитет по отношение на наказателната юрисдикция на Република Сърбия.

               При твърдения за извършено престъпление от член на екипа, преди да започне производството пред съда, изпълнителният директор на Агенцията удостоверява пред компетентните съдебни органи на Република Сърбия дали въпросният акт е извършен при изпълнение на служебните функции на лицето или не. Изпълнителният директор на Агенцията взема решение след внимателно разглеждане на всяко изявление, направено от компетентния орган на държавата членка, която е разположила граничния служител или друг компетентен служител, и компетентните органи на Република Сърбия.

               Привилегиите, предоставени на членовете на екипа, и имунитетът по отношение на наказателната юрисдикция на Република Сърбия не ги освобождават от юрисдикцията на изпращащата държава членка

               Подобен режим се прилага за гражданската и административната отговорност на членовете на екипа.

               Имунитетът на членовете на екипите по отношение на наказателната, гражданската и административната юрисдикция на Република Сърбия може да бъде снет от държавата членка, която е разположила въпросния граничен служител или друг съответен член на персонала. Подобно снемане на имунитет винаги трябва да бъде изрично.

               В споразумението се предвижда механизъм за обезщетяване на вреди. Този механизъм за обезщетяване се основава на член 42 от Регламент (ЕС) 2016/1624 относно европейската гранична и брегова охрана. Ако вредата е причинена от член на екип „по време на служба“, отговорността се поема от Република Сърбия. Ако вредата е причинена „по време на служба“ от член на екип от участваща държава членка вследствие на груба небрежност или умишлено нарушение или ако актът е извършен по време, когато лицето не е било на смяна, Република Сърбия може да поиска чрез изпълнителния директор на Агенцията съответната участваща държава членка да изплати обезщетение. Ако служител на Агенцията причини щети, Република Сърбия може да поиска да бъде платено обезщетение от Агенцията.

               Спрямо членовете на екипа не могат да се предприемат изпълнителни мерки, освен когато срещу тях е образувано наказателно или гражданско производство, което не е свързано със служебните им функции.

               Имуществото на членовете на екипа, което е необходимо за изпълнението на служебните им функции, не може да бъде изземвано. При граждански производства членовете на екипа не подлежат на ограничения върху личната им свобода или на други ограничителни мерки.

               Членовете на екипа са освободени от изискванията на разпоредбите в областта на социалната сигурност, които може да са в сила в Република Сърбия, по отношение на услугите, предоставени на Агенцията. Те също така са освободени от всички форми на данъчно облагане в Република Сърбия върху заплатите и възнагражденията, които получават от Агенцията или от техните държави членки, както и върху други доходи, получени извън Република Сърбия.

               Органите на Република Сърбия разрешават внасянето и изнасянето на предмети за лично ползване от членовете на екипа и ги освобождават от всякакви мита, данъци и други налози (различни от таксите за съхранение, превоз и подобни услуги) върху такива предмети.

               Личният багаж на членовете на екипа може да бъде проверяван само ако има основания да се счита, че той съдържа предмети, които не са предназначени за лично ползване от членовете на екипа, или предмети, чийто внос или износ е забранен със закон или е подчинен на правила на Република Сърбия за налагане на карантина. Проверките на такъв личен багаж се извършват само в присъствието на съответния/ите член/ове на екипа или на упълномощен представител на Агенцията.

               Документите, кореспонденцията и имуществото на членовете на екипа са неприкосновени, освен в случай на изпълнителни мерки. Членовете на екипа не са длъжни да дават свидетелски показания.

               Документ за акредитиране

               Агенцията, в сътрудничество с Република Сърбия, издава на членовете на екипа документ за акредитиране с цел удостоверяване на самоличността им пред органите на Република Сърбия като доказателство за правата на притежателите му да изпълняват задачите и да упражняват правомощията, предоставени им съгласно настоящото споразумение и оперативния план. Документът за акредитиране, заедно с валиден документ за пътуване, предоставя на члена на екипа достъп до Република Сърбия, без да са необходими предварително разрешение или виза; този документ се връща на Агенцията след приключване на действието. Агенцията ще предоставя на компетентните органи на Сърбия образец на документ за акредитация преди началото на прилагането на Споразумението, както и при евентуална промяна на този образец.

               Основни права

               При изпълнението на своите задължения и упражняването на своите правомощия членовете на екипа зачитат в пълна степен основните права и свободи, включително по отношение на достъпа до процедури за предоставяне на убежище, човешкото достойнство и забраната на изтезанията, нечовешкото или унизителното отношение, правото на свобода, принципа на забрана за връщане и забраната на колективното експулсиране, правата на детето и правото на зачитане на личния и семейния живот. Те не дискриминират лицата въз основа на техния пол, расова или етническа принадлежност, религия или убеждения, увреждане, възраст или сексуална ориентация. Всички мерки в нарушение на тези основни права и свободи са пропорционални на целите, преследвани от тези мерки, и зачитат същността на тези основни права и свободи.

               Всяка страна трябва да разполага с механизъм за подаване на жалби в случай на предполагаемо нарушение на основните права, извършено от нейните служители. Агенцията е установила механизма за жалби, посочен в член 72 от Регламент (ЕС) 2016/1624 относно европейската гранична и брегова охрана, и следователно е изпълнила това си задължение. Омбудсманът на Република Сърбия („Защитник на гражданите“) може да разглежда подобни предполагаеми нарушения, освен ако органите на Република Сърбия не решат да създадат механизъм, който е специално предназначен за разглеждането на жалбите, подадени по силата на настоящото споразумение.

               Обработване на лични данни

               Членовете на екипа обработват лични данни, когато това е необходимо и пропорционално с правилата, приложими за Агенцията и държавите — членки на ЕС. Обработването на лични данни от органите на Република Сърбия се извършва в съответствие с нейното националното законодателство.

               След приключването на всяко действие Агенцията, участващите държави членки и органите на Република Сърбия изготвят общ доклад относно обработването на лични данни от членовете на екипа. Този доклад се изпраща на служителя по въпросите на основните права и длъжностното лице по защита на данните на Агенцията, както и до компетентния орган за защита на личните данни в Република Сърбия. Служителят по въпросите на основните права и длъжностното лице по защита на данните на Агенцията докладват на изпълнителния директор на Агенцията.

               Спорове и тълкуване

               Всички въпроси, възникнали във връзка с прилагането на настоящото споразумение, се разглеждат съвместно от компетентните органи на Република Сърбия и от представители на Агенцията, която се консултира с държавата членка или държавите членки, съседни на Република Сърбия.

               Ако не бъде постигнато предварително споразумение, споровете относно тълкуването или прилагането на настоящото споразумение се уреждат единствено чрез преговори между Република Сърбия и Европейската комисия, която се допитва до всяка държава членка, която граничи с Република Сърбия.

               Компетентни органи за изпълнението на споразумението

               За Република Сърбия компетентният орган за изпълнението на настоящото споразумение е Министерството на вътрешните работи. За Европейския съюз това е Европейската агенция за гранична и брегова охрана.

               Съвместни декларации

               Договарящите страни отбелязват, че Европейската агенция за гранична и брегова охрана ще помага на Република Сърбия да контролира ефективно своите граници с всяка държава, която не е членка на Европейския съюз, със средства, различни от разполагането на европейски екипи за гранична и брегова охрана с изпълнителни правомощия.

               Двете страни се съгласяват, че статутът и очертанията съгласно международното право на територията на Сърбия и на държавите — членки на Европейския съюз, не са засегнати по никакъв начин от настоящото споразумение или от каквото и да е действие, извършено при неговото прилагане от страните или от тяхно име, включително създаването на оперативни планове или участието в трансгранични операции.

               Близкото асоцииране на Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген е отразено в съвместна декларация към споразумението.

               2018/0410 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно подписването от името на Съюза на Споразумението между Европейския съюз и Република Сърбия за статуса на действия, провеждани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана в Република Сърбия

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, букви б) и г) и член 79, параграф 2, буква в), във връзка с член 218, параграф 5 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Съгласно член 54, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2016/1624
                  5
               , когато се предвижда разполагане на европейски екипи за гранична и брегова охрана в трета държава за действия, за които членовете на екипите разполагат с изпълнителни правомощия, или когато това се налага за други действия в трета държава, Съюзът сключва споразумение за статуса със съответната трета държава. Споразумението за статуса следва да обхване всички аспекти, необходими за провеждане на действията.

               (2)На 21 февруари 2017 г. Съветът упълномощи Комисията да започне преговори с Република Сърбия за сключване на споразумение за статуса на действия, провеждани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана в Република Сърбия.

               (3)Преговорите относно споразумение за статуса бяха започнати на 7 април 2017 г. и приключиха успешно с парафирането на Споразумението между Европейския съюз и Република Сърбия за статуса на действия, провеждани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана в Република Сърбия („споразумение за статуса“) на 20 септември 2018 г.

               (4)Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва, в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета
                  6
               ; следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.

               (5)Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва, в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета
                  7
               ; следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.

               (6)В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.

               (7)Поради това споразумението следва да бъде подписано от името на Съюза, при условие че бъде сключено на по-късна дата, и приложените декларации следва да бъдат одобрени,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Подписването на Споразумението между Европейския съюз и Република Сърбия за статуса на действия, провеждани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана в Република Сърбия („Споразумението“), се одобрява от името на Съюза, при условие че посоченото споразумение бъде сключено.

               Член 2

               Декларациите, приложени към настоящото решение, се одобряват от името на Съюза.

               Член 3

               Генералният секретариат на Съвета изготвя акта за предоставяне на пълномощия за подписване на споразумението, при условие че то бъде сключено, на лицето или лицата, посочени от преговарящия по споразумението.

               Член 4

               Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        ОВ L 251, 16.9.2016 г., стр. 1.

                     (2)

                        COM(2015) 240 final.

                     (3)

                        COM(2015) 185 final.

                     (4)

                        ОВ L 334, 19.12.2007 г., стр. 46.

                     (5)

                        Регламент (ЕС) 2016/1624 на Европейския парламент и на Съвета от 14 септември 2016 г. за европейската гранична и брегова охрана, за изменение на Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕО) № 863/2007 на Европейския парламент и на Съвета, Регламент (ЕО) № 2007/2004 на Съвета и Решение 2005/267/ЕО на Съвета (ОВ L 251, 16.9.2016 г., стр. 1).

                     (6)

                        Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 131, 1.6.2000 г., стр. 43).

                     (7)

                        Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20).

    ---documentbreak---

               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 7.12.2018
            COM(2018) 799 final
            ПРИЛОЖЕНИЕ
            към
            Предложение за Решение на Съвета
            относно подписването от името на Съюза на Споразумението между Европейския съюз и Република Сърбия за статуса на действия, провеждани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана в Република Сърбия

               ПРИЛОЖЕНИЕ

               СПОРАЗУМЕНИЕ

               между Европейския съюз и Република Сърбия за статуса на действия, провеждани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана в Република Сърбия

               ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ

               и РЕПУБЛИКА СЪРБИЯ,

               наричани по-нататък „страните“,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, ЧЕ могат да възникнат ситуации, при които Европейската агенция за гранична и брегова охрана може да координира оперативното сътрудничество между държавите — членки на ЕС, и Република Сърбия, включително на територията на Република Сърбия,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, ЧЕ следва да бъде установена правна рамка под формата на споразумение за статуса във връзка със ситуациите, в които членовете на екипите на Европейската агенция за гранична и брегова охрана могат да разполагат с изпълнителни правомощия на територията на Република Сърбия,

               КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, ЧЕ страните надлежно отчитат приложените декларации при изпълнението на настоящото споразумение за статуса,

               КАТО ОТЧИТАТ, че при изпълнението на всички действия на територията на Република Сърбия Европейската агенция за гранична и брегова охрана следва да зачита напълно основните права,

               РЕШИХА ДА СКЛЮЧАТ СЛЕДНОТО СПОРАЗУМЕНИЕ:

               Член 1

               Обхват на споразумението

               1. Настоящото споразумение обхваща всички аспекти на сътрудничеството между Република Сърбия и Европейската агенция за гранична и брегова охрана, необходими за провеждането на действия от страна на Европейската агенция за гранична и брегова охрана на територията на Република Сърбия, при които членовете на екипите на Европейската агенция за гранична и брегова охрана могат да имат изпълнителни правомощия.

               2.С настоящото споразумение не се разширява обхватът на Споразумението между Европейската общност и Република Сърбия за обратно приемане на незаконно пребиваващи лица (наричано по-нататък „Споразумението за обратно приемане между ЕС и Република Сърбия“). Що се отнася до операциите по връщане, определени в член 2, буква г), настоящото споразумение засяга единствено предоставянето на оперативна подкрепа за операциите по връщане, които се извършват в съответствие със Споразумението за обратно приемане между ЕС и Република Сърбия.

               3.Настоящото споразумение обхваща Република Сърбия. Настоящото споразумение не обхваща Косово
                  1
               *.

               Член 2

               Определения

               За целите на настоящото споразумение се прилагат следните определения:

               а)
                     „действие“ означава съвместна операция, бърза гранична намеса или операция по връщане;

               б)
                     „съвместна операция“ означава действие, което има за цел справянето с незаконната имиграция или трансграничната престъпност, или предоставянето на засилена техническа и оперативна подкрепа по външните граници на държава членка, съседна на Република Сърбия, и което е разгърнато на територията на Република Сърбия;

               в)
                     „бърза гранична намеса“ означава действие, което има за цел бързото реагиране на ситуация на конкретни и несъразмерни предизвикателства на границата на Република Сърбия с държава членка и което е разгърнато на територията на Република Сърбия за ограничен период от време;

               г)
                     „операция по връщане“ означава операция, която се организира или координира от Агенцията и включва техническо и оперативно подкрепление, предоставено от една или повече държави членки, при която лицата, за които е взето окончателното решение за връщане, се връщат принудително или доброволно от една или повече държави членки в Република Сърбия в съответствие със Споразумението между Европейската общност и Република Сърбия за обратно приемане на незаконно пребиваващи лица;

               д)
                     „граничен контрол“ означава контрол на лица, пътни документи, транспортни средства и пренасяни предмети при пресичането на държавна граница, който включва проверки на гранично-пропускателните пунктове и наблюдение на зоната между гранично-пропускателните пунктове;

               е)
                     „член на екип“ означава член на персонала на Агенцията или член на екип от гранични служители и друг съответен персонал от участващите държави членки, включително гранични служители и друг персонал, които са командировани от държавите членки в Агенцията, за да бъдат разположени по време на провеждано действие;

               ж)
                     „държава членка“ означава държава — членка на Европейския съюз;

               з)
                     „изпращаща държава членка“ означава държавата членка, чийто граничен служител или друг компетентен служител е даден член на екипа;

               и)
                     „лични данни“ означава всички данни, свързани с физическо лице с установена или подлежаща на установяване самоличност; за лице с подлежаща на установяване самоличност се смята лице, чиято самоличност може да бъде установена, пряко или непряко, по-специално чрез идентификатор като име, идентификационен номер, т.е. уникален идентификационен номер на гражданин, данни за местонахождение, онлайн идентификатор или една или повече характеристики, специфични за физическата, физиологическата, генетичната, психическата, икономическата, културната или социалната идентичност на това физическо лице;

               й)
                     „участваща държава членка“ означава държава членка, която участва в действието в Република Сърбия чрез предоставяне на техническо оборудване, гранични служители и друг съответен персонал, разположен като част от екипа;

               к)
                     „Агенция“ означава Европейската агенция за гранична и брегова охрана, създадена с Регламент (ЕС) 2016/1624 за европейската гранична и брегова охрана.

               Член 3

               Започване на действието и оперативен план

               1. Агенцията може да поеме инициативата за започване на действие, като го предложи на компетентните органи на Република Сърбия. Компетентните органи на Република Сърбия могат да поискат от Агенцията да обмисли започването на действие.

               2. За изпълнението на дадено действие е необходимо съгласието както на компетентните органи на Република Сърбия, така и на Агенцията.

               3. За всяка съвместна операция или бърза гранична намеса се договаря съвместен оперативен план между Агенцията и Република Сърбия. Европейската комисия гарантира, че се зачитат разпоредбите на член 54, параграф 3 от Регламента за европейската гранична и брегова охрана.

               В плана се определят подробно организацията и процедурните аспекти на съвместната операция или на бързата гранична намеса, включително описание и оценка на ситуацията, оперативните цели, видът техническо оборудване, което да бъде разположено, планът за изпълнение, сътрудничеството с други трети държави, други агенции и органи на Съюза или международни организации, разпоредбите по отношение на основните права, включително защитата на личните данни, структурата на координирането, управлението, контрола, комуникациите и докладването, организационните договорености и логистиката, оценката и финансовите аспекти на съвместната операция или на бързата гранична намеса. Оценката на съвместната операция или на бързата гранична намеса се извършва съвместно от компетентните органи на Република Сърбия и от Агенцията.

               Член 4

               Задачи и правомощия на членовете на екипа

               1.Членовете на екипа са упълномощени да изпълняват задачите и да упражняват изпълнителните правомощия, които са необходими за провеждането на операциите по граничен контрол и връщане.

               2.Членовете на екипа спазват националното законодателство на Република Сърбия.

               3.Членовете на екипа изпълняват задачи и упражняват правомощия на територията на Република Сърбия единствено съгласно инструкциите и в присъствието на гранични служители или други полицейски служители на Република Сърбия. По целесъобразност компетентният орган на Република Сърбия издава инструкции за екипа в съответствие с оперативния план. Компетентният орган на Република Сърбия може да разреши на членовете на екипа да действат от негово име, при условие че цялата отговорност продължава да се носи и функциите на управление и контрол продължават да се изпълняват от граничните служители или другите полицейски служители на Република Сърбия, които присъстват във всеки един момент.

               Агенцията, чрез своя координиращ служител, може да съобщи на компетентния орган на Република Сърбия своето становище относно инструкциите, дадени на екипа. В този случай компетентният орган на Република Сърбия взема предвид това становище и се съобразява с него, доколкото е възможно.

               В случаите, когато инструкциите, дадени на екипа, не съответстват на оперативния план, координиращият служител докладва незабавно на изпълнителния директор на Агенцията. Изпълнителният директор може да предприеме подходящи мерки, включително временно спиране или прекратяване на действието.

               4.При изпълнението на своите задачи и упражняването на правомощията си членовете на екипа носят своята собствена униформа. Членовете на екипа също така носят на видимо място най-малкото документ за идентификация, а на ръкава носят синя лента със символите на Европейския съюз и на Агенцията. За удостоверяване на самоличността си пред компетентните органи на Република Сърбия членовете на екипа винаги носят със себе си документа за акредитация, посочен в член 7.

               5.При изпълнението на своите задачи и упражняването на правомощията си членовете на екипа могат да носят служебни оръжия, боеприпаси и оборудване в съответствие с разпоредбите на националното право на изпращащата държава членка. Преди разполагането на членовете на екипа Република Сърбия уведомява Агенцията за разрешените служебни оръжия, боеприпаси и оборудване, както и за съответната правна рамка и условията за тяхното използване. Агенцията представя предварително на компетентния орган на Република Сърбия списъка със служебните оръжия на членовете на екипа, а именно информация относно вида и серийните номера на оръжията, както и вида и количеството боеприпаси.

               6.При изпълнението на своите задачи и упражняването на правомощията си членовете на екипа могат да използват сила, включително служебни оръжия, боеприпаси и оборудване, със съгласието на изпращащата държава членка и Република Сърбия, в присъствието на гранични служители или други полицейски служители на Република Сърбия и в съответствие с националното право на Република Сърбия. Република Сърбия може да разреши на членове на екипа да използват сила в отсъствието на гранични служители или други полицейски служители на Република Сърбия. Членовете на екипа могат да използват оръжия само когато това е абсолютно наложително при самозащита, за да отблъснат непосредствена животозастрашаваща атака срещу тях или срещу друго лице, в съответствие с националното законодателство на Република Сърбия.

               7.При поискване компетентният орган на Република Сърбия може да съобщи на членове на екипа съответната информация, съдържаща се в националните му бази данни, ако това е необходимо за изпълнението на оперативните цели, посочени в оперативния план, и за изпълнението на действия. На членовете на екипа може да се съобщава само информация относно съответните факти, която е необходима за изпълнението на техните задачи и за упражняването на техните правомощия. Агенцията може да съобщи на компетентните органи на Република Сърбия съответната информация, която е необходима за изпълнението на оперативните цели, посочени в оперативния план, и за изпълнението на съвместни действия.

               8. Компетентният орган на Република Сърбия и членовете на екипа могат да обменят друга информация и констатации във връзка с изпълнението на оперативните цели, посочени в оперативния план, и за изпълнението на действия.

               9. Членовете на екипа, посочени в параграф 1 и параграфи 3—6, не включват персонала на Агенцията.

               Член 5

               Временно спиране и прекратяване на действието

               1. Ако разпоредбите на настоящото споразумение или на оперативния план не се изпълняват правилно от Република Сърбия, изпълнителният директор на Агенцията може временно да спре или прекрати действието, след като уведоми компетентния орган на Република Сърбия за това в писмена форма. Изпълнителният директор уведомява компетентния орган на Република Сърбия за причините за своето решение.

               2. Ако разпоредбите на настоящото споразумение или на оперативния план не се изпълняват правилно от Агенцията или от участваща държава членка, Република Сърбия може временно да спре или да прекрати действието, след като уведоми Агенцията за това в писмена форма. Компетентният орган на Република Сърбия уведомява Агенцията за причините за своето решение.

               3. По-конкретно изпълнителният директор на Агенцията или Република Сърбия може временно да спре или да прекрати действието в случай на нарушение на основните права, нарушение на принципа на забрана за връщане или на правилата за защита на данните.

               4. Прекратяването на действието не засяга правата или задълженията, произтичащи от прилагането на настоящото споразумение или на оперативния план преди това прекратяване.

               Член 6

               Привилегии и имунитети на членовете на екипа

               1. Документите, кореспонденцията и имуществото на членовете на екипа са неприкосновени, освен в случай на изпълнителни мерки, разрешени съгласно параграф 6.

               2. Членовете на екипа се ползват с имунитет по отношение на наказателната юрисдикция на Република Сърбия във връзка с действията, извършени при и с цел изпълнение на служебните им функции в хода на действията, осъществявани в съответствие с оперативния план.

               При твърдения за извършено престъпление от член на екипа, компетентният орган, посочен в член 12, параграф 1 от настоящото споразумение, незабавно уведомява изпълнителния директор на Агенцията и компетентния орган на изпращащата държава членка.

               След внимателно разглеждане на всяко изявление на изпращащата държава членка и на Република Сърбия и въз основа на информация, представена от двете страни, изпълнителният директор на Агенцията удостоверява дали въпросното действие е извършено при изпълнение на служебните функции на члена на екипа в хода на действията, осъществявани в съответствие с оперативния план.

               Ако изпълнителният директор на Агенцията удостовери, че действието е извършено при изпълнение на служебните функции на члена на екипа в хода на действията, осъществявани в съответствие с оперативния план, въпросният член на екипа се ползва с имунитет по отношение на наказателната юрисдикция на Република Сърбия във връзка с действията, извършени при и с цел изпълнение на служебните функции в хода на действията, осъществявани в съответствие с оперативния план.

               3. Членовете на екипа се ползват с имунитет по отношение на гражданската и административната юрисдикция на Република Сърбия във връзка с всички действия, извършени при и с цел изпълнение на служебните им функции в хода на действията, осъществявани в съответствие с оперативния план.

               Ако срещу членове на екипа бъде образувано гражданско производство пред който и да е съд, компетентният орган, посочен в член 12, параграф 1 от настоящото споразумение, незабавно уведомява изпълнителния директор на Агенцията и компетентния орган на изпращащата държава членка.

               След внимателно разглеждане на всяко изявление на изпращащата държава членка и на Република Сърбия и въз основа на информация, представена от двете страни, изпълнителният директор на Агенцията удостоверява дали въпросното действие е извършено при изпълнение на служебните функции на члена на екипа в хода на действията, осъществявани в съответствие с оперативния план.

               Ако изпълнителният директор на Агенцията удостовери, че действието е извършено при изпълнение на служебните функции на члена на екипа в хода на действията, осъществявани в съответствие с оперативния план, въпросният член на екипа се ползва с имунитет по отношение на гражданската и административната юрисдикция на Република Сърбия във връзка с действията, извършени при и с цел изпълнение на служебните функции в хода на действията, осъществявани в съответствие с оперативния план.

               4. Имунитетът на членовете на екипите по отношение на наказателната, гражданската и административната юрисдикция на Република Сърбия в съответствие с параграфи 2 и 3 може да бъде снет от изпращащата държава членка, в зависимост от случая. Подобно снемане на имунитет винаги трябва да бъде изрично.

               5. Членовете на екипа не са длъжни да дават свидетелски показания.

               6.При вреди, причинени от член на екипа при изпълнението на служебните му функции в хода на действията, осъществявани в съответствие с оперативния план, Република Сърбия носи отговорност за всички вреди.

               При вреди, причинени поради груба небрежност или умишлено неправомерно поведение, или ако действието не е извършено в изпълнение на служебните функции от член на екипа от участваща държава членка, Република Сърбия може да поиска, чрез изпълнителния директор, да бъде изплатено обезщетение от страна на съответната участваща държава членка.

               При вреди, причинени поради груба небрежност или умишлено неправомерно поведение, или ако действието не е извършено в изпълнение на служебните функции от член на екипа, който е служител на Агенцията, Република Сърбия може да поиска от Агенцията да изплати обезщетение.

               При вреди, причинени в Република Сърбия поради непреодолима сила, нито Република Сърбия, нито участващата държава членка, нито Агенцията носят някаква отговорност.

               7. Спрямо членовете на екипа не могат да се предприемат изпълнителни мерки, освен когато срещу тях е образувано наказателно или гражданско производство, което не е свързано със служебните им функции. Когато изпълнителният директор на Агенцията е удостоверил, че дадено имущество на членовете на екипа е необходимо за изпълнението на служебните им функции, то не може да бъде изземвано с цел изпълнение на присъда, съдебно решение или съдебно нареждане. При граждански производства членовете на екипа не подлежат на ограничения върху личната им свобода или на други ограничителни мерки.

               8. Съдебният имунитет на членовете на екипа в Република Сърбия не ги освобождава от юрисдикциите на съответните изпращащи държави членки.

               9. По отношение на услуги, предоставяни за Агенцията, членовете на екипа са освободени от изискванията на разпоредбите в областта на социалното осигуряване, които може да са в сила в Република Сърбия.

               10. Членовете на екипа са освободени от всички форми на данъчно облагане в Република Сърбия върху заплатите и възнагражденията, които получават от Агенцията или от изпращащите държави членки, както и върху други доходи, получени извън Република Сърбия.

               11. Република Сърбия, в съответствие с приетите от нея законови и подзаконови разпоредби, разрешава внасянето на предмети за лично ползване от членовете на екипа и ги освобождава от всякакви мита, данъци и други налози, различни от таксите за съхранение, превоз и подобни услуги, върху подобни предмети. Република Сърбия също така позволява изнасянето на такива предмети.

               12. Личният багаж на членовете на екипа може да бъде проверяван само ако има основания да се счита, че той съдържа предмети, които не са предназначени за лично ползване от членовете на екипа, или предмети, чийто внос или износ е забранен със закон или е подчинен на правила на Република Сърбия за налагане на карантина. Проверките на такъв личен багаж се извършват само в присъствието на съответния/ите член/ове на екипа или на упълномощен представител на Агенцията.

               Член 7

               Документ за акредитиране

               1. Агенцията, в сътрудничество с Република Сърбия, издава на всеки член на екипа документ, съставен на официалния/те език/ци на Република Сърбия и на един от официалните езици на институциите на Европейския съюз, за удостоверяване на самоличността пред националните органи на Република Сърбия и като доказателство за техните права да изпълняват задачите и да упражняват правомощията по член 4 от настоящото споразумение и съгласно оперативния план. Документът съдържа следните данни за члена на екипа: име и гражданство; чин или длъжност; актуална снимка в електронен формат, както и задачите, чието изпълнение е разрешено по време на разполагането. Освен това в него се посочва, че притежателят на този документ има право да пребивава на територията на Република Сърбия за срока на действието, без да се налагат допълнителни процедури.

               2. Документът за акредитиране, заедно с валиден документ за пътуване, предоставя на члена на екипа достъп до Република Сърбия, без да са необходими предварително разрешение или виза.

               3. Документът за акредитиране се връща на Агенцията след приключване на действието.

               4. Агенцията предоставя на компетентния орган на Република Сърбия образец на документа за акредитиране, посочен в параграф 1, преди да започне да се прилага настоящото споразумение и при всяко изменение на модела на документа.

               Член 8

               Основни права

               1. При изпълнението на своите задачи и упражняването на правомощията си членовете на екипа зачитат в пълна степен основните права и свободи, включително по отношение на достъпа до процедури за предоставяне на убежище, човешкото достойнство и забраната на изтезанията, нечовешкото или унизително отношение, правото на свобода, принципа на забрана за връщане и забраната на колективното експулсиране, правата на детето и правото на зачитане на личния и семейния живот. Когато изпълняват своите задачи и упражняват правомощията си, членовете на екипа не дискриминират лицата по какъвто и да било признак, включително въз основа на пол, расова или етническа принадлежност, религия или убеждения, увреждане, възраст, сексуална ориентация. Всички мерки в нарушение на основните права и свободи, предприети при изпълнението на техните задачи и упражняването на техните правомощия, са пропорционални на целите, преследвани с тези мерки, и зачитат същността на тези основни права и свободи.

               2. Всяка страна използва съществуващ механизъм за разглеждане на твърдения за нарушения на основните права, извършени от нейни служители при изпълнението на служебните им функции в хода на съвместна операция, бърза гранична намеса или операция по връщане, провеждана съгласно настоящото споразумение.

               Член 9

               Обработване на лични данни

               1. Обработването на лични данни се извършва единствено когато е необходимо за изпълнението на настоящото споразумение от Република Сърбия, Агенцията или участващите държави членки.

               2. Обработването на лични данни от компетентния орган на Република Сърбия се извършва в съответствие с нейното националното законодателство.

               3. Обработването на лични данни за административни цели от Агенцията и участващата/ите държава/и членка/и, включително при предаване на лични данни до Република Сърбия, се подчинява на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни, Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета от 27 ноември 2008 г. относно защитата на личните данни, обработвани в рамките на полицейското и съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси, както и на мерките, посочени в член 45, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2016/1624, приети от Агенцията за прилагане на Регламент (ЕО) № 45/2001.

               4. Ако обработването води до предаването на лични данни, към момента на предаването на личните данни на компетентния орган на Република Сърбия държавите членки и Агенцията указват всички общи или специални ограничения за достъп до тях или до тяхното ползване, включително по отношение на тяхното предаване, заличаване или унищожаване. Когато необходимостта от подобни ограничения стане ясна след предаването на личните данни, те информират компетентния орган на Република Сърбия за това.

               5. Личните данни, събрани и обработени допълнително за административни цели по време на действието, могат да бъдат обработвани от Агенцията, участващите държави членки и компетентния орган на Република Сърбия в съответствие с приложимото законодателство за защита на данните.

               За целите на прилагането на настоящото споразумение компетентният орган на Република Сърбия съхранява архив от събраните и обработени допълнително лични данни съгласно настоящия член. Обхванатите от този архив данни включват: лично и фамилно име, дата на раждане, място на раждане, държава на произход, номер и вид на лични или други документи, място и дата на обработването на данните и причина за събирането и обработването на данните.

               Съдържащите се в този архив данни се съхраняват за период от три години от датата на събирането.

               6. След приключването на всяко действие Агенцията, участващите държави членки и Република Сърбия изготвят общ доклад за прилагането на параграфи 1—5. Този доклад се изпраща на компетентните органи на Република Сърбия, на длъжностното лице по основните права и на длъжностното лице по защита на данните на Агенцията. Последните две длъжностни лица докладват на изпълнителния директор на Агенцията.

               Член 10

               Спорове и тълкуване

               1. Всички въпроси, възникнали във връзка с прилагането на настоящото споразумение, се разглеждат съвместно от компетентните органи на Република Сърбия и от представители на Агенцията.

               2. Ако не бъде постигнато предварително споразумение, споровете относно тълкуването или прилагането на настоящото споразумение се уреждат единствено чрез преговори между компетентните органи на Република Сърбия и Европейската комисия.

               3. За целите на параграфи 1 и 2 Европейската агенция за гранична и брегова охрана и Европейската комисия поддържат постоянна връзка с държавата членка или държавите членки, които граничат с оперативната зона.

               Член 11

               Връзка с други международни задължения

               Настоящото споразумение не засяга задълженията, поети от Република Сърбия или от Европейския съюз въз основа на международни договори и споразумения в съответствие с общоприети принципи на международното право, и не засяга тяхното прилагане.

               Член 12

               Компетентни органи за изпълнението на споразумението

               1. Компетентният орган за изпълнението на настоящото споразумение в Република Сърбия е Министерството на вътрешните работи.

               2. Компетентният орган на Европейския съюз за изпълнението на настоящото споразумение е Агенцията.

               Член 13

               Влизане в сила, срок на действие, временно спиране и прекратяване на Споразумението

               1. Настоящото споразумение се одобрява от страните по споразумението в съответствие с вътрешните им правни процедури.

               2. Настоящото споразумение влиза в сила на първия ден от втория месец след датата, на която страните взаимно са се уведомили за приключването на вътрешните правни процедури, посочени в параграф 1.

               3. Настоящото споразумение може да бъде прекратено или прилагането му да бъде временно спряно с писмено съгласие между страните или едностранно от някоя от страните. В последния случай страната, която желае да прекрати или временно да спре прилагането на споразумението, уведомява писмено другата страна за това по дипломатически път.

               Временното спиране влиза в сила десет (10) работни дни след получаването на уведомлението.

               Прекратяването влиза в сила на първия ден от втория месец, следващ месеца, през който е подадено уведомлението.

               4. Уведомленията, отправени в съответствие с настоящия член, се изпращат в случая на Европейския съюз — до генералния секретариат на Съвета на Европейския съюз, а в случая на Република Сърбия — до Министерството на външните работи на Република Сърбия.

               Съставено в... на.... година

               в два еднообразни екземпляра на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, хърватски, чешки, шведски и сръбски език, като текстовете на всички езици са еднакво автентични.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ВЪВ ВРЪЗКА С ЧЛЕН 2, БУКВА б)

               Договарящите страни отбелязват, че Европейската агенция за гранична и брегова охрана ще помага на Република Сърбия да контролира ефективно своите граници с всяка държава, която не е членка на Европейския съюз, със средства, различни от разполагането на европейски екипи за гранична и брегова охрана с изпълнителни правомощия.

               Съвместна декларация относно статута и очертанията на териториите

               Статутът и очертанията съгласно международното право на територията на Сърбия и на териториите, в рамките на които се прилагат Договорът за Европейския съюз и Договорът за функционирането на Европейския съюз, не са засегнати по никакъв начин от настоящото споразумение или от каквото и да е действие, извършено при неговото прилагане от страните или от тяхно име, включително създаването на оперативни планове или участието в трансгранични операции.

               СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ИСЛАНДИЯ, НОРВЕГИЯ, ШВЕЙЦАРИЯ И ЛИХТЕНЩАЙН

               Договарящите страни отбелязват съществуващите тесни връзки между Европейския съюз и Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн, по-специално въз основа на споразуменията от 18 май 1999 г. и 26 октомври 2004 г. относно асоциирането на тези държави към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген.

               При тези обстоятелства е желателно властите на Норвегия, Исландия, Швейцария и Лихтенщайн, от една страна, и на Република Сърбия, от друга страна, незабавно да сключат двустранни споразумения относно дейностите, извършвани от Европейската агенция за гранична и брегова охрана на територията на Република Сърбия при условия, подобни на тези на настоящото споразумение.

                     (1)
                  * Това название не засяга позициите по отношение на статута и е съобразено с Резолюция 1244/1999 на Съвета за сигурност на ООН и становището на Международния съд относно обявяването на независимост от страна на Косово.


               ЕВРОПЕЙСКА КОМИСИЯ
            Брюксел, 4.2.2019
            COM(2019) 72 final
            2019/0034(NLE)
            Предложение за
            РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
            относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в Съвета на Международната организация за гражданско въздухоплаване по отношение на приемането на изменение 17 на приложение 13

               ОБЯСНИТЕЛЕН МЕМОРАНДУМ

               1.Предмет на предложението

               Настоящото предложение се отнася до решението за позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза в Съвета на Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО) по отношение на предвиденото приемане на изменение 17 на приложение 13 към Чикагската конвенция от Съвета на ИКАО на неговото 216-о заседание.

               2.Контекст на предложението

               2.1.Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване

               Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване (Чикагската конвенция) е предназначена за уреждане на международния въздушен транспорт. Чикагската конвенция влезе в сила на 4 април 1947 г. и с нея бе създадена Международната организация за гражданско въздухоплаване.

               Всички държави – членки на ЕС, са страни по Чикагската конвенция.

               2.2.Международната организация за гражданско въздухоплаване

               Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО) е специализирана агенция на Организацията на обединените нации. Целите и задачите на ИКАО са да развива принципите и техниката на международното въздухоплаване и да съдейства за планирането и развитието на международния въздушен транспорт.

               Съветът на ИКАО е постоянен неин орган, който се състои от 36 договарящи държави, избирани от събранието на ИКАО за срок от три години. За периода 2016 – 2019 г. седем държави – членки на ЕС, са представени в Съвета на ИКАО.

               Сред задължителните му функции, изброени в член 54 от Чикагската конвенция, са приемането на международни стандарти и препоръчителни практики, които се определят като приложения към Конвенцията.

               2.3.Предвиденият акт на ИКАО

               На 216-ото си заседание Съветът на ИКАО трябва да приеме изменение 17 на приложение 13 към Чикагската конвенция, отнасящо се до уведомяването за произшествия и инциденти и своевременното им разследване (наричано по-нататък „предвиденият акт“).

               Предназначението на предвидения акт е да се измени приложение 13 към Чикагската конвенция „Разследване на авиационните произшествия и инциденти“ въз основа на препоръките от третото заседание на Работната група по разследванията на произшествията (AIGP/3) и една препоръка, отправена по време на Втората конференция на високо равнище по безопасността (HLSC2015). С предвиденото изменение се въвеждат промени по отношение на: своевременното разследване на произшествията и сериозните инциденти и издаването на окончателния доклад; определението за „акредитиран представител“; уеднаквяването на разпоредбите за уведомяване и разпространението на окончателните доклади; улесняването на допускането на разследващи лица; правата на експертите; извършването на справки в проектите на препоръки за безопасността; списъка на примери за сериозни инциденти; делегирането на разследванията.

               Предвижда се предложеното изменение на приложение 13 да влезе в сила от юли 2019 г. и да започне да се прилага от 5 ноември 2020 г.

               3.Позиция, която трябва да се заеме от името на Съюза

               3.1.Основните промени и връзката им с действащите разпоредби на Съюза

               Основната промяна, въвеждана с предложението за изменение 17 на приложение 13 (наричано по нататък „предложението“), е свързана със „своевременното разследване на произшествията и сериозните инциденти и издаването на окончателния доклад“. Тя се основава на препоръка, отправена по време на Втората конференция на високо равнище по безопасността. Имало е произшествия, във връзка с които държавата на настъпване на събитието не е провела разследване и не се е съгласила да делегира разследването на друга държава, докато според държавата на оператора или държавата на производство/проектиране е имало нужда от разследване на събитието. Отбелязва се, че има стандарти и препоръчителни практики (СПП), съгласно които държавата на настъпване на събитието има право да делегира разследването на друга държава, но няма СПП или други критерии, съгласно които държавите да имат право да поискат делегирането на разследване. Участниците във Втората конференция на високо равнище по безопасността прецениха, че някои разследвания може да не се провеждат от държавата на настъпване на събитието, и препоръчаха ИКАО да преразгледа относимите разпоредби в приложение 13, като обърне надлежно внимание на случаите, в които държавата на настъпване на събитието не провежда разследване, необходимо съгласно приложение 13, и не възнамерява да делегира разследването на друга държава. Припомня се, че по силата на приложение 13 държавата на настъпване на събитието има задължения за разследване; предложението би се прилагало, ако тези задължения не бъдат спазени, което влияе неблагоприятно на безопасността.

               Предложените „препоръчителни практики“
                  1
                се отнасят до случаите, когато държавата, която по силата на приложение 13 отговаря за разследването (държавата на настъпване на събитието или държавата по регистрация – според случая), не спазва задълженията си. Тогава определени други държави може да „поискат“ делегиране. Ако отговарящата за разследването по силата на приложение 13 държава не предприеме действия, съгласно препоръките поискалата делегирането държава „следва да започне и проведе разследването въз основа на наличната информация“. Ако обаче държавата на настъпване на събитието отхвърли искането за делегиране на разследването, което е един от възможните резултати, поискалата разследването държава не би могла да го проведе.

               Проблемът, довел до тази промяна, обичайно не би трябвало да възникне между държави – членки на ЕС. С член 5 от Регламент (ЕС) № 996/2010 се установяват задължения за разследване, определяне на обхвата и разширяване на разследванията във връзка с безопасността и се определя коя държава членка отговаря за това според случая. Ако държава членка не спази тези задължения, това би представлявало нарушение на правото на Съюза и Комисията би имала правото да открие процедура за нарушение. Ако обаче предложеното изменение бъде прието, неизпълнението на задълженията за разследване от страна на държава членка (т.е. едновременно по Регламент (ЕС) № 996/2010 и приложение 13 към Чикагската конвенция) би могло да доведе до действие по силата на новите точки 5.1.3 и 5.3.2 от приложение 13, според случая.

               Друга тема, свързана със своевременността на разследванията, се отнася до просроченото издаване на окончателните доклади или неиздаването им. От прегледа на 1157 смъртоносни произшествия, настъпили между 1990 г. и 2016 г. с участието на въздухоплавателни средства с максимална сертифицирана излетна маса над 5700 kg, е видно, че 59 на сто от окончателните доклади не са обществено достъпни. Липсата на тези окончателни доклади е значителен проблем, защото води до неразполагаемост на относимата информация за безопасността, която е нужна за осъществяване на действия във връзка с безопасността. В някои случаи държавите, участвали в такива разследвания, са били наясно с проблемите с безопасността, но не са могли да разпространят информацията, тъй като отговорна за оповестяването ѝ чрез окончателния доклад или междинен отчет е била държавата, провеждаща разследването.

               В тази връзка с предложената „препоръчителна практика“
                  2
                участващите в разследването държави биха получили правото да поискат съгласие да издадат отчет за проблемите с безопасността, ако провеждащата разследването държава не публикува окончателния доклад или междинен отчет в разумен срок. Такъв механизъм не е предвиден в Регламент (ЕС) № 996/2010, а не е и необходим (вж. съображението по-горе по отношение на делегирането).

               Следва да се отбележи, че двата горепосочени елемента, представени като „препоръчителни практики“, променят правното състояние в тази област, тъй като засягат разпределението на задачите между държавите, членуващи в ИКАО, в сравнение със съществуващите до този момент стандарти.

               Работната група по разследванията на произшествията препоръча като част от предложението за изменение 17 на приложение 13 да се въведат промени и в следните области: определението за „акредитиран представител“; уеднаквяването на разпоредбите за уведомяване и разпространението на окончателните доклади; улесняването на допускането на разследващи лица; правата на експертите; извършването на справки в проектите на препоръки за безопасността; списъка на примери за сериозни инциденти; делегирането на разследванията.

               По отношение на промяната в определението за „акредитиран представител“ предложеният текст подхожда на член 2, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 996/2010, където има определение за това понятие и се посочва, че акредитираният представител, определен от държава членка, трябва да е служител на орган за разследване във връзка с безопасността. В Съюза всяка държава членка е създала постоянен и независим орган за разследване във въздухоплаването.

               Що се отнася до уеднаквяването на разпоредбите за уведомяването и разпространението на окончателните доклади, с предложеното изменение различни разпоредби от приложение 13 се уеднаквяват с останалата част от приложението. Въздействието на тези промени върху разпоредбите на Съюза ще трябва да бъде оценено и при необходимост може да се посочи наличието на различие.

               Предложеното изменение на бележка 2 към член 5.24 за „улесняването на допускането на разследващи лица“ е предназначено да подсеща държавите членки, че установяването на предварителни споразумения между органите за разследване на произшествията и митническите органи в дадена държава може да ускори допускането на разследващите служители и съответното оборудване.  С член 12 от Регламент (ЕС) № 996/2010 се допринася за изпълнението на тази цел чрез предварителни споразумения, които следва да бъдат сключени с други органи, чието включване в дейностите по разследването във връзка с безопасността е вероятно, така че да се осигури възможност за надлежно и ефикасно провеждане на техническото разследване.

               За да се избегне възможното объркване на правата на експертите с тези на акредитираните представители, се предлага да се заличи думата „участие“ в раздел 5.27, защото е подобна на раздели 5.18 и 5.23, съгласно които на участващите държави се дава правото да назначават акредитирани представители за разследването. Въздействието на тези промени върху разпоредбите на Съюза ще трябва да бъде оценено и при необходимост може да се посочи наличието на различие.

               Предложената бележка към член 6.8 е предназначена за осведомяване на държавата, провеждаща разследване, за възможността за съгласуване на проектите на препоръки за безопасността с държавите, участвали в разследването. Този текст съответства на член 17 от Регламент (ЕС) № 996/2010, според който органите за разследване във връзка с безопасността на въздухоплаването в Съюза могат на всеки етап от разследването да изпратят – след подходяща консултация със съответните страни – всякакви препоръки за безопасността, които смятат за необходими.

               Предложените изменения на притурка В „Списък с примери за сериозни инциденти“ са предназначени за подпомагане на органите за разследване във въздухоплаването при преценяването дали дадено събитие е произшествие, сериозен инцидент или просто инцидент. Списъкът не е изчерпателен и в бъдеще ще бъде променян, за да бъдат отчитани новите опасности, като безпилотните въздухоплавателни средства или нарушенията на киберсигурността. Той съдържа и кратки указания към органите за разследване във въздухоплаването по отношение на прилагането на подход чрез анализ на риска, когато трябва да определят дали даден инцидент е сериозен. Предлага се в притурка В да бъде включен опростен вариант на матрицата за класифициране на събитията според риска, изработена от Работната група за управленски решения във връзка с рисковете във въздухоплаването (Aviation Risk Management Solutions – ARMS).

               Приложението „Списък на примери за сериозни инциденти“ към Регламент (ЕС) № 996/2010 съдържа типични примери за инциденти, за които е вероятно да бъдат определени като сериозни инциденти. Списъкът не е изчерпателен и служи само като указание за определянето на „сериозен инцидент“. Поради това Съюзът приветства всяка инициатива, която би могла да помогне за определянето по хармонизиран начин на понятието „сериозен инцидент“. Предложените допълнения нямат съответствие в приложението към Регламент (ЕС) № 996/2010. Въпреки това те изглеждат разумни и съответстват на естеството на вече включените в списъка примери. Ако все пак един или повече от тези примери доведе до проблеми, за различията може да се уведоми на по-късен етап.

               Предложената промяна в притурка Е „Споразумения за делегиране на разследването“ се отнася до целите споразумения за делегиране на разследването във връзка с безопасността или части от тях. Предложението се отнася до това колко важно е да се разграничава започването и провеждането на разследването от отговорностите на държавата, на която е делегирано разследването.  С него се въвежда възможността разследването да се делегира на регионална организация за разследване на произшествия и инциденти (RAIO).

               Този въпрос е уреден в няколко от членовете на Регламент (ЕС) № 996/2010. В член 6 се разглежда сътрудничеството между органите за разследване във връзка с безопасността, като, ако е налице взаимно съгласие, на органа за разследване във връзка с безопасността се дава възможност да делегира задачата за провеждане на разследване на произшествие или сериозен инцидент на друг орган за разследване във връзка с безопасността. С член 7 се създава Европейска мрежа на органите за разследване във връзка с безопасността в гражданското въздухоплаване (ЕНКАСИА), подкрепена от Европейската комисия, като една от целите ѝ е предоставянето, по искане на органите за разследване във връзка с безопасността за целите на прилагането на член 6, на подходящо съдействие, включващо — но не ограничаващо се до — предоставянето на списък на разследващите лица, оборудване и капацитет, които са налице в други държави членки и които могат да бъдат използвани от органа, провеждащ дадено разследване. За сведение, ЕНКАСИА вече е включена като RAIO в регистъра на ИКАО. Независимо от това с Регламент (ЕС) № 996/2010 не се позволява делегирането от  орган за разследване във връзка с безопасността на RAIO (ЕНКАСИА).

               3.2.Позиция, която трябва да се заеме от името на Съюза

               Предложената позиция, която трябва да се заеме от името на Съюза, е да се подкрепи предложеното изменение в неговата цялост.

               Вярно е, че наред със случаите, при които законодателството на Съюза вече е в съответствие с промените, предложени с изменение 17, има и някои други случаи, при които въпросното уеднаквяване липсва или не е сигурно.

               Въпреки това има важни аргументи в полза на подкрепата за предложеното изменение, като се има предвид, че и на по-късен етап може да бъде взето решение дали Регламент (ЕС) № 996/2010 следва да се измени във връзка с някои детайли и/или дали следва да бъде уведомено относно някои различия в съответствие с член 38 от Чикагската конвенция.

               Първата причина за подкрепа на изменението е, че то представлява международен консенсус, постигнат от експерти от широк спектър от държави — членки на ИКАО, включително определен брой експерти от държавите  — членки на Европейския съюз. Общата цел на различните елементи на изменението се състои в подобряването на международната система за разследване на авиационни произшествия и инциденти. Позиция против предложеното изменение от страна на държавите  — членки на Съюза, би създала риск от подкопаване на международните усилия в тази посока. Второ, от основно значение е изменение 17 да бъде подкрепено в неговата цялост, тъй като с него се въвеждат редица промени, които са взаимосвързани. Решение, с което се подкрепят само части от изменение 17, би довело до нарушаване на вътрешната логика на предложеното изменение и би създало риск от допълнителни разминавания в правилата, съдържащи се в приложение 13. Накрая, следва да се отбележи, че докато европейската законодателна уредба в областта на разследванията относно безопасността на въздухоплаването може да се счита за всеобхватна и ефективна, това не е така при някои от държавите — членки на ИКАО.

               Както вече беше упоменато, горепосоченото не засяга оценката, която ще бъде извършена на по-късен етап, по въпроса дали Съюзът следва да измени собствените си правила и/или да реши да уведоми относно евентуалните различия. И в двата случая Комисията ще предприеме необходимите инициативи. По-специално, ако тя установи необходимостта от уведомяването относно дадено различие, Комисията ще изготви съответното предложение за решение съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               4.Правно основание

               4.1.Процесуалноправно основание

               4.1.1.Принципи

               В член 218, параграф 9 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда приемането на решения за установяване на „позициите, които трябва да се заемат от името на Съюза в рамките на орган, създаден със споразумение, когато този орган има за задача да приема актове с правно действие, с изключение на актовете за допълнение или изменение на институционалната рамка на споразумението“.

               Член 218, параграф 9 от ДФЕС се прилага независимо от това дали Съюзът е член на органа или страна по споразумението
                  3
               .

               Понятието „актове с правно действие“ включва актове с правно действие по силата на нормите на международното право, които уреждат съответния орган. То включва и инструменти, които нямат обвързващ характер съгласно международното право, но са „годни да окажат съществено въздействие върху съдържанието на приеманата от законодателя на Съюза нормативна уредба“
                  4
               .

               4.1.2.Приложение в конкретния случай

               Международната организация за гражданско въздухоплаване е организация, учреден със споразумение, а по-конкретно с Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване.

               Актът, който Международната организация за гражданско въздухоплаване е призована да приеме, представлява акт с правно действие. Предвиденият акт има правно действие, защото променя редица стандарти, които са в състояние да създадат правно обвързващи задължения по силата на международното право.

               Освен това с изменението се въвеждат редица промени, определени като „препоръки“. Въпреки наименованието си, тези „препоръки“ променят съществуващата правна ситуация по силата на съществувалите до този момент стандарти.

               Предвиденият акт не допълва, нито изменя институционалната рамка на споразумението.

               Поради това процесуалноправното основание за предложеното решение е член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               4.2.Материалноправно основание

               4.2.1.Принципи

               Материалноправното основание за дадено решение съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС зависи преди всичко от целта и съдържанието на предвидения акт, във връзка с който се заема позиция от името на Съюза. Ако предвиденият акт преследва две цели или се състои от две части и ако едната от целите или частите може да се определи като основна, докато другата е само акцесорна, решението съгласно член 218, параграф 9 от ДФЕС трябва да се основава на едно-единствено материалноправно основание, а именно на изискваното от основната или преобладаващата цел или част.

               4.2.2.Приложение в конкретния случай

               Главната цел и съдържание на предвидения акт са свързани с общата транспортна политика.

               Поради това материалноправното основание за предложеното решение е член 100, параграф 2 от ДФЕС.

               4.3.Заключение

               Правното основание за предложеното решение следва да бъде член 100, параграф 2 от ДФЕС във връзка с член 218, параграф 9 от ДФЕС.

               2019/0034 (NLE)

               Предложение за

               РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

               относно позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в Съвета на Международната организация за гражданско въздухоплаване по отношение на приемането на изменение 17 на приложение 13

               СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,

               като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 във връзка с член 218, параграф 9 от него,

               като взе предвид предложението на Европейската комисия,

               като има предвид, че:

               (1)Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване (Чикагската конвенция), с която се урежда международният въздушен транспорт, е влязла в сила на 4 април 1947 г. С нея е учредена Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО).

               (2)Държавите членки са договарящи държави по Чикагската конвенция и членки на ИКАО, а Съюзът има статут на наблюдател в определени органи на ИКАО.

               (3)В съответствие с член 54 от Чикагската конвенция Съветът на ИКАО може да приема международни стандарти и препоръчителни практики.

               (4)На 216-ото си заседание, започващо на 14 февруари 2019 г., Съветът на ИКАО планира да приеме изменение 17 на приложение 13 към Чикагската конвенция, отнасящо се до уведомяването за произшествия и инциденти и своевременното им разследване.

               (5)Целесъобразно е да се определи позицията, която трябва да се заеме от Съюза от името на Съвета на ИКАО, тъй като предложеното изменение има правно действие и е изцяло или частично в състояние значително да повлияе върху съдържанието на законодателството на Съюза, а по-конкретно върху Регламент (ЕС) № 996/2010 на Европейския парламент и на Съвета
                  5
               .

               (6)Целта на предвиденото изменение е да въведе следните промени: по отношение на своевременното разследване на произшествията и сериозните инциденти и издаването на окончателния доклад; определението за „акредитиран представител“; уеднаквяването на разпоредбите за уведомяване и за разпространението на окончателните доклади; улесняването на допускането на разследващите лица; правата на експертите; извършването на справки в проектите на препоръки за безопасността; списъка на примери за сериозни инциденти; И делегирането на разследванията.

               (7)Съюзът е силен поддръжник на тези усилия на ИКАО да повиши безопасността на въздухоплаването, като гарантира високо ниво на ефикасност, бързина и качество на разследванията във връзка с безопасността в гражданското въздухоплаване.

               (8)Позицията на Съюза трябва да бъде изразена от държавите — членки на Съюза, които са членки на ИКАО,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               Член 1

               Позицията, която трябва да се заеме от името на Съюза на 216-тото заседание на Съвета на Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО), е да се подкрепи предложеното изменение 17 на приложение 13 към Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване (Чикагската конвенция), без да се засяга правото на уведомяване относно различията в съответствие с член 38 от Чикагската конвенция.

               Член 2

               Позицията, посочена в член 1, се изразява от държавите — членки на Съюза, които са членки на ИКАО.

               Член 3

               Адресати на настоящото решение са държавите членки.

               Съставено в Брюксел на […] година.

                     За Съвета

                     Председател

                     (1)

                        Те ще бъдат установени като точки 5.1.3 и 5.3.2 от приложение 13 към Чикагската конвенция.

                     (2)

                        Тя ще бъде установена като точка 6.6.1 от приложение 13 към Конвенцията.

                     (3)

                        Решение на Съда на Европейския съюз от 7 октомври 2014 г., Германия/Съвет, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, т. 64.

                     (4)

                        Решение на Съда на Европейския съюз от 7 октомври 2014 г., Германия/Съвет, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, т. 61—64.

                     (5)

                        Регламент (ЕС) № 996/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно разследването и предотвратяването на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване и за отмяна на Директива 94/56//ЕО (ОВ L 295, 12.11.2010 г., стр. 35).